overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] 13 лютого 2012 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що знаходилась із відповідачем у зареєстрованих шлюбних відносинах. 08 червня 2006 року народилась дитина - син [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, з позовними вимогами погодився, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини. Виходячі з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленному ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законих підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, сторони знаходилися у зареєстрованих шлюбних відносинах. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідно актового запису № 23 від 20.06.2006 року батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 4 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач проживає окремо від сімї, матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2012 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 12.07.2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв'язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, після чого влаштовує сварки, ображає її. Вони перестали розуміти один одного. Між ними втрачено почуття любові та поваги. З лютого 2012 року вони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, наполягає на розірванні шлюбу, просить, щоб її залишили прізвище " Цайзер " Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, проти розірвання шлюбу не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.07.2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 163 (а.с 5). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. В наступний час сторони не мешкають одної родиною, не ведуть спільного господарства. Відповідач зловживає спиртними напоями, що стало причиною розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд, вважає, що неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

Прокурор Герцаївського району в інтересах обласної комунальної установи « Лікарня швидкої медичної установи » звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи яка потерпіла від злочину в сумі 1547 грн. 80 коп., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] скоїв злочин, передбачений ст. 122 ч. 1 КК України за який його було засуджено судом. Саме 29.04.2011 року під час конфлікту з громадянином [PERSON] наніс йому декілька ударів кулаками в область обличчя та голови, чим навмисно заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. В результаті потерпілий знаходився10 днів на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні обласної комунальної установи « Лікарня швидкої медичної допомоги » в м. Чернівці з 30.04.2011 р. по 10.05.2011 р. Згідно довідки обласної комунальної установи « Лікарня швидкої медичної установи » м. Чернівці , за весь час на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] було витрачено 1547 грн. 80 коп. Саме цю суму прокурор і просить стягнути з відповідача на користь обласної комунальної установи « Лікарня швидкої медичної установи ». В попередньому судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги прокурора визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому засіданні суд ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободі інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.22 ,1166 ЦК України, ст. 93-1 КПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулась із заявою про визнання [PERSON], який є її сином, недієздатним та встановлення опіки над ним. Заявниця покликається на те, що син є інвалідом ІІ групи з дитинства з приводу розумової відсталості, внаслідок чого не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в звязку з чим потребує стороннього догляду, а тому просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити її його опікуном. [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали вимоги заяви та дали позмістно пояснення. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування Вітковицької сільської ради Березнівського району Рівненської області в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно закону, просить розглядати справу у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, дослідивши письмові докази, вважає, що заява є законною, обґрунтованою і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що стверджується довідкою №138259, амбулаторною карткою. Відповідно до довідки №155 [PERSON],[INFO], з 1985 року перебуває на Добліку, діагноз: помірна розумова відсталість. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 26.01.2012 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі олігофренії в ступені помірно вираженої дебільності, в силу чого він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Частина перша ст.60 ЦК України передбачає, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно свідоцтва про народження серія ІІ-ГЮ №329261, виданого 27.04.1982 року, [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Згідно подання Вітковицька сільська рада Березнівського району Рівненської області вважає за доцільне призначити опікуном [PERSON] його матір [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є законною і обґрунтованою, так як встановлені законні підстави для визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходилась цивільна справа за вищезазначеним позовом. Заочним рішенням від 02 серпня 2011 року позовні вимоги задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Банк Тавриказаборгованість за кредитним договором № 12/08-ВФЛ від 26.02.2011 року у сумі 344460 (триста сорок чотири тисячі чотириста шістдесят) гривень 79 копійок. Також з відповідачів на користь позивача стягнуті судові витрати у сумі 910 гривень з кожного. Позивач звернувся до суду із заявою, якою просить ухвалити додаткове рішення по справі, посилаючись на те, що судом не вирішено питання стосовно майна за рахунок якого буде стягнута сума заборгованості з відповідача по справі [PERSON] У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення не є обовязковою. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача такою, що підлягає задоволенню, у звязку з наступним. Позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 12/08-ВФЛ від 26.02.2011 року у сумі 344460 гривень за рахунок заставного майна, що належить відповідачу [PERSON], а саме трикімнатної квартири № 157 по Салтівському шосе, 250А в м. Харкові. Позивачем з приводу зазначеної позовної вимоги були надані докази щодо укладення 26 лютого 2008 року між акціонерним банком Тавриката відповідачем [PERSON] договору іпотеки, предметом якого є трьохкімнатна квартира № 157 по Салтівському шосе, 250А в м. Харкові. За умовами зазначеного договору іпотеки іпотекодержатель має право у випадку невиконання зобовязань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна іпотекодавця. При ухваленні рішення по зазначеній справі судом не було вирішено питання щодо заявленої позовної вимоги про стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки, який був переданий іпотекодержателю майновим поручителем [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. При таких обставинах, враховуючи, що судом не ухвалено рішення щодо однієї з позовних вимог, в обґрунтування якої позивачем надані докази, які були досліджені судом у ході розгляду справи, суд вважає доцільним ухвалити додаткове рішення по справі із вирішенням питання щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок предмета іпотеки. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобовязати відповідача надати дозвіл про виїзди за кордон малолітній дитині. Свої вимоги позивачка, яка є матірю малолітнього, обґрунтовує тим, що 23 листопада 2001 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, за реєстраційним номером 2169, був зареєстрований шлюб між позивачкою та [PERSON] Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через несхожість характерів та відношення до сімейного життя, з 2008 року подружні стосунки вони не підтримують, живуть окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Відповідач по справі починаючи з 2009 року про дитину не піклується, ніякої участі у її вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, з дитиною не бачиться і не спілкується вже більш 2 років. Влітку 2011 року з незрозумілих причин, відповідач не погодився надати дозвіл на виїзд за межі України сина для його оздоровлення та відпочинку, який планувався. Раніше у 2009 році відповідач давав дозвіл без заперечень та зауважень. Свою відмову він нічим не мотивував і не обґрунтував. Зазначена обставина свідчить про зловживання відповідачем своїми правами батька всупереч інтересам дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала заяву про слухання справи за її відсутності. Відповідач до суду не зявився, однак повідомлявся своєчасно та належним чином про день та час слухання справи. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд за межі України громадянином, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України. Відповідно до вимоги ч.2 ст.4 Закону України Про порядок виїзду з Україну і вїзду в Україну громадянами України, в разі відсутності дозволу одного з батьків для виїзду за кордон малолітньої дитини, такий дозвіл може бути надано на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до вимог ч.2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. З огляду на вищевикладене, враховуючи наведені норми та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

Позивачка звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 29 березня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя не склалося,оскільки у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина Давида, [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Майнового спору не має. А тому просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача просила задоволити, оскільки позивач з відповідачем шлюбних відносин не підтримують з 2010 року, разом не проживають і збереження їх сімї є неможливим. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог . Судом встановлено, що 29 березня 2007 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 292, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - Давида, [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між подружжям припинені, разом вони не проживають з 2010 року і збереження сімї є неможливим. Причиною розпаду сімї є різні непорозуміння, погляди на життя. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Сімейних відносин сторони не підтримують. З позивача слід стягнути у прибуток держави державне мито при реєстрації розірвання шлюбу у розмірі 17 грн., а відповідача від сплати державного мита звільнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16 квітня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, за останні два роки сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, що вони мають різні погляди на життя і на цьому ґрунті у них часто виникають сварки, що негативно впливає на психіку та виховання дитини. Строку для примирення просить не надавати, оскільки з грудня 2011 року вони не проживають разом. А тому просить шлюб між ними розірвати. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Дитина знаходиться на її утриманні. Домовленість про проживання дитини між ними досягнута. Просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задоволити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує. Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Як встановлено в судовому засіданні, сторони 16 квітня 2009 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 358, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини. Спільне життя між ними не склалося. Причиною розпаду сімї є різність характерів, поглядів на життя і сімю. Фактично між сторонами сімейні стосунки не підтримуються з грудня 2011 року. Сімя носить формальний характер, тому збереження сімї є неможливим. З відповідача слід стягнути у прибуток держави державне мито при реєстрації розірвання шлюбу у розмірі 17 грн., а позивачку від сплати державного мита звільнити. Також, як було встановлено в судовому засіданні відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку відповідача стягується як аліменти на дитину. Тому на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина слід стягнути ? частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» (далі Банк) звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованності за кредитним договором в розмірі 2002грн 40коп. Позов обгрунтовано тим, що 26.04.08р. між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір №001-07509-260408, згідно якого остання отримала грошові кошти в розмірі 3000грн. Оскільки відповідач не в повному розмірі вносив платежі, виникла заборгованнісь, яка станом на 28.12.2011р. складає 2002грн 40коп. Також просив стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його присутності, на позовнх вимогах наполягає. Відповідачка будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до крединого договору №001-07509-260408 від 26.04.2008 року [PERSON] отримала картку на яку було перераховано кредитні кошти в розмірі 3000грн. Відповідно до умов Договору держатель картки зобовязаний щомісячно в строки визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією. Відповідачка умови договору не виконувала, заборогованність по кредиту не погашала, через що станом на 28.12.2011р. виникла заборгованість, яка складає 2002грн 40коп. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору. Вимоги позивача підтвердженні документально, засновані на законі, тому підлягають задоволенню. Оскільки задоволена основна вимога позивача підлягає задоволенню і його вимога про стягнення судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на даний час сімя розпалася, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в суді позов визнав, на розлучення згодний. Згідно п.4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову провадиться в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України. За п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.06.2006 року в відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, в шлюбі мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], вже на протязі тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, в сімї постійно виникають непорозуміння, спроби до примирення позитивного результату не дали, сім'я розпалася остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Враховуючи, що відповідач позов визнав, згодний на розірвання шлюбу, спроби до примирення не привели до відновлення сімї, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме: 107 грн. 30 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved