Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-18 00:00:00

[PERSON] у травні 2010 року звернувся до суду із позовом, в якому просив суд встановити факт його перебування у шлюбних відносинах із [PERSON] із 10 травня 2000 року до липня 2007 року. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] предмети побуту та квартиру за адресою: [ADDRESS], а також визнати за ним право власності на 1/2 частину сумісного майна подружжя. Позивач посилався на те, що, що він і [PERSON] раніше перебували у шлюбі, а після його розірвання тривалий час - до липня 2007 року, знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, і за цей період придбали вказане майно. Тепер відносини припинено, але залишилося спільно нажите майно, яке оформлено на [PERSON] Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2010 року позов задоволено. Встановлено факт перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбних відносинах із 10 травня 2000 року до липня 2007 року. Визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно подружжя: кухонний дерев'яний гарнітур вартістю 3650 гривень, кондиціонер вартістю 1636 гривень, кондиціонер LG 1 шт., вартістю 1852 гривень, пральна машина Gогепіуа вартістю 2840 гривень, телевізор Sоnу вартістю 1746 гривень, холодильник двокамерний АТLANТ, вартістю 1240 гривень, сауна фінська вартістю 7264, 40 гривень, квартира, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Зоряний, буд.1, корпус І, квартира 39. Визнано за [PERSON] право власності на 50/100 частин сумісного майна подружжя, а саме: кухонний дерев'яний гарнітур вартістю 3650 гривень, кондиціонер вартістю 1636 гривень, кондиціонер LG 1 шт., вартістю 1852 гривень, пральну машину Gогепіуа вартістю 2840 гривень, телевізор Sоnу вартістю 1746 гривень, холодильник двокамерний АТLANТ, вартістю 1240 гривень, сауну фінську вартістю 7264, 40 гривень, квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Зоряний, буд.1, корпус І, квартира 39. В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову із наступних підстав. Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що [PERSON] з [PERSON] із 28.04.1984 року по 10.05.2000 року знаходилися зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - сина [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] до липня 2007 року, вони спільно проживали за адресою: [INFO], вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, спільно купували майно. За період перебування у фактичних шлюбних відносинах із 10.05.2000 року до липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] придбали наступне майно: кухонний дерев'яний гарнітур вартістю 3650 гривень, кондиціонер вартістю 1636 гривень, кондиціонер LG 1 шт., вартістю 1852 гривень, пральну машину Gоrеnіуа вартістю 2840 гривень, телевізор Sоnу вартістю 1746 гривень, холодильник двокамерний АТLANТ, вартістю 1240 гривень, сауну фінську вартістю 7264, 4 гривень, квартиру №39, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Зоряний, буд.1, корпус 1. Тому суд врахувавши позицію відповідачів, які позовні вимоги визнали та підтвердили факт-проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], а також, що спірне майно було нажито останніми сумісно, суд посилаючись на положення ст. ст. 68, 74 СК України задовольнив позовні вимоги позивача. Але із висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не враховують обставин у справі та стосуються інтересів ПАТ «Укрсоцбанк». Як вбачається із матеріалів справи відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №234 від 17.02.2000 року на спірну квартиру №39 в будинку №1, корпус 1, по бульвару Зоряному в м. Дніпропетровську вирішено оформити право власності за [PERSON] 05 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 120\~000 доларів США на строк до 04 грудня 2022 року. В забезпечення виконання цього зобовязання [PERSON] передала банку в заставу спірну квартиру №39 в будинку №1, корпус 1, по бульвару Зоряному в м. Дніпропетровську на підставі договору іпотеки від 05.02.2007 року. Тому факти, встановлені судом першої інстанції свідчать про необхідність передачі майна в іпотеку за згодою [PERSON] Але предметом судового розгляду у першій інстанції не були ті обставини, що при укладенні кредитного та іпотечного договорів [PERSON] підписала анкету позичальника, а також зазначила у нотаріально посвідченій заяві, що вона в зареєстрованому шлюбі не перебуває із 10.05.2000 року, ні з ким не проживає однією сімєю без укладення шлюбу, квартира є її особистою власністю, і не є обєктом спільної власності. Тому висновки суду про те, що спірне майно є обєктом спільної власності, зроблені на не достовірних та суперечливих доказах, без зясування всіх обставин у справі, а тому є передчасними і не дають підстав для задоволення позову. Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для скасування судового рішення передбачені ст.309 ЦПК України - у звязку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Outcome: dismissed