Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-21 00:00:00

У липні 2011 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що між ним та відповідачем 04.07.2008 року був укладений договір грошової позики, відповідно до якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти у сумі 77 400 грн. 00 коп., а відповідач повинна була повернути зазначені кошти у строк до 30 вересня 2009 року. У встановлений строк відповідач не повернула позивачу суми боргу. На даний час відповідач не повернула суму боргу позивачу, тому позивач був змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 77 400 грн. 00 коп. та судові витрати по справі. Позивач у судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін \\~відповідно до п.4 ч. 2 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України \\~та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 04.07.2008 року було укладено договір грошової позики, відповідно до якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти у сумі 77 400 грн. 00 коп., а відповідач повинна була повернути зазначені кошти у строк до 30 вересня 2009 року. Позивач передав відповідачу грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується договором позики від 04.07.2008 року, копія якого наявна в матеріалах справи. До теперішнього часу відповідач не повернула позивачу суму боргу в розмірі 77 400 грн. 00 коп., свої зобов`язання за укладеним між сторонами договором не виконала у повному обсязі. 19.11.2009 року позивач направив відповідачу претензію з пропозицією у десятиденний термін з моменту отримання зазначеної претензії повернути позивачу грошові кошти за договором позики. Вищевказана претензія була отримана відповідачем 24.11.2011 року, про що свідчить відповідне поштове повідомлення з власноручним підписом відповідача, копія якого наявна в матеріалах справи. Але ніяких дій щодо повернення грошових коштів позивачу за вказаним договором позики відповідачем здійснено так і не було. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, договором позики, укладеним між сторонами. Статтею 509 Цивільного кодексу (ЦК) України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи зі змісту ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, \\~договори та правочини. Як зазначає стаття 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, в силу ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якщо він підписаний його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, а боржник, відповідно до положень статті 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення суми боргу, та приймаючи до уваги, що форма договору, укладеного між сторонами, відповідає вимогам Цивільного кодексу України, а відповідач свої зобов`язання за договором не виконала в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів за договором позики у розмірі 77 400 грн. 00 коп. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи \\~120 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача державне мито в розмірі 774 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved