Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

Позивачка у жовтні 2006 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 11.06.2004 р. між нею та відповідачем ЗАТ СК «АРМА`був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 0022-10300170, предметом якого був належний їй автомобіль «Шевролє Авео», д/н [NUMBER] , вигодонабувачем у цьому договорі був визначений ВАТ КБ «НАДРА». 17.02.2006 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, у якій застрахований автомобіль був пошкоджений, що відповідно до договору страхування вважається страховим випадком, втім у виплаті страхового відшкодування страховиком було відмовлено, що позивачка вважає необґрунтованим. Вигодонабувач при цьому зайняв пасивну позицію та будь-яких заходів щодо спонукання страхової компанії виконати свої обов`язки не вжив, що позивачка вважає свідченням наявності недобросовісної згоди між відповідачами. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідачів солідарно на її користь 6.850, 98 грн. страхового відшкодування та судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали з викладених у позові підстав. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. У подальшому до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи (а.с. 216). Відповідач ВАТ КБ «НАДРА`явку свого представника до суду не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та справи про адміністративне правопорушення № 3-2733/06, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.09.2005 р. між позивачкою та відповідачем \\~Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРМА`був укладений шляхом оформлення та видачі страхового \\~полісу № 022-10300170 договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого був автомобіль «Шевролє Авео», д/н [NUMBER] (а.с. 39-41). Вигодонабувачем у цьому договорі був визначений ВАТ КБ «НАДРА», страховий платіж був здійснений позивачкою своєчасно та у належному обсязі, що представником відповідача не оспорювалося. 17.02.2006 р. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, під час якої водій [PERSON] , керуючи ним на підставі відповідного запису у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 72/зв), під час руху \\~проявив неуважність та здійснив наїзд на стоячий без руху автомобіль «Мазда 323», д/н [NUMBER] , що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2006 р. у справі про адміністративне правопорушення № 3-2733/06 (а.с. 71) та матеріалами зазначеної справи. Витрати позивачки на ремонт застрахованого автомобіля склали 6.990, 00 грн. (а.с. 69). У виплаті страхового відшкодування позивачці було відмовлено з посиланням на те, що згідно довідці ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду застрахований автомобіль використовувався як таксі (а.с. 8, 27), що виключає таку виплату. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані ст. ст. 979 998 ЦК України, положеннями Закону України Про страхування та Закону України Про захист прав споживача. Так, згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як випливає з фактичних обставин справи та змісту укладеного між сторонами договору страхування наземного транспорту від 19.09.2005 р. № 022-10300170, пошкодження застрахованого автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді є страховим випадком, а отже його настання \\~тягне виплату страхового відшкодування у розмірі заподіяної автомобілю шкоди за виключенням безумовної франшизи у розмірі 2%, що дорівнює 6.990, 00 грн. 2% = 6.850, 20 грн. Доводи представника відповідача в частині використання застрахованого транспортного засобу як таксі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки випливають лише з довідки про ДТП від 03.03.2006 р. (а.с. 27), при цьому позивачкою такий факт заперечувався, інші матеріали справи, в тому числі первинні документи про пригоду, наявні у справі про адміністративне правопорушення № 3-2733/06, не дають підстав для висновку, що така обставина мала місце. Співробітник ДАІ [PERSON] , що складав зазначену довідку, у подальшому видав уточнену довідку, у якій зазначив, що застрахований автомобіль як таксі не використовувався (а.с. 9), а також, будучи допитаним у судовому засіданні як свідок, пояснив, що відповідний запис у первісній довідці був вчинений помилково. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги, що представник відповідача \\~на наявність інших підстав для відмови у виплаті позивачці страхового відшкодування не посилався, суд доходить висновку про обґрунтованість позову в \\~частині стягнення суми з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА». Підстав для стягнення суми з відповідача ВАТ КБ «НАДРА`не вбачається, оскільки законодавство, що регулює спірні правовідносини, та правочин, з якого випливають заявлені у справі вимоги, не містять положень, що передбачають солідарний обов`язок страховика та вигодонабувача в частині виплати страхового відшкодування на користь страхувальника, а отже позов у цій частині є необґрунтованим. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі (а.с. 2) покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення, а саме підлягають стягненню на користь позивачки з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА». На підставі викладеного,

Outcome: partial