Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

У грудні 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], Української страхової компанії «Княжа» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті злочину, посилаючись на те, що 21 липня 2010 року о 18 год. 30 хв. відповідач [PERSON], керуючи особистим автомобілем «ВАЗ-2101», д.н. [NUMBER], рухаючись по вул. Балукова в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3, 12.1 Правил дорожнього руху, не справився з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «КАМАЗ», д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого її син [PERSON], який знаходився в автомобілі [PERSON], отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер в лікарні. На момент дорожньо-транспортної пригоди її син [PERSON] був у тверезому стані і Правил дорожнього руху не порушував. Винним у дорожньо-транспортній пригоді був визнаний [PERSON], який вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 201 1 року був засуджений за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, і на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з [PERSON] на її користь стягнуто 5000 грн. матеріальної шкоди і 10 000 грн. моральної шкоди. Також цим вироком із страхової компанії «Княжа» на її користь стягнуто 5032 грн. матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2011 року вирок Києво-Святошинського районного суду від 29 червня 2011 року скасовано, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії і кримінальну справу закрито. Внаслідок вчинення злочину [PERSON] їй була заподіяна матеріальна і моральна шкода. На поховання сина на ритуальні послуги нею особисто було витрачено 6855 гривень 73 копійки. Витрати щодо замовлення пам»ятника на могилу синові, транспортні послуги на його перевезення та встановлення, а також облаштування огородою складають 5850 гривень. Всього матеріальна шкода становить 12705 гривень 73 копійки. Що стосується заподіяної моральної шкоди, то вона полягає в наступному. На день смерті сину виповнилося 39 років. В зв'язку з чим вона отримала тяжку психологічну травму, у неї виникли психотравматичні фактори, що спричинені негативними емоціями. У неї погіршився сон, вона постійно рухається з пригніченим настроєм та не може говорити, що її сина вже більше немає. Він був її надією та опорою. Гірке усвідомлення безповоротної втрати дитини додають постійних тяжких моральних страждань. При цьому моральні страждання додає також та обставина, що син загинув від злочинних дій [PERSON], що стало підставою для порушення кримінальної справи. Її хвилювання посилились байдужістю [PERSON], який навіть не підтримав її ні матеріально, ні морально, і в теперішній час ухиляється від матеріальної відповідальності. Тому заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в 200 000 гривень. Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв»язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Українська страхова компанія «Княжа» уклала з власником зазначеного автомобіля «ВАЗ-2101» д.н. [NUMBER] Поліс № ВВ 4106881 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [PERSON] керував автомобілем на момент ДТП па підставі реєстраційного посвідчення і термін дії полісу був чинним з 28 лютого 2010 року по 27 лютого 2011 року. Нещасний випадок, який стався 21 липня 2010 року, підпадає під дію страхового випадку відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до моментів відповідальності відшкодовує у встановленому порядку шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю третьої особи, а тому Українська страхова компанія «Княжа» несе обов»язок виплатити їй страхове відшкодування у розмірі, що визначений у полісі, а саме 51 000 гривень. Відповідно до п. 27.1 ст. 27 даного Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов»язану зі смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з похованням. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в сумі 12705 грн. 73 коп., стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в сумі 200 000 грн., та стягнути з Української страхової компанії «Княжа» на її користь 51 000 грн. страхового відшкодування - із них: 12 705 грн. 73 коп. матеріальної шкоди та 38 294 грн. 27 коп.-в рахунок відшкодування моральної шкоди. 15 лютого 2012 року в судовому засіданні судом проведено заміну первісного відповідача-Українська страхова компанія «Княжа» належним відповідачем - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». У судовому засіданні позивач та її представник поданий позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник позов визнали в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., в решті позов не визнали та заперечували проти його задоволення. У судове засідання представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 21 липня 2010 року близько 18 години 15 хвилин [PERSON], керуючи власним технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Балукова в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району зі швидкістю близько 60 км/год. в напрямку с. Тарасівка, поблизу будинку № 59, на заокругленні проїзної частини автодороги праворуч, в порушення вимог п. 1.3., п. 1.5. та п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України проявив неуважність та безтурботність до дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, в порушення вимог п 12.1. Правил дорожнього руху України, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, а також особливостей вантажу, що перевозиться, і технічного стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «КАМАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в напрямку с. Гатне, та в подальшому допустив зіткнення з автомобілем марки CHEVROLET LACETTI, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], яка рухалась в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], згідно висновку судово-медичного експерта № 267/Д334-тр. від 28 вересня 2010 року отримав тілесні ушкодження у виді смугоподібного синця передньої черевної стінки, розриву тонкої кишки та брижі тонкої кишки (після хірургічної обробки), поширеного калового перитоніту. Смерть [PERSON] наступила від закритої травми живота, що супроводжувалась розривом тонкої кишки з розривом поширеного калового перитоніту. Закрита травма живота відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та знаходиться в причинному зв»язку з настанням смерті. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 146/К від 7 жовтня 2010 року пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] 21 липня 2010 року отримав тяжку закриту травму живота, супроводжувану розривом тонкої кишки і її брижі з розвитком розлитого калового перитоніту. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому основне покарання у виді позбавлення волів на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі вимог ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки. На підставі вимог ст. 76 КК України покладено на [PERSON] обов»язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. До вступу вироку в законну силу залишити [PERSON] запобіжний захід підписку про невиїзд. Цивільний позов потерпілої [PERSON]О, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а всього стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 15 000 грн. Стягнуто з Страхової компанії ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] 5032 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та 2500 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а всього стягнуто з страхової компанії «Княжа» на користь [PERSON] 7532 грн. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2011 року вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня 2011 року щодо [PERSON] скасовано. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України внаслідок акту амністії. Кримінальну справу закрито; запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний [PERSON], скасовано. Згідно висновку судово-медичного експерта № 267/Д334-тр. від 28 вересня 2010 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді смугоподібного синця передньої черевної стінки, розриву тонкої кишки та брижі тонкої кишки (після хірургічної обробки), поширеного калового перитоніту. Смерть [PERSON] наступила від закритої травми живота, що супроводжувалась розривом тонкої кишки з розривом поширеного калового перитоніту. Закрита травма живота відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, та знаходиться в причинному зв»язку з настанням смерті. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 146/К від 7 жовтня 2010 року пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2101», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] 21 липня 2010 року отримав тяжку закриту травму живота, супроводжувану розривом тонкої кишки і її брижі з розвитком розлитого калового перитоніту. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Українській страховій компанії «Княжа» за Договором страхування (полісом) № ВВ/4106881 від 2 березня 2010 року строком дії з 28 лютого 2010 року по 27 лютого 2011 року. Українська страхова компанія «Княжа» змінила своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 598407, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 306328. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частино другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON], то суд вважає доведеним факт заподіяння їй моральної шкоди, оскільки з вини [PERSON] у зв"язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди настала смерть сина позивачки [PERSON], позивачка [PERSON] понесла морально-психологічні переживання, відбулось порушення її нормальних життєвих зв"язків у зв»язку з смертю сина [PERSON] З урахуванням зазначених моральних страждань, ступеня їх тяжкості та тривалості, а також матеріального стану відповідача [PERSON], який також має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на момент вчинення злочину і в даний час є інвалідом 3 групи, суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди на користь позивача [PERSON] в розмірі 15 000 грн., з якої 2 550 грн. стягує з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в межах страхового ліміту та 12 450 грн. стягує з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON]. У решті вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язковий ліміт відповідальності страховика-це грошова сума, в межах якої страховик зобов»язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілих, становить 51000 грн. на одного потерпілого. Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов»язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходились на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. У зв»язку з смертю потерпілого відшкодовуються витрати на поховання, які мають бути обгрунтованими та підтвердженими відповідними документами. Згідно накладної № 203 від 16 серпня 2010 року позивачка [PERSON] понесла витрати в розмірі 5 850 грн. за надані їй послуги на виготовлення пам»ятника. Також згідно накладної № 9 від 23 липня 2010 року позивачка [PERSON] понесла витрати на поховання та пов»язані з цим ритуальні послуги в сумі 3 810 грн. Також згідно чеку від 23 липня 2010 року позивачка [PERSON] витратила 1475 грн. 61 коп. на придбання продуктів для організації поминального обіду в зв»язку із смертю свого сина [PERSON] За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивачки [PERSON] вищевказані понесені нею витрати в сумі 11 135 грн. 61 коп. (5850 грн. +3810 грн.+1475 грн. 61 коп.) відповідно до вимог Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України. Заявлені вимоги позивачки [PERSON] про стягнення з відповідачів 1535 грн. витрат на поховання її сина [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки Акт про витрати на поховання в сумі 1535 грн. від 23 липня 2010 року, на який посилається позивачка [PERSON] не є належним доказом в обгрунтування позову в цій частині вимог. Також суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 35 грн. 12 коп. вартості проїзду [PERSON] залізничним транспортом за необгрунтованістю заявлених вимог. В запереченнях проти позову [PERSON] та його представник пояснили суду, що він, [PERSON], передав дружині померлого [PERSON] [PERSON] [PERSON] для організації поховання її чоловіка 6 000 грн. Суду надана письмова розписка, згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] 6 000 грн. на поховання чоловіка [PERSON] 4 жовтня 2010 року. В судовому засіданні свідок же [PERSON] спростувала доводи [PERSON] і з її пояснень суду вбачається, що організацією поховання та замовленням і встановленням пам»ятника в зв»язку з смертю [PERSON] займалась мати померлого, позивачка у справі [PERSON], яка й понесла грошові витрати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 429 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial