Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк»звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 6711,62 доларів США та понесені при подачі позову до суду судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивачем на підставі кредитного договору №CL32512 від 09 квітня 2008 р. відповідачу було надано кредит у розмірі 7000 доларів США строком до 10 березня 2013 р. зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Позичальник зобовязувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно кредитного договору. Проте відповідачем не виконуються умови кредитного договору та заборгованість станом на 06 травня 2010 року становить 6711,62 доларів США, з яких: 2035,69 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 4412,60 доларів США сума дострокового стягнення кредиту, 260,35 доларів США відсотки, 2,98 доларів США підвищені відсотки. У звязку з наведеним, просить суму боргу стягнути в судовому порядку. [PERSON] подав зустрічний позов, в якому просить визнати недійсним кредитний договір №CL32512 укладений 09 квітня 2008 року між ним та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником прав та обов'язків якого явлється ПАТ «Універсал Банк». В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що під час укладення кредитного договору йому не було роз'яснено ризик коливання курсу гривні відносно курсу долара. Підставами для недійсності кредитного договору вважає укладення останнього у валюті, відмінній від гривні України, та використання іноземної валюти за спірним кредитним договором як засобу платежу, що суперечить вимогам законодавства. Під час укладення кредитного договору йому не надано інформацію про сукупну вартість кредитних ресурсів та можливі ризики в разі зміни валютного курсу, що порушило його права, як споживача фінансових послуг. Крім того, вважає, що погашення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом в іноземній валюті суперечить загальним засадам цивільного законодавства (принцип справедливості), так як всі ризики знецінення національної валюти України, за оспорюваним договором, покладені на нього, як позичальника. У судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк», первісний позов підтримав, пояснив, що відповідач [PERSON] надалі не виконує свої зобов'язання згідно вказаного кредитного договору, надав суду розрахунок заборгованості відповідача станом на 22 серпня 2011 року, яка становить 6711,62 доларів США, що на дату розрахунку еквівалентно 53501,68грн., з яких: 4052,97 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 2395,32 доларів США сума дострокового стягнення кредиту, 260,35 доларів США відсотки, 2,98 доларів США підвищені відсотки. Зазначає, що просить стягнути заборгованість в гривневому еквіваленті на дату винесення рішення у справі, а також судові витрати. Щодо зустрічного позову заперечив, оскільки банківською ліцензією та відповідним дозволом виданими Національним банком України ВАТ «Універсал Банк» надано право здійснювати банківські операції в іноземній валюті. Укладений між сторонами кредитний договір від 09 квітня 2008 року відповідає вимогам чинного законодавства, є законним. Покликання відповідача [PERSON] на те, що з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу, яку йому необхідно сплачувати значно зросла та банк при укладенні договору не надав йому інформацію про сукупну вартість кредитних ресурсів та можливі ризики в разі зміни валютного курсу, вважає надуманими та безпідставними, оскільки позичальник усвідомлює та гарантує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, а також зазначеним кредитним договором передбачено, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник. Просить первісний позов задоволити, а в зустрічному позові відмовити. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] в судовому засіданні первісний позов заперечив, пояснив, що підписував кредитний договір від 09.04.2008р. та дійсно отримував кредит у розмірі 7000 доларів США, однак вважає розрахунок заборгованості наданий позивачем таким, що не відповідає дійсності та не підтверджений бухгалтерськими документами. Зустрічний позов підтримав з підстав, викладених в ньому, та просить такий задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Універсал Банк»підставний та підлягає до задоволення, а в позовних вимогах [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Разом з тим, вказана стаття визначає правовий статус грошової одиниці України, але не встановлює сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Стаття 192 ЦК України передбачає, що законним платіжним засобом, обов'язковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України-гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»коштами є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. З положень ст.ст. 47 та 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», та ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»вбачається, що наявність у Банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій є достатньою підставою для здійснення Банком операцій з валютними цінностями, в тому числі операцій з використання іноземної валюти як засобу платежу. Таким чином, законодавство України чітко визначає правомочність банків на підставі банківської ліцензії надавати кредити та бути суб'єктом кредитних зобов'язань. Спеціальне законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті. Згідно ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентами і нерезидентами на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Виходячи з наведенного, обгрунтованим є висновок, що банківська ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення банком валютних операцій, видані Національним банком України відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність»в порядку визначеному Положенням НБУ №275, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій у розумінні ч.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», тобто, операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до п.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти та території України як засобу платежу. Затвердженого постановою НБУ від 14.10.2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або утримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Національний банк України видав ПАТ «Універсал Банк»банківську ліцензію №92 від 07 грудня 2007 року та дозвіл №92-1 від 07 грудня 2007 року, на підставі якого банк має право здійснювати операції з валютними цінностями, в тому числі розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, а тому укладний між сторонами кредитний договір від 09 квітня 2008 року відповідає вимогам чинного законодавства, є законним. Суд не приймає до уваги покликання [PERSON] на те, що йому не надано інформацію про сукупну вартість кредитних ресурсів та можливі ризики в разі зміни валютного курсу, оскільки позивачем не визначено, якої саме інформації йому не надано та така визначена умовами укладеного кредитного договору та відповідними додатками до нього, а у відповідності до п.12.7 кредитного договору позичальник підтвердив, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті. У відповідності до вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивачем за зустрічним позовом суду не наведено та в судовому засіданні не встановлено, вимог ст.203 ЦК України, які були недодержані в момент вчинення правочину та можуть бути підставою для визнання його недійсним. Отже, суд не вбачає жодних підстав для визнання кредитного договору №CL32512 від 09 квітня 2008 р. недійсним, а тому в зустрічному позові слід відмовити. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 09 квітня 2008р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником прав та обов'язків якого являється ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №CL32512, згідно якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит розмірі 7000 доларів США терміном до 10 березня 2013 р. зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Зазначений кредит відповідачем за первісним позовом отримано, що підтверджується випискою з особового рахунку за 09 квітня 2008 року (а.с.20). Згідно умов даного договору [PERSON] зобов'язувався здійснювати погашення кредиту із сплатою нарахованих відсотків згідно встановленого графіку. Згідно з п.5.1 кредитного договору погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюється у формі щомісячних ануїтентних платежів у строки та сумах, встановлені для сплати таких ануїтентних платежів. Відповідно до п.5.2 сума щомісячних платежів за цим договором, що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначена у Додатку 1 до цього договору. Графік щомісячних платежів визначено у Додатку 2 до цього Договору. Крім того згідно п.2.4 кредитного договору за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана у Додатку 1 до договору, а саме 72% річних. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З наданих суду документів вбачається, що відповідач умов договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіком повернення кредиту. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем заборгованість станом на 22 серпня 2011 року становить 6711,62 доларів США, з яких: 4052,97 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 2395,32 доларів США сума дострокового стягнення кредиту, 260,35 доларів США відсотки, 2,98 доларів США підвищені відсотки. Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги покликання відповідача [PERSON] щодо недійсності та необґрунтованості розрахунку заборгованості за кредитним договором, враховуючи те, що свого розрахунку заборгованості ним не надано, та вважає такі надуманими та спрямованими на затягування розгляду справи. У зв'язку з виникненням заборгованості за кредитним договором, 25 березня 2010 року позивачем за первісним позовом на адресу відповідачу направлялась досудова вимога щодо погашення заборогованості по кредиту, яка залишились останнім без реагування (а.с.23). Відтак, відповідно до п.6.6 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобовязаний повернути банку всю суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи. Аналогічні положення передбачено в ч.2 ст.1050 ЦК України. Враховуючи наведене, факт порушення позичальником умов кредитного договору є доведеним, а тому доводи позивача щодо стягнення суми боргу в розмірі 6711,62 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення становить 53558,72грн. з відповідача є підставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з [PERSON] підлягають стягненню на користь ПАТ «Універсал Банк» 651,96грн. судових витрат. На підставі ст.ст.11, 192, 203, 215, 526, 530, 533, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про Національний банк України», Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», та

Outcome: approved