overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Позивач 03.08.2011 року звернулася до суду з позовом до ДП ВО «ЗНАМЯ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні . В заяві вказала, що працювала в ДП ВО «ЗНАМЯ» на посаді начальника бюро ВТК. На підставі наказу № 74 від 04.10.2010 року вона була звільнена у зв»язку із зміною істотних умов праці. При звільненні з нею не був проведений розрахунок по заробітній платі. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави з ДП ВО «ЗНАМЯ» на її користь було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6\~340 грн. 68 коп. , але на даний час рішення суду не виконане, заборгованість їй не виплачена. Просила стягнути з ДП ВО «ЗНАМЯ» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 5 місяців в розмірі 7\~925,85 грн. Позивачка надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача до суду не зявилася, надала суду заяву, в якій позов визнала , просила розглянути справу без її участі Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в ДП ВО «ЗНАМЯ» на посаді начальника бюро ВТК. На підставі наказу № 74 від 04.10.2010 року вона була звільнена у зв»язку із зміною істотних умов праці. При звільненні з [PERSON] не був проведений повний розрахунок. Октябрським районним судом м. Полтави 14.02.2011 року було постановлено рішення про стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6340,68 грн., рішення набрало чинності 25.02.2011 року, на даний час рішення суду не виконане. Середньомісячна заробітна плата складає 1585,17 грн. Сума заборгованості за п*ять місяців становить 7925,85 грн. Відповідно до ст. 116 КзпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КзпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівниковійого середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, вказуючи на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами не розірваний. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку щомісячно. В судове засідання позивач не з"явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився. Але згідно судового доручення, він був допитаний в судовому засіданні Фокінського районного суду м.Брянськ. Позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав : Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 Сімейного кодексу України зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач працює в локомативному Депо Брянськ-2 і отримує заробітну плату. Дочка проживає з матірю. Стан здоров"я дитини та відповідача нормальний. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Позивач в своїй позовній заяві вказала, що сторони перебували в цивільному шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає спільно з позивачем, і знаходиться на її утриманні. В даний час відповідач у справі добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до повноліття дитини,але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився , про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. 06 вересня 2011 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача,дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, за наступними обставинами. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.3) сторони у справі є батьками [PERSON],[INFO]. Згідно, довідки /а. с.2/ дитина знаходиться на утриманні позивача. Згідно, ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде виготовлений 06 вересня 2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ ВіЕйБі Банк) звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 35279,90 гривень. В обгрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до умов Кредитного договору № 400029949 від 01.12.2007 року (надалі Кредитний договір) укладеного між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] (з 18.05.2010 року Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON]) відповідачу було надано кредит у розмірі 21999,78 гривень строком до 02.12.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 6% річних. Позивачем своєчасно було виконано свій обовязок надати кредитні кошти. Відповідач відповідно до кредитного договору та графіку погашення заборгованості по кредиту та відсоткам зобовязався повертати кредитні кошти та сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Відповідач умови Кредитного договору щодо погашення кредиту та процентів не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 28.07.2011 року становить 35279,90 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. На розгляд справи представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Відповідач на розгляд справи не з'явився, згідно наданої копії актового запису про смерть № 255 від 29.09.2009 року, він помер28.09.2008 року. У відповідності до ст.1231 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), завдану спадкодавцем в межах рухомого та нерухомого майна, яке було одержано ним у спадщину. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, так як відповідач помер, що підтверджується копією актового запису про смерть, згідно листа Красноградської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] спадкову справу не заведено, тобто спадщину після його смерті ніхто не прийняв, спадкоємці відсутні, а тому стягувати заборгованість по кредиту нема з кого. На підставі ст.1231 ЦК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Заявниця [PERSON] 02 серпня 2011 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що вона [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], померлої 01 лютого 2011 року. Зазначивши, що після смерті матері - [PERSON] відкрилася спадщина, котру вона отримати не може, через те що в документах котрі підтверджують родинність допущені помилки. Так, у свідоцтві про народження [PERSON] зазначено що її матір'ю є [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON] ім'я зазначено Єлізавета та в свідоцтві про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] їх прізвище «Мигаль» зазначено як «Миголь». Встановлення факту родинних відносин необхідно їй [PERSON] для прийняття спадщини після померлої матері - [PERSON] В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала. Заінтересована особа [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала. Заінтересована особа приватний нотаріус Полтавського МУЮ [PERSON] до суду не з'явилась, надавши суду заяву про слухання справи без її присутності, зазначивши що заперечень проти заяви не має. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], її батьками записано : [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії ЯЦ №680280 виданого 04 липня 1954 року Руновщинською сільською радою Полтавської області (а.с.11). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] припинили шлюб 24 жовтня 1964 року, прізвище [PERSON] після припинення шлюбу змінено на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про припинення шлюбу №9189 від 24 жовтня 1964 року.(а.с.9) 24 листопада 1964 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Прізвище після реєстрації браку [PERSON] присвоєно [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження VII-УР №559405 видане 24 листопада 1964 року Полтавським міським бюро ЗАГС. (а.с.10) [PERSON] померла 01 лютого 2011 року, актовий запис №325, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1КЕ №184335 виданого Центральним відділом РАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області(а.с.8). Таким чином факт, що [PERSON] є донькою [PERSON], померлої 01 лютого 2011 року, підтверджується зібраними по справі документами та поясненнями свідків : [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.256 ЦПК України, справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами розглядаються судовим порядком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Полтавський обласний психоневрологічний диспансер 29 липня 2011 року звернувся до суду з заявою про призначення [PERSON], [INFO], амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В заяві вказали, що [PERSON]страждає шизофренією ускладненою органічним ураженням ЦНС, галюцинаторно-параноїдний синдром, безперервний перебіг. В порядку примусової госпіталізації був направлений в ПОКПЛ, де знаходився з 25 червня 2010 року по 26 серпня 2010 року. Виставлений діагноз: шизофренія параноїдна форма. 12 грудня 2010 року після конфлікту з батьками, вночі бризнув на сплячих батьків аерозолем з паралізуючою рідиною, а потім став бити ніжкою від стільця сплячих батьків. В порядку примусової госпіталізації був повторно направлений на стаціонарне лікування, знаходячись в ПОКПЛ, комісія лікарів- психіатрів неодноразово направляла документи в Київський районний суд м. Полтави з проханням дозволити примусове лікування [PERSON] Після виписки з ПОКПЛ хворий відмовляється від будь-якого лікування, його батьки ніякої допомоги в організації амбулаторного лікування не надають. В разі не надання [PERSON] амбулаторної психіатричної примусової допомоги, психічний стан погіршиться, що завдасть значної шкоди його здоров»ю та може негативно вплинути на оточуючих. В судовому засіданні представник Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру заяву підтримав. Прокурор підтримав заяву. Суд, заслухавши пояснення представника Полтавського обласного психоневрологічного диспансера, думку прокурора, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що із висновку ЛКК Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру від 06 липня 2011 року слідує, що [PERSON], [INFO], інвалід 2 групи з 2010 року страждає психічним захворюванням в формі шизофренії, параноїдна форма, внаслідок чого неодноразово лікувалася в стаціонарі Полтавської обласної психіатричної лікарні. В психічному статусі домінують імпульсивні вчинення, маячні ідеї відношення, негативізм, довготривала відмова від їжі, що може кваліфікуватись як тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хворий[PERSON] може вчиняти чи виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Таким чином [PERSON] потребує призначення амбулаторної психіатричної примусової допомоги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Полтавський обласний психоневрологічний диспансер 29 липня 2011 року звернувся до суду з заявою про продовження [PERSON], [INFO], амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В заяві вказали, що [PERSON]страждає шизофренією, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром епізодичний тип перебігу з стійким дефектом по змішаному типу з 1984 року. Неодноразово проходила стаціонарне лікування в Полтавській обласній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева, останній раз з 15 листопада 2005 року по 22 грудня 2006 року. 19 березня 2002 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави [PERSON] була призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, котра в подальшому регулярно продовжувалась до 03 грудня 2010 року. Хвороба характеризується безперервним перебігом, маячною симптоматикою, повною відсутністю критики захворювання, відмовою від будь-якого спілкування з лікарями та прийому підтримуючого лікування. В період загострення хвороби хвора проявляє агресивні наміри до оточуючих, провокує скандали. Має другу групу інвалідності по психзахворюванню. В разі не надання [PERSON] амбулаторної психіатричної примусової допомоги, психічний стан погіршиться, що завдасть значної шкоди його здоров»ю та може негативно вплинути на оточуючих. В судовому засіданні представник Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру заяву підтримав. Прокурор підтримав заяву. Суд, заслухавши пояснення представника Полтавського обласного психоневрологічного диспансера, думку прокурора, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що із висновку ЛКК Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру від 13 липня 2011 року слідує, що [PERSON], [INFO] з 1984 року хворіє на психічне захворювання у формі шизофренії параноїдна форма, внаслідок чого із 1984 року перебуває на диспансерному обліку, неодноразово лікувалася в стаціонарі Полтавської обласної психіатричної лікарні. В психічному статусі домінують орентивно-параноїдна симптоматика, внаслідок чого хвора [PERSON] може вчиняти чи виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 03 грудня 2010 року [PERSON] була призначена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. Таким чином[PERSON] потребує продовження амбулаторної психіатричної примусової допомоги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 лютого 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №117. Від шлюбу вони мають двох дітей. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просила розірвати його її шлюб із відповідачем, дитину залишити на подальше виховання з нею. У судове засідання сторони не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач не заперечував щодо задоволення позову та розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 06 лютого 2010 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №117. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними, неповнолітніх дітей залишити на вихованні позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СТОВ «Україна», в якому зазначив, що 28.03.2008 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,19 га, яка знаходиться на території Врублівської сільської ради Романівського району. Договір було укладено строком на сім років. За умовами договору відповідач зобов»язався використовувати вказану земельну ділянку за її призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, в порушення своїх зобов»язань СТОВ «Україна» не користується його земельною ділянкою, не обробляє її, що призводить до її забур»яненості та погіршення родючості. Вважаючи такі порушення договору істотними, позивач просить договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та відповідачем, розірвати та стягнути з останнього понесені ним судові витрати. В судове засідання позивач та представник відповідача, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, не з»явилися. Згідно поданої до суду заяви, позивач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.03.2008 року між позивачем та відповідачем строком на сім років було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,19 га, яка знаходиться на території Врублівської сільської ради Романівського району. Договір був зареєстрований Романівським районним відділом Житомирської філії Центру державного земельного кадастру 31.03.2008 року за № 040820700608. Згідно пункту 15 зазначеного договору земельна ділянка передавалась в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Окрім цього, пунктом 31 договору визначено, що орендар зобов»язаний не погіршувати екологічного стану землі. Згідно довідки Врублівської сільської ради СТОВ «Україна» земельну ділянку, надану йому в оренду позивачем, не обробляє. Відповідно до пункту 38 договору оренди земельної ділянки його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов»язків, передбачених цим договором. Згідно статті 651 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Невикористання відповідачем земельної ділянки позивача за її цільовим призначенням, суд вважає істотним порушенням договору, а тому вважає за необхідне розірвати його. Задовольняючи в повному обсязі позов, суд відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати в сумі 45,5 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Постановою Н-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18.06.2001 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. 19.08.2011 року [PERSON], звернулась до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись на те, що виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь, на виконанні у відділі ДВС Н-Сіверського РУЮ, не перебуває. Суд заслухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON], підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч.І ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий документ, має право за заявою стягувача або подання державного виконавця видати його дублікат. За таких підстав суд вважає за необхідне заяву [PERSON], задовольнити та видати дублікат виконавчого листа, оскільки його оригінал втрачено, рішення суду не виконано і не втратило своєї законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. З повним рішенням суду можна ознайомитись 09.09.2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій вказує, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.07.2010 року. Від шлюбних відносин мають сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час сімейно-шлюбні відносини припинені. Позивачка в даний час є непрацездатною, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною. Матеріальної допомоги на її утримання відповідач не надає, але має можливість допомагати. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі ј частини із всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років, тобто до 27.05.2013 року щомісяця. У судовому засіданні позивач наполягає на заявленому позові про стягнення аліментів на її утримання, та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі ј частини із всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною трьох років. В теперішній час знаходиться в відпустці по догляду за дитиною і відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Їй необхідні кошти на існування, для утримання дитини. Просить задовольнити її вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO] (л.с. 16). Таким чином оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідач зобов`язаний утримувати свою непрацездатну дружину до досягнення дитиною трьох років, добровільно материальної допомоги на її утримання не надає, то позов варто задовольнити, так як він в змозі надати таку допомогу на утримання своєї дружини. Крім того з відповідача необхідно стягнути судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи в суді відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved