Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із позовом до Іллічівської міської ради Одеської області та виконавчого комітету Іллічівської міської ради про визнання право власності на будівельні матеріали. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він згідно розпорядження виконкому від 29.12.1995 року №895 розмістив торговельний павільон за адресою: м. Іллічівськ, вул. Леніна, 15-б. Розміщення вказаного павільону було погоджено з Іллічівським РЕС та відділом архітектури та містобудування. Вказаний павільон він (позивач) розмістив за власні кошти, тому з посиланням на приписи статей 16, 179, 181, 182, 319, 321, 331, 392 ЦК України просить визнати за ним (позивачем) право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва павільону. Позивач згідно наданої заяви підтримав заявлені вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю (а.с. 34). Представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві та просив справу розглянути за його відсутністю (а.с. 30,31). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого комітету Іллічівської міської ради народних депутатів від 29.12.1995 року №895 позивачу дозволено розміщення павільону за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Леніна, 15-б (нова адреса: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Леніна, 15-Д) (а.с. 36). Розміщення вказаного павільону було узгоджено з Іллічівським РЕС та відділом архітектури та містобудування. Іллічівським міськвиконкомом 11.12.1997 року позивачу було видана ліцензія на право здійснення торговельної діяльності (а.с. 35). Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Норми п. 1 статті 181, п. 1 статті 182 ЦК України встановлюють, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно п. 1 статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Проведеною судовою будівельно-технічною експертизою N572/2011 від 01.08.2011 року можливо зробити висновок, що власником будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва павільону є позивач. Вказане також підтверджується технічним паспортом КП БТІвід 09.11.2006 року інвентарний №1637. Крім того, висновком судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що згідно даних технічного паспорта від 09.11.2006 року інвентарний №1637, складеного комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації, павільон за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Леніна, 15-Д самочинно збудованим не являється та є обєктом нерухомості (а.с. 24-29). Суд звертає увагу також на те, що відповідно до змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зважаючи на те, ще позивач відкрито та безперервно володіє нерухомим майном павільйоном за адресою: м. Іллічівськ, вул. Леніна, 15-Д з 1995 року він набував право власності на нього з підстав встановлених ч. 1 ст. 344 ЦК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та противоправних діянь. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. На підставі викладеного та

Outcome: approved