Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право власності на 2/3 площі будинку, який розташований по вул. Жовтневій, 28 в с. Пристроми Переяслав-Хмельницького району Київської області з підстав, передбачених ст. 72 ЖК України та ст. 344 ЦК України. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він в 2001 році успадкував 1/3 частину спірного домоволодіння після смерті свого дядька [PERSON] Співвласником будинку є відповідачка, яка з 1978 року не проживає в ньому та не утримує його. З 2000 року він єдиний є управителем та володільцем вказаного житлового будинку, несе витрати на житлово-комунальні послуги та витрати на утримання житла в належному стані. В попередньому судовому засіданні позивач уточнив та збільшив позовні вимоги: просить визнати відповідачку такою, що втратила право власності на 2/3 площі спірного будинку з підстав, передбачених ст. 344 ЦК України та визнати його власником цієї частини будинку. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав. Відповідачка та її представник [PERSON] заперечують проти задоволення позову, посилаючись на те, що чинним законодавством на передбачено вказаної позивачем підстави припинення права власності. Крім того позивач заволодів належною відповідачці частиною будинку без її на те згоди тому не може бути визнаним добросовісним набувачем, і не володів цим нерухомим майном безперервно протягом десяти років. Відповідачка пояснила, що останні сім років вона проживає в с. Пристроми у свого співмешканця. Мати позивача не дає ключів від спірного житлового будинку, тому вони, в разі необхідності, проникали до нього через вікно. Присадибною земельною ділянкою вона користувалася до 2011 року. Сільський голова іноді звертався до неї за дозволом для надання цього житлового будинку для тимчасового проживання робітників, що приїжджають в село. Третя особа надіслали до суду заяву про розгляд справи без її участі. З пояснень свідка та письмових доказів, які маються в матеріалах справи встановлені такі обставини. Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 02.02.1978 р. за відповідачкою [PERSON] визнане право власності на 2/3 частини домоволодіння № 28 по вул. Жовтневій в с. Пристроми та виділено їй приміщення №№ 1,2,3,4, а також дерев»яний саж. Право власності на 1/3 частину цього домоволодіння визнане за [PERSON], йому виділено приміщення № 5 та зобов»язано зробити інший вхід в будинок. На підставі цього рішення суду за кожним з них Переяслав-Хмельницьким БТІ 02.10.2001 р. зареєстроване право власності на частину домоволодіння у визначених судом частках. Вказані обставини підтверджуються також копією інвентаризаційної справи на житловий будинок, яка виготовлена 28.09.2001 р. В 1990 році [PERSON] побудував веранду, а в 1991 році провів роботи по газифікації будинку. Згідно з копією свідоцтва про смерть 1-БК № 327424 [PERSON] помер 22. 11.2001 р. Належну йому 1/3 частину спірного домоволодіння успадкував позивач [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2602, виданого йому державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори 27.12.2002 р. На підставі вказаного свідоцтва Переяслав-Хмельницьким БТІ за ним зареєстроване право власності на цю частину житлового будинку. Зазначені зміни 16.01.2003 р. внесені і до технічного паспорта на будинок. В 2003 році позивач звертався до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду з позовом до відповідачки про зміну часток в будинку у зв»язку з проведенням спадкодавцем зазначених вище робіт по його переобладнанню. У задоволенні позову відмовлено, оскільки вказані роботи ним виконувалися без згоди співвласника та з порушенням встановлених чинним законодавством вимог. Згідно з записом у паспорті позивача та довідкою виконкому Пристромської сільської ради від 05.07.2011 р. № 391 він та його син [PERSON], [INFO], з 09.09.2008 р. зареєстровані в житловому будинку № 28 по вул. Жовтневій в с. Пристроми. Суд не бере до уваги в якості доказів копії довідок Пристромської сільської ради №№ 200,201 від 25.09.2001 р., оскільки вони підтверджують правовідносини, що стосуються спадкодавця [PERSON] Свідок [PERSON] в суді підтвердила, що роботи по облаштуванню спірного будинку проводив [PERSON] Після його смерті [PERSON] близько трьох років проживав в будинку, а зараз там прописаний разом з сином і періодично приїздить в село щоб доглянути будинок. [PERSON] постійно проживає в с. Білогородка, близько двох років вона проживала в с. Пристроми у фактичних шлюбних відносинах з її племінником. В матеріалах справи мається копія квитанції на ім»я позивача про оплату витрат за користування електроенергією. З копій інших квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг не можна визначити дату проведення цих виплат та особу, яка їх здійснювата, тому суд не бере їх до уваги. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.ст.316,317,319,321,344,346 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові, відповідно до ст. 317 ЦК України, належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з частинами 1,7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов»язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності, відповідно до ст. 321 ЦК України, є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. На нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Підстави припинення права власності передбачені ст. 346 ЦК України, згідно з якою воно може бути припинене у разі: 1)відчуження власником свого майна; 2)відмови власника від права власності; 3)припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4)знищення майна; 5)викупу пам»яток культурної спадщини; 6)викупу земельної ділянку у зв»язку з суспільною необхідністю; 7)викупу нерухомого майна у зв»язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене; 8)звернення стягнення на майно за зобов»язанням власника; 9)реквізиції; 10)конфіскації; 11)припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для припинення права власності відповідачки на належну їй частину домоволодіння. З матеріалів справи вбачається, що спірний житловий будинок поділений в натурі. Спадкодавець [PERSON], а після його смерті позивач [PERSON], безпідставно користуються належною відповідачці частиною будинку, не виконавши рішення суду, згідно з яким вони мають право на користування лише приміщенням № 5 в будинку та повинні зробити другий вхід в будинок. Натомість [PERSON] добудував веранду до частини будинку, яка виділена відповідачці, без її на те згоди. Виходячи з зазначеного, не можна вважати, що позивач добросовісно заволодів чужим майном. Це вбачається також з того, що він вже звертався до суду з позовом до відповідачки про збільшення належної йому частки. В судовому засіданні не доведений також факт, що він продовжує безперервно володіти спірним домоволодінням, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що позивач постійно в будинку не проживає; в 2008 році зареєстрований в ньому , але фактично проживає в іншому місці; будинок періодично використовується сільською радою для проживання тимчасових жильців. За таких обставин суд дійшов до висновку відмову в задоволенні позову. На підставі ст.ст.316,317,319,321,344,346 ЦК України,

Outcome: approved