Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право власності на автомобіль Пежо 605, держ.номер 368-80 АА, зареєстрований на ім'я [PERSON], який він придбав 20 вересня 2005 року у [PERSON], відповідно до довіреності від 28 липня 2004 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він 20.09.2005 року уклав з [PERSON], який діяв від відповідача на підставі довіреності, договір купівлі-продажу автомобіля. Зазначений договір оформили розпискою, а також [PERSON] видав на його імя та його співмешканки довіреність з правом користування та розпорядження вказаними автомобілем. В судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що між ним та продавцем досягнуто всі істотні договору, він передав гроші, [PERSON] передав йому автомобіль. В лютому 2006 року сталася ДТП , інспектор запідозрив, що реєстраційне свідоцтво підроблено. В серпні 2006 року порушено кримінальну справу за фактом підроблення документів. До теперішнього часу автомобіль знаходиться на штраф.майданчику та йому його не видають, оскільки він не є власником автомобіля. Просить визнати за ним право власності на автомобіль. Відповідач в судове засідання не зявився. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] помер, але свідоцтва про смерть [PERSON] чи рішення про встановлення факту смерті суду не надано. Згідно даних Відділу реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції актовий запис про реєстрацію смерті [PERSON] відсутній, згідно даних сектору реєстрації громадян Марганецького МВ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] рахується як живий, тому в суду не має підстав закрити провадження по справі та проводився розгляд справи по суті. Суд дослідив докази наданні Позивачем та приходить до наступного: 20.09.2005 року Позивач [PERSON] передав представнику [PERSON] за довіреністю [PERSON] кошти, еквівалентні 5000 доларів США, за автомобіль Пежо 605, 1993 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов YF 36BSFZ290831313, який зареєстровано МРЕВ ДАІ м.Нікополь Дніпропетровської області за [PERSON]. В свою чергу 20 вересня 2005 року [PERSON] видав на імя позивача та його дружини [PERSON] довіреність з правом користування та розпорядження вказаними автомобілями. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі, вимоги до якої передбачені ст. 207 ЦК України. З розписки, наданої позивачем, вбачається, що вартість автомобіля перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тому договір купівлі-продажу спірного автомобіля повинен були укладений в письмовій формі. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою КМ від 07.09.98 N 1388, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишилися зареєстрованими за [PERSON]. Заяв від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавались і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Як встановлено в судовому засіданні, не подавалася така заява й від позивача, який мав на те повноваження за дорученням від власника автомобіля [PERSON] Пунктом 43 Правил передбачено: якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. До вчинення цих дій [PERSON] не мав права відчужувати спірний автомобіль, а позивач його придбати. Відповідно до п. 8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком N 1 до цих Правил, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою КМ від 19.04.93 N 283. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і позивачем не укладався. Посилання на довіреності та розписки, як на підставу набуття права власності на автомобілі, є безпідставним, оскільки суперечить вищезазначеним вимогам закону. За своїм юридичним змістом довіреність є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 38 ЦК України на підставі зазначеного доручення позивач не мав права вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у відношенні себе особисто. Таким чином, суд вважає, що вимоги Позивача [PERSON] про набуття права власності ним на спірний автомобіль не ґрунтуються на вимогах закону, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed