Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом посилаючись на те, що 29 березня 1991 року він придбав у птахорадгоспу ім. К.Маркса, у якому працював, будинок, розташований в с. Марянське по вул. Комсомольська, 53-Б Апостолівського району, сплативши в касу птахорадгоспу гроші в сумі 2 774 карбованців, що становить 50% вартості будинку, згідно умов укладеного договору купівлі-продажу будинку. Нотаріально договір не був посвідчений, оскільки він не знав про обов'язковість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Також договір не був зареєстрований у сільській раді. Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу спірного будинку від 29.03.1991 року та визнати за ним право власності на вказаний будинок. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2011 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Марянської сільської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності. В апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення суду та задоволення позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що житловий будинок із надвірними будівлями, що розташований в с. Марянське по вул. Комсомольська, 53-6, Апостолівського району, на праві власності належить птахорадгоспу ім. К.Маркса на підставі реєстраційного свідоцтва від 16.12.1988 року згідно рішення виконкому Апостолівської районної ради № 405/8 від 16.12.88 року. 29 березня 1991 року між птахорадгоспом та позивачем укладено договір про передання господарством робітнику у власність індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями, відповідно до умов якого господарство передало, а робітник прийняв житловий будинок, загальною площею 110 кв. м., з надвірними будівлями, що розташований в с. Марянське по вул. Комсомольська, 53 - б, на присадибній земельній ділянці, площею 0,15 га. Передання будинку здійснено на умовах оплати робітником 50% вартості будинку в сумі 1109 крб. та 1665 крб. Відповідно до п.9 даного договору договір підлягає реєстрації у виконкомі відповідної місцевої ради народних депутатів. Відповідно до квитанції до приходного касового ордеру № 397 від 03.04.1991 року [PERSON] сплачено в касу птахорадгоспу ім. К.Маркса внесок за пільговий будинок в сумі 1109 крб., а відповідно до квитанції до приходного касового ордеру № 441 від 18.04.1991 року [PERSON] сплачено в касу птахорадгоспу ще 1665 крб. Таким чином, птахорадгосп ім. К.Маркса на підставі договору від 29 березня 1991 року передав [PERSON] будинок з надвірними будівлями № 53-6 по вул. Комсомольській у с. Марянське Апостолівського району Дніпропетровської області, за що [PERSON] сплатив птахорадгоспу обумовлену суму грошей. Договір між сторонами не було посвідчено нотаріально та не зареєстровано у виконавчому комітеті місцевої Ради. Врахувавши, що сторони спірної угоди не дотрималися вимог чинного законодавства щодо посвідчення договору купівлі-продажу спірного будинку та реєстрації договору у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, тому даний договір є недійсним, в зв'язку з чим суд відмовив у задоволенні позову. Але із висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не враховують вимог законодавства. Відповідності до ст.ст. 224, 227 ЦК України 1963 року, чинному на час виникнення спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно і заплатити за нього визначену грошову суму. Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору (ст. 47 даного Кодексу). Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до довідки КП «Апостолівське БТІ» будинок з надвірними будівлями № 53-Б по вул. Комсомольській у с. Марянське Апостолівського району Дніпропетровської області належить птахорадгоспу ім. К.Маркса на підставі реєстраційного свідоцтва від 16.12.1988 року згідно рішення виконкому Апостолівської районної ради №405/8 від 16.12.1988 року реєстровий №267. Оскільки сторони виконали умови договору купівлі продажу від 29 березня 1991 року, позивач сплатив гроші в обумовленій сумі, а відповідач надав йому будинок, а тому угоду належить визнати дійсною та визнати за позивачем право власності на будинок. Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для скасування судового рішення передбачені ст.309 ЦПК України.

Outcome: approved