Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права на приватизацію квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду пояснила, що на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»має право на приватизацію житлової квартири у якій понад 10 років проживає та зареєстрована, а саме по [ADDRESS]. У будинку де проживає розміщено 6 жилих квартир та приміщення бібліотеки, їй як працівнику університету надано квартиру для проживання. Вважає, що оскільки будинок переданий медичному університету з метою поселення у ньому працівників, квартири у ньому відповідають вимогам, які ставляться до житла, вважає що має право на приватизацію такого. Нею направлено звернення до відповідача в обслуговуванні та балансі якого знаходиться будинок, однак відповіді по теперішній час нею не отримано у зв»язку з чим змушена звернутись до суду. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, оскільки судом уже неодноразово розглядалися аналогічні справи мешканців спірного будинку про визнання права на приватизацію житла в яких було відмовлено та рішення судами вищих інстанцій залишено без змін. Пояснила, що приміщення у якому проживає позивачка, а саме будинок [ADDRESS] є цілісним майновим комплексом, науковою бібліотекою та Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду»на нього не поширюється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити виходячи з наступних міркувань. 11.12.2009 року позивачкою направлено заяву Львівському національному медичному університету ім..Данила Галицького в якій вказує, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»має право на приватизацію квартири у якій проживає [ADDRESS] та прописана. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, відповіді на подану заяву нею не отримано. Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир ( будинків ), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що у приміщенні наукової бібліотеки Львівського національного медичного університету ім..Данила Галицького по [ADDRESS] розміщено 6 квартир, інші приміщення у будинку використовуються під приміщення бібліотеки. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 24.12.2008 року в аналогічному позові [PERSON] до Львівського національного медичного університету ім..Данила Галицького про визнання права на приватизацію квартири [ADDRESS] відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2009 року рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24.12.2008 року залишено без змін, апеляційну скаргу представника позивача [PERSON] відхилено. Вище вказаними судами встановлено, що будинок [ADDRESS] не є житловим, а є приміщенням наукової бібліотеки, а тому приватизації не підлягає. Аналогічні обставини встановлено у рішенні суду від 28.12.2007 року за позовом мешканця [ADDRESS] - [PERSON] якому в задоволенні позову відмовлено та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.03.2008 року рішення залишено без змін. Рішенням Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 22.11.2004 року у задоволенні аналогічного позову [PERSON] про визнання права на приватизацію квартири [ADDRESS] відмовлено. Крім цього при розгляді вище вказаних справ судами встановлено, що відповідно до акту від 1.12.1939 року до постанов ради народних Комісарів УРСР від 9.02.1940 року 3196 «Про виділення з складу Львівського університету медичного факультету у самостійний Львівський державний медичний інститут»за цим інститутом закріплено корпус №2 спірний будинок -для організації робітничого факультету фундаментальної бібліотеки, згідно п.3-1 цього акту з фундаментальної бібліотеки Львівського державного університету було вилучено всю медичну літературу для організації фундаментальної бібліотеки Львівського медичного інституту. Після організації бібліотеки її правовий статус не змінювався і відповідно до реєстраційного свідоцтва №56 від 16.06.1976 року у будинку [ADDRESS] знаходиться наукова бібліотека державного медичного інституту. Відповідно до вимог ст.61 ч.3 ЦПК обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших аналогічних справ. Тому суд вважає доведеним належність будинку [ADDRESS] до приміщення наукової бібліотеки, а не до житлового фонду, а тому квартира позивачки не підлягає до приватизації. Крім цього відповідно до Закону України «Про бібліотеки та бібліотечну справу»будівлі, споруди, приміщення, майно, бібліотечні фонди, закріплені за державними бібліотеками на праві оперативного управління є державною власністю незалежно від місця їх знаходження і не підлягають приватизації. Посилання позивачки на те, що постановою ради Народних Комісарів Української РСР від 19.089.1944 року №1050 «Про поновлення роботи Львівського медичного інституту»змінено статус будинку на гуртожиток не відповідає дійсності, оскільки вказане приміщення у органах влади ніколи не було зареєстровано як гуртожиток і у червні 1976 року на приміщення бібліотеки по вул..17 вересня 6 ( сьогодні Січових Стрільців) у м. Львові видано реєстраційне посвідчення. Як вбачається з копії охоронного договору, рішенням Львівського облвиконкому №130 від 26.02.1980 року будинок [ADDRESS], який використовується під бібліотеку передано, як об»єкт культурної спадщини -пам»ятку архітектури у користування та на збереження Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького.

Outcome: dismissed