Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

У квітні 2013 року з метою оформлення постійної опіки над неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], до суду із вказаною заявою у порядку окремого провадження звернувся [PERSON], в якій просить визнати свою доньку [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою. Заявник у заяві зазначив, що остання до зникнення проживала у квартирі № 22, яка розташована у будинку із № 6 по вулиці Маршала Рибалка у місті Житомирі. При цьому мотивуючи заяву [PERSON] посилається на те, що 20.03.2011 р. його дочка пішла із зазначеної квартири, залишивши своїх двох неповнолітніх згаданих вище дітей: сина [PERSON] і доньку [PERSON]. Після того, їх життям вона не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. Обґрунтовуючи вимоги [PERSON] додає, що з 20.03.2011 р. відомості щодо місця перебування дочки відсутні, а вжиті заходи для розшуку [PERSON] не дали ніяких результатів. Крім того заявник вказав, що на даний час діти зниклої [PERSON] перебувають під тимчасовою опікою його дружини та бабусі одночасно [PERSON], яка є заінтересованою особою по даній заяві, та проживають у квартирі за вищезгаданою адресою. Статтею 234 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 3 ст. 43 Цивільного кодексу України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У судовому засіданні, яке відбулось 18.06.2013 р., заявник свої вимоги підтримав і у своїх поясненнях підтвердив обставини викладені у заяві, доповнивши, що у їхній сімї було все добре, а також те, що дочка була хорошою матірю його для внуків. Заінтересована особа [PERSON] під час судового слухання заяви зазначила про те, що [PERSON] вийшовши 20.03.2011 р. із квартири нічого із собою не брала, у тому числі і гроші. Вказала, що проти визнання своєї дочки [PERSON] безвісно відсутньою не заперечує. Із пояснень у судовому засіданні свідка [PERSON], який приходиться братом зниклої, встановлено, що на той час [PERSON] вже була розлучена та в неї був знайомий із Грузії. Крім того, як стало відомо суду зі слів свідка, у міліції їм сповістили, що [PERSON] зробила закордонний паспорт. Свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили суду, що [PERSON], [INFO], дійсно є безвісно відсутньою по місцю своєї реєстрації з березня 2011 року, місце перебування їм невідоме та жодних стосунків із знайомими і родичами вона не підтримує. /а.с. 30-34/ Заперечень щодо задоволення заяви до суду не надходило. Відповідно вимог частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню. Суд, заслухавши всіх учасників судового розгляду, врахувавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши додані до заяви письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою заявнику необхідно для оформлення відповідних юридичних документів з метою отримання опіки над неповнолітніми дітьми його доньки. З наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], судом встановлено, що матірю неповнолітніх є [PERSON]. /а.с. 3, 4/ Зі змісту копії рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29.01.2013 р. встановлено, що даним рішенням суду [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON]. /а.с. 5, 6/ Як вбачається із копії витягу № 00010408590 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 25.04.2012 р., відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON] записані відповідно до ч. 1 статті 135 СК України за вказівкою матері. /а.с. 7/ Згідно змісту довідок Богунського РВ УМВСУ у Житомирській області від 18.02.2013 р. та 04.06.2013 р. судом встановлено, що за зверненням [PERSON] з приводу зникнення своєї дочки [PERSON], [INFO], 31.03.2013 р. була заведена розшукова справа № 0713003, однак проведені заходи спрямовані на встановлення місця перебування безвісти зниклої [PERSON] позитивного результату не надали. /а.с. 12, 25/ Крім того, із наданої директором Березівської [PERSON] ступенів [PERSON] 04.06.2013 р. інформації стало відомо, що 30.11.2011 р. зникла [PERSON] була звільнена із посади практичного психолога школи. /а.с. 22/ Суду надано достатньо доказів того, що заявником вжито усі заходи по розшуку рідної доньки [PERSON], яка за місцем свого проживання відсутня, що підтверджується повідомленням ДП «Крошня плюс» ПП «ВЖРЕП- 4» за № 147 від 11.06.2013 р. /а.с. 23/ Обставин, які свідчили б про наявність у [PERSON] навмисної поведінки з приводу переховування від відбування покарання або примусового виконання судових актів і актів інших органів не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. За встановлених обставин, виходячи з того, що більше року за останнім місцезнаходженням зниклої немає жодних відомостей, а також із інтересів неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], слід визнати безвісно відсутньою. При цьому, оскільки відома конкретна дата зникнення [PERSON], виходячи із норм положень ч. 2 ст. 43 ЦК України, суд приходить до висновку, що початком її безвісної відсутності необхідно рахувати 21 березня 2011 року.

Outcome: approved