Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-23 00:00:00

У липні 2008 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Свої вимоги позивач мотивував тим, що його дружині на праві власності належить житловий будинок по вул..Кірова,25-А в м.Миколаєві. Відповідачка [PERSON] проживає по сусідству з ними в будинку по вул..Легпромівській,30 в м.Миколаєві. Посилаючись на те, що відповідачка самочинно побудувала сарай та інші будівлі, при цьому зайняла його частину земельної ділянки, яка знаходиться у його користуванні, зазначені будівлі обмежують доступ до стіни гаражу, чим створює перешкоди для проведення поточного ремонту гаражу, просив задовольнити його позов та зобовязати відповідачку знести самочинні споруди. В подальшому позивач уточнив свої вимоги, вказував на те, що внаслідок створюваних відповідачкою перешкод в доступі до гаражу та неможливості проведення його ремонту, на теперішній час необхідно перебудовувати стіну гаражу, відновлювальний ремонт якого складає 5000 грн. Також у звязку з захопленням відповідачкою його частини земельної ділянки та побудови нею на межі вигрібної ями, він змушений був поставити тимчасовий паркан з шиферу на своїй земельній ділянці. Крім того неправомірними діями йому завдано моральну шкоду. Посилаючись на викладене, просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та гаражем, зобовязавши відповідачку знести самочинно побудовані нею споруди, та встановити паркан на межі між їх земельними ділянками, стягнувши з відповідачки на його користь 5000 грн. вартості відновлювального ремонту гаражу та 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. В якості третіх осіб до участі у справі було залучено [PERSON], як співвласницю будинку та дружину позивача, власника житлового будинку [PERSON], яка заявила такі ж самостійні вимоги до [PERSON]. Обидва позови обєднано в одне провадження. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась, від неї надійшло клопотання слухати справу за його відсутністю. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення позивачів, відповідачки та її представника, експерта, вивчивши і оцінивши в сукупності наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 травня 1987 року, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок №25-А по вул..Кірова у м.Миколаєві, придбаний в період шлюбу позивачів та є їх сумісною власністю. В користуванні позивачів знаходиться земельна ділянка площею 563 кв.м, виділена в користування відчужувачу будинку [PERSON] на підставі рішень Миколаївського міськвиконкому №112 від 11 березня 1954 р. та № 479 від 19 травня 1981 року. Згідно з договором дарування від 20.09.1985 р. власником ? частки житлового будинку по вул.Легпромівській,30, який знаходиться на суміжній земельній ділянці з ділянкою позивачів, є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] 23.09.2005 р. померла. Відповідачка [PERSON] є її донькою та прийняла спадщину після її смерті. Відповідно до даних технічного паспорту, виготовленого станом на 04.09.2008 р. в її користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 587 кв.м. Згідно з висновком проведеної судової будівельно-технічної експертизи регіональної торгово-промислової палати України від 17 червня 2009 р. в фасадній частині земельної ділянки №25-А по вул..Кірова частково розміщені самовільно побудовані споруди літ.Г-1 баня, літ.М-сарай, а саме сарай розміщений задньою торцьовою стіною на земельній ділянці №25 по вул..Кірова на ширину-0,81 м, довжиною-4,44 м., баня-задньою торцьовою стіною розміщена на зазначеній земельній ділянці на ширину-1,48 м, довжиною-4,44 м. Вказані господарські споруди, які знаходяться на земельній ділянці №30 по вул.Легпромівській в м.Миколаєві, зведені з порушенням діючих будівельних норм і правил ДБН 360-92, п.3.25., оскільки не дотримано відстані до межі сусідньої ділянки №25-А, яка повина становити згідно вказаних норм не менше 1,0 м. (а.с. 71-79). Відповідно до висновків будівельно-технічної експертизи №3141-3142 від 18.10.2011року фактичні розміри земельних ділянок по вул. Кірова 25-а та вул. Легпромовській1 30 на момент проведення експертизи менш ніж виділені з початку, конфігурація, лінійні розміри та загальна площа обох ділянок не відповідає технічній документації. Враховуючі ці невідповідності неможливо визначити в яку сторону відбулося відхилення спірної межі (а.с.260-247). Однак факт часткового знаходження спірних будівель на земельній ділянці позивачів підтверджується й матеріалами справи. Згідно з повідомленням заступника голови адміністрації Ленінського району від 14 березня 2008 р. комісійно виходом на місце встановлено, що на межі домоволодінь по вул.Кірова,25-А та по вул. Легпромівській,30/1 збудована споруда, яка візуально, частково знаходиться на території домоволодіння по вул.Кірова,25-А. Відповідно до постанови адміністративної комісії Ленінського району від 17.06.2008 р. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за зведення самочинної споруди. Таким чином судом встановлено, що належні відповідачці споруди частково розміщені на земельній ділянці позивачів, побудовані з порушенням діючих будівельних норм і правил, а також норм землекористування. Зазначені споруди перешкоджають позивачам у доступі до гаражу, отже порушують їх права на вільне користування земельною ділянкою та гаражем. У відповідності до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст.ст. 386 ,391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування своїм майном. Виходячи зі змісту порушеного права, заперечень обох сторін щодо можливості вирішення питання про усунення порушення прав позивачів іншим адекватним способом, суд приходить до висновку, що зведені споруди підлягають знесенню на підставі ст.ст.386, 391 ЦК України та 152 ЗК України. Крім того, неправомірними діями відповідачки, позивачам завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст.1167 ЦК України. Враховуючи характер і обсяг завданих моральних страждань, виходячи з засад виваженості та справедливості, розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь кожного з позивачів по 500 грн. у відшкодування моральної шкоди. Вимоги позивачів про покладення на відповідачку обовязку зведення паркану є безпідставними, оскільки не грунтуються на нормах діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню і вимоги позивачів про відшкодування вартості відновлювального ремонту гаражу, оскільки позивачами не надано суду доказів, які ці вимоги підтверджують. Відповідно до ст.88 ЦПК України між сторонами слід розподілити понесені судові витрати.

Outcome: partial