Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]М, та, зменшивши розмір позовних вимог письмовою заявою від 14.12.2012р. в порядку ст.31 ЦПК України, просив суд поділити спільне сумісне майно подружжя, що набуто ним та відповідачкою під час шлюбу за спільний кошт подружжя, а саме, виділити йому трикімнатну квартиру загальною площею 67,6 кв.м за адресою [ADDRESS] та визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 67,6 кв.м за адресою [ADDRESS].; виділити йому нежитлове приміщення площею 5,5 кв.м, розташоване за адресою м.Одеса, вул..Педагогічна 16-А та визнати за ним право власності на вказане нежитлове приміщення площею 5,5 кв.м, за адресою м.Одеса, вул..Педагогічна 16-А. виділити [PERSON] ? частку від спільного сумісного майна подружжя, яке оцінене, за згодою сторін, у розмірі 320000 грн. в грошовій формі, припинити право власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] та нежитлове приміщення площею 5,5 кв.м за адресою м.Одеса, вул..Педагогічна 16-А. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просил суд позов задовольнии. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмові пояснення, в яких визнала позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, надала письмову згоду щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя за варіантом, який запропонував позивач, просить суд розглянути справу за її відсутності, згідно до нотаріально посвідченої заяви від 25.03.2011 р. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред'явити зустрічний позов. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.1956 року, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу І-ИВ № 525744 від 21.07.1956 р. [PERSON] є власником квартири загальною площею 67,6 кв.м, розташованої за адресою [ADDRESS], на підставі біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.08.1997 року, та є власником нежитлового приміщення площею 5,5 кв.м за адресою м.Одеса, вул..Педагогічна 16-А, на підставі свідоцтва про право власності № 019084 від 07.08.2002 р., що підтверджується довідкою КП ОМБТІ і РОНвід 13.12.2011 року № 315875.70. Обидва вказані обєкти нерухомого майна придбані cторонами під час зареєстрованого шлюбу, за спільний кошт, тобто, є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до ст. 60 СК України. Ринкова вартість майна, за згодою сторін, оцінена в еквіваленті 640000 грн (шістьсот сорок тисяч) грн. Відповідачка [PERSON] погодилася отримати ? частку від спільного сумісного майна подружжя в грошовій формі, та отримала від [PERSON] грошові кошти в еквіваленті 40000 доларів США, у якості грошової компенсації ? частини від вартості спільного сумісного майна подружжя, що підтверджується її власноручною розпискою від 20.03.2009 року, та нотаріально посвідченою заявою [PERSON] Алевтіни на адресу Приморського районного суду м.Одеси від 25.03.2011 року. Але, від нотаріального посвідчення договору про поділ спільного сумісного майна відповідачка [PERSON] ухиляється. Об єкти спільного сумісного майна подружжя [PERSON] - квартира загальною площею 67,6 кв.м за адресою [ADDRESS], та нежитлове приміщення площею 5,5 кв.м за адресою м.Одеса, вул..Педагогічна 16-А - є неподільними, самовільних добудов, перебудов не мають, що підтверджується технічними паспортами, виданими КП ОМБТІ і РОНна імя [PERSON] А.М.18.11.2011 року. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу України та ч.3 ст.368 Цивільного Кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.71 Сімейного Кодексу України, спір про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя може бути вирішений судом. Неподільне майно присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на квартиру, допускається лише за його згодою. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.372 Цивільного Кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що долі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Частина 2 ст. 174 ЦПК України передбачає, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Враховуючи, що визнання позову відповідачем [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших учасників процесу, суд вважає за можливе прийняти визнання позову представником відповідача. Також, згідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Outcome: approved