Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх особами, які втратили право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою м. Славутич, Добринінський кв-л 6.11 кв.36, оскільки останній з липня 1996 року, не проживають у спірному житловому приміщенні. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на обґрунтування своїх позовних вимог надали акти про не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні, а також інші документи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином за вказаною адресою, а також оголошенням у пресі. В судовому засіданні встановлено, що з 1979 по 1987 рік [PERSON], знаходився у шлюбі з [PERSON]. Від першого шлюбу в нього народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. В 1988 році [PERSON], одружився з [PERSON], з якою і проживає у шлюбі по цей час. В 1986 році його перша дружина виїхала до Росії, діти залишалися жити з ним мною, а з часом за домовленістю з їх матір"ю він відвіз їх на проживання до неї. У відповідності до рішення виконкому Славутицької міської Ради Київської області за № 324 від 22.05.1996 року позивачу [PERSON], на склад сім'ї: він, його другої дружини - [PERSON], та його дітей від першого шлюбу - [PERSON] та [PERSON], було надано у користування житлове приміщення яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно довідки форми №3 вищевказані особи, всі вчотирьох були зареєстровані за адресою [INFO] 6.11 кв.36, позивачі були прописані у квартирі, а дітей включили до особового рахунку, так як на той час вони були неповнолітні. Згідно наданих документів вбачається, що ЗО липня 1996 року позивачем [PERSON]П,, як відповідальним квартиронаймачем був укладений з БЖКГ НВО «ЧАЕС» договір найму даного жилого приміщення за №4109. З того часу і по сьогоднішній день він так і залишається відповідальним квартиронаймачем. По даний час вищевказана квартира не приватизована і за своїм правовим статусом відноситься до комунальної власності. За укладеними позивачем [PERSON], договорами з КП «ЖКЦ» та ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» він несе повну відповідальність за утримання наданої ним у користування квартири, оплату спожитих житлово - комунальних послуг, підтвердженням чого є додані до позову копії договорів, особовий рахунок та квитанцій по оплаті цих послуг і електроенергії за 2011 рік. Заслухавши сторони, свідків, вивчивши надані матеріали справи суд прийшов . висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається з пояснень позивачів, відповідач з 1996 року і по сьогоднішній день, тобто більше шести місяців, не проживають у спірному жилому приміщенні по цей час не знявся з реєстрації, що створює певні перепони у користуванні приміщенням, участі у витратах на утримання житла також відповідачі не несуть. Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які повідомили у суді, що позивачів знають з часу заселення у житловий будинок № 11 по Добринінському кв-лу, вселилися у квартиру тільки позивачів, відповідачі не вселялися і не проживали. З довідки КП «ЖКЦ» та Славутицького MB ГУ МВС України в Київській області від 11.03.2011 року вбачається, що всі ці роки відповідачам з боку позивачів ніколи не чинилися ніяких перепон у користуванні спірним житлом. З довідки Відділу освіти Славутицького міськвиконкому від 11.03.2011 вбачається, що відповідачі як діти ніколи не навчалися у школах м. Славутича. Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача приміщення зберігається протягом 6 місяців. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року із змінами та доповненнями у правах про визнання наймача або члена його таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. За таких обставин суд приходить до висновку, що у суду є всі підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням, оскільки відповідачі перестали відноситися до спірної квартири, ж свого постійного місця проживання і не проживають в ній без поважних причин значно більше шести місяців з 1996 року.

Outcome: approved