Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-12 00:00:00

Позивач у лютому 2010 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом, в якому просив суд: - стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк»суму боргу у розмірі 36 186,53грн.; - стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк»суму нарахованих процентів за користування коштами з урахуванням індексу інфляції у розмірі 27 658,83 грн.; - стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк»10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди; - стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк»грошову компенсацію за послуги представника. - стягнути з ПАТ «КБ ПриватБанк»судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти: 13 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», був укладений кредитний договір №DN81AR06030093. Відповідно до п.7.1 кредитного договору, банк зобов'язувався видати кредит на придбання автомобіля, а також здійснити сплату страхових платежів в порядку передбаченому п.п.2.1.3, 2.2.7 вищезгаданого договору. Судом встановлено, що 18 грудня 2007 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача, який керував автомобілем [NUMBER], після чого позивач звернувся до Страхової компанії «Інгосстрах», але страхового відшкодування не отримав, оскільки, як вбачається з відповіді страхової компанії, кошти на їхній рахунок, який відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанку», не надійшли, а отже договір страхування не вступив у силу. Судом встановлено, що позивач звернувся до банку з проханням відшкодувати витрати пов'язані з ремонтом автомобіля, але кошти не в повному обсязі, були зараховані на його рахунок, більше ніж через рік, після ДТП. Судом встановлено, що ремонт автомобіля позивач здійснював за власні кошти. Згідно з висновку спеціаліста автотоварознавця ТзОВ фірми «Ексертиза», вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], станом на 10.04.2008 року становить 74 884,54 грн. В судовому засіданні, позивач пояснив суду, що 18.06.2009 року він звернувся до банку з заявою про повернення коштів, які він витратив на ремонт свого автомобіля, але жодної відповіді від банка так і не отримав. Відповідно до ст.16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.25 ЗУ «Про страхування»№86/96-ВР від 07.03.1996 року страховику надане право розслідування обставин страхового випадку. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що загальна сума матеріальної шкоди, що підлягають відшкодуванню відповідачем позивачеві дорівнює 36 186,53 грн. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; та в інших випадках, встановлених законом. В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань, він не довів вину відповідача, не надав доказів причинно-наслідкового зв’язку між діями відповідача та начебто завданою шкодою. Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст.1166 та ст.1167 ЦК України необхідно довести такі факти: - неправомірність поведінки особи; - наявність шкоди; - наявність причинного зв’язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; - наявність вини заподіювача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору . Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Крім того, суд вважає за можливе у задоволенні позову [PERSON] до ЗАТ СК «Інгосстрах»- відмовити, оскільки на момент ДТП договір страхування не набув законної сили. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст.88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 361,86 грн. в рахунок відшкодування оплати судового збору та 120 грн., в рахунок відшкодування оплати ІТЗ, а всього 481,86 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial