Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк»звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за основним кредитом в сумі 12720,64 доларів США та судові витрати, посилається на те, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк»та [PERSON] договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року, [PERSON] отримав кредит на придбання нерухомого майна у розмірі 9200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 відсоток на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.06.2037 року. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у ньому, та просила суд його задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні 27.04.2011 року проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, посилаючись на те, що в рахунок заборгованості за основним кредитним договором №ZPL0GІ0040291 від 15.06.2007 року, рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2010 року вже було звернено стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до другого кредитного договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк»та [PERSON], відповідач отримав 9200 доларів США на початковий внесок на придбання нерухомого майна. Так як вищезазначені кредитні договори взаємоповязані та рішенням суду вже було звернено стягнення на предмет іпотеки, то позивач не має права на стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року. Відповідач [PERSON] та його представники, повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилися і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача та його представників, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPL0G250040291, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9200 доларів США з метою погашення заборгованості за основним кредитним договором на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми наданого кредиту в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а.с.8-10). Відповідно до п.3.1 кредитного договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року за користування кредитом з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісячно в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.7.1 кредитного договору. Згідно з п.3.7 кредитного договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року позичальник сплачує банку винагороду, в розмірі й у строки, зазначені у п.7.1 кредитного договору. На підставі п.7.1 кредитного договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року позичальник повинен щомісяця в період сплати надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 114,21 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Згідно п.7.2 для виконання кредитного договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року банк відкрив [PERSON] рахунок для зарахування коштів, направлених на погашення заборгованості за кредитним договором від 15.07.2007 року за №№ZPL0G150040291 (а.с.10). Відповідно до п.4.1 кредитного договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року відповідач за порушення термінів оплати відсотків зобовязаний сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого кредиту. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 21.01.2010 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року в сумі 12720,64 доларів США, а саме: 9186,03 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 68,49 доларів США прострочене тіло кредиту, 2271,21 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 9571,23 гривень сума пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором (а.с.13). Позивач звертався до [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останній заходів до погашення заборгованості у повному обсязі не вжив. На підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2010 року по справі №2-527/10 встановлено, що судом було розірвано з 17.02.2010 року кредитний договір №ZPL0GІ0040291 від 15.06.2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк»та [PERSON], та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPL0GІ0040291 від 15.06.2007 року звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Технічна,26, з господарчими будівлями загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м., шляхом його продажу ЗАТ КБ «ПриватБанк»з укладанням від імені банку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем з отриманням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Щодо кредитного договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року в рішенні Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2010 року нічого не сказано (а.с.24). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Згідно зі ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк»надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків. На підставі п.7.2 кредитного договору для виконання кредитного договору №ZPL0G250040291 від 15.06.2007 року банк відкрив [PERSON] рахунок для зарахування коштів, направлених на погашення заборгованості за основним кредитним договором від 15.07.2007 року за №№ZPL0G150040291.Тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту та по несплачених відсотках. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved