Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-20 00:00:00

\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~У листопаді 2009 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просила суд: визнати недійсною з моменту її укладання домашню угоду купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] , укладену між нею та [PERSON] в зв`язку з її фіктивністю; визнати недійсним заповіт, укладений [PERSON] в червні-липні 2009 року, за яким він розпорядився відносно домоволодіння [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] в десятиденний термін звільнити незаконно утримуване домоволодіння [ADDRESS] , вивезти всі свої речі та передати їй ключі від калітки та вхідних дверей. У травні 2010 року від [PERSON] до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшла зустрічна позовна заява, в якій остання просила суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею в будинку за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка та представник позивача за основним позовом позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на задоволенні позову наполягали, проти задоволення зустрічного позову заперечували. \\~\\~ Відповідач та представник відповідача за основним позовом позовні вимоги не визнали, заперечували проти його задоволення, на задоволенні зустрічного позову наполягали. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги за основним позовом такими, що не підлягають задоволенню, у зустрічному позові суд вважає за можливе відмовити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: В 1961 році домоволодіння [ADDRESS] було придбане за домашньою угодою [PERSON] (дідом [PERSON] ). В 1961 році [PERSON] та його сім`ї була надана домова книга, де вся його сім`я була прописана. До складу сім`ї входили сам [PERSON] , [INFO] , його дружина, [PERSON] , 1901 року народження, мати [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Право власності на вищезазначене домоволодіння належним чином ні на кого оформлено не було. В 1962 році померла [PERSON] . В 1979 році [PERSON] вдруге оженився і до спірного помешкання переїхала його нова дружина, [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . В 1990 році померла [PERSON] . В 1990 році позивачка познайомилася з [PERSON] , з яким стала проживати однією сім`єю. Шлюб з [PERSON] позивачка зареєструвала в 2008 році. В 1995 році померла [PERSON] . У зв'язку з тим, що позивачка мешкала спільно з її матір'ю в домоволодінні [ADDRESS] і вела з нею спірне господарство, вона фактично отримала у спадщину після своєї померлої матері вищезазначене домоволодіння. Судом встановлено, що вищезазначене домоволодіння було належним чином не оформлене, право власності на нього не було оформлене ні на кого, тому до нотаріальної контори і підприємства МБТІ з переоформленням ніхто не звертався. В 1999 року позивачка уклала з братом свого співмешканця [PERSON] домашню угоду купівлі продажу домоволодіння [ADDRESS] . Згідно ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Згідно ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що вищезазначений договір купівлі-продажу домоволодіння нотаріально не посвідчувався, тому суд, враховуючи вищезазначене вважає цей договір нікчемним та таким, який не породжує будь-яких прав та зобов`язань для сторін, які його укладали. Згідно ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його укладення. Таким чином, суд вважає, що у визнанні домашньої угоди купівлі-продажу домоволодіння недійсною у зв`язку з її нікчемністю немає потреби. Щодо визнання заповіту, укладеного [PERSON] , за яким він розпорядився відносно домоволодіння [ADDRESS] , суд дійшов до висновку, що [PERSON] не мав права розпоряджатися майном, оскільки, як було зазначено, договір купівлі-продажу, за яким він нібито придбав спірне домоволодіння, є нікчемним, тому суд вважає, що заповіт як одностороння угода є наслідком нікчемної угоди також є таковим та не підлягає додатковому визначенню його недійсним. Справу розглянуто в межах заявлених вимог. Оскільки відсутні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні та вселенні а також виселенні мешканців, що без законних підстав мешкають у домоволодінні, відсутності права власності на домоволодіння з боку позивачки, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання звільнити домоволодіння, передачі ключів від нього також не підлягають задоволенню. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] щодо визнання її такою, що втратила право користуватися житлом, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] не є власницею або наймачем спірного домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] є неналежним позивачем, у якого відсутнє право вимоги з огляду на обставини справи та виниклі між сторонами правовідносини. Відповідно до ч.1,5 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим у задоволенні позову [PERSON] відмовити. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed