Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути в його користь: суму депозиту 10000 грн. та відсотки, що разом складають 12880 грн; штраф у розмірі 2000 грн. за період 2009-2011 року з моменту закінчення строку дії Договору та до моменту подачі позовної заяви, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн.. Позов мотивує тим, що в 2008 році між ним та КС ФКК «Українські кредити» був укладений депозитний договір № 81 та № 178 у відповідності з якими він розмістив депозит на суму 6000 грн. та 4000 грн. на строк 365 днів з виплатою 24% річних. Факт підтвердження укладення Договорів та внесення грошових коштів на депозитні рахунки відповідача, є договори та квитанції до прибуткового касового ордеру № 483 від 28.03.2008 року та № 1130 від 28.07.2008 року. В 2009 році після закінчення строку вкладу він звернувся з письмовою заявою про намір забрати вклад і нараховані відсотки. Однак відповідач відмовив йому у видачі вкладу, посилаючись на відсутність коштів. Вважає такі дії відповідача протиправними і такими, що порушують його права споживача фінансових послуг, тому і звернувся в суд для захисту своїх прав з метою повернення свого вкладу. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача повторно не зявився в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності. Беручи до уваги вищевикладене та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право обмежитися доказами, які маються в матеріалах справи. Як вбачається з копії депозитного договору № 81 "залучення внеску(вкладу) на депозитний рахунок" від 28.03.2008 року між позивачем та "ФКК "Українські кредити" було укладено договір, яким обумовлювалося відкриття, обслуговування та закриття депозитного рахунку на суму 6000 грн. з правом поповнення внеску на умовах строковості, зворотності та платності на строк, початком якого є наступний день після зарахування внесення внеску в Спілку, а закінченням 28.03.2009 року. 28.03.2009 року було укладено додаткову угоду до 28.03.2010 року з відсотковою ставкою 24% річних. З копії депозитного договору № 178 "залучення внеску(вкладу) на депозитний рахунок" від 28.07.2008 року між позивачем та "ФКК "Українські кредити" було укладено договір, яким обумовлювалося відкриття, обслуговування та закриття депозитного рахунку на суму 4000 грн. з правом поповнення внеску на умовах строковості, зворотності та платності на строк, початком якого є наступний день після зарахування внесення внеску в Спілку, а закінченням 28.07.2009 року, з відсотковою ставкою 26% річних. Факт внесення коштів на рахунок відповідача підтверджується квитанції до прибуткового касового ордеру № 483 від 28.03.2008 року та № 1130 від 28.07.2008 року. Таким чином, судом встановлено, що термін дії договорів № 81 та № 178 про залучення внеску на депозитний рахунок, укладених між сторонами, закінчився, однак станом на час розгляду справи позивачу так і не повернуто коштів. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Враховуючи зазначене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині стягнення з кредитної спілки "ФКК "Українські кредити'' в місті Дрогобичі грошового вкладу є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Outcome: approved