Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.06.2008 року між ВАТ "[PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL 56626 на суму 4500,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % щомісячно, з кінцевим терміном повернення 25.05.2013 року. Однак, взятих на себе зобов'язань відповідач належним чином не виконував, в результаті чого виникла заборгованість по сплаті чергових платежів і станом на 24.03.2010 року складається з заборгованості за кредитом 51,07 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту 3541,39 дол. США , відсотки 101,29 дол. США, підвищені відсотки 3,45 дол. США., що в загальній сумі в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.03.2010 року складає 29393,11 грн. Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 29393,11 грн. заборгованості по кредитному договору. Судові витрати просить покласти на відповідача. В судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та підтримання позову. Відповідач [PERSON] неодноразово просив надати йому час для добровільного погашення боргу та вирішення даного спору, в зв'язку з чим розгляд справи тричі відкладався. В подальшому відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча своєчасно повідомлявся про час та місце судового засідання, що стверджується відповідною розпискою, а тому суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право обмежитися доказами, наданими позивачем. Матеріалами справи встановлено, що 19.06.2008 року між позивачем - ВАТ "Універсал Банк" (на даний час ПАТ "Універсал Банк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL 56626 на суму 4500,00 дол. США. Пунктом 1.1. вказаного Договору обумовлювалось, що відповідач [PERSON] зобовязувався щомісячно повертати суму кредиту до 10-го числа кожного місяця згідно графіку погашення заборгованості з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 25.05.2013 року та зі сплатою 30 % річних, в розмірі та в порядку, визначеному в Додатку №2 до цього Договору. В силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана на користь іншої особи сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України). Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено матеріалами справи, свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором від 19.06.2008 року позивач виконав належним чином передав відповідачу предмет договору грошові кошти в сумі 4500,00 дол. США. Однак, відповідач [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті процентів за його користування належним чином не виконував, протягом періоду користування наданим кредитом, що минув, постійно порушував умови кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів з погашення суми кредиту та процентів за його користування, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 24.03.2010 року складається з заборгованості за кредитом 51,07 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту 3541,39 дол. США, відсотки 101, 29 дол. США, підвищені відсотки 3,45 дол. США., що в загальній сумі в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.03.2010 року складає 29393,11 грн. Заборгованість нарахована з урахуванням положень ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобовязанням. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому позов підлягає до задоволення зі стягненням з відповідача суми позову. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 293,93 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн., а всього 413,93 грн. судових витрат.

Outcome: approved