Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2008 року договір купівлі-продажу від 10.11.2007 року квартири № 21 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано дійсним та визнано за [PERSON] право власності на квартиру № 21 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15. [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд вищезазначеного рішення суду за нововиявленими обставинами. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2008 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2008 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною, визнання права власності на квартиру скасовано за нововиявленими обставинами. Уточнивши позовні вимоги, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання добросовісним набувачем, визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він 10.11.2007 року за договором купівлі-продажу, укладеним в простій письмовій формі між ним та [PERSON], придбав квартиру [ADDRESS] за 34795 грн. Уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати його добросовісним набувачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] від 10.11.2007 року, укладеного в простій письмовій формі між ним та [PERSON]; визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку ст. 60 СК України. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12.09.1992 року по 06.11.2007 року. В період шлюбу вони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS]. Просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку ст. 60 СК України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2008 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину спірної квартири обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання угоди дійсною, визнання добросовісним набувачем, визнання права власності на квартиру. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення частки в спільному майні подружжя в розмірі 2/3 частин від сумісного майна, розподіл сумісного майна подружжя, виділ в натурі квартири, стягнення грошової компенсації в рахунок вартості 1/3 частини квартири. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] У період сумісного шлюбу вона за власні кошти придбала квартиру [ADDRESS]. 10.11.2007 року вона продала зазначену квартиру [PERSON] Від шлюбу з [PERSON] вони мають сина [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Уточнивши позовні вимоги, просила суд визначити її частку в спільному майні подружжя у розмірі 2/3 частин від спільного майна; розділити спільне майно подружжя, виділивши їй в натурі квартиру [ADDRESS]; стягнути з неї грошову компенсацію на користь [PERSON] 105815 грн. в рахунок вартості 1/3 частини квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов [PERSON] визнав. [PERSON] позов [PERSON] не визнав, свій позов підтримав, зустрічний позов [PERSON] не визнав. Представник [PERSON] [PERSON] позов [PERSON] не визнав, позов [PERSON] підтримав, зустрічний позов [PERSON] не визнав. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала, позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов підтримала. Представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов [PERSON] підтримав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, в простій письмовій формі[ADDRESS] поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15. [PERSON] отримала суму в розмірі 34795 грн. від [PERSON] в рахунок продажу квартири. В зазначеному договорі сторони домовились нотаріально посвідчити договір до 31.12.2007 року. Однак [PERSON], отримавши обговорену суму коштів за продаж квартири, ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу в зазначений сторонами строк. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2008 року договір купівлі-продажу від 10.11.2007 року квартири № 21 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано дійсним та визнано за [PERSON] право власності на квартиру № 21 поз. 1-6, І лоджія, ІІ балкон, загальною площею 70,5 кв.м. (житлова 47,3 кв.м.), яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, 15. Зазначене рішення суду зареєстровано в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 14.07.2008 року. Згодом [PERSON] дізнався, що в спірній квартирі зареєстрований [PERSON], що підтверджується довідкою ЖКП «Парус» від 17.07.2008 року. В звязку з чим [PERSON] був змушений звернутись до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ВГІРФО Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні власністю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2008 року провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: ВГІРФО Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні власністю зупинено до набрання законної сили судовим рішенням за цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири в порядку ст. 60 СК України та за цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною, визнання права власності на квартиру. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе визнати [PERSON] добросовісним набувачем квартири [ADDRESS]. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.09.1992 року по 06.11.2007 року. В період шлюбу ними була придбана квартира [ADDRESS], яка зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.1997 року, зареєстрованого Придніпровською товарною біржею за № 37-НДЦ/37НЦ. Згідно довідки ЖКП «Парус» від 17.07.2008 року в зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], який з серпня 2007 року в ній не проживає, що підтверджується заявою сусідів від 01 вересня 2008 року. Від сумісного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. З 2001 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в лікаря офтальмолога. Відповідно до довідки офтальмологічної клініки від 05.11.2008 року він потребує проходження курсів відновлювальної терапії двічі на рік (вартість одного курсу лікування складає 2400 грн.), а також проходження курсу ортокератологічної терапії (вартість одного курсу лікування складає 3800 грн.). Крім того, син навчався в Ліцеї інформаційних технологій при Дніпропетровському національному університеті (оплата за навчання складала 1500 грн. за півріччя, а також додаткова оплата в розмірі 331,62 грн. за півріччя за спецкурси). Однак розмір стягуваних з [PERSON] аліментів недостатній для матеріального забезпечення [PERSON] На теперішній час син продовжує навчання в Дніпропетровському національному університеті на фізико-технічному факультеті на денному відділенні, а [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим збільшити частку [PERSON] у спільному майні подружжя в розмірі 2/3 частин від сумісного майна. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно Висновку № 3408-10 судової будівельно-технічної експертизи від 12 квітня 2011 року дійсна ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на час складання висновку становить 317443 грн. Таким чином дійсна вартість 1/3 частини зазначеної квартири становить 105815 грн. (317443 грн. : 3 = 105815 грн.). Отже, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 105815 грн. в рахунок вартості 1/3 частини квартири [ADDRESS]. На підставі ст. ст. 183, 220, 330, 358, 364, 388 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 70-71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 14, 60, 212-215 Цивільно-процесуального України, суд, -

Outcome: approved