Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача, з 1/6 частки до 1/4 частки кожен місяць, на утримання неповнолітнього сина оскільки того розміру аліментів, який був встановлений по рішенню суду, недостатньо на утримання неповнолітньої дитини. До початку судового слідства 27.09.2011 року позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, просила стягувати аліментів на повнолітнього сина [PERSON], який навчається у розмірі ? частини від доходу відповідача, оскільки він в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на сина не надає, навчання платне, потребує коштів,її заробітної плати на утримання неповнолітнього і повнолітнього синів недостатньо. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному об,ємі, суду повідомила, що відповідач отримує не тільки заробітну плату а і пенсію і міг би в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який поступив на навчання, крім того тієї частки аліментів, яка відраховується від заробітної плати відповідача недостатньо і тому просила її позовні вимоги задовольнити в повному об,ємі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному об'ємі, вважає, що немає підстав для збільшення розміру аліментів, крім того вважає, що оскільки син повнолітній син на даний час зареєстрований приватним підприємцем, навчається за індивідуальним графіком, то міг би заробляти сам і платити за своє навчання самостійно. Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об,ємі, суду повідомила, що на даний час з 08.08.2011 року він поступив в Академію муніципального управління, під час першого навчання у 2009 році зареєструвався як приватний підприємець, але на даний час немає ніяких доходів, оскільки його діяльність безприбуткова, він займається навчанням, на місяць на навчання йому потрібно біля 1320 гривень, ці кошти дає позивач, батько в добровільному порядку відмовився надавати матеріальну допомогу, але йому необхідно закінчити освіту. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється батьком двох дітей - неповнолітнього сина ІВАНА [INFO], за рішенням Славутицького міського суду на утримання Івана з заробітної плати відповідача утримується аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку. Крім того відповідач є батьком повнолітнього сина ТИМОФІЯ [INFO], який 08.08.2011 року поступив до Академії муніципального управління, час навчання один рік до 30.06.2012 року, навчання платне загальна вартість навчання становить 11800 гривень. З оглянутої довідки з місця роботи відповідача вбачається, що виконавчий лист за рішенням Славутицького міського суду за 2001 рік знаходиться за місцем роботи відповідача і з його заробітної плати на утримання неповнолітнього сина відраховується 1/6 частина його заробітної плати, це становить в місяць приблизно біля 800 гривень. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину підлягають задоволенню У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоров'я сторін. Проаналізувавши надані сторонами докази на обґрунтування позовних вимог і заперечень на позовну заяву, суд прийшов до висновку, що у суду є підстави для збільшення розміру аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини з 1/6 частки до ? частки оскільки з наданих документів вбачається, що у відповідача на даний час є реальна можливість сплачувати їх в більшому розмірі, оскільки як з,ясовано у судовому засіданні відповідач не тільки працює і отримує заробітну плату, а ї отримує пенсію. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного Кодексу України, у разі якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином, дочкою віку, який перевищує 18, але є не більшим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, крім того при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину підлягають частковому задоволенню. В силу ст. 200 СК України, розмір аліментів, що стягуються на користь повнолітньої дитини, визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач просив стягувати з відповідача аліменти у розмір 1/4 частки від його доходу, щомісяця. З наданих документів вбачається, що матір позивача в добровільному порядку надає матеріальну допомогу сину на час навчання, проте тих коштів, які надає позивач недостатньо. У суду відсутні відомості, що відповідач надає третій особі у добровільному порядку кошти на його утримання на час навчання, хоча є працездатного віку і отримує не тільки заробітну плату а ї пенсію. Суд вивчивши надані документи прийшов до висновку, що з урахуванням доходу відповідача, його матеріального становища, матеріальних зобов'язань суд вважає, що розмір аліментів повинен становити у твердій грошовій сумі 750 гривень щомісяця на утримання повнолітнього сина на період його навчання до 01.07.2012 року але не більше чим до досягненням позивачем 23 років. Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, відповідач в судове засідання не надав жодних доказів на обґрунтування своїх заперечень.

Outcome: partial