Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

30.05.2011 р. в суд звернулось товариство з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) АУЗ Факторингз позовом до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 17 жовтня 2006 року між публічним акціонерним товариством Індустріально-експортний банк(надалі ПАТ Індустріально-експортний банк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11965100, відповідно до п. 1.1. якого, банк надає у користування власнику рахунку та його довіреним особам та відкриває й обслуговує картковий рахунок № 11965100 в доларах США на підставі отриманої заяви на відкриття картрахунку та видачу. Згідно п. 2.3. Кредитного договору позичальник сплачує гроші за користування карткою згідно діючих тарифів банку. За кредитним договором, банк належно виконав усі свої зобов'язання перед відповідачем, а саме: надавав гроші [PERSON] та обслуговував кредитну лінію. Всупереч вимог кредитного договору та норм чинного законодавства, відповідач свої зобов'язання не виконував . Крім того, використавши кредитні кошти, відповідач уникає свого зобов'язання щодо повернення їх та сплати процентів за користування кредитом . 30 листопада 2009 року між AT Індустріально-експортний банкта TOB АУЗ Факторинг відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір факторингу № 05/09 від 30.11.2009 р., згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, що був укладений між AT Індустріально-експортний банкта [PERSON] Відповідно до договору факторингу TOB АУЗ Факторинг набуло прав кредитора до позичальника . 26 вересня 2009 року між TOB АУЗ Факторингта TOB Агенція по управлінню заборгованістюукладено договір Доручення № 26/09/09-1, згідно якого ТОВ Агенція по управлінню заборгованістюза дорученням TOB АУЗ Факторинг" приймає на себе зобов'язання від свого імені або від імені TOB АУЗ Факторингздійснювати дії по стягненню заборгованості фізичних та/або юридичних осіб боржників ТОВ АУЗ Факторинг. На момент укладання Договору факторингу сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - TOB АУЗ Факторинг, не включаючи штрафні санкції, становила 56677,79 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 18017,27 грн. - заборгованість по відсотках за користування грішми. Таким чином, загальна сума заборгованості складала 74695,06грн., що підтверджується виписками з рахунків . Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на протязі існування заборгованості, від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення. Розрахунок нарахованої пені за договором згідно розрахунку позивача складає 12222.36 грн., а сума нарахованих 3% річних згідно розрахунку позивача становить 3235,42грн. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 90152,84 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві та не заперечує протщодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд зі згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів належних йому. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконано у гривнях . Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Судом встановлено, що 17 жовтня 2006 року між публічним акціонерним товариством Індустріально-експортний банкта відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11965100, відповідно до п. 1.1. якого, банк надає у користування власнику рахунку та його довіреним особам та відкриває й обслуговує картковий рахунок № 11965100 в доларах США на підставі отриманої заяви на відкриття картрахунку та видачу. Згідно п. 2.3. Кредитного договору позичальник сплачує гроші за користування карткою згідно діючих тарифів банку. За кредитним договором, банк належно виконав усі свої зобов'язання перед відповідачем, а саме: надавав гроші [PERSON] та обслуговував кредитну лінію. Однак, всупереч вимог кредитного договору та норм чинного законодавства, відповідач свої зобов'язання не виконував.. Крім того, використавши кредитні кошти, відповідач уникає свого зобов'язання щодо повернення їх та сплати процентів за користування кредитом . З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2009 року між AT Індустріально-експортний банкта TOB АУЗ Факторингбув укладений Договір факторингу № 05/09 від 30.11.2009 р., згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором, що був укладений між AT Індустріально-експортний банкта [PERSON] Відповідно до договору факторингу TOB АУЗ Факторинг набуло прав кредитора до позичальника . Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 26 вересня 2009 року між TOB АУЗ Факторингта TOB Агенція по управлінню заборгованістюукладено договір Доручення № 26/09/09-1, згідно якого ТОВ Агенція по управлінню заборгованістюза дорученням TOB АУЗ Факторинг" приймає на себе зобов'язання від свого імені або від імені TOB АУЗ Факторинг здійснювати дії по стягненню заборгованості фізичних та/або юридичних осіб боржників ТОВ АУЗ Факторинг. Відповідно до п. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений, статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла у період , за який сплачується пеня. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на протязі існування заборгованості, від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення. Судом встановлено, що банк взяті на себе зобовязання по кредитному договору виконав в повному обємі. Однак, [PERSON] свої зобовязання щодо сплати відсотків і повернення кредиту не виконав належним чином , в звязку з цим, згідно розрахунку заборгованості TOB АУЗ Факторинг, заборгованість [PERSON] перед TOB АУЗ Факторинг станом на 10.05.2011р. становить 90152,84 грн., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 56677,79грн., відсотки та комісія 18017,27 грн., 12222,36 грн.- нарахована пеня та 3235,42 грн. нараховані 3% річних. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив :виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідачів, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід стягнути з відповідачів в користь позивача у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved