Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом через уповноваженого представника [PERSON] до [PERSON], в якому просила в порядку поділу майна, яке належить сторонам як подружжю на праві спільної сумісної власності, стягнути з відповідача грошову компенсацію 1/2 частини вартості житлового будинку по вул. Б. Хмельницького, 27 у смт. Степань Сарненського району в сумі 80 тис. грн. та стягнути з відповідача аліменти на трьох неповнолітніх дітей. [PERSON] звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом, в якому просив визнати спірний будинок його особистою приватною власністю та визнати колишню дружину [PERSON] особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає в будинку без поважних причин більше одного року. Ухвалою суду вимоги за зустрічним позовом об'єднані в одне провадження з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивачки-відповідачки [PERSON] поросив залишити без розгляду вимогу про стягнення аліментів, в решті позовні вимоги підтримав, посилаючись на ст.ст. 61,71 СК України, ст. 357 ЦК України заявив про право його довірительки на половину вартості будинку, набутого під час шлюбу з відповідачем. Зустрічного позову не визнав, оскільки [PERSON] не довів, що будинок придбаний за його особисті кошти, а оскільки вимога про позбавлення права користування житлом є похідною, у задоволенні позову просив відмовити. Ухвалою суду заяву [PERSON] в частині стягнення аліментів залишено без розгляду. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позову [PERSON] не визнали, посилаючись на обставини придбання будинку за особисті кошти матері [PERSON] [PERSON], які пересилались із-за кордону на його імя особисто. Позовні вимоги [PERSON] не визнали через їх безпідставність та недоведеність позивачкою не заявлена вимога про виділ частки у натурі, не доведена дійсна вартість будинку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні вимоги [PERSON] необґрунтовані та не підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Сторонами не заперечувались обставини перебування їх у шлюбі з 23 лютого 1996 року по 28 вересня 2011 року. Згідно поданих копій свідоцтв від шлюбу у сторін народилось троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], 12 листопада 2006 року, місцем народження дітей зазначене смт [PERSON]. Судом встановлено, що 25 грудня 2003 року [PERSON] придбав житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по вул. Б. Хмельницького, 27 в смт Степань Сарненського району, вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 січня 2005 року, будь-яких договорів про належність майна на праві особистої власності одному з подружжя сторони між собою не укладали. З довідки виконкому Степанської селищної ради № 134 від 10 січня 2012 року вбачається, що сторони разом з неповнолітніми дітьми зареєстровані [INFO]. Доводи відповідача-позивача [PERSON] про належність йому домоволодіння на праві особистої приватної власності є необґрунтованими. Нотаріально посвідчені письмові пояснення його матері [PERSON] від 21 листопада 2011 року про регулярну передачу нею з 2002 року грошей для придбання [PERSON] будинку на його імя є недостатнім доказом для обґрунтування заявленої вимоги. Вказане домоволодіння, незалежно від того, що було придбане на імя чоловіка [PERSON], слід вважати обєктом спільної сумісної власності сторін, набутим ними за час шлюбу, правовий режим якого визначений ст.ст. 60, 61 СК України. За вказаних обставин не може бути задоволена і вимога [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, на підставі ст. 405 ЦК України, оскільки вказана норма визначає право членів сімї власника житла на користування ним і не може бути застосована до особи, якій нерухомість належить на праві спільної власності, незалежно від того протягом якого часу особа там не проживала. Суд приходить про переконливого висновку, що безпідставною є і вимога позивачки-відповідачки [PERSON] про стягнення з [PERSON] компенсації вартості 1,2 частини спірного будинку, оскільки про поділ майна в натурі, як це визначено ст. 71 СК України нею не заявлено, про неподільність будинку та його дійсну вартість позивачкою не доведено, відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду внесено не було, з підстав, передбачених ст. 365 ЦК подружжя до суду не зверталось. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 71 СК України,

Outcome: dismissed