Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Позивач посилається на те,що 23.02. 2011 року між ним та відповідачем ПМК_514 було укладено договір купівлі-продажу ,за яким відповідач передав, а він придбав нежилі приміщення ,які знаходяиться в смт. Іванків по вул.. Проскури, 88:два гаражі-бокси з недобудованим другим поверхом та дві кімнати в адмінприміщенні. Загальна сума договору 6\~000грн. Відбулося повне виконання умов договору. Він сплатив відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав йому майно і він користується ним як своєю власністю. Земельна ділянка,на якій розташовані нежилі приміщення знаходиться у його постійному користуванні. В той же час, з вини продавця, ними було порушено встановлений законом нотаріальний порядок посвідчення угоди купівлі-продажу об»єктів нерухомого майна, так як в розпорядженні відповідача були відсутні належні правовстановлюючі документи на придбані ним об»єкти нерухомого майна-свідоцтво про право власності на нерухоме майно та інвентаризаційна справа на нього.. На даний час ці документи відповідачем отримані. Відповідно до ч.2 ст. 47 Цивільного кодексу України( в ред.. 1963 р.), який був чинним на час укладення ними угоди, в разі, коли одна із сторін повністю виконала умови договору,що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони,що виконала угоду, визнати цю угоду дійсною. Позивач просить визнати договір купівлі-продажу від 23 лютого 2011 року дійсним та визнати за ним право власності на об»єкти нерухомого майна, а саме: Кімнату,площею 31 кв.м;кімнату площею 12,1 та гаражі загальною площею 340,3 кв.метри. В судовому засіданні позивач підтримав позов. Представник відповідача позов визнав частково. Договір купівлі-продажу визнає, але на об»єкти нерухомого майна у меншому розмірі. З копії Договору купівлі-продажу від 23 лютого 2001 року( а.с.12 ) слідує,що СПМК-514 продала ,а [PERSON] купив два гаражі-бокси на прохідній ВАТ «СПМК-514»,недобудоване приміщення над гаражами-боксами та кімнати в адміністративному приміщенні площею 12 метрів квадратних . 20 кв.м. Позивач просить визнати даний договір дійсним,оскільки при його укладенні,з вини відповідача, сторони не дотрималися нотаріального посвідчення, яке вимагається законом при купівлі-продажу об»єктів нерухомого майна. Проте, як слідує з норм Цивільного кодексу УРСР(1963р.) ст.224-240 , які відносяться до укладення договорів купівлі-продажу , то для угод купівлі продажу, крім жилого будинку( ст. 224 ЦК) не вимагалося нотаріального посвідчення. Нотаріальне посвідчення угод , а саме Договору купівлі-продажу нерухомого майна, вимагає Цивільний кодекс в ред. 2004 року, а саме: ст. 657 Цивільного кодексу України. Яку статтю Цивільного кодексу УРСР (в ред..1963р).порушив відповідач позивач не навів і в судовому засіданні не довів. Позивач надав суду проект Договору купівлі-продажу нежилого приміщення між даними сторонами від 4 лютого 2011 року(не підписаний, без печаті), які не є доказами неналежного виконання відповідачем своїх зобов»язань. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач в судовому засіданні не довів своїх позовних вимог. Позивач навіть не зміг пояснити, який договір слід визнати дійсним: за 23 лютого 2001 року;за 23 лютого 2011 року чи за 04 лютого 2011 року. Чому слід визнавати договір купівлі продажу дійсним ,та визнавати його право власності на нерухоме майно, а саме: на кімнату пл.. 31 кв.м, кімнату 12.1 кв. метри та гаражі площею 340,3 кв. метри, оскільки в договорі купівлі продажу від 23.02. 2001 року вказані зовсім інші розміри; Договір від 23.02. 2011 року позивач не надав. Відповідач позов визнав частково,але також не пояснив, чому визнає позов на об»єкти меншого розміру та де взялися об»єкти в інших розмірах. Отже, в позові слід відмовити. На підставі наведеного, ст. 224-240 Цивільного кодексу Української РСР( в ред.. 1963р)., ст. 657 ЦК України,

Outcome: dismissed