Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

20.04.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ « Чернігівпродовоч» , в якому просив : визнати пункт 3 рішень зборів засновників ТОВ « Чернігівпродовоч» , оформлених протоколом № 5 від 02.08.1999 року щодо звільнення позивача з посади директора ТОВ « Чернігівпродовоч « та призначення на цю посаду [PERSON] таким , що прийнятий з порушенням норм Кзпп України , що діяв на той час, та визнати пункт 3 рішень засновників ТОВ « Чернігівплодовоч» таким , що втратив чинність з 19.08.1999 року. Ухвалою суду від 22.06.2011 року до участі у справі , за згодою представника позивача , в якості відповідача залучено [PERSON]. 18.08.2011 року представник позивача подав уточнену позовну заяву ( а.с.149- 153), в якій просить : 1. визнати п.3 рішення , зафіксованого в протоколі № 5 від 02.08.1999 року , щодо звільнення позивача з посади директора ТОВ « Чернігівпродовоч» та призначення на цю посаду [PERSON] таким , що прийнятий не уповноваженими , окрім [PERSON] особами ; 2. визнати пункт 3 вищезазаначеного рішення , в частині звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ « Чернігівпродовоч» згідно поданої заяви 04.08.1999 року незаконним ; 3. визнати наказ по ТОВ « Чернігівпродовоч»від 04.08.1999 року № 19-К, згідно якого [PERSON] приступив до виконання обов»язків директора , а [PERSON] до виконання обов»язків заступника директора цього товариства незаконним.; 4. визнати запис № 57 в трудовій книжці [PERSON] щодо звільнення з посади директора ТОВ « Чернігівпродовоч» за ст.. 36 п.1 КЗПП України згідно з наказом № 27 к від 26.06.2000 року недійсним; 5. визнати наказ по товариству від 28.12.2000 року № 59 к щодо поновлення [PERSON] виконання обов»язків директора цього товариства на підставі рішення загальних зборів засновників , оформлених протоколом №1 від 28.01.2000 року недійсним. Позов мотивовано тим, що [PERSON] відповідно до п.3 рішення зборів засновників ТОВ « Чернігівпродовоч» , оформлених протоколом № 1 від 15.03.1999 року , видав наказ від 12.05.1999 року № 1к , згідно з яким приступив до виконання обов»язків директора товариства. Зазначає , що на цій посаді позивач перебуває до цього часу , і являється законно обраним і легітимним директором ТОВ « Чернігівпродовоч» , що підтверджується рішеннями судів , листом Чернігівської міської ради від23.12.2010 року та витягом з ЄДРПОУ. Про те , що 02.08.1999 року відбулися збори засновників ТОВ « Чернігівплодовоч» , на яких позивача немов би звільнили з посади директора товариства , позивачу нічого не було відомо, включно до 13.08.2009 року , коли позивач вперше прийняв участь у судовому засіданні Вищого господарського суду України, де вперше ознайомився з протоколом товариства № 5 від 02.08.1999 року , копією наказу № 19к від 04.08.1999 року про призначення позивача на посаду заступника директора. З моменту підписання працівниками товариства , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] протоколу № 5 від 02.08.1999 року про звільнення позивача з посади директораі до набрання чинності 02.02.2011 року рішення господарського суду Чернігівської області від 23.11.2010 року , ні зазначений протокол , ні підписаний [PERSON] наказ , ні подана позивачем заява , ні запис в трудовій книжці не створювали позивачу перешкод у виконанні обов»язків директора ТОВ «Чернігівплодовоч», а тому не виникало підстав для їх оскарження. Рішення , зафіксовані в протоколі № 5 від 02.08.1999 року прийняті особами , які окрім [PERSON] засновниками товариства не являються. Згідно копії трудової книжки позивача , він звільнений з роботи згідно з наказом № 27- к від 26.06.2000 року , а не згідно наказу № 19- к від 04.08.1999 року , та й заяву про своє звільнення позивач 02.08.1999 року не подавав, не надавав згоди на переведення на посаду заступника директора , в трудовій книжці , взагалі , відсутній запис про перебування позивача на посаді заступника директора. Про існування наказу про звільнення позивача 26.06.2000 року його теж не повідомили , з наказом він не ознайомлений. Зазначає , що заяву про звільнення з посади директора позивач писав 04.08.1999 року , хто виправив у ній дату на 02.08.1999 року він не знає. Але , після написання заяви 04.08.1999 року він продовжував працювати на посаді директора , що підтверджується і записом в трудовій книжці , тому заяву про звільнення , яку написав позивач не можна вважати доказом про його звільнення. Тому , позивач вважає , що докази , які немов би вказують на його звільнення з посади директора ще 04.08.1999 року , і які з урахуванням рішення господарського суду Чернігівської області від 02.02.2011 року стали створювати не тільки реальні перешкоди у виконанні обов»язків директора ТОВ « Чернігівплодовоч» , але й впливати на порушення його права на працю. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги , зазначені в уточненій позовній заяві підтримав , посилаючись на обставини в ній зазначені та наявні в справі докази. Пояснив , що трудова книжка [PERSON] знаходиться у товаристві , він продовжує виконувати обов»язки директора, а дізнався , що його звільнили з посади директора 02.02.2011 року. Щодо виправленої дати на заяві про звільнення , пояснив , що необхідності у проведенні експертизи у позивача немає. Позивач не ставить вимоги про поновлення на роботі , є спір про усунення перешкод у виконанні обов»язків директора. Однак , представник позивача не зміг пояснити , яким чином позивач працює директором товариства , коли він звільнений з роботи взагалі, ще в 2000 році , і про це йому було відомо, про що свідчить посвідчувальний запис нотаріуса в 2007 році , його покази дані в судовому засіданні 2007 року. Представник відповідача , ТОВ « Чернігівпродовоч» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала , посилаючись на обставини , зазначені в письмовому запереченні проти позову ( а.с.83-86) та наявні в матеріалах справи доказах. Відповідач [PERSON] позов не визнав , посилаючись на письмове заперечення , дане ним як третьою особою ( а.с.82). Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку ,що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав : Судом встановлено , що [PERSON] прийнятий на роботу на посаду директора ТОВ « Чернігівплодовоч» з 12.05.1999 року , що підтверджується приказом № 1к від 12.05.1999 року ( а.с.7) та ксерокопією його трудової книжки ( а.с. 195). Згідно установчого договору та статуту ( а.с.50- 55) , засновниками товариства є ДП ЧПК « Трейд-01» , ДП ЧПК «Авто» та [PERSON] Згідно належно завіреної копії протоколу № 5 зборів засновників ТОВ « Чернігівпродовоч» від 02.08.1999 року ( а.с.29) , де були присутні представники засновників : ДП «ЧПК Трейд-01» - [PERSON]; «ЧПК [PERSON]» - [PERSON] та [PERSON], [PERSON] звільнено з посади директора ТОВ « Чернігівплодовоч» згідно з його заявою та призначено на цю посаду [PERSON] Належним чином завірена копія заяви [PERSON] про звільнення з посади директора від 02.08.1999 року знаходиться на аркуші справи -20. Про те , що позивач писав заяву про звільнення він не заперечує, але звертає увагу , що дата написання заяви виправлена з «4.08.99» на «2.08.99». Згідно наказу № 27-к від 26.06.2000 року [PERSON] зам. директора ТОВ « Чернігівплодовоч» звільнений з роботи по ст. 36 п.1 КЗпП України за згодою сторін з 26.06.2000 року (а.с.182). Звільнення з роботи з 26.06.2000 року підтверджується ксерокопією трудової книжки ( а.с.195) . Позивачу про звільнення в 2000 році було відомо з дня звільнення, що підтверджується протоколом судового засідання від 14.02.2007 року Новозаводського районного суду м. Чернігова , де [PERSON], як свідок, пояснював « в мае меня уволили и больше не работал» ( а.с.196, 208-209), постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 01.12.2006 року , де зазначено , що « згідно пояснень [PERSON] та його трудової книжки він звільнився з ТОВ « Чернігівплодовоч» в 2000 році і на даний час працює охоронцем в товаристві «Альфа-С» ( а.с. 93-94). Ознаками наявності фактичних трудових відносин є підпорядкування працівника внутрішньому трудовому розпорядку підприємства, визначене працівникові робоче місце, виплата заробітної плати тощо. Представником позивача не доведено в судовому засіданні , що позивач продовжує працювати в ТОВ « Чернігівплодовоч» на посаді директора товариства , йому нараховується та виплачується заробітна плата , з якої проводяться відповідні відрахування. [PERSON] приступив до виконання обов»язків директора ТОВ « Чернігівпродовоч» на підставі наказу № 19- к від 04.08.1999 року ( а.с.31) , який виданий на підставі розпорядження засновників ТОВ « Чернігівплодовоч». Згідно вироку Славутицького міського суду Київської області від 27.12.2000 року [PERSON] виправданий по ст.ст. 86-1, 172 ч.2 КК України , визнаний винним по ст. 148-5 ч.1 КК України ( а.с. 95,96). Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Київського обласного суду від 04.04.2001 року вирок в частині засудження [PERSON] за ч.1 ст. 148-5 КК України скасовано , передано на новий розгляд ( а.с. 97-99). Постановою Вишгородського районног суду Київської області від 25.10.2002 року кримінальна справа про обвинувачення Авраменка.М. у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст. 222 КК України закрита у зв»язку із закінченням строків давності. ( а.с. 101,101). Згідно наказу № 59 к від 28.12.2000 року ( а.с.102) [PERSON] приступив до виконання обов»язків директора ТОВ « Чернігівплодовоч». На період його знаходження під вартою з 15.05.2000 року по 27.12.2000 року , його обов»язки виконувала - [PERSON] , що підтверджується наказами по товариству ( а.с.180-182 ) , в цей же період був звільнений і [PERSON] Відповідно до витягу з ЄДРПОУ від 22.09.2011 року ( а.с.220) керівником товариства значиться [PERSON] Згідно роз»яснення Держкомпідприємництва від 30.05.2007 року № 3882 та від 13.10.2008 року № 8625 на підставі ст. 24 КЗпП України , керівник господарського товариства вважається призначеним з моменту укладання з ним трудового договору та фактичного допущення до роботи , незалежно від того внесені ці дані до державного реєстру чи ні. Фактично , обов»язки директора ТОВ « Чернігігвплодовоч» виконує [PERSON] , що підтверджується документами фінасово-господарської діяльності. З наведено вище вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у звязку з порушенням його трудових прав. При цьому , підставою даного позову зазначено незаконність пункт 3 рішень зборів засновників ТОВ « Чернігівпродовоч» , оформлених протоколом № 5 від 02.08.1999 року щодо звільнення позивача з посади директора ТОВ « Чернігівпродовоч». Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 р. № 13 при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави 15 КЗпП України. Спори, повязані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, які уклали з товариством трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення їх з посади , розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. Способом захисту порушених або оспорюваних прав у таких категоріях спорів є позов про поновлення на посаді, зобовязання усунути перешкоди у виконанні посадових обовязків щодо відповідної посадової особи господарського товариства, а не позов про визнання недійсним відповідного рішення загальних зборів акціонерів (учасників) товариства чи наглядової ради товариства. За таких обставин , суд вважає , що у задоволенні позовних вимог щодо визнання п.3 рішення , зафіксованого в протоколі № 3 від 02.08.1999 року незаконним та таким , що прийнятий не уповноваженими особами необхідно відмовити. Відповідно до ст. 233 КЗпП України , працівник може звернутися з аявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права , а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно зі ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний суд може поновити цей строк. Оскільки про порушення своїх прав , що виникають з трудових відносин , позивач дізнався в 2000 році , з позовом звернувся тільки в квітні 2011 року , то він пропустив строк звернення до суду, встановлений ст.233 КЗпП України . Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що представник позивача не навів жодних поважних причин , що унеможливлювали своєчасне звернення позивача до суду, клопотання про поновлення цього строку не заявив, суд вважає , що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed