Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Сектор ГІРФО Броварського МВ (з обслуговування м.Бровари та Броварського району ) ГУ МВС України в Київській області про розірвання договору найму жилого приміщення в гуртожитку, зобовязання виселитись з кімнати в гуртожитку без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстрації. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідно рішення виконкому Броварської міської ради від 30.12.1987 року № 352 гуртожиток медпрацівників, що розташований за адресою: вул.Шевченка, 12-а в м.Броварах Київської області переданий в оперативне управління Броварської центральної районної лікарні. Відповідачу, як працівнику лікарні, 20 червня 2002 року видано ордер на вселення в кімнату № 43 вказаного гуртожитку. 24 червня 2003 року між позивачем та відповідачем укладено договір про найм жилого приміщення - кімнати № 43 в гуртожитку медпрацівників площею 12,21 кв.м., де він проживає та зареєстрований на даний час. 11 квітня 2007 року відповідач за власним бажанням звільнився, припинивши трудові відносини з Броварською ЦРЛ, тому повинен звільнити займане ним приміщення в гуртожитку В звязку з чим представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, а саме, пояснив, що в договорі про найм жилого приміщення - кімнати № 43 від 24 червня 2003 року, що підписаний між сторонами, не визначено строк, на який він укладений, тому в силу ч.1 ст. 821 ЦК України договір вважається укладений на пять років, на інший термін він не переукладався, таким чином, строк його дії закінчився 24 червня 2008 року, тому просив визначити вказаний договір закінченим. Крім того представник позивача пояснив, що відповідачу, неодноразово в усному порядку пропонувалось добровільно виселитись із займаної кімнати в гуртожитку, письмову вимогу відповідачу вручено 09 лютого 2011 року, але виселятись з кімнати відповідач відмовився. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, так як звільнений відповідач в квітні 2007 року, але жодного разу до квітня 2011 року не отримував ніяких вимог щодо звільнення ним займаної кімнати в гуртожитку, а позво до суду подано лише в березні 2011 року. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено судом в ході розгляду справи [PERSON] проживає в кімнаті № 43 в гуртожитку, що розташований за адресою: вул.Шевченка, 12-а в м.Броварах Київської області на підставі ордеру № 201 від 20 червня 2002 року, що виданий відповідно наказу по Броварській ЦРЛ № 28 від 02.02.2001 року, як працівнику Броварської центральної районної лікарні. Як вбачається із п 3.4., п.4.4. Статуту Броварської ЦРЛ вищевказаний гуртожиток закріплений за Броварською ЦРЛ на праві оперативного управління, лікарня володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству , Статуту та рішенням засновників. Лікарня має право укладати договори/угоди, набувати майнові та повязані з ними немайнові права, нести обовязки, бути позивачем та відповідачем у судах. 24 червня 2003 року між Броварською ЦРЛ та [PERSON] укладено договір про найм жилого приміщення , а саме житлової кімнати , площею 12,21 кв.м. в гуртожитку, що розташований за адресою: вул.Шевченка, 12-а в м.Броварах Київської області. Як вбачається з довідки за № 45 від 14 березня 2011 року [PERSON] працював в Броварській центральній районній лікарні лікарем неонатологом відділення новонароджених та інтенсивної терапії в період з 02 серпня 1999 року по 11 квітня 2007 року ( загальний стаж в лікарні 7 років 8 місяців 9 днів). 11 квітня 2007 року відповідач [PERSON] звільнився з посади за власним бажанням без поважних причин, що не заперечувалось останнім в судовому засіданні. Припинивши трудові відносини з позивачем, а саме звільнившись за власним бажанням, відповідач [PERSON] продовжує проживати в кімнаті вищевказаного гуртожитку. Відповідно ст. 40 Примірного положення Про гуртожитки, ст. 132 ЖК України працівників підприємств, установ, організацій, які поселились в гуртожитку в звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. З огляду на викладене відповідач [PERSON] втратив право на проживання в спірній кімнаті гуртожитку, оскільки на даний час вже не перебуває в трудових відносинах з Броварською ЦРЛ. Суд встановив, що єдиною правовою підставою для вселення відповідача як працівника Броварської ЦРЛ в спірну кімнату гуртожитку був ордер №201 від 20 червня 2002 року. Але між сторонами 24 червня 2003 року укладався договір про найм жилого приміщення, а саме вищевказаної кімнати в гуртожитку, який ніким не був оскаржений чи скасований. Так як сторони не обумовили в ньому термін на який він укладається , суд на виконання ст. 821 ЦК України приймає пояснення представника позивача про те, що даний договір вважається укладеним на пять років. З даних підстав суд не вважає пропущеним трьохрічний строк загальної позовної давності, як на цьому наполягав відповідач та його представник, так як строк дії договору найму закінчився 24 червня 2008 року, а з позовом представник позивача звернувся 28 березня 2011 року. Письмову вимогу позивача за № 218 від 08 лютого 2011 року по виселення з гуртожитку відповідач отримав 09 лютого 2011 року. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна особа повинна довести ті підстави, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право на проживання в спірній кімнаті гуртожитку, звільнившись за власним бажанням без поважних причин, а тому підлягаю виселенню, а договір про найм жилого приміщення має бути визначений закінченим. В задоволенні позовної вимоги про зняття відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою слід відмовити за безпідставністю, так як спір між сторонами в цій частині фактично не виникав.

Outcome: partial