Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про на дання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позову посилається на те, що з 13.08.2005 року по 01.03.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON]. В шлюбі 22.09.2006 року народилась донька [PERSON]. Відповідно до рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01.03.2011 року шлюб між сторонами розірвано. 17.09.2011 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] Франк. Тепер її донька має можливість рости, виховуватися та реалізовувати свої права у повноцінній сімї. Однак для цього потрібно виїхати до Німеччини до її чоловіка. Такий виїзд буде повністю відповідати інтересам дитини, оскільки вона з чоловіком зможе забезпечити дитині в новій сімї рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. ЇЇ чоловік отримує досить високу заробітну плату, характеризується як порядний громадянин, має комфортні умови для проживання, що загалом гарантуватиме дитині прекрасні умови для її всебічного розвитку та матеріального утримання. Дитина буде забезпечена здобуттям належної освіти, що позитивно вплине на її розвиток. Відповідно до заяви від 10.06.2011 року посвідченої приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] відповідач [PERSON]М надав згоду на виїзд дитини за кордон, проте 13.07.2011 року дану заяву скасував. Тому на даний момент він відмовляється в добровільному порядку надати дозвіл на виїзд доньки за кордон, при цьому причиною ставить те, що він не буде мати змоги спілкуватися з дитиною. Така відмова є безпідставною та немотивованою, шкодить інтересам самої дитини. Вона не має намірів перешкоджати відповідачу в зустрічах з дитиною, на Україні залишаються проживати її батьки, близькі родичі і вона буде приїжджати систематично до них в гості з дитиною і відповідач буде зустрічатися з нею, в цьому відповідачу перешкоджати ніхто не буде, як і не перешкоджав до теперішнього часу. Просить суд, згідно уточнених позовних вимог, надати дозвіл на виїзд [PERSON] за кордон, без згоди та супроводу батька та судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердивши обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Вказав, що оскільки за кордон є кращі умови для розвитку дитини, не заперечує проти того, щоб донька поїхала за кордон разом із матірю. Представник третьої особи орган опіки та піклування Заставнівської державної адміністрації позов підтримала, просила його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13 серпня 2005 року між [PERSON]В та відповідачем зареєстровано було шлюб. В шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 10) Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.(а.с.11) Позивач має намір виїхати до Німеччини разом із донькою, оскільки перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Франк, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області. (а.с.16). Згідно п.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.8 ст.7 цього Кодексу, - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч.3 ст.313 ЦК України, - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Як вбачається із ч.ч.1,2 ст.4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян [PERSON] проїзних документів громадянам України, які не досягли 16-річного віку, проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників: за відсутності згоди одного з батьків виїзд малолітнього громадянина може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст.8 Закону України Про охорону дитинствакожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України Про охорону дитинствана кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. ч. 1,2 ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої ВРУ України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Виходячи із вищенаведеного, суд дійшов до переконливого висновку про те, що виїзд дитини за кордон в супроводі матері, не суперечитиме її інтересам, сприятиме її фізичному духовному і моральному розвитку. А тому суд вважає, що слід надати дозвіл на виїзд неповнолітньої, яка не досягла 16 річного віку за кордон без згоди другого з батьків, на підставі рішення суду. Отримання такого дозволу буде діяти в інтересах дитини, сприяти її оздоровленню, розвитку та вихованню.

Outcome: approved