Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що він працював у тяжких та шкідливих умовах праці на підприємстві вугільної промисловості України ВАТ «Павлоградвугілля»з січня 1989 року по 17 березня 2011 року. За час роботи він отримав професійні захворювання. У звязку з цим 03 серпня 2011 року МСЕК йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності. Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань та у звязку з наявністю яких йому було встановлено втрату професійної працездатності йому було завдано моральної шкоди, тому він просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди 10000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, що відповідають змісту позову, та додатково суду пояснив, що внаслідок отриманих захворювань йому було завдано моральної шкоди, оскільки він постійно відчуває наслідки професійних захворювань, все це порушує його звички та звичний спосіб життя. Представник відповідача позов не визнав, надав суду пояснення, згідно яких зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки у судовому засіданні було встановлено такі факти та відповідні їм трудові та цивільні правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач в період часу з 09 січня 1989 року по 17 березня 2011 року працював на шахтах ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля (а.с.9-11). Працюючи в шкідливих умовах на виробництві, що підтверджується інформаційною довідкою про умови праці від 19 квітня 2011 року (а.с.4-8) позивач отримав професійні захворювання : радикулопатія шийна С5, С6 і попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні остеохондрозу, деф. спондилоартрозу, деф. спондильозу поперекового та шийного відділів хребта, стійким больовим і мязово тонічним синдромами, периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді : двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), деформуючий артроза ліктьових (ПФ першого ст.) та деф. артозу, в сполученні з періартрозом справа, колінних суглобів(ПФ другого ст.); хронічне обструктивне захворювання легень першого ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першого ст.) ЛН, першого ст.; нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Захворювання професійні. Зазначене підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 16 червня 2011 року, згідно якого професійні захворювання виникли за обставин : тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів; причинами професійних захворювань позивача є пил, важка праця, несприятливий мікроклімат (а.с.3). У звязку з цим 08 серпня 2011 року обласною МСЕК № 4 м. Дніпропетровська позивачу було встановлено 60% втрати професійної працездатності вперше та третю групу інвалідності. (а.с.12). На підставі викладеного суд вважає, що внаслідок втрати професійної працездатності у розмірі 60 % у звязку з наявністю професійних захворювань, у позивача наявна моральна шкода, оскільки : позивач втратив працездатність; став інвалідом третьої групи; він постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів в попереку, плечових, ліктьових і колінних суглобах, утруднення ходи, він втратив роботу, все це порушує його звички та звичний спосіб життя. Згідно п.3 ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який діяв з 01.04.2001 року, було передбачено відшкодування моральної шкоди Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Згідно змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.02.2007 року, вказана частина виключена. Згідно п.1 ст.9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникли у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Таким, чином виходячи з положень п.3 ч.1 ст.268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Згідно ст.153 Кодексу Законів про працю України, на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.237-1 Кодексу Законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.10.2008 року, позивач має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). З урахуванням віку позивача, тривалого часу праці на шахті, стану його здоровя, враховуються вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що сума відшкодування вказана позивачем є завищеною, у звязку з чим його вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial