Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

У жовтні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, пояснюючи, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності її діду, [PERSON], який 19.04.1996 року помер. Спадкоємцями першої черги після смерті діда є його доньки: [PERSON], її мати та [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини. За життя дід залишив заповіт на вказану квартиру на її матір, але вона, у встановлений законом строк, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась. В травні 1997 року зі згоди матері вона вселилась в квартиру, 09.07.1997 року зареєструвалась у ній та з вказаного часу постійно в ній проживає більше 14 років, тому просить суд визнати за нею право власності на вказану квартиру за набувальною давністю. Позивачка у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, на їх задоволенні наполягає. Представник Волноваської міської ради у судове засідання не з*явився, у своїй заяві просить суд розглянути справу у його відсутність. Третя особа, [PERSON], проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про право власності на житло від 03.05.1993 року, виданого МПП Факелзгідно з розпорядженням (наказом) від 03.05.1993 року №73, вбачається, що [PERSON] був власником квартири, розташованої у с. Рибинське, по вул. Молодіжній,19. Із свідоцтва про смерть серії 1-НО №094176 вбачається, що [PERSON] 19.04.1996 року помер, а спадкоємцями першої черги після його смерті залишились його доньки: [PERSON], яка 27.03.2008 року відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька та [PERSON] Згідно заповіту від 03.06.1993 року, [PERSON] за життя заповів квартиру своїй доньці, [PERSON], яка у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини по невідомим для суду причинам і від прийняття спадщини на момент розгляду справи не відмовилась. Відповідно ст.ст. 1216-1218,1223 ЦК України, спадкування це перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи викладене, суд вважає, що будь-яких підстав, передбачених діючим законодавством, для визнання за позивачкою, яка є донькою спадкоємця першої черги після смерті спадкодавця, права власності за набувальною давністю не має, оскільки, після смерті спадкодавця право на спадкування залишилось у [PERSON], яка вказана у заповіті спадкодавця і яка від прийняття спадщини, у встановленому законом порядку не відмовилась, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини взагалі не зверталась з невідомих причин, не втративши такого права до наступного часу. Крім того, відповідно ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю набуває особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито володіти ним протягом десяти років, що не відноситься до позивачки, яка проживала у квартирі свого дідуся з дозволу матері.

Outcome: dismissed