Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

06.12.2011 року [PERSON] звернулась до суду від свого імені та від імені своєї малолітньої доньки [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позову зазначила, що 05 березня 2010 року о 20:00 годині на 48-му км автошляху Олександрівка-Красноармійськ в Добропільському районі відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], належним на праві власності фізичній особі-підприємцю [PERSON], скоїв наїзд на її чоловіка [PERSON], який шов по проїжджій частині автодороги у попутному напрямку. Внаслідок ДТП її чоловікові заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерть. Постановою слідчого міліції від 17.07.2010 року у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] відмовлено у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 27.04.2011 року, а потім ухвалою апеляційного суду Донецької області встановлено ступінь провини власника автомобілю [PERSON] у 40% заподіяної ДТП шкоди. Тобто вважає водія винним у ДТП на 60%. Посилається на п.1 ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України, згідно якої моральна шкода відшкодовується незалежно від провини фізичної особи, якщо шкоду заподіяно каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Така шкода відшкодовується дружині (чоловіку), батькам, дітям, а також особам, які проживали з потерпілим однією сім'єю. Згідно ст.1200 ЦК України, визначені розміри відшкодування заподіяної шкоди і період відшкодування. Крім того, просить суд із врахуванням ступеня вини у 60% стягнути понесені нею витрати, пов'язані з похованням померлого, зокрема встановлення надгробного пам'ятника та витратами на поминальний обід, придбання продуктів харчування, та відшкодувати моральну шкоду у розмірі по 15 тис. грн. їй та їх дочці, обґрунтовуючи її моральними стражданнями, які вони понесли із втратою чоловіка та рідного батька, а також стягнути за рахунок [PERSON] понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 359 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах доньки [PERSON], а також представник позивача [PERSON], який діє на підставі угоди про надання правових послуг, підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити позов повністю із врахуванням всіх доводів, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не погодився із вимогами про стягнення шкоди у вигляді щомісячних виплат, вважає свої дії правомірними оскільки відносно нього не порушено кримінальну справу, і його не притягнуто до адміністративної відповідальності, бо він не порушував Правила дорожнього руху України і ДТП скоєне внаслідок порушення ПДР України з боку [PERSON] Вимоги про відшкодування моральної шкоди визнає частково. Крім того, просить суд врахувати матеріальний стан його сім'ї, наявність на його утриманні двох малолітніх синів: Івана, [INFO], і Данила, [INFO], і дружини [PERSON], яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, тобто являється непрацездатною. Просить врахувати, що ДТП виникло не за його вини, а по вині пішохода [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння. Третя особа - [PERSON] - в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи судом повідомлений. Неявка третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, про що не заперечують сторони. Вислухавши доводи представника позивача, позивача, яка діє від себе та від імені своєї доньки, відповідача, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню: Як достовірно встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами, 05 березня 2010 року приблизно о 20:00 годині на 48-му км автошляху Олександрівка-Красноармійськ на території Добропільському районі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача у справі [PERSON], в результаті чого загинув чоловік позивачки [PERSON]. Вказані факти викладені і підтверджуються постановою СУ ГУМВС України в Донецькій області від 17.07.2010 року, якою відносно [PERSON] відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях останнього складу злочину (а.с.26-27) Факт керування автомобілем саме відповідачем підтверджується дорожнім листом №017230 від 05.03.2010 року, і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, яким право керування вищенаведеним автомобілем надано [PERSON] (а.с.15,17) Дійсно на момент своєї смерті [PERSON] перебував із позивачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] року і які знаходились на утриманні померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження доньки, довідками про доходи померлого [PERSON] і про склад сім'ї (а.с.12, 14, 18) На підставі вимог ч.3 ст.61 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON], про відшкодування моральної та матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке набрало відповідним чином законної сили, встановлено, що відповідач у справі [PERSON] під час скоєння ДТП 05 березня 2010 року керував автомобілем [NUMBER], належним підприємцю [PERSON], без відповідних правових підстав, і цьому сприяла недбала поведінка власника [PERSON], який не оформив належним чином трудові відносини із [PERSON] (а.с.21-25) Тобто суд апеляційної інстанції вже встановив той факт, що [PERSON] не на відповідній правовій підставі заволодів автомобілем і використовував його, і суд це розцінює таким чином, що останній неправомірно заволодів цим транспортним засобом. Відповідно до вимог ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, зокрема, із використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частини 3 і 4 ст.1187 ЦК України передбачають, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд апеляційної інстанції визначив ступінь вини володільця транспортного засобу [PERSON], дії якого сприяли настанню ДТП, у розмірі 40% (а.с.23) З урахуванням вимог ч.4 ст.1187 ЦК України, ступінь провини відповідача [PERSON] суд визначає як різницю всієї провини за відрахуванням 40% провини власника, вже визначеної судом, тобто вона становить 60% (100%-40%). Відповідно до ст.1200 Цивільного кодексу України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання,а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцятирічного віку (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, онуками померлого - до досягнення ними чотирнадцяти років. Вказаним особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої ст.1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Тому позивач [PERSON] та її малолітня донька мають право на отримання щомісячних виплат у зв'язку з втратою годувальника. При визначенні середньомісячного заробітку суд керується вимогами ст.1197 Цивільного кодексу України, взявши за правило визначення середнього заробітку померлого [PERSON] за три останніх календарних місяці, що передували його смерті від ДТП, і такий заробіток дорівнює 3321 грн. 87 коп. (4131,89 грн. + 2603,63 грн. + 3230,08 грн./3) (а.с.14) Із врахуванням довідки про склад сім'ї (а.с.18), щомісячна сума на утримання дружини і малолітньої доньки померлого - [PERSON] і [PERSON] - складала всього на двох 1660 грн. 93 коп. (3321,87 грн. - (3321,87 грн./ 2) Отже, сума утримання кожного з них складає 830,47 грн. (1660,93 грн./2) Із врахуванням встановленого вже судом обов'язку щомісячно сплачувати таке відшкодування власником транспортного засобу [PERSON] в частині 40% цієї суми, суд визначає суми щомісячного утримання позивачки і її доньки в розмірі 60% від їх щомісячної частини загального доходу сім'ї, тобто з суми 830,47 грн. кожній, що складає по 498 грн. 28 коп. кожній (830,47 грн. х 60%) Таким чином,

Outcome: partial