Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-13 00:00:00

Позивач ПП «Наш молочник» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 07 липня 2009 року відповідач на підставі договору про надання позики від 07.07.09 р., укладеного з позивачем, отримав грошову позику в розмірі 689 265 гривень 95 копійок. На момент укладання цього договору відповідач перебував у трудових відносинах з позивачем, займаючи посаду комерційного директора. Кінцева дата повернення позики згідно з п. 4. договору - 07 вересня 2009 року, але відповідач свої зобов'язання виконав частково, здійснивши оплату за погашення позики у розмірі 7 764,80 грн. Сума боргу станом на 18 серпня 2011 р. становить 681 537, 36 грн. Відповідно до п.8 даного договору у випадку своєчасного неповернення позики, отриманої по даному договору, позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Відповідно до Постанови НБУ від 10.08.2010 N 377, з 10.08.2010 року встановлено облікову ставку на рівні 7,75 % річних. Отже, подвійна облікова ставка становить 15,5%. Загальна сума пені за договором складає 233860, 31 грн. Вважає, що відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві суму позики в розмірі 681 537,36 грн., 233860,31 грн. пеня, інфляційні втрати в розмірі 125402,87 грн., 3% річних у розмірі 39767,10 грн., а загальна сума боргу відповідача станом на 18.08.11 р. становить 1080567, 64 грн. Тому просив стягнути з відповідача суму боргу 1080567, 64 грн., та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач та його представник позов не визнали, зазначивши, що гроші теоретично були передані відповідачу, проте він їх не отримав. Вважають, що представники позивача не надали доказів про наявність на підприємстві таких коштів. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав. Судом встановлено, що 07 липня 2009 року сторони уклали договір позики , на підставі якого відповідач отримав грошову позику в розмірі 689\~265 гривень 95 копійок, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 13.07.09 р. на суму 200000, 00 грн., 16.07.09 р. на суму 300 000, 00 грн., 17.07.09 р. на суму 189 265, 95 грн. Згідно з п. 4. договору позики , відповідач зобов'язаний був повернути суму позики до 07 вересня 2009 року, але відповідач свої зобов'язання виконав частково, здійснивши оплату за погашення позики у розмірі 7 764,80 грн., що підтверджується банківськими виписками: 19.10.2009 р. у розмірі 753,80 грн.; 23.11.2009 р. у розмірі 622,20 грн.; 22.12.2009 р. у розмірі 582,20 грн.; 25.01.2010 р. у розмірі 541,40 грн.; 24.02.2010 р. у розмірі 541,40 грн.; 19.03.2010 р. у розмірі 541,40 грн.; 20.04.2010 р. у розмірі 541,40 грн.; 28.05.2010 р. у розмірі 3 641, 00 грн. Сума боргу станом на 18 серпня 2011 р. становить 681 537, 36 грн. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавств. За змістом ст. 610 ЦКУ несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. Своїми діями відповідач порушив вимоги вказаних норм Цивільного кодексу, так як належним чином не виконав своїх зобов'язань, передбачених договором. Відповідно до п.8 даного договору у випадку своєчасного неповернення позики, отриманої по даному договору, позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Відповідно до Постанови НБУ від 10.08.2010 N 377, з 10.08.2010 року встановлено облікову ставку на рівні 7,75 % річних. Отже, подвійна облікова ставка становить 15,5%. Таким чином, загальна сума пені за договором складає 233860, 31 грн. Загальна сума боргу відповідача станом на 18.08.11 р. становить 1080567, 64 грн. ( 681537 гр. 36 коп.- сума позики + 233860 гр. 31 коп - пеня + інфляційні витрати - 125402 гр. 87 коп. + 3 % річних у розмірі 39767 гр. 10 коп.) Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечуючи проти позову відповідач та його представник стверджували , що відповідач не отримував взагалі суму позики, що спростовується банківськими виписками про часткову сплату боргу відповідачем на суму 7764 гр. 80 коп. також заявою відповідача на ім.»я директора, в якій він просить в рахунок погашення боргу за договором позики відраховувати щомісячно з його заробітної плати 20 % до повного погашення боргу, що свідчить про отримання позики відповідачем згідно договору позики, та неналежне виконання ним своїх зобов»язань по цьому договору. Також доводи представника відповідача , що позивачем не надано доказів про наявність такої суми боргу на підприємстві не є переконливими , та не є підставою для відмови в позові . Таким чином відповідач та його представник не довели тих обставин на які посилалися як на підставу своїх заперечень не надали докази в обґрунтування своїх заперечень не спростували тих обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював відповідачу та його представнику їх права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України.

Outcome: approved