Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

В липні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2790,36 гривень та моральної в розмірі 30 000 гривень . Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив 22.08.2010 року йому як пасажиру мотоцикла «Кавасакі», яким керував відповідач [PERSON] внаслідок ДТП були спричинені тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі та кінцівках, забійна рана обличчя, перелом акулового відростку лобної кістки, травматичного неповного змикання верхнього віка лівого ока, травматичної невралгії 1-ї гілки трійного нерву, струсу головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. Внаслідок отриманих травм позивач знаходився на лікуванні у Вознесенській ЦРЛ з 22.08.2010 року по 03.09.2010 року. Посилаючись на те, що дорожня пригода сталася з вини відповідача, позивач просив стягнути з нього витрати, які були понесені ним у звязку з лікуванням в розмірі 2790,36 грн., Позивач також просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 30 000 гривень, яка полягає в тому, що під час дорожньої пригоди при отриманні ним тілесних ушкоджень він тривалий час переносив фізичний біль, довго лікувався, у нього було знівечене обличчя, все це призвело до погіршення здоров»я та необхідності тривалого лікування. , В судовому засіданні позивач збільшив свої позовні вимоги просив стягнути в рахунок відшкодування матеріальних збитків 4490 гривень. В іншому позовні вимоги залишав без змін. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи № 1407/1-159/2011 по обвинуваченню [PERSON] по ч.1 ст. 286 КК України, суд приходить до наступного. Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2011 року [PERSON] був визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ст..286 ч.1 КК України, тобто порушення правил безпеки руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, та йому призначено було покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік і 6 місяців без позбавлення права керувати транспортним засобом. Вищезазначеним вироком було встановлено, що в результаті ДТП, яка сталася внаслідок грубого порушення водієм [PERSON] вимог п.п.2.3.б)г) та 12.1 ПДР України П.І., позивачу були спричиненні тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а саме садни на обличчі і кінцівках, забійні рани обличчя ліворуч, перелом акулового відростку лобної кістки ліворуч, травматичне неповне змикання верхнього віка лівого ока, травматична невралгія 1-ї вітві тройничного нерву, струс головного мозку. Крім цього вказаним вироком було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за заподіяння матеріальної шкоди 2790,36 гривень, моральної шкоди 2500 гривень. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області від 05 липня 2011 року вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2011 року у відношенні [PERSON] в частині розвязання цивільного позову потерпілого [PERSON] був скасований, а справа в цій частині була направлена на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні було встановлено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Вознесенської ЦРЛ в період з 22 серпня по 03.09.2010 року з діагнозом ЗЧМТ. Забій головного мозку. відкритий перелом кісток черепа в області лівої надбрівної дуги. Крім цього позивач з 08.09.2010 року по 16.09.2010 року знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Вознесенської ЦРЛ з діагнозом стан після перенесеної черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку. Помірний гіпертензивний та виражений астеноневротичний синдром. За весь період лікування він потребував медикаментів та виробів медичного призначення, які були придбані ним за власний рахунок. Вказана обставина підтверджується довідкою головного лікаря Вознесенської ЦРЛ від 28.03.2011 року № 500/06. В судовому засіданні було встановлено, що за період лікування позивачем були придбані за власний рахунок ліки, відповідно до довідки комунальної установи Вознесенської Центральної лікарні № 108/06 від 20.01.2011 на суму 1901,65 гривень, відповідно до товарних чеків від 08.09.2010 року, 13.01.2011 року від 17.01.2011 року, 24.01.2011 року на загальну суму 249,21 грн., відповідно до накладної № 182 від 31 березня 2011 на суму 703,97 грн., накладною від 05.05.2011 року на суму 593,88 грн. Необхідність в придбанні вказаних медикаментів підтверджується призначенням лікарів, а саме довідкою Вознесенської ЦРЛ від 20.01.2011 року № 108/06, від 31.03.2011 року № 545/06, виписним епікризом № 696. Крім цього під час лікування позивач проходив дві компютерні томограми, за які ним було сплачено кошти в розмірі 1000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 72 від 23.08.2010 року, № 264 від 07.09.2010 року, № 270 від 07.09.2010 року, № 245 від 06.09.2010 року. Стаття 1166 ЦК України містить правило про загальний делікт, відповідно до якого будь яка шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в повному обсязі. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода, розмір якої становить 4\~448,71 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, підлягає відшкодуванню моральна (немайнова) шкода, завдана позивачу неправомірними діями відповідача, яка виразилася в тому, що під час дорожньої пригоди при отриманні ним тілесних ушкоджень він переніс і продовжує переносити фізичний біль, довго лікувався, у нього було знівечено обличчя, що неможливо виправити без операційного втручання, був порушений нормальний розпорядок життя, все це призвело до погіршення здоровя та необхідності подальшого тривалого лікування. (ч.2 ст. 23 ЦК України). Враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 щодо розміру виплати моральної шкоди та ст. 1167 ЦК України, суд вважає, що є правові підставі для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. При цьому суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість, можливість відновлення, вчинення відповідачем [PERSON] злочину з необережності, виходячи із засад розумності та справедливості, суд оцінює розмір моральної шкоди, яка була завдана позивачу в розмірі 5 000 гривень.

Outcome: partial