Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

Представник виконавчого комітету Дніпровської районної в м. Дніпродзержинську ради до судового розгляду справи надав заяву про визнання позову. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Дніпровської районної в м. Дніпродзержинську ради, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, розташовану в [ADDRESS] після померлої матері [PERSON] та вітчима [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що її мати [PERSON] з 18 серпня 1979 року знаходилася у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], і ними 25 жовтня 1996 року на підставі нотаріально посвідченого договору міни квартирами, що був укладений з [PERSON], була придбана у спільну власність квартира по [ADDRESS], в якій мати та вітчим проживали та були зареєстровані з моменту укладення договору міни. З 2004 року, в зв'язку з поганим станом здоров'я матері та вітчима, так як мати перенесла два інсульти, хворіла на цукровий діабет, а вітчим страждав на провали в пам'яті, і залишаючись без стороннього догляду, міг піти з дому в невідомому напрямку, вона, позивач, стала проживати разом з ними у вищевказаній квартирі однією сім'єю, стала вести з ними спільне господарство, готувати батькам їжу, доглядати за ними, піклуватися про них, лікувати. [INFO] мати померла, і протягом шести місяців з моменту смерті матері вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, 04 грудня 2009 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на грошові внески, але в зв'язку з тим, що не була визначена спадкова частка у праві спільної сумісної власності на квартиру, отримати свідоцтво про право на спадщину на частку квартири вона мала можливість тільки після визначення частки спадкодавця у праві спільної власності на квартиру в судовому порядку. Чоловік матері [PERSON] не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки, перебуваючи з матір'ю в шлюбі більше 30 років, і відносячись до неї, позивача, як до рідної дочки, не маючи ніяких інших близьких родичів, мав намір після визначення часток подарувати їй, позивачу, належну йому частку квартири, тим паче, що після смерті матері вона продовжували проживати разом з вітчимом однією сім'єю, та доглядати за ним. Але трагічна загибель вітчима, який 10 липня 2009 року попав під колеса поїзда, стала перешкодою для укладення договору дарування. Після його смерті вона також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець, що проживав разом із померлим однією сім'єю протягом п'яти років до моменту відкриття спадщини. Але, зважаючи на те, що не були визначені спадкові частки, та на те, що в договорі міни квартирами було невірно зазначено по-батькові вітчима, так як нотаріус замість «[PERSON]»помилково вказала «[PERSON]», їй рекомендовано було звернутися до суду для вирішення питання по суті. Вважає, що її мати та [PERSON], кожний, володіли 12 часткою квартири по [ADDRESS], і саме ці частки є спадковими після смерті батьків, і договір міни квартирами дійсно належить її матері [PERSON] та [PERSON], а тому, зважаючи на те, що вона своєчасно прийняла спадщину як після смерті матері, так і після смерті вітчима, не заявила про відмову від спадщини, піклується про спадкове майно, проживає в спадкові й квартирі, вона має право на спадщину у вигляді 12 частки квартири після смерті матері, як спадкоємиця першої черги за законом, і має право на спадщину на іншу 12 частку квартири після смерті вітчима, як спадкоємиця за законом четвертої черги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов по суті та за обставинами справи підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Дніпровської районної в м. Дніпродзержинську ради Лєбєдєв Вадим Геннадійович, який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності у ради в зв'язку з визнання позову. Третя дніпродзержинська державна нотаріальна контора, ОКП «Дніпродзержинське БТІ», які залучені до участі у справі, як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, до судового розгляду справи надали суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників в зв'язку з відсутністю заперечень проти позову. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, представника відповідача та третіх осіб згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - висновок про оцінку майна ( а.с. 9), яким підтверджується ринкова вартість квартири по [ADDRESS] - постанова нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії (а.с. 10), якою підтверджується факт відмови у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану по [ADDRESS] - заява про прийняття спадщини (а.с. 11), якою підтверджується факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини у вигляді квартири, розташованої по [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON]; - договір міни квартирами (а.с. 12), яким підтверджується факт укладення договору міни квартирами між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] та [PERSON], з іншої сторони, та посвідчення цього договору приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] 25 жовтня 1996 року, реєстр № 7041; - свідоцтво про право на спадщину (а.с. 13), яким підтверджується факт отримання позивачем спадщини після смерті матері [PERSON] у вигляді грошових внесків; - свідоцтво про смерть (а.с. 14), яким підтверджується факт та дата смерті [PERSON], померлої [INFO]; - Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с. 15), яким підтверджується внесення реєстраційного запису до Спадкового реєстру про відкриття спадщини після смерті [PERSON]; - свідоцтво про смерть ( а.с. 16), яким підтверджується факт та дата смерті [PERSON], померлого [INFO]; - Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с. 17), яким підтверджується внесення реєстраційного запису до Спадкового реєстру про відкриття спадщини після смерті [PERSON]; - копія паспорту позивача [PERSON] ( а.с. 18), якою підтверджується її особа громадянина України; - свідоцтво про народження позивача (а.с. 19), яким підтверджується факт її народження [PERSON]; - свідоцтво про укладення шлюбу, видане Палацом щастя м. Дніпродзержинська 12 квітня 1980 року, актовий запис № 209 (а.с. 20), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу між позивачем (дівоче прізвище [PERSON] та [PERSON] та факт присвоєння позивачу прізвища [PERSON]; - свідоцтво про шлюб, видане Баглійським РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції 13 листопада 2007 року, актовий запис № 339 від 18 серпня 1979 року (а.с.21), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та факт присвоєння дружині прізвища [PERSON]; - технічний паспорт на квартиру ( а.с. 22-23), яким підтверджується технічна характеристика квартири по [ADDRESS] - пояснення [PERSON] та [PERSON], [PERSON], їх копії паспортів (а.с. 24 - 31), якими підтверджується факт спільного проживання позивача разом з [PERSON] та [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] протягом п'яти років до моменту їх смерті; - повідомлення Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 22.09.2011 р. (а.с. 36), яким підтверджується той факт, що будь-які інші особи, окрім позивача [PERSON], до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] не зверталися. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про укладення шлюбу між позивачем та [PERSON], свідоцтвом про шлюб між матір'ю позивача [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 19,20, 21). Судом також встановлено, що 25 жовтня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір міни квартирами, згідно якому [PERSON] обміняла належну їй квартиру, розташовану по [ADDRESS], на належну [PERSON] та [PERSON] квартиру, розташовану по [ADDRESS]. Цей договір міни квартирами був посвідчений приватний нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 7041 (а.с. 12). Не зважаючи на те, що в договорі прізвище по батькові [PERSON] нотаріус зазначила «[PERSON]», суд вважає, що вищевказаний договір дійсно належить [PERSON], а зазначене по батькові «[PERSON]» є помилкою нотаріуса, яка невірно переклала прізвище по батькові [PERSON] з російської на українську. Таким чином, суд вважає, що квартира по [ADDRESS] була дійсно правомірно придбана подружжям [PERSON] у приватну спільну власність, які спільно володіли та користувалися цією квартирою з моменту її придбання. Суд дійшов до висновку, що кожний із подружжя [PERSON], був власником 12 частки квартири, так як під час володіння та користування квартирою між ними будь-які договори про поділ квартири не укладалися, і не було домовленості щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру. У вищевказаній квартирі разом із своєю матір'ю та вітчимом з 2004 року однією сім'єю стала проживати і позивач [PERSON], яка вела з ними спільне господарство, піклувалася про батьків, доглядала за ними, зважаючи на їх похилий вік та поганий стан здоров'я. Факт спільного проживання позивача з 2004 року разом з [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 1979 року, підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 24 -31), які довгий час були знайомі з подружжям [PERSON], знайомі з позивачем [PERSON], проживають по сусідству, і підтвердили, що позивач з 2004 року проживала разом з батьками, доглядала їх, забезпечувала їх продуктами харчування, одягом, ліками, вела домашнє господарство та надавала їм всіляку підтримку. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири по [ADDRESS] та грошових внесків. Протягом шести місяців після смерті матері позивач прийняла спадщину, звернувшись до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 11 -заява про прийняття спадщини), 04 грудня 2009 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна -грошові внески з нарахованими відсотками та компенсаційними сертифікатами ( а.с. 13 -свідоцтво про право на спадщину). Але в зв'язку з не визначенням спадкової частки у праві спільної сумісної власності на квартиру позивач була позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на частку квартири, і повинна була визначити частку спадкодавця в спільному майні в судовому порядку. При цьому, судом достовірно встановлено, що чоловік померлої -[PERSON] з завою про прийняття спадщини після смерті дружини до нотаріальної контори не звертався, не мав наміру приймати спадщину, фактично відмовившись від неї на користь позивача, яку вважав своєю дочкою, з матір'ю якої він прожив більше 30 років. [INFO] помер і [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на іншу 12 частку квартирі по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] протягом шести місяців після його смерті також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом, що постійно проживав із спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років до моменту його смерті. Але в зв'язку з не визначенням спадкової частки у праві спільної сумісної власності на квартиру та невірним зазначенням прізвища спадкодавця в договорі міни квартирами їй знову було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення по суті. Зважаючи на те, що в судовому засіданні на підставі наданих позивачем доказів було встановлено, що договір міни квартирами, на підставі якого подружжя [PERSON] набуло право приватної спільної сумісної власності на квартиру по [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] та [PERSON], встановлено, що кожен з них володів 1/ 2 часткою вищевказаної квартири, що позивач, яка проживала разом з померлими однією сім'єю з 2004 року, протягом встановленого законом шестимісячного строку прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, на підставі яких були заведені Спадкові справи та внесені відомості в Спадковий реєстр ( а.с. 15, 17), і що будь-які інші спадкоємці після смерті [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 36 -повідомлення завідувача Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою С.С. Бурдік), суд дійшов до висновку, що [PERSON] дійсно має право на спадщину після смерті матері на 12 частку квартиру по [ADDRESS], як спадкоємиця за законом першої черги, та на 12 частку цієї квартири в порядку спадкування за законом, як спадкоємиця четвертої черги, після смерті [PERSON]. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування, згідно ст. 1217 ЦК України, здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину мають батьки, діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до статті. 1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, і тому позов [PERSON], підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved