Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17.03.2000 року укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в Вознесенській філії Універсальної Біржі «Південь» за № 39 від 17 березня 2000 року дійсним та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, який було зареєстровано в Вознесенській філії Універсальної Біржі «Південь» за № 39 від 17 березня 2000 року, її батько [PERSON] придбав у відповідачки однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 25 лютого 2011 року її батько помер, але ще до своєї смерті він заповів вищезазначену квартиру їй. Після відкриття спадщини вона звернулася з заявою до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але оскільки договір купівлі-продажу був зареєстрований на біржі, а не оформлений нотаріально, вона не може в повній мірі розпорядитися належним їй майном. Тому була змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17.03.2000 року укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований в Вознесенській філії Універсальної Біржі «Південь» за № 39 від 17 березня 2000 року дійсним та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Представник позивачки підтримав доводи своєї довірительки та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги визнала. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого в Вознесенській філії Універсальної Біржі «Південь» за № 39 від 17 березня 2000 року (а.с. 8), [PERSON] придбав у відповідачки однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Вищевказана квартира була зареєстрована в Южноукраїнському бюро технічної інвентаризації 28 березня 2000 року за № 78 на праві приватної власності за [PERSON] (а.с. 9). Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Недотримання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Однак, на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, така угода може бути визнана судом дійсною, за умови, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що має місце в даній справі. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору. А тому позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.03.2000 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого в Вознесенській філії Універсальної Біржі «Південь» за № 39 від 17 березня 2000 року, підлягають задоволенню. З свідоцтва про народження (а.с. 13), вбачається, що позивачка є дочкою [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 10), [PERSON] помер 25 лютого 2011 року. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] Южноукраїнського міського нотаріального округу від 15.09.2011 року за № 137/02-14, нею була заведена спадкова справа за № 3/2011 на майно [PERSON]. У Спадковому реєстрі міститься інформація про посвідчений нею 02.11.2010 року за № 3383 заповіт від імені [PERSON] на імя [PERSON], щодо квартири в м. Южноукраїнську Миколаївської області за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до заяви від 01.03.2011 року за № 7 спадкоємиця [PERSON] спадщину за заповітом прийняла. У заяві зазначено, що спадкоємців, які б мали право на обовязкову долю в заповіті відповідно до ст. 1241 ЦК України не має. Станом на 15.09.2011 року жодний із спадкоємців, крім [PERSON], не звертався з приводу вищезазначеного спадкового майна. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим визнати за [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, право власності на квартиру [ADDRESS]. А тому, на підставі викладеного і

Outcome: approved