Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до садівничого товариства Ранет-1, Дніпропетровського відділу земельних ресурсів, Дніпропетровської районної державної адміністрації та [PERSON], про визнання дій незаконними, визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та зобовязання вчинити певні дії, в якому просила визнати незаконним виключення її з членів с/т Ранетта поновити її в членах цього товариства; визнати недійсним та скасувати розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації №3041-р від 01 листопада 2007 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки; визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 474669 від 12 листопада 2007 року, виданого на ім'я [PERSON]; скасувати державну реєстрацію зазначеного державного акту та виключити із земельного кадастру земельну ділянку під кадастровим номером 1221455400-01-019-0110; зобов'язати Дніпропетровську регіональну філію державного підприємства Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсахзареєструвати Державний акт на право приватної власності на землю серія ДН № 009766, виданий Кіровською селищною радою 31 січня 1997 року на ім'я [PERSON] та присвоїти кадастровий номер цій земельній ділянці, а також просила зобов'язати [PERSON] звільнити її земельну ділянку та усунути перешкоди у користанні цієї земельною ділянкою. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі. Предстаник с/т Ранет-1в судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, посилаючись на його необгрунтованність та також просив відмовити в задоволенні позовних вимог . Представники Дніпропетровської районної державної адміністрації та відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі в судове засідання не зявилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу належить на праві власності земельна ділянка № 182, площею 0,0589 га, що розташована в с/т Ранет-1, на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ДН №009766, виданого виконкомом Кіровської селищної ради згідно рішення №44 від 20 листопада 1996 року Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користуваннята зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 371. Відповідно до вказаного Державного акту суміжними землекористувачами були: [PERSON], [PERSON] сторожка с/т Ранет-1, а також вулицями с/т Ранет-1і с/т Топольок. Відповідно до рішення конференції с/т Ранет(яке в подальшому було перейменоване в с/т Ранет-1) від 18 березня 2000 року [PERSON] була виключена з членів с/т Ранет(Т.1 а/с. 211). Крім того, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №474669 [PERSON] налележить земельна ділянка №195 площею 0,074 га, який виданий на підставі розпорядження Дніпропетровської районної державної адміністрації №3041-р від 01 листопада 2007 року, що розташована в с/т Ранет-1Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 122145400-019-0110. Ця Земельна ділянка межує із земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] (Т.1 а.с.167). Відповідно до п.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених ЗК України та іншими законами України. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Одним із способів захисту прав громадян на земельні ділянки, відповідно до ст. 153 Земельного кодексу України, є визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. На зазначене звернув увагу і п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, в якому зазначено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок, суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка [PERSON] межує: від А до Б - гр. [PERSON]; від Б до В - гр. [PERSON]; від В до Г сторожка с/т Ранет-1; від Г до Д вулиця с/т Ранет; від Д до А вулиця с/т Топольок Згідно Державних актів на право приватної власності на землю № 009746 та № 009741 гр. [PERSON] та гр. [PERSON] володіють земельними ділянками площами 0,0628 га та 0,0639 га, які розташовані в с/т Ранет-1. Також встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 22 липня 2007 року та довідки підтвердження голови с/т Ранет-1[PERSON] від 22 липня 2007 року, відповідно до якої [PERSON] є членом с/т Ранет-1та користується земельною ділянкою № 195 площею 0,1 га, яка була йому надана у користування в 2007 році. Відповідно до генерального плану с/т Ранет-1, встановлено, що межі земельної ділянки №195 тотожні із межами земельної ділянки, яка відповідно до рішення виконкому Кіровської селищної ради від 20 листопада 1996 року № 44 передана позивачу у власність. Розпорядженням голови Дніпропетровської райдержадміністрації № 2610-р від 24 вересня 2007 року відповідачу [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на земельну ділянку площею 0,1 га для ведення садівництва, яка розташована на землях с/т Ранет-1за межами населеного пункту на території Кіровської селищної ради, а в подальшому йому, як було зазначено вище, видано Державний акт. Крім того, відповідно до технічної документації земельної ділянки [PERSON], суміжними землекористувачами земельної ділянки площею 0,074 га яка знаходиться у с/т Ранет-1також є гр. [PERSON] та гр. [PERSON] У звязку з чим суд вважає, що земельна ділянка площею 0,074 га, передана у власність [PERSON] за рахунок земельної ділянки площею 0,0589 га, яка належить [PERSON], що також підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05 листопада 2009 року, проведеної Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель у Дніпропетровській області (Т.1 а.с.15). Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, а згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. А статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Оскільки права позивача були порушені, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими. Що стосується виключення позивача з членів с/т Ранет-1, то суд приходить до наступного. Як було зазначено вище, відповідно до рішення конференції с/т Ранетвід 18 березня 2000 року [PERSON] була виключена з членів с/т Ранет-1 (Т.1 а.с. 211), проте відповідно до п.18 статуту с/т Ранет-1 виключення членів садівничого товариства провадиться зборами садівничого товариства, або за рішенням виконкому районної ради народних депутатів. А тому суд вважає, що [PERSON] було виключено з членів с/т Ранет-1незаконно, у звязку з чим вона підлягає поновленню в членах. Посилання відповідачів на те, що [PERSON] продала свою земельну ділянку, а також їй належить інша земельна ділянка, суд вважає необгрунтованими, оскільки ці доводи спростовуються вище викладеним. Що стосується позовних вимог позивача стосовно зобовязання Дніпропетровської регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі Українизареєструвати її державний акт та присвоїти кадастровий номер, суд вважає необгрунтованими, оскільки ці питання відносяться до компетенції саме цього державного органу, куди позивачка має право особисто звернутися для вирішення цих питань. На підставі викладеного суд вважає позов [PERSON] обгрунтованим та підлягаючим до задоволення частково.

Outcome: partial