Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Уточнивши свої вимоги в позовній заяві просив визнати за ним право власності на ? частину матеріалів, обладнання, які були використані в процесі незакінченого будівництвом житлового будинку по вулиці Переяславській, 38 в м. Новоград-Волинський, дійсною вартістю 117936грн. та стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з лютого 1994 року по березень 2010 року, затим шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двоє дітей: сина Максима, [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які за рішенням суду залишені та знаходяться на вихованні з ним. В період шлюбу за спільні кошти у 2005 році придбали старий будинок по вулиці Переяславській, 38 на імя відповідачки. Рішенням виконкому надано дозвіл на будівництво на місці існуючого ветхого нового будинку, який було побудовано та не здано в експлуатацію. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву про зменшення позовних вимог від 17.01.2012 року та просив задовольнити їх. Відповідачка заперечила щодо заявлених вимог, посилаючи на те що має неприязні відносини з позивачем, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Надала копію свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого її прізвище змінене з «Романюк» на «Соя». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, або після його державної реєстрації, оскільки така передбачена вимогами ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 р. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. У разі необхідності зазначена особа може укласти договір щодо обєкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 5 ЦК України, правовий статус майна щодо якого виник спір, визначається нормами матеріального права, яке діяло на час його придбання ( створення). З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.1994 року по 03.032010 року, що стверджується копією рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03.03.2010 року(а. с. 16). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина Максима, [INFO] та дочку [PERSON], [INFO](а. с. 19), які за рішенням суду залишені на вихованні з позивачем(а. с. 16). Згідно договору купівлі-продажу від 27.05.2005 року оформленому на імя [PERSON] було придбано старий будинок по вулиці Переяславській 38 в м. Новоград-Волинський(а. с. 12,13, 14). Рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради від 22.06.2005 року № 228 надано дозвіл [PERSON] на будівництво нового будинку на місці існуючого ветхого на земельній ділянці по вулиці Переяславській, 38(а. с. 15). З матеріалів справи, а зокрема технічного паспорта на житловий будинок видно, що будинок №38 по вулиці Переяславській, 38 був збудований в 2005 році і дійсна вартість становить 235872грн. (а. с. 92, 93). Сторони не надали доказів того, що будинок прийнято у експлуатацію чи здійснена його державна реєстрація. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). З наданих до матеріалів справи доказів та пояснень сторін вбачається, що будівництво спірного житлового будинку почалося на підставі усної угоди сторін про створення спільної сумісної власності в період перебування їх у шлюбі. Жодна із сторін не надала достатньої кількості доказів, які б підтверджували факт зведення будинку виключно коштом лише одного з подружжя. За таких обставин суд приходить до висновку про рівність часток сторін. На час вирішення спору будинок не прийнятий у експлуатацію, тобто він є обєктом незавершеного будівництва, а тому до нього можливе застосування правил ч.3 ст. 331 ЦК України, щодо визнання права власності на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. З врахуванням цих обставин, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на ? частку, а за відповідачкою на ? частку будівельних матеріалів, конструкцій та обладнання спірного будинку. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved