Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 03.08.2011 р. з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз [PERSON]», та до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди. В ході судового засідання позовні вимоги були змінені. По клопотанню представника позивача позовні вимоги до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення з нього 192000 гривень за спричинену моральну шкоду залишено без розгляду. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що пропрацював в Відкритому акціонерному товаристві «Суха Балка», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Євраз [PERSON]», з 06.05.1986 р. підземним гірничим робітником 2 розряду; з 04.09.1986 р. по 30.10.1986 р. підземним крипільщиком 4 розряду; з 01.01.1990 р. в Шахто управлінні крипільщиком 3 розряду; з 22.07.1998 р. підземним прохідником; з 09.04.2010 р. звільнений в звязку зі скороченням штату працівників. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини було встановлено 21.09.2006 р. (протокол № 1934) професійне захворювання за діагнозом: радикулопатія попереково крижова та шийна з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні ретроспондилолістезу, стійким больовим і мязово - тонічним синдромом, периферичною ангіодистонією, з нейродистрофічними проявами у вигляді: двостороннього плечолопаткового періартрозу, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів першого ступеню, безперервно рецидивуючий перебіг. Було складено Акт розслідування професійного захворювання № 30, в якому встановлено, згідно пункту 17, що причиною отримання професійного захворювання явилось перевищення гранично - допустимих показників праці, а саме фізичного перенавантаження. В пункті 19 Акту… встановлено, що винними в отриманні ним професійних захворювань є адміністрація шахти «Фрунзе» ВАТ «Суха Балка», порушення вимог законодавства, а саме п. 13 Закону України „Про охорону праці та ст. 153 КЗпП України. За висновком медико соціальної експертної комісії 05.06.2007 році первинно було встановлено 50 відсотків втрати професійної працездатності. При наступних оглядах в 2008 р., 2009 р., 2011 р. покращення в стані здоровя не відбулось, тому було підтверджено 50%, з наступним переосвідченням 01.05.2013 р. [PERSON] за порушення фізіологічних параметрів стану здоров'я, йому встановлено інвалідність 3 групи. Він вважає, що саме з вини підприємства відповідача, він отримав проф. захворювання, втратив значний відсоток працездатності, являється інвалідом 3 групи. По причині вищезазначеного на теперішній час він змушений переносить щоденні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, які проявляються в наступному: його непокоїть стійкий біль та обмеження рухів в шийному та поперековому відділах хребта; біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах; має утруднену ходу; його турбує почуття оніміння в кінцівках; виникають судоми в руках; має задишку, навіть при незначних фізичних навантаженнях. Потребує багато часу для відновлення своїх колишніх сил. По причині болів він не має можливості вести активне життя, як раніше допомагати виконувати побутові справи по дому, оскільки руки не тримають предмети, навіть невеликої важкості, йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, так як виникає гострий біль в області спини та слабкість в суглобах, в результаті відчуває постійний дискомфорт. Він просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоді 192000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] не був присутній, про час та місце розгляду справи сповіщений належно, що підтверджено матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні зазначила, щодо можливості розгляду справи за відсутністю її довірителя, оскільки останній, за станом свого здоровя не має змоги бути присутнім у судовому засідання та надав їй, як представнику усі повноваження, що передбачені законодавством України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства «Євраз [PERSON]» підтримує у повному обсязі, просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача 192000 грн. При цьому зіслалася на обставини, вказані в позовній заяві, просить при винесені рішення врахувати, що з вини підприємства відповідача, позивач отримав профзахворювання, втратив 50 відсотків професійної працездатності, являється інвалідом 3 групи, постійно знаходиться під наглядом лікарів, проходить стаціонарно лікування, в звязку з постійними болями в області поперековому відділі хребта, обмеження рухів в поперековому та шийному відділах спини, що підтверджується виписними епікризами, вказала, що наслідки отриманих профзахворювань, змінили рівень його життєвої діяльності, він змушений прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності, в результаті переносить фізичні та моральні страждання. Представник відповідача - Публічне акціонерне товариство «Євраз [PERSON]» позов не визнала та суду пояснила, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту. Також суду пояснила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей. Не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань. Передбачене ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності . Саме такою особою і є позивач. Відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків, встановлення факту спричинення моральної шкоди покладено на медико-соціальні експертні комісії. Такого висновку позивач суду не представив. З матеріалів, доданих до позовної заяви, не вбачається, що позивач зазнав стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті отримання профзахворювань. Таким чином, ПАТ «Євраз [PERSON]» не повинно виплачувати позивачеві моральну шкоду. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. При обговоренні питання про спричинення позивачеві [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Із записів в трудовій книжці встановлено, що позивач [PERSON] пропрацював на шахті «Фрунзе» в Відкритому акціонерному товаристві «Суха Балка», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Євраз [PERSON]», з 06.05.1986 р. підземним гірничим робітником 2 розряду; з 04.09.1986 р. по 30.10.1986 р. підземним крипільщиком 4 розряду; з 29.06.1986 р. по 04.09.1986 р. працював в «Кривбасшахтопрохідці» - підземним крипільщиком, з 01.01.1990 р. в Шахтоуправлінні крипільщиком 3 розряду; з 22.07.1998 р. підземним прохідником; з 09.04.2010 р. звільнений з підприємства відповідача в звязку зі скороченням штату працівників. ( а.с. 8-10). Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено 21.09.2006 року (протокол № 1934) професійне захворювання за діагнозом: радикулопатія попереково крижова та шийна з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні ретроспондилолістезу, стійким больовим і мязово - тонічним синдромом, периферичною ангіодистонією, з нейродистрофічними проявами у вигляді:двостороннього плечолопаткового періартрозу, деформуючого артрозу ліктьових та колінних суглобів першого ступеню, безперервно рецидивуючий перебіг. Комісія в складі представників: підприємства відповідача, санітарно - епідеміологічної станції Жовтневого району, Фонду соціального страхування від нещасних випадків…, лікаря невропатолога клініки Українського науково дослідного інституту промислової медицини провела розслідування професійних захворювань і склала Акт розслідування профзахворювання позивача 04.05.2007 року № 30, в якому встановила, що причиною отримання профзахворювання, згідно пункту 17, явилось фізичне навантаження, що перевищувало гранично допустимі показники: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну до 60 кг при нормі 30 кг; нахили тулубу до 315 разів за зміну при нормі 100 разів; робоча поза з нахилом корпусу до 30% до 52,4% робочої зміни при допустимій до 25%; статичне навантаження при роботі за участю двох років 315 000 423 000 кг/с при допустимому до 70000 кг/с. В пункті 19 Акту… встановлено винних в заподіянні шкоди здоровю позивача, а саме порушення вимог законодавства: п.13 Закону України „Про охорону праці та ст. 153 КЗпП України, зі сторони керівництва рудоуправління імені «Фрунзе», Шахтобудівельне управління «Суха Балка» (правонаступником, якого являється Публічне акціонерне товариство «Євраз [PERSON]»).( а.с. 11-12). За висновком медико соціальної експертної комісії позивачеві [PERSON] 05.06.2007 р. первинно було встановлено 50 відсотків втрати професійної працездатності, при наступних переоглядах 27.05.2008 р., 21.05.2009 р. та 28.04.2011 р. було підтверджено 50%, з наступним переосвідченням 01.05.2013 р., встановлено інвалідність 3 групи. Лікарями протипоказано: фізичне перенапруження, довга ходьба, вимушена поза. ( а.с. 13, ). Згідно наданих виписних епікризів, позивач в результаті отримання профзахворювання, неодноразово (11 разів) знаходився на лікуванні в 11 й та 6 й міських лікарнях м. Кривого Рогу та в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини міста [PERSON], де тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідно медичних документів лікарями рекомендовано: нагляд лікарів; амбулаторне та стаціонарне лікування в період загострення; курси прийому медикаментозного лікування; оздоровлення в профілакторії (Хмільник, Приморськ, Бердянськ, [PERSON]). (а.с. 14-24). Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода здоровю, винним в отриманні позивачем проф. захворювання є підприємство - відповідач. В результаті позивач втратив працездатність в розмірі 50 відсотків, являється інвалідом, постійно проходить стаціонарно лікування, приймає медикаменти, в зв,язку з хронічними болями в області спини, в результаті переносить щоденні фізичні болі та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками профзахворювання порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, нашли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачеві моральну шкоду. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники фізичного перенавантаження, як одного із шкідливого фактору, що став причиною профзахворювання позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювань, і які не оскаржило підприємство-відповідач. Рішенням Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 КЗпП України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків. Ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, тобто 192000 грн. Також, суд враховує, характер та об'єм фізичних, душевних, психічних страждань позивача від одержаного проф. захворювання, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, а саме 50 відсотків втрати професійної працездатності, встановлення 3 групи інвалідності. вказані зміни потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А також вину підприємства в отриманні позивачем професійного захворювання. Зважаючи на вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача 50 відсотків, 3 групу інвалідності, стан його здоров'я, наслідки, які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в житті, в результаті отримання професійного захворювання, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві [PERSON] слід призначити у розмірі 28000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивача у справі звільнено від державного мита.

Outcome: partial