Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою у якій просить зобовязати відповідачку [PERSON] (м. Прилуки, вул. Трубарівська, 79) усунути перешкоди в користуванні літньою кухнею, що по вул. Трубарівській, 77 в м.Прилуки шляхом перенесення приміщення для утримання свиней та кліток з кролями на відстань не менше 12 метрів від його будинку та літньої кухні; встановити земельний сервітут для обслуговування належного позивачу на праві власності сараю та літньої кухні, зобов'язавши [PERSON] надати можливість [PERSON] користуватися земельною ділянкою по периметру його сарая та літньої кухні шириною 1м.. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідачка збудувала на своєму подвірї на відстані 1,7 м. до 5 м. приміщення для утримання свиней та на відстані 5-10 см. від приміщення літньої кухні [PERSON] клітки для кролів. Гній та сеча кролів, особливо в літній час, створюють сморід, у звязку з чим позивач не може належними чином користуватися кухнею за призначенням. Також [PERSON] облаштувала паркан між їх садибами, який прилягає до сараю позивача, в наслідок чого останній не має можливості обслуговувати сарай та літню кухню зі сторони подвіря [PERSON], що призвело до утворення тріщини на стіні. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини, просить такі задовольнити. У той же час пояснив, що клітки для кролів відповідачка перенесла та частково розібрала приміщення для утримання свиней. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов визнає частково та пояснила, що сарай для утримання свиней знесено, залишилася лише частина фундаменту. Незважаючи на те, що клітки для кролів не заважали позивачу, але вона також їх перенесла. Також не заперечує проти встановлення земельного сервітуту, але щоб [PERSON] облаштував хвіртку в огорожі для доступу на її подвіря для обслуговування свого сараю. Представник третьої особи в суді вказав, що на час розгляду справи в суді спір майже вичерпаний та не заперечує проти позову. Вислухавши пояснення сторін, думку третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинковолодіння по вул. Трубарівській, 77 в м.Прилуки на підставі договору № 81 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 14.07.1966р. (а.с. 7-16, 34). Суміжне будинковолодіння № 79 по вул. Трубарівській належить відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 25). Земельні ділянки сторін не приватизовані, та належать територіальній громаді м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради (третій особі у справі). Згідно комісійного акту (№012-10/В-3309 від 23.11.2010р.) обстеження земельних ділянок №77 та №79 по вул. Трубарівській в м.Прилуки Чернігівської області встановлено (а.с. 19-20): - будівля сараю та літньої кухні (за планом земельної ділянки зазначені під літерою Б-1), що належить [PERSON], розташована на межі із земельною ділянкою № 79 ([PERSON]В.) та при цьому відсутній доступ до зовнішніх стін такої будівлі; - порушень у розміщенні кліток для кролів відносно будинку [PERSON] не виявлено; - власником садиби № 79 по вул. Трубарівській [PERSON] з порушенням вимог, визначених.3.26 ДБН України 360-92, споруджено літній навіс для утримання худоби (на відстані 0,7 м), тобто на відстані ближче 12 м від житлового будинку [PERSON] та підлягає знесенню. Згідно вимог ст.ст. 319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 103 Земельного кодексу України землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. За змістом статей 98-100 ЗК України землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для, у тому числі, права проходу, встановлення будівельних риштувань з метою ремонту будівель та споруд та інші земельні сервітути. За таких обставин, коли літній навіс для утримання худоби розміщений [PERSON] із порушенням вимог ДБН, то такий підлягає знесенню. Суд також погоджується із висновками спеціалістів узгоджувальної комісії з приводу відсутності порушень у розміщенні кліток для кролів відносно будинку [PERSON]. У той же час, суд визнає законними та обгрунтованими позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення земельного сервітуту для обслуговування по периметру належної йому будівлі сараю та літньої кухні шляхом надання йому можливості права проходу та виконання ремонтних робіт по земельній ділянці шириною 1 метр, яка знаходиться у суміжного землекористувача [PERSON] Задовольняючи таким чином позовні вимоги, судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 17 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 37 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial