Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Відділ державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції про стягнення аліментів, в якому зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 1994р. по 23.11.1999р. Від вказаного шлюбу в них з відповідачем народився син [PERSON], 1995р.н. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.12.1997р. з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання їх сина [PERSON], 1995р.н. З часу відкриття виконавчого провадження відповідач нерегулярно та не в повному обсязі виконує рішення суду. Згідно довідки-розрахунку відділу ДВС Вільнянського РУЮ у Запорізькій області від 08.11.2011р. відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на суму 15636,67грн. У звязку з чим позивач просить суд стягнути заборгованість по аліментам в сумі 15636,67грн., та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 5350,79грн., а також сплачений нею при подачі позову судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти того, що в нього є заборгованість по аліментам, але просив суд врахувати те, що він тривалий час не робив, зараз одружений і на його утриманні знаходиться дружина та двоє дітей. Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належними чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди всіх учасників процесу, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника 3-ї особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.12.1997р. з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], 11.10.1995р.н. у розмірі ? частини від всіх видів заробітку з 27.11.1997р. до повноліття сина. Після набрання рішенням законної сили [PERSON] звернулась до Вільнянського відділу державної виконавчої служби з заявою про відкриття провадження з примусового виконання рішення суду. В період з 1997 по 01.01.2006р. заборгованості по аліментах відповідач не мав. Заборгованість у відповідача виникла з 01.01.2006р. по 01.10.2010р. складала 11343,25грн., на момент предявлення позову заборгованість з 01.10.2010р. по 01.01.2011р. складала 1081,53грн., з 01.01.2011р. по 01.11.2011р. 3638,50грн. (арк.с. 10, 11). За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, предявленим до виконання, аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахування з його заробітної плати, пенсії чи стипендії за місцем їх одержання або стягуються за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилися при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 цього кодексу. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що заборгованість виникла під час виконання рішення суду, а не після закінчення строку, передбаченого рішенням суду для стягнення аліментів. Таким чином обчислений у справі розмір заборгованості не підлягає стягненню шляхом повторного винесення рішення, а вказані суми стягуються у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження»для примусового виконання рішення суду на підставі виконавчих документів. Що стосується вимог позивачки про сплати пені за прострочення сплати аліментів, суд вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. За правилами ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується за щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідно до розяснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тому суд вважає, за необхідним з урахуванням сімейного (має на утриманні також дружину та двох неповнолітніх дітей 2001 та 2005р.н.) та матеріального (тривалий час не працював) стану платника аліментів зменшити розмір неустойки до 3000грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial