Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованісті за кредитним договором за №109, укладеним 06 березня 2008 року та договором поруки № 111 від 06 березня 2008 року, так як відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 119939,04 грн., яка на даний час не погашена. Представник позивача позов підтримав та просить задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав і не заперечує відносно його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір N 11(далі - Договір), згідно з яким відповідачу було надано грошові кошти в сумі 120000 грн. для проведення ремонту та облаштування житла строком до 04 березня 2011 року зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 16 %. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 120000 грн., про що свідчить заява на видачу готівки та стверджується поясненнями сторін. Відповідно до умов Договору відповідач [PERSON] який є позичальником, брав на себе обов'язок здійснювати погашення кредиту щомісяця у відповідності графіку (Додаток №1), погашати кредит та сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом згідно з п. 5.2.2 кредитного договору. Відповідно до п. 6.2 Договору, позичальник у разі несвоєчасної сплати заборгованості за кредитом та відсотками повинен сплатити банку пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої даним договором. Згідно умов п. 5.3.2 у разі недотримання позичальником умов договору та/або договору застави вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредитів в рамках кредитної лінії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ними процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави та договором застави, що можуть бути укладені в майбутньому в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки N 110 від 06 березня 2008 року, відповідно до умов яких відповідач [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі, на тих же умовах, та в ті ж строки, що і відповідач [PERSON] за несвоєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення суми кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 12 січня 2011 року становить 119939.04 грн., з яких: 10000.11 грн. строкова заборгованість за кредитом; 85428.89 - заборгованість за кредитом; 11615,33 - заборгованість за відсотками з 28.11.2009 року по 31.12.2010 року; 2100.00 - сума простроченої комісійної винагороди; 5717.18 грн. - сума процентів за порушення строку погашення кредиту за період з 01.09.2010 року по 12.01.2011 року; 4430.81 - сума пені за несвоєчасну сплату сум кредіту з 01.09.2010 року по 12.01.2011 року; Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, слід зазначити, що ч. 2 вказаної статті наголошує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика", якщо інше не встановлено параграфом 2 "Кредит" і не випливає із суті кредитного договору. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з цим, згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань. Частина 2 ст. 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не передбачено договором поруки. Таким чином, з умов укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитного договору, договором поруки, укладеним з відповідачем [PERSON] та зі змісту наведених правових норм вбачається, що вимоги позивача заявлені у відповідності з чинним законодавством, а отже є обґрунтованими. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідачі в односторонньому порядку відмовилися виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, із змісту ч.2 ст.550 ЦК України слідує, що проценти на неустойку не нараховуються, тому відповідачу в частині стягнення процентів на пеню за несвоєчасне погашення кредиту по нарахованих відсотках в сумі 646,72 грн. слід відмовити за безпідставністю. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідачів відповфідно до задоволеного позову, згідно із ст. 88 ЦПК України, прапорційно на користь позивача підлягає стягненню 1192,92 грн. судового збору та 120,00 грн. у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial