Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

В липні 2011 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що їй на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 09 вересня 2003 року, належить квартира [ADDRESS]. Окрім неї в квартирі проживає її донька [PERSON] зі своїм неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], які поселилися та проживають в квартирі за її згодою. В квартирі також став проживати відповідач по справі - [PERSON], колишній чоловік її доньки, однак вона (позивачка) згоди на його вселення не давала, була категорично проти проживання відповідача у належній їй квартирі. До того ж відповідач не дотримується правил спільного проживання, спричиняє фізичне та психологічне насильство над позивачкою, своїм сином та жінкою. Відповідач будучи зареєстрованим за адресою: [INFO], маючи інше постійне місце проживання, без згоди позивачки проживає в належній їй квартирі [ADDRESS], чим перешкоджає останній користуватися своїм майном. Просила суд: усунути їй перешкоди в користуванні власністю, шляхом виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представники підтримали позовну заяву та просили суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що він бажає брати участь у вихованні свого сина, який є дитиною інвалідом, оскільки його колишня дружина не приділяє уваги сину. Ніякого насильства в сімї він не спричиняє. Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с. 8), що підтверджується і Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1669874 від 08.10.2003 року ( а.с.9). Відповідно до довідки ЖКП Північневід 04.04.2011 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а.с. 10). Відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO], корп. б кв. 87 та з 21 грудня 1985 року перебуває в шлюбі з [PERSON] ( а.с.20) . Рішенням Нікопольського міського суду від 27 травня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.34). В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про розірвання шлюбу сторонами не отримувалося, та фактично вони перебувають у шлюбі ( а.с.20, а.с.53). В шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який є дитиною інвалідом до 18 років ( а.с.33). Як показала в судовому засіданні представники позивачки, окрім позивачки в квартирі [ADDRESS] проживає її донька [PERSON] зі своїм неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], які поселилися та проживають в квартирі за її згодою. В квартирі також став проживати відповідач по справі - [PERSON], колишній чоловік її доньки, однак позивачка згоди на його вселення не давала, була категорично проти проживання відповідача у належній їй квартирі. До того ж відповідач не дотримується правил спільного проживання, спричиняє фізичне та психологічне насильство відносно позивачки та [PERSON] й неповнолітнього сина, що підтверджується копіями постанов про відмову в порушенні кримінальних справ та відповідними листами (а.с.11,12,36,38,40,42-43,44,46). Допитана в судовому засіданні, як свідок [PERSON] вказала, що після того, як її колишній чоловік вигнав її із сином з квартири, вона переїхала з м. Нікополя в м. Дніпропетровськ і із 2003 року з дозволу матері стала проживати з сином в її квартирі. Її мати згоду на проживання її колишнього чоловіка не надавала, вона стала вмовляти матір дозволити йому проживати в квартирі. З мовчазної згоди матері він став проживати в квартирі з 2006 року, спочатку він вів себе нормально, але в останній рік він став вчиняти фізичне та психологічне насильство, знущатися над ними та вчиняти бійки. Вказала, що якщо виселять відповідача, то вона напевне піде з ним. Свідок [PERSON], онука позивачки, підтвердила той факт, що відповідачем вчиняється насильство та терор в сімї. Відповідно до ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселятися в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. Однак дозволу на вселення відповідача в належну позивачці квартиру остання не давала та будучи людиною похилого віку, більше 84 років, не бажає, щоб відповідач проживав в належній їй квартирі, так як останній має своє приватизоване житло в м. Нікополь . У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт проживання відповідача в квартирі, яка належить позивачці на праві власності, не дозволяє їй на свій розсуд розпоряджатися власністю. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені судові витрати в розмірі 45 грн.50 коп.

Outcome: approved