Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-13 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа - САДР УДМС України в Черкаській області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у зв»язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин. Свій позов позивачка мотивує тим, що вона являється власником домоволодіння [ADDRESS]. В 1947 році з метою проживання у вищезазначене домоволодіння був прописаний [PERSON]. З час прописки він в ньому не проживав, участі в утриманні будинку не приймав, комунальні платежі не сплачував. [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Позивачка неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням виписатися з її помешкання, але відповідач до цього часу не виписався, що й змусило [PERSON] звернутися з даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Зобов»язати САДР УДМС України в Черкаській області зняти [PERSON], [INFO] з реєстрації в житловому будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, не повідомивши суд про причини неявки, про час та місце розгляду судом справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, але надав суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - САДР УДМС України в Черкаській області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у зв»язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав: з копії свідоцтва про право на спадщину за законом серія [NUMBER] від 26.07.2011 року виданого державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON] є спадкоємицею майна, що складається з 15/21 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташоване в [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] · з копії технічного паспорта серія [NUMBER] вбачається, що власниками будинковолодіння [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON]; · з довідки № 162 від 06.06.2012 року виданої виконкомом Скориківської сільської ради, Золотоніського району, Черкаської області вбачається, що власником 15/21 частин будинку що розташований в [ADDRESS] є [PERSON], [INFO] , яка зареєстрована та постійно проживає в даному будинку, [PERSON], [INFO] (брат покійного чоловіка) зареєстрований у вищезазначеному будинку, але фактично в ньому не проживає; · з довідки № 583 від 03.11.2011 року виданої виконкомом Скориківської сільської ради, Золотоніського району, Черкаської області вбачається, що відповідно до записів погосподарських книг [PERSON], [INFO] зареєстрований у будинку [ADDRESS] з часу свого народження та по даний час. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен маж право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання Україні» чітко передбачено: «Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання». За ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Законом України ч. 1 ст. 3 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи (а не просто населеного пункту) та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. При реєстрації нового місця проживання особа повинна знятися з попереднього місця реєстрації. При цьому, передбачаючи обов'язок реєстрації місця проживання протягом десятиденного строку, вищевказаний Закон встановлює, що особи, винні у порушенні його вимог, несуть відповідальність згідно із законом (ст. 15). Частиною першою статті 15 ЦК України та статтею 3 ЦПК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права. Відповідно до ч. 3 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або за законом. Оскільки [PERSON] є членом сім»ї [PERSON], не проживає в будинку з часу прописки, він вважається таким, що втратив право користування цим житлом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, враховуючи, що в судовому засіданні представник позивачки надано переконливих та беззаперечних доказів відсутності [PERSON] у спірному житловому будинку понад шість місяців, тому суд має підстави для задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved