Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль»про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на наступні обставини. 11 вересня 2008 року між ним та ПАТ «[PERSON] Аваль»було укладено кредитний договір №014/07-208/57-246, відповідно до умов якого банк надав кредит на споживчі цілі в сумі 31 000 доларів США. Зазначає, що перед укладенням договору банком не було надано йому в письмовій формі повну та вичерпну інформацію про умови кредитування, як це передбачено ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»та Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10.05.2007 року. Невиконання цього обов’язку призвело до того, що під час укладення договору він не зрозумів зміст та обсяги його зобов’язань перед банком в повному обсязі. Крім того, позивача не було попереджено про валютні ризики, які несе споживач. Також банком було порушено принцип вільного волевиявлення споживача та ним встановлено умови, які є дискримінаційними по відношенню до позивача. Позивач, змінивши до початку розгляду справи по суті позовні вимоги, просить суд визнати кредитний договір, укладений між ним та ПАТ «[PERSON] Аваль», недійсним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 11 вересня 2008 року між нею та ПАТ «[PERSON] Аваль»було укладено кредитний договір №014/07-208/57-246, відповідно до умов якого банк надав кредит на споживчі цілі в сумі 31 000 доларів США (а.с.7-14). Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, своїм підписом позивач засвідчив, що йому відомі та зрозумілі усі умови кредитного договору. Так, відповідно до п.13.4 укладеного кредитного договору позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам (інтересам його сім’ї), є розумними та справедливими. Пунктом 13.5 договору у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник. Підписанням цього договору позичальник засвідчив, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може призвести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника. Відповідно до п.13.7 договору позичальник підтвердив, що перед укладанням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування у ВАТ «[PERSON] банк «Аваль»та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року), що підтверджується повідомленням про Умови кредитування, які є невід’ємною частиною цього договору, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною (а.с.13, 37). Крім того, відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Проте позивач, вважаючи умови кредитного договору, який він підписав, дискримінаційними, не скористався правом відкликати свою згоду на укладення такого договору. Таким чином, обставини встановлені судом спростовують твердження позивання про порушення його прав, якими він обґрунтовує свою позовну заяву. З боку відповідача відсутні порушення діючого законодавства України при укладанні спірного договору, отже відсутні правові підстави для задоволення позову. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль»про визнання кредитного договору недійсним. На підставі ст. ст. 14, 203, 207, 215, 626, 627 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»та

Outcome: dismissed