overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що з 16.05.2008 року до 14.10.2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON], [INFO], який проживає біля неї і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона не може самостійно забезпечити сина, оскільки не працює, відповідач працездатний, інших утриманців не має, місце роботи відповідача їй невідоме, тому просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги, погодилась на заочний розгляд справи, подавши письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши причини неявки, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, тому, за згодою позивачки, наявні підстави для ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у визначеному позивачкою розмірі, враховуючи вимоги ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, для забезпечення потреб та інтересів дітей. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини розмір аліментів слід визначити в сумі 500 гривень. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

Кредитна спілка «Самопоміч»звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 14.05.2010 року Кредитного договору № 1305 відповідач [PERSON] отримав 4 200 гривень зі сплатою 54% річних строком на 12 місяців по 14.05.2011 року. Зобов`язання за кредитним договором забезпечено договором застави № 1305 від 14.05.2010 року, укладеного із [PERSON], предметом якого є домашнє майно. Відповідач [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором і заборгованість становить 6784,63 гривень, з яких: 4039,87 гривень заборгованість по кредиту, 2744,76 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, які просила стягнути з відповідача. Представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, погодився на заочний розгляд справи, що вбачається з поданої ним письмової заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, не повідомивши причини неявки і не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності, що є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між КС «Самопоміч»та [PERSON] 14.05.2010 року укладено кредитний договір № 1305, за яким відповідач [PERSON] отримав 4 200 гривень на умовах щомісячної сплати 54 % річних строком на 12 місяців по 14.05.2011 року. Зобов`язання за кредитним договором забезпечено договором застави № 1305 від 14.05.2010 року, укладеного із [PERSON], предметом якого є домашнє майно. Відповідач [PERSON] порушив зобов`язання за кредитним договором і заборгованість становить 6784,63 гривень, з яких: 4039,87 гривень заборгованість по кредиту, 2744,76 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Відповідач [PERSON] не виконав свого зобов`язання перед КС «Самопоміч»у встановлений строк по 14.05.2011 року та на час розгляду справи, тому зобов`язальні правовідносини не припинились відповідно до ст. 599 ЦК України і кредитор вправі стягувати суми, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України. За наведених обставин вимоги позивача являються обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене, ст.ст. 525, 526, 530, 553, 554, 610, 611, 612, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах Державної екологічної інспекції в Чернівецькій області до [PERSON] про стягнення збитків, заподіяних самовільним видобуванням корисних копалин на землях водного фонду, мотивуючи свої вимоги тим, що Оленюк В,І. в порушення вимог ст. 4 Кодексу України про надра, ст. 14 Водного кодексу України, Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 12.07.2005 року, без отримання спеціального дозволу на право проведення робіт на землях водного фонду та без розробки проектно-кошторисної документації на ці роботи 06.07.2011 року проводилось видобування корисних копалин місцевого значення (гравійно-піщаної суміші) на р.Прут в с. Стрілецький Кут Кіцманського району та не санкціоновано видобуто 72м.куб. гравійно-піщаної суміші, про що складено протокол та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до [PERSON] розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення правил охорони водних ресурсів на землях водного фонду, розмір збитків становить 5011,20 гривень, які просив стягнути з відповідача. Прокурор та представники Державної екологічної інспекції в Чернівецькій області позов підтримали. Відповідач [PERSON] позов визнав, однак заперечував тим, що працював на комунгосп, дозвіл на виконання таких робіт мало КП «Бурест», яке прийняло рішення про вибірку гравію, а не він, Договір був укладений між КП «Бурест» та ПВКФ «Зірка» на вказані роботи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що 12.07.2011 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 59 КУпАП за порушення вимог ст. 86 Водного кодексу України. [PERSON] розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення правил охорони водних ресурсів на землях водного фонду, пошкодження водогосподарських споруд і пристроїв, порушення правил їх експлуатації, затвердженої наказом Державного комітету України по водному господарству від 29.12.2001 року за № 290, загальна сума збитків, нанесених державі в результаті самовільного видобування гравійно-піщаної суміші на землях водного фонду і підлягає відшкодуванню становить 5011,20 гривень. Поданий відповідачем [PERSON] зміст договору про поставку товарів та надання послуг механізмами. укладеного 21.06.2011 року між КП «Бурест» та ПВКФ «Зірка», не спростовує доводів позивачів щодо наявності вини відповідача у заподіянні збитків. Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 56, 65, 67 Кодексу України про надра, ст.ст.110, 111 Водного кодексу України, ст.ст.68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 липня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому дітей не мають. Шлюб у сторін перший і зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1129. Подружні стосунки припинили весною 2010 року через непорозуміння та втрату поваги, тому просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище «Ткачук». Позивачка [PERSON] подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав, що вбачається із змісту поданої ним письмової заяви. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у звзку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами загальною вартістю будівель 61170 гривень, що розташований в с. Реваківці, вул. Колгоспна, 16, Кіцманського району Чернівецької області, після смерті 06.03.2011 року її батька [PERSON]. Вказує, що являється єдиною спадкоємицею за законом, інших спадкоємців, передбачених законом та утриманців у померлого немає. В управління та володіння спадковим майном вона вступила своєчасно, але оформити право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючих документів на будівлі, тому просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, представник Берегометської сільської ради позов визнав, звернувшись до суду з відповідними заявами. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню у звязку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 375, 386, 392, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1299 ЦК України, ст.ст. 61, 130, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її батьком [PERSON], який помер 21 січня 2003 року в м. Кіцмань. Свої вимоги мотивує тим, що вона, як Герман, народилась 23.11.1956 року в м. Кіцмань Чернівецької області, де і проживає. 11.08.1979 року зареєструвала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON]. 21.01.2003 року помер її батько [PERSON]. При отриманні повторного свідоцтва про своє народження виявилась розбіжність у імені її батька: замість «Герш»вказано «Григорій», тому просила заяву задовольнити. Заявниця [PERSON] підтримала заявлені вимоги, представник зацікавленої особи відділу РАЦС не має заперечень проти заявлених вимог, що вбачається із змісту поданих ними письмових заяв. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки наведені заявником обставини підтверджуються змістом свідоцтва про народження [PERSON] від 18.11.1949 року; змістом довідки Кіцманського ВУЖКГ № 877 від 24.10.2011 року про те, що дружиною [PERSON] є [PERSON], яка, згідно свідоцтва про народження [PERSON] від 27.12.1956 року, є матір`ю останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що з 19 травня 1994 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають біля неї і знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, працюючи на Киселівському цегельному заводі, інших утриманці не має, а вона отримує лише пенсію по інвалідності, тому просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Позивачка [PERSON] змінила заявлені вимоги, просила стягнути з відповідача по 300 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідач [PERSON] позов визнав у зміненому позивачкою розмірі, вказуючи, що на даний час не працює, оскільки виконував сезонну роботу, підприємницькою діяльністю не займається. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дітей, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини та матеріального становища відповідача, розмір аліментів слід визначити в сумі по 300 гривень на кожну дитину. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи, що з 30 жовтня 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають сина [PERSON], [INFO], який проживає біля неї і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, працюючи кочегаром посезонно та на будівництві, тому просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно до повноліття дитини. Також просила стягнути з відповідача на своє утримання по 250 гривень щомісячно до досягнення дитиною віку трьох років, так як не працює, здійснює догляд за дитиною. Позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, лише стосовно аліментів на утримання дитини по 250 гривень щомісячно, не погоджуючись сплачувати кошти на утримання позивачки, заперечуючи тим, що не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, маючи на утриманні іншу неповнолітню дитину. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини та матеріального становища відповідача, розмір аліментів слід визначити в сумі 260 гривень, що не буде менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Згідно вимог ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, та те, що на утриманні відповідача є інша неповнолітня дитина, вважає, що для позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку слід визначити розмір утримання в сумі 140 гривень. Враховуючи наведене, ст.ст. 80, 81, 84, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

Кредитна спілка «Аккорд»звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 22.10.2007 року Кредитного договору № 1460 відповідачка [PERSON] отримала 5 000 гривень строком до 28.10.2008 року. Відповідачка [PERSON] порушила зобов`язання за кредитним договором і заборгованість на день звернення до суду становить 19 304,13 гривень, з яких: 5 000 гривень заборгованість по кредиту, 9 304,13 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 000 гривень пені, які просила стягнути з відповідачки. Представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, погодився на заочний розгляд справи, що вбачається з поданої ним письмової заяви. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, не повідомивши причини неявки і не подавши заяви про розгляд справи у її відсутності, що є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між КС «Аккорд»та [PERSON] 22.10.2007 року укладено кредитний договір № 1460, за яким відповідачка [PERSON] отримала 5 000 гривень на умовах щомісячної сплати відсотків строком до 28.10.2008 року. Відповідачка [PERSON] порушила зобов`язання за кредитним договором і заборгованість станом на 11.10.2011 року становить 19 304,13 гривень, з яких: 5 000 гривень заборгованість по кредиту, 9 304,13 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 000 гривень пені. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Відповідачка [PERSON] не виконала свого зобов`язання перед КС «Аккорд»у встановлений строк до 28.10.2008 року та на час розгляду справи, тому зобов`язальні правовідносини не припинились відповідно до ст. 599 ЦК України і кредитор вправі стягувати суми, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України. За наведених обставин вимоги позивача являються обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене, ст.ст. 525, 526, 530, 553, 554, 610, 611, 612, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з 06 вересня 1981 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у сторін перший і зареєстрований Лужанською селищною радою Кіцманського району Чернівецької області, актовий запис № 20. Подружні стосунки підтримували до 2000 року, на даний час вона проживає з іншим чоловіком, тому просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутності, погодилась на заочний розгляд, просила залишити їй прізвище «Нижник». Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності, тому, за згодою позивача, наявні підстави для заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін стало неможливим, а тому шлюб між ними слід розірвати. Враховуючи наведене, ст.ст. 105, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом 2010-2011 років позичав відповідачу кошти на загальну суму 6500 гривень, про що свідчить розписка. З приводу неправомірних дій відповідача він звертався із заявою до Кіцманського РВ УМВС, але в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Відповідачем завдано йому моральну шкоду, яка виразилась у психологічному тиску, нервових стресах, фізичних та душевних стражданнях, погіршенні здоров`я, і таку шкоду оцінює у 3000 гривень. Позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, погодився на заочний розгляд справи, подавши письмову заяву. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, не повідомивши причини неявки, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, тому, за згодою позивачки, наявні підстави для ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між сторонами був укладений догорів позики, відповідно до якої позивач позичив відповідачу 6500 гривень, про що свідчить розписка. Відповідно до ст. 836 ЦК України якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків. Збитки у випадках, передбачених ст. 836 ЦК України відшкодовуються як реальні збитки так і упущена вигода. Відповідно до ст.23 ЦК України та п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема : - якщо право на її відшкодування передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; - у випадках, передбачених ст.ст. 39, 200, 225-227, 230-233, 276, 298, 332, 386, 393, 611, 700, 1076, 1167, 1168, 1230, 1232 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Виходячи з положень ст.23 та ст.1167 ЦК України, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування такої ст. 836 ЦК України не передбачена. Тому заявлені вимоги щодо стягнення моральної шкоди є безпідставними. Враховуючи наведене, ст.ст. 23, 827, 828, 836 ЦК України,

Outcome: partial