Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись, що між позивачем та відповідачем у справі 13.06.2007 року було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було надано споживчий кредит на суму 30 000-00 грн. строком з 13.06.2007 року по 13.06.2010 року з процентною ставкою 26%. Позивач свої зобов»язання за умовами кредитного Договору виконав повністю, тоді як відповідач не виконує належним чином, в результаті чого станом на 16.09.2011 року мається заборгованість по кредиту в сумі 65432-25 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, сторони у судове засідання не з»явилися. Натомість представник позивача подав до суду заяву, якою позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач суд про причину своєї неявки не повідомив, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Натомість подав заяву в якій просить застосувати річний строк позовної давності , встановлений п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог позивача про стягнення штрафі за порушення строків повергнення кредиту та сплати відсотків та застосування трирічного строку позовної давності , встановленого ст. 157 ЦК України до вимог позивача про стягнення основної заборгованості по сплаті відсотків Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 17515-38-07-2 строком з 13.06.2007 року по 13.06.2010 року з процентною ставкою 26% із цільовим призначенням кредиту - на споживчі цілі в сумі 30000грн.. Відповідно до умов заключного кредитного договору відповідач повинен був здійснювати погашення кредиту, відсотків за його користування не пізніше десятого числа місяця , наступного за місяцем за який вони нараховані. Згідно з п. 2.9 Кредитного договору у випадку порушення строків оплати відсотків за користування кредитом відповідач зобовязаний сплачувати позивачу штраф у розмірі 25 відсотків від суми простроченого платежу за кожний випадок прострочення. Згідно п. 2.10. даного договору у випадку порушення строків оплати відсотків за користування кредитом відповідач зобовязаний сплачувати позивачу штраф у розмірі 25 відсотків від суми прострочених відсотків за кожний випадок прострочення. Суд вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача в частині щодо застосування трирічного строку позовної давності щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по сплаті відсотків. Підстав для застосування трирічного строку позовної давності до вимог позивача про стягнення основної заборгованості суд не вбачає. Щодо вимоги відповідача про застосування річного строку позовної давності до вимог позивача про стягнення штрафів та сплати відсотків, то остання не підлягає задоволенню оскільки позивачем надані розрахунки в межах річного строку. Взяті на себе зобов»язання по кредитному договору відповідач повністю не виконує, а тому станом на 16.09.2011 року за ним рахується борг в сумі 59\~ 341-27 грн., з якої: 27112-32 грн. основна заборгованість по кредиту, 23029-62 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за період з 16.09.2008 року по 15.09.2011 року, 7280-16 грн. штраф за прострочення погашення кредиту за період з 16.09.2010 року по 15.09.2011 року, 1919-17 грн. - штраф за прострочення погашення відсотків за період з 16.09.2010 року по 15.09.2011 року. Викладене підтверджується дослідженими письмовими матеріалами справи, якими є: ●Кредитний договір № 17515-38-07-2 від 13.06.2007 року; ●Розрахунок заборгованості за кредитним договором; ●Заява на видачу готівки № 9337 від 13.06.2007 року; ●Виписка по особовому рахунку. Відповідного до ч.2 ст.1054 вказаного Кодексу, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. За вимогами ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За викладеного суд вважає вимоги позивача обгрунтованими і такими що підлягають частковому задоволенню. Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України мають бути віднесені на відповідача та підлягають стягненню з останнього на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial