Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з уточненням просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 72248,64грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працював у відповідача, 18 вересня 2009 року звільнений з підприємства, всупереч вимогам закону відповідач при звільненні не провів з ним повного розрахунку. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22 грудня 2010 року з відповідача на його користь стягнуто суму заборгованої заробітної плати. 18 серпня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-240/10 про стягнення з відповідача на його користь заборгованої заробітної плати. Згідно його розрахунку середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 72248,64грн., який і просить стягнути з відповідача на його користь. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просить такі задоволити. Відповідач в судове засідання після уточнення (збільшення) позовних вимог не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01 квітня 2007 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем на посаді начальника відділу організації праці та заробітної плати за сумісництвом, 18 вересня 2009р. звільнений за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП України. У відповідності до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З матеріалів справи, вбачається, що відповідач всупереч вимогам ст.116 КЗпП України в день звільнення [PERSON] виплати всіх сум, що належали йому від ЗАТ «Завод комунального транспорту»не провів, лише 18 серпня 2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №23858167 з виконання виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м.Львова 12 січня 2011року про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованої заробітної плати. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно розрахунку позивача, його середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 72248,64грн. Даний розрахунок відповідачем не заперечено та не спростовано, а відтак такий приймається до уваги. Враховуючи вищенаведене, у звязку з невиплатою з вини відповідача при звільненні [PERSON] всіх сум, що належали йому на день звільнення, підприємство повинне виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки, який згідно розрахунку позивача становить 72248,64грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. В даній категорії справ згідно Декрету КМУ «Про державне мито» позивач звільнений від сплати судового збору (державного мита), а витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, згідно вимог ч.3 ст.81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом. Відтак позивач при зверненні до суду жодних витрат не поніс. За умовами ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 722,50грн. судового збору та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України, та

Outcome: approved