Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому зазначила, що 02 жовтня 2004 року між нею та відповідачкою було укладено договір міни земельної ділянки за яким від Відповідача до Позивача переходило право власності на земельну ділянку площею 3,13 га (пай № 606), яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Даний договір міни відповідно до Рішення постійно діючого третейського суду Південно-східний Міжрегіональнийвід 04 травня 2006 року було визнано дійсним. У подальшому, на вимогу Відповідача вона вимушена була заплатити їй 126250 грн. оскільки відповідач погрожувала скасувати всі домовленості щодо передання їй у власність земельної ділянки. На підтвердження отримання вказаної грошової суми Відповідачка видала Позивачеві написану власноруч розписку від 05 серпня 2005 року. Натомість, вже 10 квітня 2007 року Відповідачка звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про скасування згаданого вище рішення третейського суду, яка судом була задоволена, про що свідчить Ухвала цього суду від 21 березня 2008 року, у звязку з чим вона вимушена була звернутися до відповідача з приводу повернення грошових коштів, оскільки підстава, на якій було отримано вищевказані грошові кошти відпала. Просила стягнути з відповідача 126250 грн. безпідставно отриманих грошових коштів та проценти за користування цими грошима в сумі 61493 грн. 84 коп., а всього 187743 грн. 84 коп. Відповідач у судове засідання не зявилася, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання у прави у його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 жовтня 2004 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір міни земельної ділянки за яким від Відповідача до Позивача переходило право власності на земельну ділянку площею 3,13 га (пай № 606), яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Даний договір міни відповідно до Рішення постійно діючого третейського суду Південно-східний Міжрегіональнийвід 04 травня 2006 року було визнано дійсним. А як вбачається з розписки від 05 серпня 2005 року за підписом Стадник, відповідач [PERSON] продала земульну ділянку (пай №606), площею 3,13 га, яка знаходиться на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, який належить їй на підставі Державного акту на право власності на землю, згідно рішення від 17 травня 2002 року №281-р, [PERSON] за суму 126250 грн. Гроші одержала у повному обсязі морального і матеріального характера не має. Зобовязується не відміняти довіренність на зміну цільового призначення земельної ділянки, яка їй належить та по першому виклику зявлятися у нотаріальну контору для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. (а.с.6). Відповідно до ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2008 року рішення третейського суду по справі №0405/06-1 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору міни, визнання права власності на обєкт нерухомого майна, зобовязання вчинити певні дії скасовано, предметом розгляду цієї справи була земельна ділянка (пай №606) площею 3,13 га, у тому числі ріллі 3,13 га у межах згідно з планом, що розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка належить [PERSON] Так, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а згідно ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). У звязку з чим суд вважає, що у даному випадку відповідач безпідставно користувалася наданими позивачем грошима, оскільки підстава, на якій отриманні вказані грошові кошти відпала. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, а згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто, розмір процентів має визначатися на рівні облікової ставки Національного банку України, який становить в сумі 61493 грн. 84 коп. На піджставі викладеного суд вважаєж вимоги позивача є обгрунтованими та таким, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved