Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики у розмірі 5944891,55 та судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн., а також просить тимчасово обмежити [PERSON] у праві виїзду за межі України до моменту виконання відповідачем у повному обсязі свого грошового зобовязання. Позивач в обґрунтування позовних вимог в позові посилався на те, що на підставі договору позики, укладеного 24.07.2007 року у письмовій формі, [PERSON] позичив у [PERSON] 1666500,00 гривень, що еквівалентно 330000 доларів США та зобов`язався повернути зазначену суму у строк до 23.07.2008 року. Однак до теперішнього часу позичальник суму позики в розмірі 1666500,00 гривень не повертає, тому позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, у судове засідання неодноразово не зявлявся, про причини неявки суд не сповістив. У відповідності зі ст. 74 ЦПК України відповідач викликався в суд через оголошення у пресі. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення, проти чого заперечень не надходило. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно за умовами вказаного договору [PERSON] отримав від позивача грошову суму у розмірі 1666500,00 (один мільйон шістсот шістдесят шість тисяч пятсот) гривень, що в еквіваленті 330000 (триста тридцять тисяч) доларів США, на той час за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору (1 долар США-5.05 грн), та зобовязався повернути кошти у строк до 23.07.2008 року. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У встановлені строки відповідач свої зобов`язання не виконав. Таким чином борг відповідача перед позивачем склав 5944891,55 гривень, тобто сума позичених коштів у розмірі 1666500,00 грн, що з урахуванням індексу інфляції на 01.04.2011, яка дорівнює 101,4% та курсу НБУ на 19.05.2011 року 797,85 грн за 100 доларів США становить 2669765,67 грн + штрафні санкції за невиконання обовязків по договору 3275125,88 грн. У зв`язку з розглядом справи позивач сплатив суму державного мита у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд приймає до уваги, що позивачем надано докази про передачу у власність \~[PERSON] грошових коштів, з визначенням зобовязання позичальника їх повернути у визначені строки. Також судом встановлено відсутність будь-яких доказів про повернення \~[PERSON] грошових коштів [PERSON], запозичених у останнього. Таким чином з відповідача належить стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики суми основного боргу 1666500,00 грн. з урахуванням індексу інфляції на 01.04.2011 року, яка дорівнює 101,4 % (УК№ 64 від 08.04.2011 року) та курсу НБУ на 19.05.2011 року - 797,85 грн. за 100 доларів США становить 2669765,67 грн 67 копійок, а також судові витрати у вигляді судового збору (державного мита) сплаченого при звернені до суду у розмірі 1700 грн та збору на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн., а всього 2671465,67 грн Згідно з ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: \~\~договори та інші правочини. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав, особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також \~\~3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір вважається безпроцентним, Якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятидесяти кратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не повязаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча однією із сторін та якщо позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що судові витрати, які витратив позивач мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача [PERSON].

Outcome: partial