Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

4 грудня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») уклав з [PERSON] договір № 2301/1207/88-933 про надання кредиту в сумі 24000 доларів США під 11,9% річних строком до 3 грудня 2017 року. В цей же день банк уклав з [PERSON] та [PERSON] договір № 2301/1207/88-933-Z, згідно з яким вони в забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за цим кредитним договором передали банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] договір не виконувала, ПАТ «Сведбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення солідарно з неї і [PERSON] 167082 грн. 93 коп. заборгованості за кредитом, 9647 грн. 89 коп. заборгованості за процентами і 7679 грн. 32 коп. пені шляхом звернення стягнення на зазначену квартиру. Позивач просив встановити спосіб реалізації квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, визначеної ЗУ «Про виконавче провадження». В судовому засіданні представник позивача підтримала позов повністю і пояснив, що [PERSON] з одержаних за кредитним договором 24000 грн. доларів США повернула 3051 долар, а також сплатила 8871 долар США відсотків. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила, що дійсно заборгувала банку суму, зазначену у позовній заяві, але заперечує проти звернення стягнення на квартиру. Відповідач [PERSON] позов не визнав і стверджував, що вимога про звернення стягнення на предмети іпотеки є передчасною, оскільки банк відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» не направляв йому і [PERSON] вимогу про усунення порушень кредитного договору із зазначенням строків виконання порушеного зобовязання. Тому подання позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним. Такою, зокрема, є практика Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладена в ухвалі від 17 серпня 2011 року. Позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У відповідності з п.п. 1.1, 1.3, 3.1-3.3 кредитного договору № 2301/1207/88-933 від 4 грудня 2007 року [PERSON] одержала в АКБ «ТАС-Комерцбанк» кредит в сумі 24000 доларів США під 11,9% відсотків річних строком до 3 грудня 2017 року, який повинна була сплачувати у відповідності до графіку погашення кредиту щомісячними платежами в період з 1 по 10 число кожного місяця. Згідно з п. 8.1 договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості. Відповідачка [PERSON] визнала, що одержану суму кредиту в той же день обміняла на гривні і частинами перерахувала на 11 рахунків. Відповідачка не заперечувала, що погасила лише 3051 долар США з одержаної нею суми і 8871 долар США відсотків, правильність здійсненого позивачем розрахунку суми боргу не оспорила. Згідно з цим розрахунком станом на 14 жовтня 2011 року заборгованість [PERSON] за кредитом становить 20949 доларів США, за відсотками 1209,66 доларів США, нарахована пеня в сумі 962,84 доларів США. За курсом НБУ станом на 14 жовтня 2011 року це становило, відповідно, 167082 грн. 93 коп., 9647 грн. 89 коп. і 7679 грн. 32 коп., а всього [PERSON] винна банку 184410 грн. 14 коп. У відповідності з п. 3.8 кредитного договору № 2301/1207/88-933 якщо позичальник порушує встановлені п. 3.3 строки платежів, банк має право вимагати від нього виконання зобовязання; строк виконання ним своїх зобовязань за взаємною згодою сторін вважається таким, що настав, на 10-й день направлення банком позичальнику повідомлення про зміну умов договору. Сторони досягли згоди, що датою, якою починається відлік цього 10-денного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням звязку при відправленні листа з повідомленням про вручення. На підставі п.п. 3.9, 3.10 кредитного договору у випадках, в яких чинним законодавством (в т.ч. ЗУ «Про іпотеку») передбачено право дострокової вимоги виконання зобовязань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.1 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому цим пунктом договору. Вимога про дострокове повернення кредиту та процентів направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою власників предмету іпотеки, визначеною в іпотечному договорі. Датою відліку цього 30-денного строку вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням звязку при відправленні листа з повідомленням про вручення. 16 вересня 2011 року за вих. № [NUMBER] «Сведбанк» направило [PERSON] і [PERSON] вимогу про сплату у 30-денний строк заборгованості за кредитним договором № 2301/1207/88-933. Банк також повідомив про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] як предмет іпотеки в разі невиконання у 30-денний строк зазначеної вимоги про сплату заборгованості. Згідно з п.п. 1, 2 іпотечного договору № 2301/1207/88-933-Z від 4 грудня 2007 року на забезпечення виконання зобовязання [PERSON] за кредитним договором № 2301/1207/88-933 від 4 грудня 2007 року вона і [PERSON] передали в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 10 іпотечного договору в разі невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 2301/1207/88-933 банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі. На підставі п. 11 іпотечного договору перед зверненням стягнення на предмет іпотеки банк направляє іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення кредитного договору у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Згідно з п. 10 іпотечного договору, якщо протягом наведеного 30-денного строку вимога про усунення порушення кредитного договору залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки. На підставі п.п. 10.4, 12.1 договору іпотеки таке стягнення за вибором банку можливе за рішенням суду. Такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки визначено в ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Повідомленням від 16 вересня 2011 року вих. № [NUMBER] «Сведбанк» заявило [PERSON] і [PERSON] вимогу про сплату у 30-денний строк заборгованості за кредитним договором № 2301/1207/88-933. Банк також повідомив про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] як предмет іпотеки в разі невиконання у 30-денний строк зазначеної вимоги про сплату заборгованості. На квитанціях відділення звязку про відправлення цих повідомлень зазначена дата 16 вересня 2011 року. Відповідно до наведених вище вимог кредитного договору та договору іпотеки з 17 жовтня 2011 року позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім того, позивачем надано суду аналогічні повідомлення, направлені відповідачам рекомендованим листом з повідомленням про вручення 19 серпня 2011 року. Викладена в цих листах вимога про погашення у 30-денний строк заборгованості за кредитним договором не була виконана відповідачами, тому банк набув право звернути стягнення на предмет іпотеки ще 19 вересня 2011 року. Оглядом конвертів судом встановлено, що всі 4 листи повернулись банку за закінченням терміну зберігання. Свідок [PERSON], що працює листоношею у Смілянському відділенні Укрпошти, пояснила, що кожен лист приносила на адресу відповідачів по 2 рази. Жодного разу їй не відчиняли двері квартири [ADDRESS]. У звязку з чим вона залишала повідомлення про необхідність одержання рекомендованого листа. Свідок підтвердила, що відповідні відмітки на кожному з 4 конвертів виконані і підписані нею. Той факт, що відповідачі не захотіли одержувати листи з банку, не має значення для вирішення позову. Позивач ці листи направив на адресу відповідачів, яка зазначена у наведених договорах та є адресою проживання і реєстрації [PERSON] та [PERSON] Оскільки всі чотири листи направлені банком з повідомленням про вручення, 30-денний строк виконання зобовязання за кредитним договором і, відповідно, дата набуття права звернення на предмет іпотеки рахуються з дати відправлення листів, а не з дати їх одержання. Суд вважає помилковим твердження відповідача [PERSON], що практика Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ свідчить про передчасність вимог позивача. В абзацах 21, 23 мотивувальної частини ухвали цього суду від 17 серпня 2011 року по справі № 6-11530вс11 дійсно міститься аналіз правильності застосування ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Однак обставини справи № 6-11530вс11 відрізняються від обставин, встановлених по справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] та [PERSON] Оскільки в даній справі мається вимога банку про усунення порушень зобовязання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги, висновок суду про те, що ПАТ «Сведбанк» виконав всі вимоги ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» для набуття права звернення стягнення на належну [PERSON] та [PERSON] квартиру, відповідає практиці Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Безпідставне посилання відповідача [PERSON] на практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ суд вважає намаганням надати своїм запереченням значущості та ввести суд в оману з метою уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки. Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки, суд не вбачає підстав для вирішення питання про встановлення способу реалізації квартири в межах процедури виконавчого провадження, яке належить до повноважень державного виконавця. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути в рівних частках документально підтверджену суму судових витрат. На підставі наведеного і ст.ст. 549-552, 610-612, 623, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved