Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь I 029 958 грн. 75 коп. неустойки, а також понесені ним при подачі позову судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив суду, що 01 серпня 2008 року між його довірителем та Банком був укладений кредитний договір МЬ-010/329/2008 за яким його довіритель отримує в Банку кредит на споживчі цілі у розмірі 36 000 доларів СІЛА. Видавши його довірителю 24 800 доларів США Банк з листопада 2008 року по даний час відмовляється видати наступний транш в сумі 11 800 доларів СІЛА. Рішенням Житомирського районного суду від 29 липня 2010 року відповідача зобов'язано виконати умови кредитного договору та видати його довірителю решту кредиту в сумі II800 доларів СІЛА, а рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року, окрім того, з відповідача на користь його довірителя стягнуто 50 000 грн. пені за порушення умов кредитного договору. Вважає, що відповідач порушує не тільки умови кредитного договору, а й п.23 ч.І ст.11 Закону України " Про захист прав споживачів ", оскільки кредит його довірителем береться для споживчих цілей. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, вважає їх безпідставними та просив суд їх не задовольняти посилаючись при цьому на ту обставину, що саме позивач винен в тому, що Банком невидано йому наступний транш кредиту, так як позивач не звертався до Банку з кредитною заявою та не надав реквізити за якими Банк повинен був перерахувати черговий транш. Окрім цього, просив суд застосувати строки позовної давності з урахуванням того, що позивач, на його думку, пропустив строки для стягнення неустойки, передбачені ч.2 ст.258 ЦК України. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши надані суду докази, судом на засадах змагальності сторін встановлені наступні факти. 01 серпня 2008 року, між ЗАТ " ОТП Банк " та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-010/329/2008 про надання позивачу від відповідача кредит на споживчі цілі у розмірі 36 600 доларів СІЛА, за яким позивач отримав від відповідача кредит в сумі 24 800 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку Банку земельну ділянку, площею 0,1195 га, що знаходиться за адресою: с. Зарічани, вул. Прибережна 4, Житомирського району та області ( а.с.7-14 ) . Рішенням Житомирського районного суду від 29 червня 2010 року, позов [PERSON] до ЗАТ " ОТП Банк " про зобов'язання виконати умови кредитного договору в повному обсязі та стягнення неустойки задоволено частково. Зобов'язано відповідача виконати свій обов'язок за кредитним договором № ML-010/329/2008 від 01 серпня 2008 року в натурі та видати позивачу готівковими коштами черговий транш у розмірі 93 339 грн., що становить 11 800 доларів СІЛА. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю ( а.с.15-17 ). Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року, рішення Житомирського районного суду від 29 червня 2010 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення неустойки скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до ЗАТ " ОТП Банк " задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 50 000 грн. пені за порушення умов кредитного договору № ML-010/329/2008 від 01 серпня 2008 року ( а.с.18-21 ). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2011 року, рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року залишено без змін ( а.с.23,24 ) . Постановою про накладення штрафу, винесеною 06.12.2010 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця від 26.11.2010 року, на голову правління ЗАТ " ОТП Банк " накладено штраф у розмірі 17 0 грн. ( а.с.25 ) . Встановлені факти відповідають цивільним правовідносинам. Невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, передбачених кредитним договором ML-010/329/2008 від 01 серпня 2008 року, є підставою для часткового задоволення позову. За вимогами ч.І ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 2 За приписами ч.І ст.548 ЦК України виконання зобов'язання ( основного зобов'язання ) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України " Про захист прав споживачів " у разі, коли виконавець не може виконати ( прострочує виконання ) роботу ( надання послуг ) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % вартості роботи ( послуг ), якщо інше не передбачено законом. Вирішуючи спір суд брав до уваги рішення Житомирського районного суду від 29.06.2010 року, яким зобов'язано відповідача виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ML- 010/329/2008 від 01 серпня 2008 року та видати позивачу черговий транш в сумі 11 800 доларів СІЛА, що еквівалентно 93 339 грн., а також рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року, яким з відповідача на користь позивача стягнуто пеню в сумі 50 000 грн. за порушення умов кредитного договору ML-010/329/2008 від 01 серпня 2008 року, тобто даними рішеннями районного та апеляційного суду встановлено, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором ML-010/329/2008 від 01 серпня 2008 року. Відповідно до вимог ч.З ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача в тій частині, що саме позивач винен в неотриманні ним до цього часу чергового траншу, так як позивач не звертався до Банку з відповідною кредитною заявою та не надав реквізити за якими Банк повинен був перерахувати черговий транш. Дані доводи представника відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються долученими позивачем до позовної заяви копією рішення Житомирського районного суду від 29.06.2010 року, яким зобов'язано відповідача виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ML-010/329/2008 від 01 серпня 2008 року та видати позивачу черговий транш в сумі 11 800 доларів СІЛА, а також копією постанови державного виконавця про накладення на відповідача штрафу в розмірі 170 грн. за невиконання даного рішення суду та вимог державного виконавця. Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про застосування строків давності до позовної вимоги позивача про стягнення пені за порушення умов кредитного договору. Посилання представника відповідача на ту обставину, що позивач пропустив передбачений ч.2 ст.258 ЦК України однорічний строк для стягнення пені шляхом звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права, так як у своїй позовній заяві зазначив, що термін прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором рахується з 05.03.2009 року по 08 серпня 2011 року не береться судом до уваги, так як позивач в тій же позовній заяві обґрунтовуючи свою позовну вимогу уточнив, що термін позовної давності та штрафні санкції за п.5 ст. З ст.10 Закону України " Про захист прав споживачів " розпочинається з 08 серпня 2010 року та закінчується 08 серпня 2011 року. З Окрім того, судом береться до уваги та обставина, що звертаючись раніше до суду з позовом про зобов'язання відповідача виконати умови кредитного договору в повному обсязі позивач також заявляв вимогу про стягнення з відповідача на його користь пені в сумі 258 951 грн. за невиконання умов кредитного договору і дана позовна вимога рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року була частково задоволена. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також надати докази, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідач та його представник під час судового розгляду справи не довели обставини, які б свідчили про припинення зобов'язання внаслідок проведеного відповідачем належним чином виконання ( ст.599 ЦК України ), а також не надали суду доказів про виконання відповідачем рішення Житомирського районного сулу від 29.06.2010 року, яким його зобов'язано виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором МЬ-010/329/2008 від .01 серпня 2008 року та видати позивачу черговий транш в сумі 11 800 доларів США, а також рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2010 року, яким з відповідача на користь позивача стягнуто 50 000 грн. пені за порушення умов кредитного договору. В свою чергу позивачем надано суду копію постанови державного виконавця від 06.12.2010 року з якої вбачається, що на відповідача накладено штраф за невиконання прийнятих на користь позивача зазначених вище судових рішень. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором МЬ-010/329/2008 від 01 серпня 2008 року, а також не виконав судові рішення, якими його зобов'язано виконати умови кредитного договору та стягнуто пеню за порушення умов кредитного договору, що є підставою для часткового задоволення позову. Позивач, з урахуванням вимог ч.З ст.549 ЦК України, вірно визначив розмір пені у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання ( 11 800 доларів СІЛА не виплачених за кредитним договором : 100% х 3% = 354 долари в день х на 365 діб=129 210 доларів СІЛА, що еквівалентно 1 029 958 грн.) Разом з тим суд бере до уваги ту обставину, що розмір невиданого відповідачем позивачу чергового траншу за кредитним договором - 11 800 доларів США, що еквівалентно 93 339 грн. набагато менший від розміру неустойки - 1 029 958 грн., яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а тому суд,

Outcome: partial