Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

12.09.2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 3687 грн у відшкодування майнової шкоди, 2000 грн у відшкодування моральної шкоди, що завдані пошкодження належного йому автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини відповідача, а також 179 грн 50 коп. у відшкодування понесених судових витрат. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідачі і представник третьої особи не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27.02.2011 року о 00 год. 15 хв., на вулиці Мстиславській в місті Чернігові відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу, з автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21104 було пошкоджено, чим позивачу завдано шкоди. Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 28.03.2011 року (а.с. 8, 9) відповідач [PERSON] визнаний винним у порушенні вимог пунктів 11.2, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка спричинила пошкодження автомобіля позивача є доведеною. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Цивільно-правова відповідальність особи, яка на момент дорожньо-транспортної пригоди володіла автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER], що належить співвідповідачу [PERSON], була застрахована третьою особою. Зазначене підтверджується Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.12.2010 року № ВЕ/6515173 (а.с. 7). 17.06.2011 року третьою особою сплачено позивачеві у відшкодування завданої майнової шкоди 3962 грн 43 коп. (а.с. 15). Під час здійснення виплати третьою особою утримано суму франшизи в розмірі 1000 грн, що передбачено умовами договору страхування. Посилаючись на товарні чеки, наряд-заказ та акт виконаних робіт (а.с. 11 13) позивач зазначає, що фактично витратив на придбання запасних частин та витратних матеріалів, що використані для проведення відновлювального ремонту автомобіля, а також на оплату ремонтних робіт усього 6649 грн 44 коп. Отже, залишилася невідшкодованою майнова шкода в розмірі 3687 грн. Позивач крім того стверджує, що у звязку із пошкодженням автомобіля він протягом тривалого часу не мав можливості користуватися автомобілем за призначенням. Зазначене призвело до порушення звичайного режиму життя, морального пригнічення, погіршення сімейних відносин, неможливості вирішення раніше запланованих справ, і в сукупності завдало моральної шкоди, яку оцінює в 2000 грн. Відносини у сфері обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобіввід 01.07.2004 року № 1961-ІV (далі по тексту Закон). Законом встановлено наступне: при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи (стаття 22.1); потерпілому страховиком відшкодовується також й моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (шкода, яка полягає у фізичних болях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів), в розмірі не більше 5 відсотків від ліміту (стаття 22.3); шкодою, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого вважається шкода, повязана в тому числі з пошкодженням транспортного засобу та евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (статті 28, 29); обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25000 грн на одного потерпілого, а за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих 51000 грн на одного потерпілого. Виходячи з наведеного, завдана позивачеві майнова шкода підлягає відшкодуванню третьою особою в межах ліміту відповідальності, за відрахуванням суми франшизи. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування завданої майнової шкоди лише 1000 грн, яка складається з невідшкодованої суми франшизи, а також моральна шкода, що завдана моральними стражданнями повязаними з ушкодженням належного позивачеві майна. Враховуючи характер правопорушення, глибину, тривалість завданих позивачеві душевних страждань, водночас виходячи із засад розумності та виваженості суд вважає визначену позивачем суму відшкодування (2000 грн) адекватною і достатньою сатисфакцією спрямованою на відшкодування завданої моральної шкоди. Таким чином, заявлені позивачем до відповідача [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки позивач не сформулював у своєї заяві позовних вимог до співвідповідача, в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial