Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-22 00:00:00

6 серпня 2007 року [PERSON] звернувся з позовом, який неодноразово уточнював, та просив визнати його право на користування житловими кімнатами площею 17,5 кв. м, та 9,2 кв. м, у квартирі [ADDRESS] Ав м. Одесі. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, з підстав викладених у позовній заяві та на підставі показань свідків. Так у позовній заяві представник позивача зазначив, що з 1999 року [PERSON] з усною згоди [PERSON] та [PERSON] вселився в житлові кімнати площею 17,5 кв. м, та 9,2 кв. м, у комунальній квартирі [ADDRESS] Ав м. Одесі. Він проживав у даній квартирі, як член сім'ї [PERSON], вони вели спільне господарство, він приймав участь у сплаті комунальних платежів, купував та готував їжу [PERSON], через поганий стан здоровя останнього здійснював за ним догляд. 16 лютого 2005 року [PERSON] помер, не встигнувши прописати [PERSON] у дану квартиру, однак [PERSON] й досі проживає у даних кімнатах, використовує їх за цільовим призначення, та на думку представника позивача, [PERSON] на підставі ст. 64, 65 ЖК України набув право на користування жилим приміщенням. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради заперечував проти задоволення позову. Він посилався на те, що представником позивача не представлено жодного доказу, що [PERSON] правомірно та за згодою [PERSON] та [PERSON] вселився в дані житлові кімнати, не є членом сім'ї [PERSON], а тому його позов задоволенню не підлягає. [PERSON] у судові засідання не зявлявся, належним чином за зареєстрованим місцем проживання повідомлявся про час ті місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню. Так у судовому засіданні встановлено, що 5 лютого 1973 року [PERSON] складом родини 4 особи ( він [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON]А.) на підставі ордеру № 287 надано три житлові кімнати площею 33,5 кв. м у комунальній квартирі [ADDRESS], основним квартиронаймачем визначений [PERSON] Згодом на підставі рішення виконкому Київської райради народних депутатів № 700 від 26 липня 1996 року були переоформлені особові рахунки, а саме на [PERSON] (складом родини 2 особи вона та її донька [PERSON]О.) на житлову кімнату площею 8,5 кв. м, на [PERSON] (складом родини дві особи він та його син [PERSON]А.) на дві житлові кімнати площею 26,76 кв. м. У позовній заяві та у судовому засіданні представник позивача стверджував, що [PERSON] за згодою [PERSON] та [PERSON] на правах члена сім'ї вселився у житлові кімнати площею 26,76 кв. м. у комунальній квартирі № 32 будинку № 64-А в м. Одесі, проживав з [PERSON] однією родиною, опікувався ним, готував їжу, купував медичні препарати, сплачував комунальні платежі, а тому на підставі ст. 64, 65 ЖК України набув право на користування вищезазначеними житловими кімнати. Суд не погоджується з доводами представника позивача, виходячи з наступного. Так, ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найма жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача можу бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з відповідачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Представник позивача стверджував, що [PERSON] за згодою [PERSON] та [PERSON] вселився у дану квартиру, однак жодного належного доказу цьому не надав. Також представник позивача стверджував, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною, та про те, що [PERSON] опікувався [PERSON], в якості доказу представник позивача посилався на показання свідків. Однак суд вважає за необхідне зазначити, що до суду не надано жодного письмового доказу проживання однією родиною та введення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] Більш того у судовому засіданні встановлено, що перед своєю смертю [PERSON] проживав у Герітричному будинку милосердя імені святого цілителя Пантелеймона м. Одеси, та поховання [PERSON] було здійсненого робітниками будинку милосердя, про що й не заперечував представник позивача. Також суд вважає за необхідне зазначити, що з довіреностей, згідно з якими [PERSON] уповноважував [PERSON] вести його справи у суді та здійснювати інші дії у 2005 році та у 2010 році вбачається, місцем реєстрації [PERSON] є квартира [ADDRESS], та в розумінні ст. 6,7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, саме дана квартира й є постійним місцем проживання [PERSON] При викладених обставинах та

Outcome: dismissed