overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

Відповідач є батьком сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO], матірю яких є позивачка. [PERSON], посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей, звернулась в суд з позовом про стягнення з нього на її користь аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день розгляду справи був повідомлений належним чином та за його місцем фактично проживання та реєстрації, а тому за згодою позивачки постановляється заочне рішення. Судом встановлено, що відповідач фактично протягом 2011 року добровільно не надавав допомогу на дітей, які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, а тому відповідно до ст. 180 СК України з нього необхідно стягнути аліменти на її користь на їх утримання до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, з врахуванням того, що з нього ніякі інші стягнення не проводяться. З [PERSON] також підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

11 лютого 2011 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,18 га, розташовану на території Пастирської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з державним актом серії ЧР-№ 092820, виданого Пастирською сільською радою. За життя, а саме 12 січня 2004 року, померла склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] Позивачка спадщину прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк, де їй повідомили, що померла 18 липня 2006 року склала ще один заповіт, за яким належну їй земельну ділянку заповіла відповідачу. [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що померла [PERSON] на час складання останнього заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Директор Ротмістрівського будинку-інтернату для громадян похилого віку в своєму листі на адресу суду від 6 грудня 2011 року №155 вказав, що проти задоволення позову не заперечує і те, що заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори інтернатом не подано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, може бути визнаний недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. З наданих в судовому засіданні показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в [PERSON] приблизно із 2005 року та до дня її смерті різко погіршився стан здоровя, почастішали випадки несприйняття нею дійсності та правильної життєвої орієнтації, що супроводжувалося головокружінням, порушенням памяті, свідомості, слабоумства, дезорієнтації у просторі та галюцинаціями. Зокрема, свідок [PERSON], який працює фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту с. Пастирське Смілянського району пояснив, що його неодноразово в 2005 році викликали сусіди померлої [PERSON] з приводу погіршення її стану здоровя. Так, при огляді хворої ним встановлено у останньої головокружіння, порушення памяті, свідомості, слабоумства, дезорієнтація у просторі, галюцинації, порушення функціонування головного мозку. Таким чином, на його переконання, [PERSON] не могла на той час давати адекватної оцінки своїм діям внаслідок неадекватного та безпорадного стану. Враховуючи наведені обставини і те, що відповідач позов визнав, спадщину не прийняв і на неї не претендує, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, а заповіт від 18 липня 2006 року, складений померлою 18 липня 2006 року [PERSON], слід визнати недійсним. На підставі наведеного ст. 225 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, що повязана з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Повне рішення суду буде виготовлене 03.01.2012 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 16.05.2007 року між ПАТ КБ „Приватбанк та відповідачем був укладений кредитний договір № ZHBORXO3880013, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит у розмірі 4680,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.05.2009р. Договір є кредитним договором, за яким банк зобов`язується надати грошові кошти відповідачу у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач зобовязання не виконує належним чином, у зв`язку з чим, станом на 14.04.2011 року утворилась заборгованість в сумі 39393,54 грн.. Позивач просить стягнути заборгованість в зазначеній сумі та судові витрати з відповідача по справі. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився про день і час розгляду справи двічі повідомлений належним чином.. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та відповідно до ст.. 224 ЦПК України зі згоди позивача винести заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 16.05.2007 року між ПАТ КБ „Приватбанк та відповідачем був укладений кредитний договір № ZHBORXO3880013 , відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит у розмірі 4680,00 гривень. Договір є кредитним договором, за яким банк зобов`язується надати грошові кошти відповідачу у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст..1054 Цивільного Кодексу України та умов укладеного договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 509,526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Крім того, зобов`язання є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від божника його обов`язків. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, станом на 14.04.2011 року утворилась заборгованість в сумі 39393,54 грн., за таких обставин, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 25 серпня 1986 року він був прийнятий на роботу в КП «Київський завод алюмінієвих будівельних конструкцій» та 30 квітня 2010 року у звязку із невиплатою заробітної плати був змушений звільнитися за власним бажанням. Відповдно до ст. 116 КЗпП в день звільнення працівника з підприємства, йому повинні бути виплачені всі суми, належні йому від підприємтства. Однак, в день звільнення йому було відмовлено у виплаті грошових коштів. Сума заборгованості відповідача по заробітній платі перед ним з вересня 2009 року по квітень 2010 року включно, становить 8129,07 грн. Крім того,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] у грудні 2011 року звернувся до суду з позовом до громадського комітету самоврядування с. Нові Мартиновичі, Пирятинського району, Полтавської області про визнання права власності та встановлення факту споріднення у якому просить: фстановити факт, що [PERSON] був рідним братом [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку успадкування на житловий будинок № 35 та господарські будівлі і споруди, розташовані по вул. Шевченка у с. Нові Мартиновичі, Пирятинського району, Полтавської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] позовні вимоги підтримав, заявив клопотання про постановлення рішення у попередньому судовому засіданні. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіслав до суду листа, у якому просив справу за позовом [PERSON] до громадського комітету самоврядування с. Нові Мартиновичі, Пирятинського району, Полтавської області про визнання права власності та встановлення факту споріднення, розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує як і проти постановлення рішення у попередньому судовому засіданні. Згідно ч. 4 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки визнання громадського комітету самоврядування с. Нові Мартиновичі, Пирятинського району, Полтавської області позову [PERSON] в інтересах [PERSON] не суперечить закону, не порушує права та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про постановлення рішення у попередньому судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

Позивачка 10.10.2011 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 25.11.2007 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що їх спільне життя не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами, подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею і відповідачем розірвати, та відновити їй дошлюбне прізвище Штенцель. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося , оскільки вони не зійшлися характерами і не знаходять спільної мови. Разом вони не проживають з 25.01.2008 року, тому наполягала на розірванні шлюбу без надання строку на примирення. Відповідач в судове засідання не зявився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 25.11.2007 року (а.с.4). Від даного шлюбу мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає, наміру зберігати подружні відносини не має, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст..113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо відновлення їй дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви. Позивачка свій позов підтримала, просила суд задовольнити позов повністю. Відповідач визнав позов частково, просив суд стягнути з нього аліменти у розмірі 600,00 грн., а не 1500,00 грн., виходячи із суми його доходів. Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких обставин. Матеріалами справи встановлено, що з 27.07.2002 року сторони перебували у шлюбі зареєстрованому Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 16. На теперішній час, шлюб розірваний Чугуївським міським судом Харківської області. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач працездатний, інших осіб на утриманні не має. Згідно довідки про доходи з місця роботи відповідача (а.с. 10) він отримує середню заробітну платню в розмірі 2346,00 грн. На підстав наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, як такі, що знайшли своє часткове підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого 25.05.2011 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є рідним батьком [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді грошового вкладу "Копилка" у ПАТ КБ"Приватбанк" у сумі 3000грн. У встановлений законом строк він не звернувся в нотаріальну контору з заявою, оскільки хворів. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено матеріалами справи [PERSON] є рідним батьком [PERSON]С/а.с.10/ Після смерті [PERSON] відкрилося спадщина у вигляді грошового вкладу "Копилка" у ПАТ КБ"Приватбанк" у сумі 3000грн./а.с.6/ У зв'язку з довго тривалою хворобою після смерті рідного сина позивач пропустив строк прийняття спадщини за законом. Відповідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає, що довго тривала хвороба позивача є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, тому вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який фактично з червня 2008 року в ній не проживає, жодного разу не з`являвся, участі в утриманні будинку та прибудинкової території не приймає, за комунальні послуги не сплачує. Тому просили визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 11 по вул.Ніни Сосніної, 19-а в смт.Пісківка Бородянського району Київської області. В судове засідання позивачі [PERSON] і [PERSON] не з`явились, [PERSON] надіслала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа Пісківська селищна рада свого представника в судове засідання не направила, надіслала лист в якому просила справу розглядати без участі представника селищної ради. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З актів депутата Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області від 30.09.2010 р., 30.12.2010 р., 30.032011 р. вбачається, що [PERSON] починаючи з 16 червня 2008 року не проживає в [INFO]. Оцінивши досліджені докази по справі, суд приходить до висновку, що, оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад шість місяців, то, відповідно до ст.71, 72 та 163 ЖК України це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

Представник кредитної спілки Аккорд[PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № РВ3482 від 19 травня 2007 року в сумі 3244 грн 76 коп, а також судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 19 травня 2007 року між кредитною спілкою Аккордта [PERSON] був укладений кредитний договір № РВ3482 (далі договір), за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 1219 грн на купівлю мобільного телефону строком до 29 травня 2008 року із сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 0,1151% за кожний день користування кредитом, які нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Згідно умов договору, позивач надав відповідачу кредит на засадах строковості, поверненості, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобовязався повернути його позивачу на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п.2.3. договору, відповідач [PERSON] зобовязався сплачувати не пізніше ніж 20-го числа кожного наступного місяця частину кредиту та нараховані проценти в розмірах не менше, ніж вказано у рекомендованому графіку платежів (додаток № 1 до договору). Позивач свої зобовязання по договору виконав і видав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 1219 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером № 313 від 19 травня 2007 року. Відповідач же своїх зобовязань по договору належним чином не виконав, кредит своєчасно та в повному обсязі не повернув, належну плату за користування кредитом (проценти) не вніс. Згідно з п.3.2. договору, при порушенні строків сплати кредиту позивач має право нарахувати пеню, а відповідач зобовязується сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. За наданими позивачем розрахунками, станом на день звернення позивача до суду з позовом, заборгованість відповідача перед позивачем по договору становить 3244 грн 76 коп і складається із залишку по кредиту в сумі 995,51 грн, боргу по процентах в сумі 1253,74 грн та пені в сумі 995,51 грн. На час ухвалення рішення вказана заборгованість відповідачем не сплачена. Оскільки розрахунок заборгованості по кредиту проведений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного кредитного договору, вказаний розрахунок приймається судом до уваги. На пiдставi ст.ст.509,525,526,530,546,551,610,625,1046,1048,1049,1050, 1052,1054 ЦК Укpаїни,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

Представник кредитної спілки Аккорд[PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № РВ4538 від 27 жовтня 2007 року в сумі 20384 грн 63 коп, а також судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 27 жовтня 2007 року між кредитною спілкою Аккордта [PERSON] був укладений кредитний договір № РВ4538 (далі договір), за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 7500 грн на оздоровлення строком до 10 жовтня 2008 року із сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 0,09863% за кожний день користування кредитом, які нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Згідно умов договору, позивач надав відповідачу кредит на засадах строковості, поверненості, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобовязалася повернути його позивачу на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п.2.3. договору, відповідач [PERSON] зобовязався сплачувати не пізніше ніж 20-го числа кожного наступного місяця частину кредиту та нараховані проценти в розмірах не менше, ніж вказано у рекомендованому графіку платежів (додаток № 1 до договору). Позивач свої зобовязання по договору виконав і видав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 7500 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером № 1598 від 27 жовтня 2007 року. Відповідач же своїх зобовязань по договору належним чином не виконав, кредит своєчасно та в повному обсязі не повернув, належну плату за користування кредитом (проценти) не вніс. Згідно з п.3.2. договору, при порушенні строків сплати кредиту позивач має право нарахувати пеню, а відповідач зобовязується сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. За наданими позивачем розрахунками, станом на день звернення позивача до суду з позовом, заборгованість відповідача перед позивачем по договору становить 20384,63 грн і складається із залишку по кредиту в сумі 6252,01 грн, боргу по процентах в сумі 7880,61 грн та пені в сумі 6252,01 грн. На час ухвалення рішення вказана заборгованість відповідачем не сплачена. Оскільки розрахунок заборгованості по кредиту проведений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного кредитного договору, вказаний розрахунок приймається судом до уваги. На пiдставi ст.ст.509,525,526,530,546,551,610,625,1046,1048,1049,1050, 1052,1054 ЦК Укpаїни,

Outcome: approved