overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Заявник, [PERSON], звернувся в суд із заявою про встановлення факту перебування його в родинних відносинах з [PERSON], яка померла 21.02.2011 року та доводиться йому рідною матір"ю. В обгрунтування позовних вимог вказує, що він народився 23.09.1961 року в с. Болтазаровка Чаплинського району Херсонської області. У свідоцтві про народження його батьками записано [PERSON] та [PERSON]. Однак, у інших особистих документах батьків заявника вони записані [PERSON] та [PERSON]. 18 січня 1974 року помер його батько [PERSON] 15 жовтня 1987 року мати заявника [PERSON] одружилася із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. 20 листопада 1996 року помер [PERSON], а 21 лютого 2011 року померла мати заявника [PERSON] Після смерті матері, [PERSON] залишилося її спадкове майно: житловий будинок та земельна ділянка, від частки якого відмовилися сестра та брати заявника. Про те, в даний час у [PERSON] виникли труднощі в оформленні спадщини, оскільки у документах є розбіжності у прізвищах. У судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, просить суд її задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України, судом передбачений розгляд справ про встановлення фактів реєстрації народження та родинних відносин, від яких залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] серії І-КГ № 404951 від 7 лютого 1979 року його батьками були [PERSON] та [PERSON]. Із свідоцтва про шлюб серії І-УР № 030539 від 10 травня 1960 року вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Із свідоцтва про смерть серії І-СГ № 299688 від 26 січня 1974 року вбачається, що [PERSON] помер 18 січня 1974 року. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 325815 від 15 жовтня 1987 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 237440 від 24 лютого 2011 року [PERSON] померла 21 лютого 2011 року. Із довідки від 29.08.2011 року № 921, виданої Горішненською сільскою радою вбачається, що [PERSON] є матір"ю [PERSON] Допитані як свідки по справі, [PERSON] та [PERSON], повідомили, що [PERSON] є їх рідним та сином [PERSON] Тому ,суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, вказуючи, що з 01 вересня 2008 року навчається на бюджетній формі в Лисичанському державному медичному училищі за спеціальністю "Сестринська справа" на четвертому курсі денного відділення, з кінцевим терміном навчання 06 червня 2012 року. Посилаючись на те, що стипендію не отримує, ніяких джерел прибутку немає, а відповідач працює і має можливість надавати матеріальну допомогу, просила суд стягнути на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення нею навчання. У судове засідання позивачка не з'явилася, суду надала письмову заяву, в якій просила суд слухати справу за її відсутності, позов підтримала просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивачка є донькою відповідача, яка 31 серпня 1993 року досягла повнолітнього віку і продовжує навчання на четвертому курсі денного відділення в Лисичанському державному медичному училищі за спеціальністю "Сестринська справа" на бюджетній формі, з закінченням навчання 06 червня 2012 року (а. с. 2). Відповідно до п. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином суд вважає, що визнання позову відповідачем слід прийняти оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 51 грн. державного мита та 120 грн. судових витрат, пов'язаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи у суді. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 10015,06 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором № LGXRR518890297 від 24.06.2008 р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явилась, позов визнала частково, просила справу слухати у її відсутність, про що надала суду письмову заяву. У судовому засіданні досліджені докази: розрахунок заборгованості; копія заяви позичальника; умови надання споживчого кредиту; копії паспорту та ідентифікаційного коду відповідача. У судовому засіданні встановлено, що 24.06.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір № LGXRR518890297 відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 3418,26 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.12.2009 р. Станом на 18.03.2011 р. відповідачем зобов'язання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі - 10015,06 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2470,54 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2.06 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6589,36 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.. штрафу (процентна складова) - 453,10 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України у межах заявлених позовних вимог. Що стосується пені, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду... за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що такою обставиною є те, що розмір нарахованої відповідачу пені майже у три рази перевищує розмір заборгованості за кредитом, тобто її розмір є наслідком також бездіяльності позивача, який раніше не звернувся до суду з відповідним позовом. Виходить суд і з передбачених ст.ст.3, 509 ЦК України засад добросовісності, розумності та справедливості, тому зменшує розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 1500 грн. Всього на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 4925,70 грн. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 51 грн. та сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 171 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки інфляційні витрати та 3% річних на загальну суму 16630,54 грн., посилаючись на те, що з відповідача згідно вироку Кремінського районного суду від 29.05.98р. за № 1 -154/1998р. та рішення Кремінського районного суду від 18.12.2000р. за №2-1121/2000р. було стягнуто 1000 доларів США, що на той час було еквівалентно 2000 грн. та 3437грн., а всього 5437 грн. Відповідач рішень суду не виконала, тому згідно ст.625 ЦК України повинна стягнути зазначені кошти. Ухвалою Лисичанського міського суду від 21 жовтня 2011 р. провадження у справі в частині стягнення 3437 грн. інфляційних втрат за період з 01.06.1998 р. по 01.01.2001 р. було закрито. У судове засідання позивач не з'явилася, просила справу розглядати в її відсутність, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечує, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія паспорта та ідентифікаційного номера, копія вироку Кремінського районного суду від 29.05.98р., копія рішення Кремінського районного суду від 18.12.2000р., копії листів ВДВС Лисичанського МУЮ, копія довідки від 21.07.2011р. №117, розрахунок, квитанції про сплату судових витрат. Суд, дослідивши докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що Кремінським районним судом Луганської області 10 липня 1998 року та 29 грудня 2000 р. позивачу були видані виконавчі листи №1-154 та №2-1121 про стягнення з відповідача боргу на суму 5437 грн. Відповідно до довідок ВДВС Лисичанського міського управління юстиції на виконанні ВДВС Лисичанського МУЮ знаходяться виконавчі листи №1-154 та №2-1121 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 5437 грн. Станом на 08.04.2011р. та 28.04.201 1 р. борг відповідача складає 5437 грн. Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати за період з 01 січня 2001 р. по серпень 2011 р. включно в розмірі 8705,19грн. 3% річних від простроченої суми за період з 01.06.1998 року по 01.10.2011 року складають 1954,25грн. Всього на користь позивача стягненню підлягають 8705,19грн. + 1954,25грн. = 10659,44 грн. Відповідно до ст. 88 ЦК України на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 106.59грн., витрати на оплату інформаційно-технічного розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн., а всього 226,59 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.03.2002 року, мають сина [PERSON], [INFO] , який знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно на утримання дитини до його повноліття. У попереднє судове засідання позивачка не з»явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала . Відповідач у попереднє судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження вказані позивачка та відповідач. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені"ст. 180 СК України підстави для стягнення аліментів на утримання дитини. На підставі ст. ст. 180,182,183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути борг за кредитним договором у сумі 4681,55 грн.. посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язань за кредитним договором №КЛ-243/14.05.2007-Кр від 14.04.2007 р., за яким відповідач [PERSON] є поручителем. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав суду заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія заяви на отримання кредиту; копія договору №КЛ-243/14.05.2007-Кр від 14.04.2007 р.; копія договору поруки № КЛ-243/14.05.2007 Пр-1 від 14.05.2007 р.; розрахунок заборгованості; платіжні доручення на оплату судових витрат. У судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 2007 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту №КЛ-243/14.05.2007-Кр, відповідно до якого їй було надано кредитні кошти у розмірі 4950 грн. на поточні потреби. В забезпечення виконання умов договору 14 квітня 2007 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № КЛ-243/14.05.2007 Пр-1. Зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не були виконані в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 4681,55 грн., яка складається з основної суми за кредитом в сумі 4024.01 грн.. заборгованості за нарахованими відсотками - 657,54 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 554,1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачів на користь позивача у рівних частках підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 51 грн. та сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 171 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.11.2000 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Микільської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, актовий запис за № 9. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя між сторонами не склалось із-за несхожості характерів, поглядів, інтересів, які виявилися в процесі сумісного проживання, що привело до втрати почуття взаємної поваги та кохання. Позивач вважає, що подальше сумісне життя з відповідачкою неможливе, тому що живуть в спільній квартирі, кожен своїм життям, тому просив суд розірвати даний шлюб. Позивач в судовому засіданні пояснив, що він вважає, що збереження їхньої сімї неможливе, хоч вони і мешкають в одній квартирі, на теперішній час, між ними було втрачено почуття любові, стосунків між ними, як між подружжям яке не існує вже більше двох років, спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл майна немає, тому позивач просив суд розірвати шлюб, судові затрати покласти на нього, винісши рішення з попереднього розгляду справи. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, позовні вимоги визнала повністю, і досить тривалий час не підримується. В судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини між сторонами та їх подальше спільне життя неможливе. Згідно свідоцтва про одруження, сторони уклали шлюб 04.11.2000 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Микільської сільської ради, Волноваського району, Донецької області, актовий запис за № 9 (а.с.8). Сторони вважають, що подальше сумісне життя з відповідачкою неможливе та суперечить його інтересам, спільне господарство не ведеться, шлюб фактично розпався, кожен живе своїм життям. Згідно ст.ст. 105, 109 СК України шлюб розривається в судовому порядку, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливим, а також після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. При цьому суд також приймає до уваги, що сторони не мають спору відносно спільно нажитого майна. Відповідачка після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. Державне мито при реєстрації розірвання шлюбу в органі РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивача. Згідно ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного ст.ст. 105, 109, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

заявитель звернулась з вищевказаним позовом до суду, посилаючись на ті обставини, що у 2002 році її батько [PERSON], [INFO], який мешкав разом з нею та бабусею [PERSON] в м. Новодружеську, вул.. Петровського, 30, поїхав на заробітки до Москви та більше додому не повернувся. Рішенням Лисичанського міського суду від 23.09.2010 року його було визнано безвісно відсутнім. Прийнятими заходами розшуку його місце перебування не було встановлено, тому вона вважає, що її батько помер. В теперішній час вона навчається на денному відділенні Рубіжанського політехнічного коледжу та має право на пенсію у звязку з втратою годувальника. Для призначення пенсії на утримання дитини потрібно визнати [PERSON] померлим. В судовому засіданні заявитель підтримала заяву і просила її задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини викладені у заяві, на підтвердження яких надала суду відповідні докази. Представник заінтересованої особи в судове засіданні не зявився, просив розглянути справу без його участі. Свідок [PERSON] показала суду, що батька заявительки [PERSON] вона знає давно, навчались в одній школі. Його дружина уїхала від нього, а дочка повернулась проживати з бабусею. У 2002 році він поїхав на заробітки до Москви. Спочатку, знайомі, що працювали в Москві бачили його, він працював на будівництві, а потім куди він подівся ніхто не знає. Його розшукували, звертались до передач «Жди мене», але так і не встановили, де він знаходиться. Рішенням суду його було визнано безвісно відсутнім і до теперішнього часу місце проживання його невідомо. Міри розшуку позитивних результатів не дали. Аналогічні показання дала у судовому засіданні свідок [PERSON] Суд досліджує наступні докази, копія свідоцтва про народження , копія рішення суду , довідка з місця навчання, довідка МВ УМВС, довідка з місця проживання. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] ( а.с. 6). Рішенням Лисичанського міського суду від 23.09.2010 року [PERSON], був визнаний безвісно відсутнім (а.с.7). Постійними місцем проживання [PERSON], [INFO] є будинок 30 по вул. Петровського в м. Новодружеську, який з 2002 року не проживає за місцем свого постійного проживання і відомостей про місце його перебування протягом трьох років немає. Із довідки МВ УМВС (а.с.9) вбачається, що [PERSON], [INFO] не розшукувався, місцезнаходження його не встановлено, факт смерті не реєструвався. Суд, заслухавши заявителя, свідків, дослідивши матеріли справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Оскільки більш ніж трьох років в місті постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування, суд приходить до висновку про можливість оголошення його померлим, що необхідно заявителю для оформлення пенсії у звязку з втратою годувальника . На підставі ст. 46 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Заявник просив визнати безвісно відсутньою [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що у 2005 р. вона виїхала до Російської Федерації на заробітки та до теперішнього часу її місцезнаходження не відомо. Визнання безвісно відсутньою [PERSON] необхідно заявнику для зняття її з реєстрації з послідуючим продажем будинку. Заявник у судове засідання не з'явилася просила справу розглядати без її участі, заяву підтримала, про що надала письмову заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати у його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: копія домової книги, довідка з МВ УМВС. копія паспорта заявника, копія технічного паспорта, довідка з ЛКП «Паспортна служба». Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Для визнання особи безвісно відсутньою необхідно прийняття заходів щодо встановлення її місцеперебування і які не дали позитивних результатів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. 19.06.1976р.н., зареєстрована за адресою: [INFO] але за місцем реєстрації та останнього відомого місця проживання відсутня з 2005 року, по кримінальним або цивільним справам не розшукується, померлою не значиться. Оскільки більш ніж протягом року в останньому відомому місці постійного проживання [PERSON], немає відомостей про місце її перебування, суд доходить висновку про необхідність визнати її безвісно відсутньою. На підставі викладеного та ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що шлюб з відповідачкою зареєстрований 19 червня 2008 року. Від даного шлюбу у них дітей не має. Причиною звернення до суду стало те, що відносини між ними погіршилися,а згодом припинилися взагалі. Протягом тривалого часу сторони не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Тому позивач просить шлюб розірвати Позивач в судове засідання не з»явився, подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час і місце розгляду справи. Тому суд на підставі ст.ст.224,225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оцінивши наявні у справі письмові документи , суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено,\~що шлюб\~між [PERSON]\~та [PERSON]\~зареєстрований 19\~червня 2008\~року у\~відділі реєстрації\~актів цивільного\~стану \~Червоноградського міського\~управління юстиції\~Львівської області,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~ № 168, що стверджується свідоцтвом про одруження. Сторони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин, веденням спільного господарства не займаються . Позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд і приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та їх примирення є неможливе. Даний шлюб суперечить їхнім інтересам . Спору про майно у сторін не має.

Outcome: approved