Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши в обґрунтування своїх позовних вимог наступне. Вона є власницею жилого будинку №41 по вул.Леніна в с.Приморське Новоазовського району Донецької області. Відповідач по справі є її рідним братом. З червня 1997 року по грудень 2008 року відповідач проживав у Великоновоселківському районі Донецької області, а потім в іншій місцевості, адреса невідома. У цей час їх батько [PERSON] 07.10.1997 року належний йому будинок №41 по вул.Леніна в с.Приморське Новоазовського району Донецької області заповів їй, а після його смерті 06.07.2009 року вона 05.02.2010 року отримала свідоцтво про право на спадщину. Приблизно 30.11.2010 року відповідач самовільно вселився в будинок, зареєструвався та почав проживати, не маючи при цьому достатніх правових підстав. Посилаючись на те, що він має на жилий будинок законні права, відповідач систематично порушував правила проживання, руйнував та псував майно, допускав фізичне насильство по відношенню до неї, позивачки. Відповідач намагався довести своє право на частку жилого будинку в судовому порядку, звернувшись з позовом про визнання заповіту недійсним, проте у задоволенні позовних вимог йому було відмовлено. Між тим, відповідач продовжує проживати в її будинку, володіє та користується господарськими спорудами, чим перешкоджає їй, позивачу, користуватися своєю власністю. На неодноразові прохання залишити будинок та виписатися він категорично відмовляє. Своїми діями відповідач завдає їй, позивачу, моральну шкоду, оскільки створює незручності, порушує її права, спричиняє фізичне насильство, допустив псування замків, безпідставно користується газовими приладами, через що вона переживає, у зв’язку з чим порушений ритм її життя. Просила зобов’язати відповідача усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні жилим будинком з господарськими спорудами №41 по вул.Леніна в с.Приморське Новоазовського району Донецької області та виселити відповідача без надання іншого жилого приміщення, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 гривень, а також судові витрати та витрати на правову допомогу. 13.03.2012 року позивач надала заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 47-48), в якій зазначила, що відповідач добровільно вибув з жилого будинку, тому вона зменшила розмір позовних вимог. Проте, беручи до уваги, що відповідач за період свого безпідставного проживання, неодноразово, будучи в стані алкогольного сп’яніння, систематично порушував правила проживання, руйнував та псував майно, спричинив їй істотну моральну шкоду, тому що вона була принижена, ображена, глибоко переживала та змушена була страждати фізично, звертатися у районне відділення міліції, чим був порушеним ритм її життя, просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 гривень, а також судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги в уточненій редакції підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, виходячи наступного. Не відповідає дійсності ствердження позивача, що він, [PERSON], порушує добросусідські відносини, руйнує житло, оскільки крім нього ремонтом будинку ніхто не займається. Крім того, він за свій рахунок збудував гараж, приміщення, доглядає за будинком та присадибною ділянкою. Щодо руйнування майна відповідача, то це також не відповідає дійсності. Проте він визнає, що дійсно одного разу йому довелося виставити скло у вікні для того, щоб потрапити до будинку, бо він зареєстрований у ньому і там знаходяться його речі. Але позивач постійно чинить йому перешкоди у користуванні будинку, змінили замки, щоб він не мав доступу до приміщень будинку, навмисно провокує сварки. Суд, вислухавши сторони, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги [PERSON] Г, такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач є власницею жилого будинку №41 по вул. Леніна в с. Приморське Новоазовського району Донецької області, що підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 9). Також з відповіді СГІРФО Новоазовського РВ ГУМВС України в Донецькій області встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] З копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що 30.11.2010 року у порушенні кримінальної справи за ст.ст.194,296 КК України відносно [PERSON] відмовлено (а.с. 49). З копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що 17.02.2011 року у порушенні кримінальної справи за ст.129 КК України відносно [PERSON] відмовлено (а.с. 50). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі вищезазначених норм законодавства, проаналізувавши добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами ствердження позивача в частині навмисного руйнування та псування її майна з боку відповідача, за винятком проникнення відповідача до будинку шляхом виставлення скла у вікні, що визнано відповідачем в судовому засіданні. Проте такі дії відповідача суд не вважає протиправними, оскільки відповідач зареєстрований у зазначеному будинку, тобто має право на доступ до нього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed