Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку. В позові зазначає, що 16.07.1983 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON]. Згідно рішення Шевченківського райсуду м. Чернівці від 23.01.2009 року шлюб було розірвано, розірвання шлюбу було зареєстровано в Чернівецькому міському РАЦС 06.05.2009 року. За час перебування в шлюбі, 23 грудня 1999 року відповідачкою [PERSON] було набуто у власність на підставі договору дарування житловий будинок по вул.. Заставнянській № 35-В в м. Чернівці загальною площею 294,8 м.кв., в тому числі житловою площею 99,7 м.кв. Даний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований в Чернівецькому КОБТІ. У період з 2000 року по 2004 рік житловий будинок було відремонтовано та проведено ряд робіт по благоустрою прибудинкової території, проведено каналізаційну мережу. Вартість ремонтних робіт проведених у 2004 році становить згідно локального кошторису від 01.06.2004 року та акту прийому виконаних робіт від 18.09.2004 року 120845 грн. Вартість робіт по благоустрою прибудинкової території та по проведенню каналізаційної мережі проведених у 2000 році становить згідно локального кошторису І від 05.05.2000 року та акту прийому виконаних підрядних робіт від 02.07.2000 року 70881 грн. Факти оплати вище перелічених робіт на зазначені суми підтверджуються відповідними квитанціями за 2000 та 2004 роки. Враховуючи викладене, та факт, що вартість робіт проведених з метою покращення житлових умов в будинку становить 191726 грн. та перевищує вартість самого будинку, яка складає у відповідності до договору дарування 57952 грн. приблизно у 4 рази, цінність спірного будинку значно зросла в результаті проведених робіт. Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилася у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з того, що вартість спірного будинку істотно збільшилася в результаті проведених ремонтних робіт, істотне збільшення вартості спірного будинку мало місце саме за час їхнього з відповідачкою грошових затрат, а проведення вказаних робіт було здійснено за рахунок їхніх спільних з відповідачкою грошових затрат, оскільки вони разом проживали і вели спільне господарство, вважає що спірний житловий будинок слід визнати спільним майном подружжя. Відповідно до ст.. 70 ч.1 СК України вважається, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісні власності, частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Враховуючи викладене позивач просив визнати житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами № 35-В по вул.. Заставнянській в м. Чернівці спільною сумісною власністю його - [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку № 35-В по вул.. Заставнянській в м. Чернівці. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі і дав свої пояснення. Відповідачка та її представники в судовому засіданні заявлених позовних вимог не визнали і дали свої пояснення. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 липня 1983 року і це підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, яке мається в матеріалах справи, а також з витягу з паспорта громадянина України [PERSON]. Як вбачається з копії рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 січня 2009 року, суд розглядав позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов було задоволено і шлюб між сторонами розірвано. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що розірвання шлюбу між сторонами було вчинено в органах РАЦС 06 травня 2009 року. З копії договору дарування від 23.12.1999 року вбачається, що [PERSON] як дарувальник та [PERSON] як обдарована домовилися про наступне : Даритель подарував, а Обдарована прийняла в дар житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Чернівці, по вул.. Заставнянській під номером тридцять пятим « В » ( № 35 В ). Згідно ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно в разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і ( або ) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід ( приплід, дивіденди ), одержаний від цього майна у разі спору за рушенням суду може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] отримала в дар житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами до нього. Починаючи з 2000 року і до 2004 року позивач [PERSON] укладав договори з різними будівельними організаціями, зокрема з Приватним підприємством « Арт Медіа » та Приватним підприємством « Будівельна компанія « Благо » » на проведення будівельних та ремонтних робіт в будинку № 35-В по вул.. Заставнянській в м. Чернівці. Про те, що ці будівельні організації провели будівельні роботи свідчать локальні кошториси, які маються в матеріалах справи, а також квитанції до прибуткових касових ордерів згідно яких [PERSON] неодноразово проводив оплату за проведені будівельні роботи. Таким чином судом встановлено, що в період шлюбу позивач [PERSON] вносив гроші на проведення ремонтних робіт в будинковолодінні, яке отримала в дар відповідачка [PERSON] і таким чином він значно поліпшив стан будинковолодіння. Це підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 666 від 31.07.2011 року з якої вбачається, що в будинковолодінні за адресою вул.. Заставнянська 35-В в м. Чернівці, дійсно було проведено будівельні роботи, зазначені в актах приймання виконаних підрядних робіт ПП « Арт Медіа » від 02.07.2000 року та ПП « Будівельна компанія « Благо » » від 18.09.2004 року, проте технічно встановити точний час проведення вищезазначених робіт експерту не надалося можливим. Дійсна ( ринкова ) вартість будинковолодіння по вул.. Заставнянській № 35-В в м. Чернівці в результаті проведення будівельних робіт, проведених згідно актів виконаних підрядних робіт у 2000 та 2004 роках збільшилась на 203166 грн., що становить частку 16% ( 16/100 ) від вартості будинковолодіння з урахуванням проведених невід»ємних поліпшень. У звязку з цим суд вважає, що житловий будинок № 35-В по вул.. Заставнянській в м. Чернівці слід визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] як подружжя в силу ст.. 62 СК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Судом встановлено, що сторони на теперішній час спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Вони набули обоє право на майно, яке було ними придбане в період шлюбу, зокрема їхнім спільним майном є будинковолодіння № 35-В по вул.. Заставнянській в м. Чернівці, вони мають право на половину придбаного майна, а тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 35-В по вул.. Заставнянській в м. Чернівці. Посилання відповідачки на те, що [PERSON] не приймав участі в проведенні будівельних та ремонтних робіт в будинку, оскільки не мав грошей так як не працював не знайшло свого підтвердження, а тому не може бути прийняте судом до уваги. Також суд не може прийняти до уваги покази свідка [PERSON], яка є матір»ю відповідачки, яка буцімто надавала грошові кошти для проведення ремонтних робіт в спірному будинковолодінню. Однак це не знайшло свого підтвердження будь-якими письмовими доказами, що гроші передавалися тільки саме [PERSON] для проведення будівельних робіт та придбання необхідного обладнання. Покази свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вона є матір»ю відповідачки, а з позивачем знаходиться в неприязнених стосунках. Також не знайшло свого підтвердження того, що її сестра, яка є представником відповідачки по справі купляла будівельні матеріали для ремонту її будинку, а також купляла сантехнічний інвентар до будинку не може бути прийнятий до уваги, оскільки судом встановлено, що сестра відповідачки проводила ремонт у своїй квартирі і купляла товари для себе. Це підтверджується товарним чеком № 53 від 05.08.2006 року де перелічені найменування товару для ванної кімнати і зазначено, що даний товар придбала [PERSON]. Окрім цього, відповідачка посилається на те, що проведене перепланування в будинку проведено [PERSON] без погодження з органом місцевого самоврядування, як це передбачено ст.. 152 ЖК України, однак суд не може прийняти ці доводи до уваги, оскільки будівельними роботами [PERSON] не було проведено будь-якого перепланування, яке би вимагало погодження з органом місцевого самоврядування і це не є самочинним будівництвом. На підставі викладеного та ст.ст. 60,62,70 СК України, ст.ст. 355,368,392 ЦК України,

Outcome: approved