overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

09.06.2011 року позивачка звернулася до суду з позовом про поділ спільно нажитого майна подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з 1985 року перебуває з відповідачем у шлюбі. В період шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.01.1996 року, її чоловіком [PERSON] було придбано будинок за адресою: вул. Зарічна, 1, с. Гульськ, Новоград-Волинський район. На даний час відносини між ними погіршились тому вона просить визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку та виділити їй в натурі її частину. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав, не заперечував проти визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку за адресою: вул. Зарічна, 1, с. Гульськ, Новоград-Волинський район та виділу їй у власність її частини. У звязку з тим, що відповідач позов визнав, сторони дійшли згоди доручити Комунальному підприємству «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» надати можливі варіанти поділу будинку за адресою: вул. Зарічна, 1, с. Гульськ, Новоград-Волинський район на дві рівні частини. Згідно наданого висновку КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» зазначений будинок можливо розділи на дві рівні частини двома варіантами. Сторонами досягнуто згоди щодо варіанту поділу № 1, згідно якого позивачці [PERSON] переходить у власність: коридор 1-8, комора 1-7, кімната 1-9, кімната 1-10, частина передпокою 1-1 (8,7 м2), ганок №1, убиральня «Г». У той же час відповідачу [PERSON] виділяється наступне: веранда «а», ганок №2, частина передпокою 1-1, кухня 1-2, убиральня 1-3, коридор 1-5, ванна 1-4, кімната 1-6, погріб №3. Крім цього сторони домовилися, що позивачці переходить у власність сарай «В» а відповідачу сарай «Б». Також, за спільною домовленістю позивачка та відповідач погодилися на сплату судових витрат та витрат повязаних з наданням висновку КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» у рівних частинах. Як зазначалося вище відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує щодо його задоволення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов в частині визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку, що знаходиться за адресою: вул. Зарічна, 1, с. Гульськ, Новоград-Волинський район та виділення їй відповідної частини. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки суд не знаходить підстав для його задоволення та позивачкою не надано доказів на підтвердження порушених її прав чи охоронюваних законом інтересів у тій частині. Оскільки позивачка згідно законодавства звільнена від сплати судового збору то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в інтересах свого \\недієздатного чоловіка [PERSON], опікуном якого вона є. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона разом з чоловіком проживають в квартирі [ADDRESS]. Квартира була приватизована в 2003році на чоловіка та його сина [PERSON] в рівних частках по 1/2 кожному. Квартира складається з двох кімнат, жилою площею 27,4кв.м., загальна площа становить 45,4кв.м. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири. Віідповідно 21.11.2010р. Дванадцятою держнотконторою було видано свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким відповідачами, які є спадкоємцями першої черги та її чоловіком отримано в спадщину по 1/4 частині квартири. Таким чином [PERSON] належить 5/8 частин квартири,що відповідає 17,12кв.м. а відповідачам 3/8, що відпвідає 10,2кв.м. Відповідно просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши [PERSON] в користування кімнату площею 17кв.м., відповідачам в користування кімнату 10,4кв.м. Суд,належним чином повідомляв відповідача про день слухання справи .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 08 червня 2011 року відмовлено у позові [PERSON] про стягнення з Прилуцького МВ УМВС України в Чернігівській області 6 000 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 4 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Додатковим рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 27 липня 2011 року з [PERSON] на користь місцевого бюджету м. Прилуки стягнуто 1717 грн. судового збору. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати додаткове рішення суду, вважаючи що це рішення не може бути виконане, оскільки справа № 2-497 за його позовом, на думку апелянта, фактично не розглядалась, його залишили без доходів з великими боргами, а відповідач не поніс заслуженого покарання. Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального закону та Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито в частині стягнення судового збору з позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди і підлягає зміні в частині стягнення судового збору із заяви про відшкодування моральної шкоди. Апеляційна скарга, таким чином, підлягає частковому задоволенню. Пунктом „а ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито встановлено, що з позовних заяв сплачується державне мито у розмірі 1% ціни позову, але не менше трьох і не більше 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ціна позову, який було заявлено [PERSON] становила 6 000 000 грн. Отже, розмір державного мита відповідно до названого нормативного акта має дорівнювати 100 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, що становить 1700 грн. Розмір державного мита з позовних вимог про відшкодування моральної шкоди має визначатись, за відсутності позовних вимог про захист честі і гідності, згідно з п. „д ч.1 ст. 3 Декрету „Про державне мито і становить 0,5 неоподатковуваного мінімуму громадян, тобто 8,50 грн. Судом першої інстанції помилково стягнуто 17 грн., тобто 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що передбачено п. ж ч.1 ст. 3 Декрету, який визначає розмір державного мита із позовних заяв про захист честі та гідності, а такі вимоги позивачем у даній справі не заявлялись. Посилання апелянта на те, що справа не розглядалась судом є безпідставними. Вимоги про скасування заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду від 08 червня 2011 року не можуть бути предметом розгляду апеляційного суду, оскільки ухвалою судді апеляційного суду від 15 серпня 2011 року апеляційна скарга на вказане заочне рішення визнана неподаною і повернута апелянту.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

11.08.2011 року позивач ДП ВК Краснолиманськазвернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої підприємству, посилаючись на те, що відповідач по справі працював на ДП ВК КраснолиманськаВСП ЦЗФ Краснолиманськаз 22.01.2007 року по 10.07.2008 року електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування. Після звільнення за ним залишився своєчасно не повернутий аванс у сумі 545,78грн., що йому був виплачений на планову відпустку і який утримати з нього не можливо оскільки [PERSON] після відпустки звільнився. 20.11.2008 року відповідач написав розписку в бухгалтерію підприємства про те, що він зобовязується погасити заборгованість, яка становить 545,78грн., починаючи з січня 2009 року. У встановлений строк борг підприємству не повернув, станом на 15.07.2011 року зазначену суму не сплатив, незважаючи на вимоги підприємства про повернення суми, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ДП ВК Краснолиманськасуму заборгованості в розмірі 545,78грн., а також судові витрати, понесені при поданні позову до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працював на ДП ВК КраснолиманськаВСП ЦЗФ Краснолиманськаз 22.01.2007 року по 10.07.2008 року електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування (а.с.10). Після звільнення [PERSON] з підприємства за ним залишився своєчасно не повернутий аванс у сумі 545,78грн., що йому був виплачений на планову відпустку (а.с.8,9) і який відповідач зобовязався погасити, що підтверджується розпискою від 20.11.2008 року на а.с.13. Станом на 15.07.2011 року зазначену суму відповідач не сплатив, незважаючи на вимоги підприємства про повернення суми (а.с.14,16), чим спричинив підприємству шкоди на суму 545,78грн. У відповідності до ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ДП ВК Краснолиманськапро стягнення з [PERSON] суми у розмірі 545,78грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., сплачені при наданні позову до суду (а.с.4,5). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

В провадженні суду знаходиться вказана справа. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ј частини заробітку щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 19 грудня 2003 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємоповаги, взаємодопомоги, дружби та любові з боку останнього, зловживання спиртними напоями. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з вересня 2010 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, немає. Позивач переконана, що подальше спільне проживання однією сімєю та збереження шлюбу не можливе. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає, ніде не працює. Позивач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, заявила клопотання про заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах: Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї неможливі. Як вбачається з матеріалів справи, шлюбні відносини між подружжям припинені. Сімя розпалася і зберегти її неможливо, сторони бажають шлюб розірвати за таких обставин збереження сімї неможливе та позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідач в порушення своїх обовязків, передбачених ст.180 СК України, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому з нього належить стягнути аліменти на утримання дитини. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 51,00 грн., а на підставі ст.81 ЦПК України стягнути 120,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло мотивуючи тим, що їй на праві власності належить будинок №3 по вул.Радянська в с.Святогорівка Добропільського району Донецької області. В подальшому номер будинку було змінено на №7. З 18 січня 1994 року в цьому будинку зареєстрований [PERSON], шлюб з яким її донька [PERSON] розірвала 23 травня 2008 року. З 2002 року відповідач у вказаному будинку не проживає, його особистих речей в будинку немає. Тому вона просить зобовязати [PERSON] знятися з реєстраційного обліку за адресою: с.Святогорівка, вул.Радянська, буд.№3. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі ст.224 ЦПК України. Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Бобропільським БТІ 4 серпня 1992 року, позивачу належить будинок №3 по вул.Радянська в с.Святорогівка, Добропільського району Донецької області. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що між сторонами була досягнута домовленість по спірній житловій площі і крім того відповідач після розірвання шлюбу перестав бути членом сімї власника житла. Не проживання відповідача за місцем реєстрації з 2002 року підтверджується поясненням свідка [PERSON] та актом Святогорівської селищної ради від 22 березня 2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, де вказав, що 06.07.1991 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] початку подружнього життя відносини між сторонами були нормальними, основані на взаємній повазі та коханні один до одного. Але поступово відносини почали погіршуватися, сторони перестали розуміти один одного, з 1996 року сторони не проживають разом. Позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, укладений 06.07.1991 року. В судове засідання позивач не з?явився, надав суду заяву в якій позов підтримав та просив його задовольнити, просив суд проводити розгляд справи без його участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з?явилася, надала суду заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, просила проводити розгляд справи без її участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-КГ №062360, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, сторони є подружжям з 06.07.1991 року. Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати щомісячно аліменти із відповідача [PERSON] на утримання чотирьох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку, але не менше мінімального розміру встановленого законодавством. В судове засідання позивачка не зявилася, подала заяву в якій просить слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Згідна на заочний розгляд справи. Позовні вимоги мотивує тим, що 11 вересня 2009 року між нею та відповідачем був розірваний шлюб. Від шлюбу у них народилася четверо дітей. Відповідач проживає окремо від неї та дітей, матеріально їх не забезпечує. Діти знаходяться на її утриманні . Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляджу справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: Сторони розірвали шлюб 11.09.2009 року , що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 11.09.2009 року. Від шлюбу у них народилася четверо дітей : син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] , батьками яких є сторони, що стверджується свідоцтвами про народження. Діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком , між батьками дитини не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обовязку по утриманні дочки. Суд вважає , що позов слід задоволити частково, оскільки посилання позивачки на стягнення аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними, оскільки до такого розміру аліментів проводиться доплата органами соціального захисту в разі недостачі стягнутих аліментів з відповідача до вказаної межі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 02.06.2007 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області по актовому запису за №45. Шлюб для обох перший. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Сім'я розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаєморозуміння, у них різні погляди на життя. Миритися не бажає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Маланчук». Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримує повністю. Згідна на постановления заочного рішення. Відповідач у судове засідання також не з'явився, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин та у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 02.06.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області по актовому запису за №45 (свідоцтво 1-МИ №023589). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Сім'я фактично розпалась, поновлювати її сторони не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

У серпні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Чечельницького району Вінницької області про визначення судом додаткового строку достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. В заяві зазначив, що 02.03.2009 року у селі Бритавка померла його бабка [PERSON], яка заповідала все своє майно йому. Про наявність заповіту йому стало відомо лише у квітні 2011 року, а тому він вважає, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин і просить його продовжити. У судове засідання позивач не з"явився. Представник відповідача - сільський голова [PERSON] сільської ради Чечельницького району Вінницької області [PERSON] у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши відповідача [PERSON], вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. З копії заповіту (а.с. 5) вбачається, що [PERSON] належне її майно заповіла [PERSON] Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] померла 02.03.2009. Строк для прийняття спадщини закінчився 02.09.2009 року. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки з позовної заяви позивача вбачається, що строк для прийняття спадщини було пропущено в зв'язку з тим, що позивач довідався про заповіт лише у квітні 2011 року , то суд вважає, що [PERSON]пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, і йому необхідно визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини померлої [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в котрій зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 1984 року у Дешинській сільській раді Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 8. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім, та проживає окремо. Однак сімейне життя в них не склалося, шлюбні відносини сторони не підтримують, ведуть різні бюджети, прожв звязку з чим позивачка просила шлюб розірвати.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову.. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач позов визнав, та визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання відповідачем позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved