Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

У липні 2011 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання. В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що ПАТ «Дніпрогаз»надає відповідачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу, за його місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS]. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами Житлового кодексу УРСР, що виникли з дій боржника та ПАТ «Дніпрогаз», спрямованих на набуття цивільних прав та обов’язків щодо поставки газу та його оплати. Згадані правовідносини між сторонами були оформлені шляхом видачі розрахункової книжки та відкриттям особового рахунку № 223009, саме за яким відповідач був зобов’язаний своєчасно вносити плату за послуги з газопостачання не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Однак, останній неналежним чином виконував свої зобов’язання щодо оплати наданого природного газу відповідно до положень діючого законодавства, у зв’язку з чим станом на 30 червня 2011 року виникла заборгованість у розмірі 862,19 грн., яку добровільно відповідач не сплачує, тому позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з газопостачання та відповідно спожитий природний газ в сумі 862,19 грн., а також судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви, в розмірі 81,00 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з’явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Проте, відповідач через канцелярію суду надала свої заперечення на позовні вимоги, у яких лише частково визнала заявлені позивачем вимоги, при цьому посилалась на те, що квартира [ADDRESS] придбана нею з прилюдних торгів лише 22 жовтня 2009 року, державна реєстрація права власності на яку була проведена 24 березня 2010 року, разом із тим, із доданого до позовної заяви розрахунку суми заборгованості за використаний природний газ вбачається, що початком виникнення заборгованості відповідача є січень 2009 року, таким чином, заявлені позовні вимоги є необґрунтовано завищеними. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд доходить наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO], зазначена квартира належить відповідачу на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна серії ВМК № 880003, зареєстрованого в реєстрі з № 8274, виданого 29 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується копіями відповідного свідоцтва та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, які містяться в матеріалах справи. У судовому засіданні встановлено, що позивач здійснює постачання газу відповідачу, у зв’язку з чим була видана розрахункова книжка з оплати щомісячних платежів за використаний газ з відкриттям особового рахунку № 223009, у свою чергу, відповідач згідно Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року, відповідач зобов’язаний здійснювати оплату за використаний газ, що підтверджується поясненнями представника позивача у судовому зсіданні. Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку, сума заборгованості відповідача за спожитий природний газ станом на 11 липня 2011 року складає 862, 19 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Житлового кодексу (ЖК) України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобов’язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Строки та розміри оплати встановлюються згідно Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року. Згідно з положеннями п. 11 вказаних Правил у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов’язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Норми споживання встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08 червня 1996 року. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. З огляду на встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, судом не приймає доводи відповідача, викладені ним у своїх запереченнях, стосовно необґрунтовано завищеного розміру позовних вимог, оскільки останньою не надано, а судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження факту придбання квартири за вищевказаною адресою з прилюдних торгів без переходу до нового власника (відповідача) зобов’язань з оплати заборгованості за надані позивачем послуги з газопостачання та за спожитий природний газ у даній квартирі. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у процесі судового засідання в їх сукупності, виходячи з того, що згідно норм діючого законодавства на відповідача покладено обов’язок своєчасно вносити плату за послуги з газопостачання, крім того, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем вищевказаного обов’язку, і як наслідок - факт виникнення у останньої перед позивачем заборгованості з оплати спожитого природного газу станом на 11 липня 2011 року розмірі 862,19 грн., тому суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та вважає за можливе їх задовольнити. Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст.88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду даної справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачене останнім державне мито в сумі 51,00 грн. та оплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., а всього 81,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved