Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання договору та стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що згідно з умовами ст. 11 Закону України «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві» держава сприяє розвитку індивідуального житлового будівництва на селі, створює сільським забудовникам пільгові умови для забезпечення будівельними матеріалами та обладнанням, надає їм послуги та пільгові довгот стокові кредити. Розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації від 17.05.1997 року було створено державне підприємство «Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», правонаступником якого на підставі рішення сесії Луганської обласної ради від 14.12.2000 року є Луганське обласне комунальне підприємство «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», а надалі правонаступником на підставі рішення Луганської обласної ради від 23.12.2005 року № 22/36 є Комунальне підприємство «Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» ( далі Фонд]. 20.09.1999 року між Фондом та відповідачем було укладено кредитний договір у розмірі ЗО 000грн. для будівництва житлового будинку строком на 20 років. Відповідно п.2.2. додаткової угоди № 2 від 13.12.2001 року до кредитного договору від 20.09.1999 року № 0195/1999 фактично отриманий боржником кредит на суму 41503,21 грн. повинен повертатися раз на рік рівними частинами основного боргу, починаючи з 20.09.2002 року , згідно встановленого графіку. Плата за користування кредитом повинна вноситись згідно п.5 додаткової угоди № 2 від 13.12.2001 року до кредитного договору у розмірі 3% річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні. У 2010 році з відповідача вже було стягнуто заборгованість в сумі 16 485грн.23 коп., але він жодної сплати не зробив, заборгованість збільшилась, борг по кредиту становить 31205,03 грн., по відросткам за користування кредитом в розмірі 3% - 10 749,31 грн., пеня 1277,66 грн., а всього 43232грн. ( 43232- 16 485,23 = 26 746грн.77коп.). Просив розірвати кредит ний договір та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 26746,77 грн. та судові витрати. У судовому засіданні прокурор Євтєєва Ю.Є просила задовольнити позов у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі, до суду не надходило. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд досліджує надані докази: Довідка БТІ, копія кредитного договору, додаткові угоди № 1, 2, копія статуту Фонду, розрахунок боргу, таблиця погашення боргу, розрахунок погашення кредиту. Суд, заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 20.09.1999 року між Фондом та відповідачем було укладено кредитний договір № 1999/0195 , відповідно до кого відповідачу наданий кредит для будівництва житлового будинку у розмірі З0 000грн. строком на 20 років. Відповідно п.2.2. додаткової угоди № 2 від 13.12.2001 року до кредитного договору від 20.09.1999 року № 0195/1999 фактично отриманий боржником кредит на суму 41503,21 грн. повинен повертатися раз на рік рівними частинами основного боргу, починаючи з 20.09.2002 року , згідно встановленого графіку. Плата за користування кредитом повинна вноситись згідно п.5 додаткової угоди № 2 від 13.12.2001 року до кредитного договору у розмірі 3% річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні. Заборгованість за кредитом становить 26 746грн.77 коп. ( а.с. 5-8]. Із довідки БТІ ( а.с.4) вбачається, що житловий будинок, для будівництва якого відповідачем отримані кошти за кредитним договором,знаходиться за адресою Луганська область, Новоайдарський район, с. Чабанівка, вул. Ворошилова, 31-а. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідач не виконує умов договору, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню . Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь тих осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 188грн.20 коп. На підставі ст.526 ЦК України,

Outcome: approved