Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

30.09.2011 року заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановчого документу та просила ухалити рішення, відповідно до якого встановити належність державного акта на право приватної власності на землю серії ОД №18-304 від 8 вересня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №304, на земельну ділянку площею 0,059 гектарів, розташованої на території Сухолиманської сільської ради для ведення садівництва, виданого на імя „Маслова Олександра Кузьмича [PERSON], який помер 8 листопада 2010 року. У судове засідання з`явилась заявниця, заяву підтримала просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засіданні не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши заявницю, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 8 листопада 2010 року помер чоловік заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 244856, виданим 9 листопада 2010 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції ( а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,059 гектарів, розташовану на території Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, що була виділена для ведення садівництва. Дана земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на землю серії ОД № 18-304 від 8 вересня 1995 року, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №304 ( а.с.12). Заявник вказувала, що з [PERSON], вона перебувала у шлюбних відносинах з 11 серпня 1966 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 11-ЯК №0286317 від 11.08.1966 року ( а.с.8). Як спадкоємець першої черги, у строк встановлений ст.1261 ЦК України, заявник подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Однак, як пояснила заявниця, при оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом було виявлено, що особисті дані померлого, вказані у правовстановчому документі державному акті про право приватної власності на землю від 8 вересня 1995 року серії ОД №18-304 „Маслов Олександр Кузьмич не співпадають з особистими даними, зазначеними у свідоцтві про смерть серії 1-ЖД № 244856, виданим 9 листопада 2010 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції „Маслов Олександр Кузьмович, а саме: в частині зазначення імені по батькові. Наявність різного написання імені по батькові спадкодавця у вищевказаних документах унеможливлює отримання заявником, як спадкоємцем, свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Суд доходить до висновку, що різне зазначення імені по батькові чоловіка заявника у державному акті про право приватної власності на землю, в паспорті та відповідно у свідоцтві про смерть сталося внаслідок різного перекладу українською мовою особистих даних чоловіка заявника при оформленні державного акта працівниками сільської ради і паспорта працівниками Іллічівського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області. Станом на момент оформлення вказаного державного акта, 8 вересня 1995 року, дані всіх особистих документів чоловіка заявника (свідоцтво про народження, паспорт, свідоцтво про одруження тощо) були викладені виключно російською мовою. Згідно правил українського правопису чоловічих імен по батькові кілька чоловічих імен по батькові творяться додаванням до основ власних імен як суфікса -ович, так і за допомогою суфікса ич. Саме за такими правилами твориться чоловіче імя по батькові похідне від власного імені Кузьма. Так, правильним є додавання до основи імені Кузьма суфіксів -ич і ович, тобто Кузьмич і Кузьмович (Український правопис / НАН України, Інститут мовознавства ім.О.О.Потебні.- К: Наукова думка, 2004 240с.). Тому при отриманні державного акта на право приватної власності на землю, з огляду на правильність перекладу імені по батькові, [PERSON] ніяких зауважень до установи, яка видавала йому цей акт, не мав. Паспорт, в якому імя по батькові чоловіка заявника українською мовою було зазначено як „Кузьмович, він отримав після оформлення і видачі спірного правовстановчого документа 25 жовтня 1996 року і тому, як пояснила заявниця, не звернув увагу на те, що вони не співпадають. Факт належності чоловікові заявника державного акта про право приватної власності на землю підтверджується наступними обставинами. Відповідно до посвідки про народження серії УГ №492986, виданої 16 липня 1945 року Н-Сірогозським районним Бюро відділу актів громадського стану, та паспорта серії НЕ № 440530, виданого Іллічівськом РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 25 жовтня 1996 року, [PERSON] народився 17 жовтня 1941 року в селі Н-Олександрівка Н-Сірогозського району Херсонської області ( а.с.15). З 07.08.1992р. по 08.11.2010р. [PERSON] був зареєстрований та проживав у квартирі №84 будинку № 75 корп.2 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі. За цією адресою зареєстрована та проживає до цього часу заявниця, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті ( а.с.7). Оригінал державного акта на право приватної власності на землю серії ОД № 18-304 від 8 вересня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 304, зберігався в сімї і заявника був предявлений нотаріусу для оформлення свідоцтва про право власності на землю в порядку спадкування та оглянутий судом під час судового засідання. На наявну невідповідність даних у зазначеному документі не було звернуто уваги. Про необхідність її виправлення стало відомо лише після подання всіх належних документів до нотаріуса. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановчих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. У відповідності до положень частини 2 статті 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно з вимогами частини 3 статті 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з представлених заявником доказів вбачається, що доводи [PERSON] є законними та обґрунтованими. Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та обєктивно, прийшов до висновку що заява підлягає задоволенню та необхідно встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю від 08 вересня 1995 року на земельну ділянку площею 0,059 га. Розташованої на території Сухолиманської сільської ради для ведення садівництва померлому чоловіку заявника [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved