Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

23.06.2009р. ЗАТ КБ „Приватбанк” звернувся до суду з позовом до ТОВ “Українське фінансове агентство “Верус”, [PERSON], ТОВ «Скіф» про стягнення заборгованості. 11.09.2009р. справу передано в провадження судді Ткаченко Н.В. у зв’язку з переведенням судді Чорнобук В.І. до іншого суду. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.09.2009р. було замінено сторону позивача –замість ЗАТ КБ «ПриватБанк»- ПАТ КБ «ПриватБанк» (в липні 2009р. відбулась офіційна зміна назви банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк»на ПАТ КБ «ПриватБанк»). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 25.07.2006р. між ЗАТ КБ «Приватбанк»та [PERSON] був укладений кредитний договір № МК-64-06, згідно якого [PERSON], отримав кредит у розмірі 125000 дол. США на споживчі цілі, в обмін на зобов’язання по поверненню отриманих коштів, сплати відсотків та виконання інших зобов’язань в обумовлені договором розмірах та строки повернення. Виконання зобов'язань позичальника за договором були забезпечені договорами поруки укладеними між ЗАТ КБ «Приватбанк»та ТОВ «Скіф», ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус». Зі свого боку, позивач виконав передбачені кредитним договором умови та передав позичальнику грошові кошти в розмірі 125000 дол. США, проте позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов’язання, у зв’язку з чим виникла заборгованість перед банком. Станом на 29.05.2009р. заборгованість складала 91668,84 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 698516,56 грн., яка складається з: 81685,15 дол. США –заборгованість за кредитом; 8263,53 дол. США –заборгованість по процентам; 1720,16 дол. США–пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань. Представник позивача –[PERSON] (яка діє на підставі довіреності від 26.09.2011р.) у судове засідання 15.11.2011р. не з’явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. 15.11.2011р. до суду надійшла заява представника позивача, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути солідарно з [PERSON], ТОВ «Скіф»на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № МК-64-06 від 25.07.2006р. в розмірі 91668,84 дол. США. Стягнути солідарно з відповідачів та ТОВ “УФА “Верус” на користь позивача заборгованість в сумі 200 грн., а також судові витрати по справі. Крім того, в заяві від 15.11.2011р. представник позивача просила розглядати справу з винесенням рішення за її відсутності. Представник відповідача - ТОВ «УФА «Верус» - [PERSON] (яка діє на підставі довіреності від 10.06.2011р.) в судове засідання 15.11.2011р. не з’явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином. Своєю заявою від 15.11.2011р. позовні вимоги в межах стягнення солідарно з ТОВ «УФА «Верус»та відповідачів заборгованість за кредитним договором № МК-64-06 в розмірі 200 грн. визнала в повному обсязі, просила розглядати справу у судовому засіданні за її відсутності. Відповідачі –[PERSON] та ТОВ «Скіф»–в попереднє судове засідання 30.05.2011р. не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та знаходження, що підтверджується відповіддю ЦАС та Головного управління статистики у Житомирській області, в справі є поштове повідомлення про завчасне отримання відповідачем [PERSON] (який є директором, тобто уповноваженою особою ТОВ «Скіф») судової повістки, про причини неявки відповідач суд не сповістив. Конверт, який був направлений ТОВ «Скіф», був повернутий до суду з відміткою «адресат за вказаною адресою не знаходиться». В судове засідання 15.11.2011р. відповідачі також не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та знаходження, в справі є поштові повідомлення про завчасне отримання відповідачами судових повісток в судове засідання, про причини неявки відповідачі суд не сповістили. За таких обставин, суд вважає, що на підставі ч. 4 ст. 74, ч.1 ст. 76, ч.2 ст. 77 ЦПК України (зі змінами від 07.07.2010р.), відповідачі вважаються належним чином повідомленими про день та час судового засідання і такими, що відсутні без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутністю відповідачів на підставі наявних в справі доказів. Отже, відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. З урахуванням того, що одним із відповідачів, а саме –ТОВ УФА „Верус”, по справі висловлена думка щодо визнання позовних вимог, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявами сторін про підтримання позову, його визнання, розгляд справи за відсутністю сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов’язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 25.07.2006р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № МК-64-06, відповідно до якого [PERSON], отримав кредит у розмірі 125000 дол. США на споживчі цілі, в обмін на зобов’язання по поверненню отриманих коштів, сплати відсотків в розмірі 15% річних та виконання інших зобов’язань в обумовлені договором розмірах з кінцевим терміном повернення 22.07.2011р. Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов’язань, станом на 29.05.2009р. виникла заборгованість у розмірі 91668,84 дол. США, яка складається з: 81685,15 дол. США –заборгованість за кредитом; 8263,53 дол. США –заборгованість по процентам; 1720,16 дол. США–пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань. Як вбачається з наданої ПАТ КБ «Приватбанк»суду довідки, станом на 30.05.2011р. (дата проведення попереднього судового засідання) заборгованість не зменшилася, а навпаки значно зросла (більше, ніж у 2,5 рази) та складає 246402,19 дол. США, в тому числі є прострочена заборгованість по кредиту 64684,70 дол. США та відсоткам в сумі 39800,44 дол. США. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов,язку, а у випадку порушення такого обов’язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, підставою виникнення поруки є договір про неї, що укладається між кредитором за основним зобов’язанням та особою, яка надала згоду бути поручителем його боржника. Відповідно до ч.1,3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вбачається з матеріалів справи, на забезпечення виконання умов кредитного договору № МК-64-06 від 25.07.2006р. між банком та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Скіф»27.07.2006р. був укладений договір іпотеки, відповідно до якого ТОВ «Скіф»передало в іпотеку належне йому нерухоме майно з подальшим правом банка (іпотекодержалетя ) одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Письмових доказів укладення між банком та ТОВ «Скіф»договору поруки, відповідно до якого ТОВ «Скіф»взяло би на себе зобов,язання нести солідарну майнову відповідальність у разі невиконання [PERSON] зобов,язань за кредитним договором № МК-64-06 від 25.07.2006р. позивачем суду не було надано, виходячи з чого, суд приходить до висновку про відсутність підстави для солідарної вимоги банка до цих відповідачів. За таких обставин, з огляду на те, що предметом даного позову є саме стягнення заборгованості за кредитним договором № МК-64-06, укладеним з [PERSON], а не звернення стягнення на предмет іпотеки, що є власністю відповідача ТОВ «Скіф», в рахунок погашення заборгованості за договором № МК-64-06, суд вважає, що в задоволені позовних вимог до відповідача ТОВ «Скіф» слід відмовити. З урахуванням викладеного, дослідивши письмові матеріали справи, з огляду на те, що [PERSON] не виконує належним чином взятих на себе зобов’язань, має суму заборгованості (заборгованість значно зросла), в тому числі прострочену по сплаті кредиту та відсотків, заперечень проти позову не надіслав, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № МК-64-06 є обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки грошовою одиницею в Україні є гривня, суд стягує присуджені в іноземній валюті суми в еквіваленті до курсу гривні на день винесення рішення. Відповідно до довідки Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, згідно до відомостей валютного відділу Дніпропетровського центрального відділення «Промінвестбанку» України, офіційний курс НБУ у відношенні долар США станом на 15.11.2011р. складає 798,23 грн. за 100 дол. США. Таким чином, враховуючи, що на день винесення рішення, уточнень (збільшення суми) позовних вимог від позивача до суду не надходило, стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ “Приватбанк” підлягає заборгованість за кредитним договором № МК-64-06 від 25.07.2006р. станом на 29.05.2009р. в розмірі 731 728 грн. 18 коп., що є еквівалентом 91668,84 дол. США ( за таким розрахунком: сума заборгованості за кредитом 91668,84 дол. США х 7,9823 = 731 728,18 грн.). В розрахунках ціни позову (судових витрат) суд також буде враховувати первісну ціну позову, оскільки банк позовні вимоги не уточнював. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 12.01.2009р. між ЗАТ КБ “ПриватБанк“ та ТОВ “Українське фінансове агентство “Верус“ був укладений договір поруки №467 та додаток №1 до нього, відповідно до якого останнє взяло на себе зобов’язання нести відповідальність перед банком у разі невиконання [PERSON] зобов’язань в загальному розмірі 200 грн. Але, приймаючи до уваги ті обставини, що вищезазначений договір поруки яким передбачено стягнення солідарно з відповідача та ТОВ “УФА “Верус“ суми 200 грн., не є трьохстороннім договором, суд вважає, що в задоволені цієї частини позовних вимог слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, у зв,язку з відмовою в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Скіф», суд вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позовних вимог, прийняті ухвалою судді Чорнобук В.І. від 24.06.2009р., у відношенні відповідача ТОВ «Скіф»в повному обсязі. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Чорнобук В.І. від 24.06.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено в частково, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 2823 грн. (1% від ціни позову в гривневому еквіваленті, але не більше ніж 2823 грн. з урахуванням змін щодо розміру судового збору, встановлених Законом України «Про судовий збір», що 01.11.2011р. набрав законної сили), відмовивши у стягненні судових витрат з ТОВ «Скіф»та ТОВ „УФА „Верус”, оскільки даним рішенням в задоволені позовних вимог до цих відповідачів відмовлено. Щодо витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то з огляду на те, що 01.11.2011р. набрав законної сили Закон України «Про судовий збір», згідно якого ст. 81 ЦПК України «Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи» виключена з цивільно-процесуального кодексу України, суд не находить підстав для стягнення з відповідача на користь держави цих витрат, не дивлячись на те, що ухвалою судді Чорнобук В.І. від 24.06.2009р. стягнення витрат на ІТЗ було відстрочено до винесення рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial