Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого має повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу 13.06.1996 року відповідач згідно рішення суду сплачував аліменти на утримання дочки до її повноліття, після чого сплата аліментів була припинена. Посилаючись на те, що дочка в теперішній час є студенткою Одеського вищого професійно-технічного училища морського туристичного комплексу у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач їй добровільно не надає, а сама вона не в змозі утримувати доньку, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі ј частки його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення донькою 23-х років. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені в заяві. Відповідач в суді позов визнав частково та пояснив суду, що він не може на утримання доньки платити 25 відсотків. Зарплата в нього складає 2700 грн. і з цієї суми він згоден виплачувати 10- 12 відсотків, приблизно 500 грн. в місяць, більше платити він не може. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: Те, що батьком повнолітньої [PERSON], яка є студенткою Державного навчального закладу Одеське вище професійне училище морського туристичного сервісує відповідач вбачається з ксерокопії свідоцтва про народження (а.с.29) та довідки навчального закладу (а.с.64). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України батькі зобовязані утримувати повнолітніх дочку, сина до досягнення двадцяти трьох років, якщо вони продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення позивачки з цим позовом передбачено ч.3 вищезазначеної статті. З ч 1 та 2 ст.200 СК України вбачається, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Задовольняючи позов і визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги розмір заробітної плати відповідача, який підтверджується довідкою ВАТ Одеський Припортовий Завод (а.с.78) і який дає суду підставу вважати, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дочці. При цьому, суд не бере до уваги заперечення відповідача, викладенні письмово, про те, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу дочці, основними з яких є те, що з нього вже утримується 1/3 частина заробітку на утримання двох неповнолітніх дітей від теперішнього шлюбу і, що він орендує житло, на яке витрачаються значні кошти, з зазначених нижче підстав: Аналізуючи рішення Южного міського суду Одеської області від 18 березня 2011 року, яким задоволено позов дружини відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з його заробітку суд дійшов висновку, вважати, що з цим позовом його дружина звернулася до суду з метою уникнення надання матеріальної допомоги відповідачем повнолітній дочці, оскільки цей позов нею подано до суду після того, як до суду було подано позов позивачкою з цими вимогами. Крім цього, суду відповідачем не надано доказів того, що це рішення його дружиною предявлено до виконання. Також відповідачем не надано суду доказів того, що він зі своєю сімєю орендує житло і не надано доказів його витрат на оренду цього житла. Всі ці обставини дають суду підставу задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача аліменти до закінчення навчання доньки, з врахуванням того, що позивачка не має можливості в повній мірі утримувати повнолітню доньку, яка, крім того, що навчається також хворіє хронічною хворобою, а позивачка отримує невелику, у порівнянні з відповідачем, заробітну плату. На підставі ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial