Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Агро-Лада" про витребування та повернення від відповідача належної йому земельної ділянки площею 4,23 га, яка знаходиться на території Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Позов мотивований тим, що зазначена земельна ділянка належить йому на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 303832. 24 січня 2006 року між сторонами укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, проте укладений договір оренди земельної ділянки за доводами позивача не відповідає формі та змісту договору оренди землі, нормам цивільного та земельного законодавства. В порушення ст.15 Закону України "Про оренду землі" до укладеного між сторонами Договору оренди землі не долучено: кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акту приймання - передачі обєкта оренди; акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Оскільки вказаний договір не містить необхідної інформації про обєкт оренди, то він не є укладеним, не породжує для його сторін прав та обовязків. Уразі передчасної передачі на виконання юридично ще неукладеного договору майна право на це майно у набувача не виникає і власник може витребувати його в порядку, встановленому главою 83 ЦК. Виходячи з наведеного та посилаючись як на правову підставу позову норми ст.1212 та 1213 ЦК [PERSON] просив задовольнити його позов. Заочним рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 березня 2011 року позов задоволено; витребувано від ТОВ "Агро - Лада" належну [PERSON] земельну ділянку площею 4,23 га, яка знаходиться на території Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та повернуто її позивачу. В апеляційній скарзі ТОВ "Агро - Лада" просить скасувати рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 березня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутні будь - які підстави вважати вказаний договір оренди земельної ділянки не укладеним, оскільки вказаний спірний договір був зареєстрований в Бахмацькому районному відділі ЧРФ Центру ДЗК у відповідності до вимог законодавства України, державна реєстрація якого на даний час не скасована і є чинною. Апелянт наголошує, що державна реєстрація договору оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельної ділянки. Апелянт також зазначає, що державна реєстрація договору оренди землі не могла бути проведена без долучення всіх документів, які є невідємною частиною такого договору. Крім того, апелянт вказує, що договір містить всі істотні умови, які передбачені ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі", що вбачається з матеріалів справи, а факт укладення договору додатково підтверджується його фактичним виконанням обома сторонами у повній відповідності з його істотними умовами. Висновок суду, що товариство орендує земельну ділянку позивача без достатньої правової підстави, не відповідає обставинам справи, оскільки державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактичного виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що, оскільки підписаний сторонами договір, не містить необхідної інформації про обєкт оренди, як однієї із істотних його умов, то вказаний договір не був укладений між сторонами, і тому не породжує для його сторін прав та обовязків. Таким чином, суд прийшов до висновку, що земельна ділянка набута відповідачем без достатньої правової підстави, а тому він зобовязаний її повернути позивачу в натурі. Однак, погодитись з таким висновком суду першої інстанції не може апеляційний суд, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач є власником земельної ділянки площею 4,23 га, розташованої на території Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Між позивачем та відповідачем 24 січня 2006 року укладено договір оренди вказаної земельної ділянки на 40 років(ас.9), , який зареєстрований у Бахмацькому районному відділі ЧРФ Центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01 березня за № 04068320006. Згідно ст. 19 Закону України "Про оренду землі" дана земельна ділянка є землею сільськогосподарського призначення, про що вказано в п.16 Договору. У частині першій ст. 638 ЦК України сформульовано правило, згідно з яким, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст. 18, ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації й на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ст. 125 Земельного кодексу України, такий правочин є укладеним з моменту його державної реєстрації. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", який у силу ст. 106 Конституції України є обовязковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обовязок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди землі є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення права оренди земельних ділянок. Доводи позивача стосовно того, що до договору оренди землі не долучені: кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт приймання - передачі обєкта оренди; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до прикінцевих положень вказаного договору оренди невід'ємними його частинами є: кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання - передачі об'єкта оренди. Згідно з п.п.9.11,12 Закону У\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~країни „Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв) від 5 червня 2003 року№899 встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток(паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток у натурі на місцевості. Крім того, відповідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації договорів оренди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договору оренди не може бути проведена без долучення до договору оренди всіх документів, які, у відповідності до ч.4 ст.15 Закону України "Про оренду землі", є невідємною частиною договору оренди землі. Тому висновок суду першої інстанції, що при укладенні зазначеного Договору оренди, і передачі в оренду земельної ділянки площею 4,23 га., яка знаходиться на території Голінської сільської ради, не були дотримані істотні умови договору оренди землі і зокрема, відсутності схеми земельної ділянки яка передається в натурі, акту визначення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості), тощо, є безпідставними. Відповідно до положень ч. 2 ст. 15 Закону України „Про оренду землі, яка є спеціальною нормою права по відношенню до ст. 638 ЦК України, якою регулюються саме спірні правовідносини, відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, може бути підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону, а не - визнання такого договору неукладеним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Апеляційний суд вважає що договір оренди земельної ділянки між сторонами від 24 січня 2006року, був належним чином укладений і зареєстрований, і сторони досягли згоди з усіх умов які є необхідними і достатніми для укладення договору оренди землі, тому зазначений договір породжував у відповідача право виникнення на строкове та платне користування земельною ділянкою для сільськогосподарського призначення. Також в судовому засіданні встановлено, що позивач отримував орендну плату згідно укладеного договору за користування відповідачем земельною ділянкою, що свідчить про виконання сторонами на протязі тривалого часу умов договору(ас.73-78). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, між позивачем та відповідачем склались сталі цивільно-правові відносини, повязані з платним користуванням земельною ділянкою, і обома сторонами виконувались прийняті на себе договірні зобовязання на протязі більше 5-ти років, тому зазначений договір оренди, має належну юридичну силу, дії сторін при вчиненні правочину не суперечили чинному законодавству. З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що позивач у відповідності із договором, за плату передав ТОВ „Агро-Лада земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, і позивачем не доведено, що відповідач набув безпідставно право користування обєктом оренди, та що наявні підстави для повернення йому земельної ділянки на підставі ст.1212 ЦК України. Оскільки суд першої інстанції на підставі встановлених фактів зробив неправильний висновок про взаємовідносини сторін, рішення суду як необґрунтоване підлягає скасуванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене, зміст позовних вимог, та фактичні обставини справи, апеляційний суд вважає що в позові [PERSON], слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати, що понесені останнім при подачі апеляційної скарги 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 199,50 грн. судового збору, а всього 319,50 грн.

Outcome: approved