Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

Позивачка 09.11.2011 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього грошового боргу в розмірі 31880 грн. З позову виходить, що 29.12.2010 року позивачка уклала з відповідачем договір позики, згідно якого надала йому в борг 4000 доларів США, однак відповідач у встановлений договором строк, до 01 травня 2011 року, гроші не повернув. В добровільному порядку відповідач відмовляється повертати борг. Відповідно до курсу НБУ курс долара США по відношенню до курсу гривні становить за 100 доларів США 797 грн., тобто сума боргу складає 31880 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, погоджується на проведення заочного розгляду справи. /а.с.11/ Відповідач у судове засідання не зявився, причини не явки не повідомив, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. /а.с.9/ Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 29.12.2010 р. між сторонами по справі укладено фактично договір позики в письмовій формі, про що свідчить розписка відповідача, за якою він взяв в борг у позивачки 4000 доларів США, і зобовязався їх повернути в строк до 01.05.2011 р. /а.с.5/ Станом на 02.11.2011року, по офіційному курсу Національного Банку України, вартість 100 доларів США становить 797 грн, тобто заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 31880 грн. (4000 $ х 7,97 грн) У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище наведене суд рахує, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі в межах заявленого, оскільки ґрунтуються на законі та доведені у судовому засіданні доказами. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі. /а.с.1-2/

Outcome: approved