overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

В суд з позовом звернувся ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк до [PERSON] про стягнення з неї боргу за кредитом в сумі 1156,68грн. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що 28.08.2007року між ВАТ Всеукраїнський акціонерний банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 400017588, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 5174 грн.79 коп строком до 29.03.2008 р. зі сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами. 18.05.10р. було зареєстровано зміну найменування позивача з Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк на Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний банк. Відповідно до преамбули нової редакції статуту позивача ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк є повним правонаступником ВАТ Всеукраїнський акціонерний банк. Відповідно Кредитного договору відповідач повинний здійснювати погашення заборгованості шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника,або шляхом внесення готівки в касу з подальшим зарахуванням на рахунок позичальника. Але дані умови відповідачем не виконувались, що є підставою для пред`явлення вимоги про дострокове виконання відповідачем боргових зобов`язань, а тому станом на 30.06.2011року утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 1156грн.68коп., яка складається з: тіла кредиту -745грн.30коп.,штрафних санкцій-411,38грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак до суду надіслав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі,та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась . Про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд розглядає справу у порядку заочного провадження Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України забов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено,що відповідачу [PERSON] дійсно був наданий кредит сумі 5174грн 79коп, відповідно до кредитного договору № 400017588 від 28.08.10.2007р., але відповідач не виконав свої забов'язання та не сплатив борг порушуючи умови договору. Згідно довідки про розрахунок заборгованості станом на 30.06.2011р. утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 1156грн.68коп.,яка складається з: тіла кредиту -745,30грн.,штрафних санкцій-411,38грн. Оскільки, на час розгляду справи вказана заборгованість відповідачкою не погашена, а тому підлягають стягненню в повному обсязі разом з судовими витратами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

В суд з позовом звернувся ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк до [PERSON] про стягнення з неї боргу за кредитом в сумі 7049,64грн. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що 29.07.2010року між ВАТ Всеукраїнський акціонерний банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №3037, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 4000 грн. строком до 29.07.2013 р. зі сплатою 25 % річних за користування кредитними коштами. 18.05.10р. було зареєстровано зміну найменування позивача з Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк на Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний банк. Відповідно до преамбули нової редакції статуту позивача ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк є повним правонаступником ВАТ Всеукраїнський акціонерний банк. Відповідно Кредитного договору відповідач повинний здійснювати погашення заборгованості шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника,або шляхом внесення готівки в касу з подальшим зарахуванням на рахунок позичальника. Але дані умови відповідачем не виконувались, що є підставою для пред`явлення вимоги про дострокове виконання відповідачем боргових зобов`язань, а тому станом на 28.07.2011року утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 7049грн.64коп., яка складається з: тіла кредиту -3924грн.33коп.,сплаті відсотків-738,04грн.,сплаті комісій-700грн.,штрафних санкцій-1687,27грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак до суду надіслав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі,та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась . Про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд розглядає справу у порядку заочного провадження Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України забов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено,що відповідачу [PERSON] дійсно був наданий кредит сумі 4000грн., відповідно до кредитного договору №3037 від 29.07.2010р., але відповідач не виконав свої забов'язання та не сплатив борг порушуючи умови договору. Згідно довідки про розрахунок заборгованості станом на 28.07.2011р. утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 7049грн.64коп.,яка складається з: : тіла кредиту -3924грн.33коп.,сплаті відсотків-738,04грн.,сплаті комісій-700грн.,штрафних санкцій-1687,27грн.Оскільки, на час розгляду справи вказана заборгованість відповідачкою не погашена, а тому підлягають стягненню в повному обсязі разом з судовими витратами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до су,ту з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 17 січня 2002 року. Від .шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та Андрія. [INFO], які проживають з матірю. Позивач зазначає, що вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини через відсутність між ними порозуміння та взаємоповаги один до одного, відсутність почуття любові, між ними виникали сварки та конфлікти, вони не можуть жити разом, тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. З цих "дстав позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов повністю підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні повністю визнала позов, пояснила, що обставини, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, вона не заперечує. Просила постановити рішення про задоволення позову, оскільки спроби примирення не дали результату. Бажає після розлучення залишити прізвище «Гаджаман». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружисям [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітніх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Тому суд вважає позовні вимоги законними, обгрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому відповідачці слід залишити шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Позивачка направила суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, у якій позов підтримала повністю та посилаючись на мотиви, викладені у заяві, просить його задовольнити. Відповідач до суду не зявився, хоча про час та місце розгляду справи у суді був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши та цінивши докази по справі , встановив такі факти : У зареєстрованому шлюбі 23.12.1996 року в подружжя [PERSON] народився син- Руснак [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 043198, виданим відділом РАЦСу Тернопільської міської ради народних депутатів 13.02.1997 року. Дитина проживає разом з матірю в м.Тернополі по вул.Підгірна,40, що підтверджується довідкою ДП Фаворит-1 ПП Дружба сервіс-житло-1 № 875 від 25.08.2011 року. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька , яка визначається судом. Відповідачем проживає окремо від колишньої дружини та дитини та жодних доказів того, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати аліментних обовязків по утриманню неповнолітньої дитини суду не представив та в ході розгляду справи не здобуто. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття підлягають до задоволення, як обгрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи . Відповідно до п. ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання. Судовий збір в дохід держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту приналежності йому правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право спільної сумісної власності з матірю [PERSON] на квартиру [ADDRESS], виданого Тернопільському міським бюро технічної інвентаризації 18.11.1996 року, в якому помилково його прізвище значиться як Бердічевський. Заявник [PERSON] в суді підтримав свою заяву та попросив її задовольнити. Заінтересована особа не направила до суду свого представника, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи у суді у встановленому законом порядку. Суд, встановив наступні факти. Заявник [PERSON] народився 13 грудня 1963 року в м. Могилів-Подільський Вінницької області, що підверджується паспортом громадянина України серії МС №219794, виданим 19.11.1977 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області. З якого також слідує, що він проживає він у м.Тернополі по вул. Л.Україники,9/39. З свідоцтва про народження заявника серії I-УР № 1122998, виданого 3.11.1964 року Могилів-Подільським бюро ЗАГСу Вінницької області, вбачається, що його матірю є [PERSON]. В свідоцтві про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], виданого Тернопільському міським бюро технічної інвентаризації 18.11.1996 року, в якому помилково його прізвище значиться як Бердічевський. Довідка тернопільського міського бюро технічної інвентаризації № 52/07-2а від 25.10.2011 року свідчить про те, що при видачі свідоцтва паспортні дані заявника не перевірялись, а його прізвище ім.я та по-батькові було вписано з довідки форми-3, виданої паспортистами ЖЕКу за місцем проживання [PERSON], яку додано до матеріалів справи. Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності суд прийшов до висновку, що свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 18.11.1996 року, в якому помилково його прізвище значиться як Бердічевський, належить заявнику, оскільки у всіх вище перелічених правовстановлюючих документах збігаються його імя, по-батькові та адреса. Крім того, судом враховано сам факт знаходження на руках заявника перелічених вище документів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

На адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], [INFO], визначити та встановити місце проживання [PERSON], [INFO], місцем проживання її матері [PERSON], [INFO], за такою адресою: Київська область, місто Кагарлик, вулиця Суворова, 1а, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON], звільнити її від сплати державного мита на підставі статті 4 Декрету Кабінету міністрів України «Про державне мито», як громадянку, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4). В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] не з»явився, про те на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач позов визнав та просить слухати справу у його відсутності. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. [PERSON], [INFO], офіційно перебуваю у шлюбі з гр. [PERSON], [INFO]. Даний шлюб було зареєстровано відділом актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області від 11 грудня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 131. Від цього шлюбу сторони мають спільну доньку, - [PERSON], [INFO]. Станом на сьогоднішній день, життя з відповідачем у мене не склалось. Причина, що спонукає позивачку до розірвання шлюбу є приватною стороною мого життя. На даний час, шлюбні відносини фактично між сторонами припинені, а подальше сумісне життя із збереженням сім»ї між сторонами суд вважає неможливим. Донька проживає з позивачкою, за адресою: Київська область, місто Кагарлик, вулиця Суворова, 1а, в зв'язку з чим, постала необхідність встановити в судовому порядку її місце проживання за вказаною вище адресою. На підставі пункту 4 статті 29 Цивільного кодексу України, -«Місцем проживання фізично У особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає». Так, оскільки донька є малолітньою фізичною особою та фактично проживає з позивачкою, а також знаходиться на моєму утриманні відповідно, постала законна необхідність встановити її місце проживання за місцем проживання одного з батьків, а саме, місцем проживання матері (позивача). Спору про розподіл майна, що може бути об'єктом права спільної сумісної власності у сторін не має. Згоди на розірвання цього шлюбу між сторонами не досягнуто, а примирення за таких умов, є неможливим. В зв'язку з викладеним вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 14.03.1995 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини між ними припинені два роки тому, через те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття поваги та любові один до одного. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. Майновий спір будемо вирішувати в окремому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, направила до суду заяву, з якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить справу слухати у її відсутність, просила його задовольнити, при цьому вона вказала, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Литвиненко». Відповідач [PERSON]Г.в судове засідання не з»явився, направив до суду заяву, з якої вбачається, що він позовні вимоги визнає, та просить справу слухати у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям Яковенко фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 23.10.2004 року. Від шлюбу мають дітей: доньку Дар»ю, [INFO], який проживає з нею. Позивачка зазначає, що між шлюбні відносини між ними припинені в звязку з відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття поваги та любові один до одного. Примирення між ними не можливе, шлюб носить формальний характер. Майнового спору немає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позов, просила його задовольнити, при цьому вона вказала, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити собі шлюбне прізвище «Кубоша». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, та не заперечував проти розірвання шлюб з позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям Козакових фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити шлюбне прізвище «Кубоша».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

23.09.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим,що з відповідачкою зареєстрував шлюб у 2009 році. У шлюбі дітей немає. Сімейне життя у них не склалося по тій причині, що у них як в подружжя відсутнє взаєморозуміння внаслідок чого постійно виникали сімейні сварки що негативно впливало на сімейну атмосферу і привело до розпаду сім'ї. Вирішив,що міцної сім'ї вони не створили і просить шлюб розірвати, судові витрати покласти на нього.. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує,не заперечує проти заочного рішення. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про одержання повідомлення, причину неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розглядом справи суду не надсилала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає ,що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено , що сторони зареєстрували шлюб 02.01.2009р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції Івано- Франківської області ( а.с.5). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння, виникають постійно сімейні сварки, позивач просить шлюб розірвати. За змістом ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них,інтересам їхніх дітей,що мають істотне значення. У них різні погляди на сімейне життя,ведення господарства та виховання дітей. Позивачка втратила почуття любові,поваги до чоловіка,між сторонами немає взаєморозуміння,тобто тих основ,на яких утримується міцна сім»я. Відповідно до ч.І ст..24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги,любові,дружби,взаємодопомоги. Чоловік та дружина відповідальні один перед одним,перед іншими членами сім'ї за своєю поведінку в ній. За змістом ч.3,4 ст.56СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,примушування до їх збереження є порушення прав дружини,чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, судові витрати покласти на позивача. На підставі вищенаведеного, ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

23.09.2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим,що з відповідачем зареєструвала шлюб у 1980 році. У шлюбі народилося троє дітей: [PERSON],Оксана та [PERSON],які на даний час вже дорослі. Сімейне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що у них як в подружжя відсутнє взаєморозуміння внаслідок чого постійно виникали сімейні сварки, чоловік не забезпечував матеріально сім'ю,часто вживав спиртні напої. Сім'я розпалася, протягом 12 років спільно не проживають. Просить шлюб розірвати,залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] та звільнити від судових витрат. В судове засідання позивач не з'явилася,надіслала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує,не заперечує проти заочного рішення. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання повідомлення, причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розглядом справи суду не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.09.1980 р. в Медухівській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області ( а.с.6). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння. Протягом 12 років сторони не проживають,тобто шлюб носить формальний характер, позивач просить шлюб розірвати. За змістом ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановленого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них,інтересам їхніх дітей,що мають істотне значення. У них різні погляди на сімейне життя,ведення господарства та виховання дітей. Позивачка втратила почуття любові,поваги до чоловіка,між сторонами немає взаєморозуміння,тобто тих основ,на яких утримується міцна сім»я. Відповідно до ч.І ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги,любові,дружби,взаємодопомоги. Чоловік та дружина відповідальні один перед одним,перед іншими членами сім'ї за своєю поведінку в ній. За змістом ч.3,4 ст.56СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,примушування до їх збереження є порушення прав дружини,чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, судові витрати покласти на відповідача. На підставі вищенаведеного, ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу Україні:

Outcome: approved