Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 серпня 2011 року звернулася в суд з позовом відповідачів про визнання права користування житлом, зобовязання зареєструвати. В позовній заяві посилалася на те, що у звязку з виконанням трудових обовязків була поселена в гуртожиток по пр. Великому, 2-А в м. Полтаві, де була зареєстрована без зазначення номера кімнати. Зверталася до сектору ГІРФО Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області з проханням зареєструвати постійне місце проживання в кімнаті № 303, але було відмовлено. Просила суд визнати за нею, [PERSON], донькою [PERSON], [INFO], та [PERSON] право користування жилим приміщенням кімнатою № 303 в гуртожитку по пр. Великому, 2-А в м. Полтаві та зобовязати Київський РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області зареєструвати у вказаній кімнаті. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Представник ОСББ Великийв судовому засіданні визнавав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Інші особи своїх представників для участі в справі не направили, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (до шлюбу Савченко) Т.А. у звязку з перебуванням в трудових відносинах була поселена в гуртожиток по пр. Великий, 2А в м. Полтаві. Згідно ордеру № 13 від 06 лютого 1992 року позивачу [PERSON] надано право на заняття кімнати в гуртожитку по пр. Великому, 2А. Відповідно до ст. ст. 128, 129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Як встановлено дослідженими в справі доказами, позивач [PERSON] вселилася до кімнати № 303 та з 26 лютого 1992 року зареєструвала своє місце проживання в гуртожитку по пр. Великий, 2А в місті Полтаві. Згідно з довідкою від 15 серпня 2011 року (виписка з домової книги про стан сімї та прописку) в кімнаті № 303 мешкають [PERSON] (зареєстрований з 07 липня 1993 року) та [PERSON] (зареєстрована з 13 червня 1994 року). Кімната № 303 в гуртожитку за вказаною адресою є їх постійним місцем проживання. Згідно з рішенням сімнадцятої сесії пятого скликання Полтавської міської ради від 09 серпня 2007 року Про надання згоди на прийняття до комунальної власності міста жилих будинків по вул. М.Бірюзова, 84, 86 вул. Гожулівській, 20а та гуртожитку по пров. Великий, 2а ВАТ Полтавський завод газорозрядних лампнадано згоду на прийняття до комунальної власності міста від ВАТ Полтавський завод газорозрядних лампгуртожитку по пр. Великому, 2а. Згідно з актом прийому-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність 29 травня 2008 року комісією проведено обстеження будинку по пр. Великий, 2а, що належить ВАТ Полтавський завод газорозрядних ламп, та прийнято його до комунальної власності. Згідно з рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 27 квітня 2011 року № 157 Про надання дозволу на зміну статусу гуртожитку по пр. Великий, 2а надано дозвіл на зміну статусу гуртожитку для одинаків по пр. Великий, 2а, який знаходиться на балансі ОСББ Великий, на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу). Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтею 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну. Відповідно до ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звертатися за таким захистом. Дослідженими по справі доказами встановлено, що позивач [PERSON]А, разом з [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [INFO], кімната № 303, але при реєстрації за вказаною адресою не зазначено номер кімнати в гуртожитку, що порушує права позивача, порушене право підлягає захистові. Обираючи спосіб захисту порушеного права суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] право користування жилим приміщенням в кімнаті № 303 гуртожитку по пр. Великому, 2а в м. Полтаві та зобовязати СГІРФО Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області здійснити їх реєстрацію в кімнаті № 303 за адресою: м. Полтава, пр. Великий, 2а.

Outcome: approved