Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

У вересні 2011 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та, уточнивши позовні вимоги в судовому засіданні, просить визнати незаконними та скасувати накази відповідача № 71 від 20 травня 2011 року Про проведення ремонтних робіт, перенесення вихідних днів у серпні 2011 рокута № 90 від 29 липня 2011 року Про перенесення робочих днів у серпні 2011 року, визнати незаконним та скасувати п. 4 наказу відповідача № 218-к від 31 серпня 2011 року Про звільнення працівників, поновити позивача на посаді цукерника другого розряду цукерного цеху Відкритого акціонерного товариства Чернігівська кондитерська фабрика Стріла, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала у відповідача з 06.10.2005 року на посаді цукерника та у звязку з тим, що виробництво відповідача має неритмічний характер, з 01 травня по 31 серпня 2011 року робітники працювали в умовах неповного робочого дня. З 04 липня по 27 липня 2011 року позивач знаходилась у відпустці та після її закінчення до роботи її, як і інших працівників, було допущено тільки 12 серпня 2011 року з причин відсутності обсягу робіт, після чого роботодавець вимагав працювати у вихідні дні, проводивши оплату за звичайними тарифами. Після того, як працівники почали вимагати видачі відповідних наказів щодо роботи у вихідні дні з оплатою згідно трудового законодавства, її, як і деяких інших працівників, 31.08.2011 року було незаконно звільнено з посади за прогул за п. 4 ст. 40 КЗпП України у звязку з відсутністю на роботі 27 серпня 2011 року без поважних причин, не зважаючи на те, що цей день був вихідним днем, оскільки оспорювані накази про перенесення робочих днів у серпні 2011 року не доводились до відома працівників у встановленому законом порядку та є такими, що суперечать чинному трудовому законодавству та положенням колективного договору, а також вважає, що надані відповідачем докази стосовно їх видачі та акти щодо відмови від ознайомлення працівників з цими наказами були штучно створені пізніше. Крім того, на засідання профспілкового комітету щодо розгляду питання про звільнення позивача за прогул останню не запрошували, про дату та час засідання їй відомо не було та наданий відповідачем акт про її запрошення на засідання не відповідає дійсності. Оскільки незаконним звільненням позивачу спричинено моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у звязку з втратою нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя, просить стягнути на її відшкодування 2000 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідно до оспорюваного наказу № 90, який було видано за згодою профкому та в установленому порядку доведено до відома працівників, робочі дні 01-05, 08-10 серпня 2011 року, відповідно до положень ст. ст. 69, 71 КЗпП України, для всіх працівників виробництва, крім зайнятих на прибиранні цехів 10.08.2011 року, для яких цей день був робочим, були оголошені вихідними днями у звязку з необхідністю завершення виконання ремонтно-налагоджувальних робіт з метою уникнення простою та для виконання невідкладних робіт. На підставі зазначеного наказу були розроблені графіки змінності та 27.08.2011 року було оголошено робочим днем, але позивач, яка була обізнана з цим, на роботу не вийшла без поважних причин, у звязку з чим її було звільнено 31.08.2011 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул за згодою профкому. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працювала у ВАТ Чернігівська кондитерська фабрика Стрілаз 06.10.2005 року, з 16.05.2011 року на посаді цукерника другого розряду цукерного цеху. Наказом від 31.08.2011 року № 218-к [PERSON] звільнено з посади цукерника 2 розряду цукерного цеху за прогул 27.08.2011 року згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 5). Відповідно до наказу ВАТ Чернігівська кондитерська фабрика Стрілавід 20.05.2011 року № 71 Про проведення ремонтних робіт, перенесення вихідних днів у серпні 2011 року, у звязку з проведенням ремонтно-профілактичних робіт обладнання виробничих цехів запланованих з 01 липня по 15 серпня 2011 року, оголошено вихідними днями в серпні 2011 року дні з 01 по 15 серпня 2011 року працівникам виробництва з наступним відпрацюванням цих днів по суботах, починаючи з моменту запуску в роботу фабрики. Відповідно до наказу ВАТ Чернігівська кондитерська фабрика Стрілавід 29.07.2011 року № 90 Про перенесення робочих днів у серпні 2011 року, у звязку з виробничою необхідністю оголошено вихідними робочі дні 01, 02, 03, 04, 05, 08, 09 та 10 серпня 2011 року, за згодою профкому, працівникам виробництва, з відпрацюванням цих днів по суботах у серпні жовтні 2011 року. Пунктом 2 даного наказу вказано начальникам цехів та керівникам технічних підрозділів довести наказ до відома всіх працівників та розробити графіки роботи кожного працівника. Як вбачається зі змісту оспорюваних наказів щодо перенесення робочих днів та довідки ВАТ Чернігівська кондитерська фабрика Стрілавід 19.10.2011 року № 06/1143 (а.с. 44), у липні та середині серпня 2011 року на ВАТ ЧКФ Стрілапроводились ремонтні роботи виробничого обладнання в цехах виробництва. Згідно п. 2.3 колективного договору ВАТ ЧКФ Стрілау разі проведення ремонтних або робіт, повязаних з переобладнанням виробничих цехів новітнім обладнанням або технологічними лініями, Власник, з врахуванням вимог ст. 32 КЗпП України має право запроваджувати неповний робочий час для робітників на весь період проведення таких робіт. Оплату праці в цих випадках проводити пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виконання працівником норм виробітку, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці. Своїм правом, передбаченим даною нормою, відповідач не скористався, замість чого видав накази про перенесення робочих днів № 71 та № 90 в порушення ст. 71 КЗпП України. Стаття 71 КЗпП України забороняє роботу у вихідні дні та встановлює, що залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті, до яких проведення ремонтно-профілактичних робіт обладнання підприємства, законодавець не відносить. Посилання відповідача на ст. 69 КЗпП України як на підставу винесення наказів № 71 та № 90 суд вважає хибним, оскільки зазначена норма передбачає порядок надання працівникам вихідних днів на підприємствах, що працюють без вихідних днів та визначає такі категорії підприємств. Як вбачається зі змісту колективного договору ВАТ ЧКФ Стріладане підприємство не є таким, на якому зупинення роботи неможливе з виробничо-технічних умов та у п. 3.1 договору для працівників фабрики встановлена тривалість робочого часу 40 годин на тиждень із вихідними днями субота та неділя. Крім цього зазначене підтверджується поясненнями самого відповідача стосовно того, що фабрика як підприємство по виробництву кондитерських виробів у літній період призупиняє темпи виробництва та проводить ремонтно профілактичні роботи. Крім цього, відповідно до ст. 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. З п. 13 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку випливає, що графіки змінності затверджуються при роботі змінами протягом дня (доби) та доводяться до відома працівників, як правило, не пізніше як за один місяць до їх введення в дію. Іншого регулювання роботи на підприємстві відповідачем не встановлено, а в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем були складені графіки змінності кожного працівника на серпень 2011 року та доведені до відома останніх в установленому законодавством порядку. Зазначене свідчить про наявність в діях відповідача при винесенні оспорюваних наказів № 71, 90 про перенесення робочих днів порушень вимог чинного трудового законодавства та положень колективного договору ВАТ ЧКФ Стріла, у звязку з чим такі підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що звільнення [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул 27.08.2011 року, який відповідачем незаконно визнаний робочим днем, було проведено без законної підстави, у звязку з чим п. 4 наказу Відкритого акціонерного товариства Чернігівська кондитерська фабрика Стріла№ 218-к від 31 серпня 2011 року Про звільнення працівниківпідлягає скасуванню, а позивача необхідно поновити на роботі на посаді цукерника другого розряду цукерного цеху Відкритого акціонерного товариства Чернігівська кондитерська фабрика Стріла. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача з 01.09.2011 року по 27.10.2011 року становить 1\~850, 70 грн. з врахуванням того, що її середньомісячна заробітна плата згідно довідки від 06.10.2011 року № СТ000000161 (а.с. 93) складає 974, 05 грн. (5844, 32 грн./6 міс.). Суд погоджується з доводами позивача про те, що незаконним звільненням їй заподіяно моральної шкоди у вигляді порушень звичайного способу життя і вважає за необхідне стягнути на її відшкодування 500 грн. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати пропорційно від задоволених вимог.

Outcome: partial