Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-16 00:00:00

29 вересня 2011 року в Рівненський міський суд надійшов позов [PERSON] про стягнення боргу з [PERSON] , що становить 4800,00 грн. та сплачених судових витрат. В обґрунтування позову, позивач вказує, що 13 червня 2010 року відповідач [PERSON] взяла в нього в борг 3000,00 грн., які зобовязувалися повернути до 01 серпня 2011 року, про що було укладено договір позики. По закінченню зазначеного строку, відповідач суму боргу не повернула, і надалі ухиляється від її повернення. У результаті чого, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про захист своїх інтересів. Письмові заперечення відповідача до суду не надійшли. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав заявлений цивільний позов про стягнення боргу за договором позики та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики в розмірі 3000,00 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобовязання в сумі 1800,00 грн., а всього 4800,00 грн. та понесені судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила. За згодою позивача вважається за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів з ухваленням заочного рішення в порядку ст.ст.224-228 ЦПК України. Оцінюючи пояснення позивача, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення за таких підстав. Сукупністю досліджених в справі доказів, які визнані судом достовірними встановлено, що зобовязання щодо повернення суми боргу в повному обсязі не виконані. Судом встановлено, що 13 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики , на підставі якого позикодавець [PERSON] надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 3000,00 грн. , які остання зобовязалася повернути 01 серпня 2011 року . Даний договір підписаний обома сторонами в присутності свідків, про що підтверджується та не оспорюється позивачем. У відповідності до п.2 договору позики у разі прострочення терміну повернення боргу, позичальник зобовязується сплатити позикодавцю пеню в розмірі 1% від суми позичених коштів за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. У відповідності до положень ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач, за договором позики взяті на себе зобовязання не виконала, у передбачений строк борг не повернула, а умови договору не суперечать діючому на час його укладання законодавству, суд вважає необхідним стягнути з відповідача борг в сумі 3000,00 грн., як це передбачено договором позики та пеню в розмірі 1800,00 грн. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу за договором позики доведені належними, допустимими доказами в справі, обґрунтовані у відповідності до положень чинного законодавства, підлягають до задоволення . Оскільки рішення постановлено на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір та витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи На підставі викладеного, ст.ст. 526, 610, 611, 1046,1047 ЦК України,

Outcome: approved