Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

В липне 2011р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі та гідності, спростуванні недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди. Позивачка зазначала, що 8 червня 2011р. відповідачка в судовому засіданні в Заводському районному суді подала свої заперечення на позовну заяву [PERSON], в якої зазначила:"[PERSON] є підлою і кримінальною особою, через що померла наша мати, [PERSON], страждає хворобою алкогольна шизофренія- синдром маніакальної величності." Позивачка вказувала, що відомості які були викладені у зазначеному запереченні є недостовірнирними, містять безпідставні звинувачення та такі, що порочать її честь і гідність. В зв'язку з чим позивачка просила суд зобов'язати [PERSON] спростувати поширену недостовірну інформацію, викладену у запереченнях нгаданих суду, а саме: "[PERSON] є підлою і кримінальною особою, через що померла наша мати, [PERSON], страждає хворобою алкогольна шизофренія- синдром маніакальної величності", шляхом вибачення перед позивачкою в суді в присутності свідків. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн. У судовому засіданні позивачка, її представник підтримав свої вимоги, виходячи з тих же підстав, які вказані в тексті позовної заяви. Відповідачки у судовому засіданні позов не визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, суд встановив наступне. В заводському районному суді м. Миколаєва в судовому засіданні 8 червня 2011р. при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру частки в домоволодінні, [PERSON] були надані суду заперечення, в якої відповідачка зазначила:"[PERSON] є підлою і кримінальною особою, через що померла наши мати, [PERSON], страждає хворобою алкогольна шизофренія- синдром маніакальної величності". Стаття 34 Конституції України, яка відтворює положення ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі-Конвенція), зазначає, що кожен має право на свободу виявлення поглядів. У свою чергу, Європейський суд по справі "Лігенс проти Австрії" (1986р.) доповнив розуміння цього природного права людини, підкресливши, що :"необхідно відрізняти факти від оціночних суджень. Наявність фактів можливо довести, а правдивість оціночних суджень-ні". Згідно зі ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних. Зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У той же час п. 2 ст. 10 Конвенції та ч. 2 ст. 34 Конституції України ьзазначено, що здійснення цих свобод може підлягати обмеженням для захисту репутації або прав інших осіб. Відповідно до ст. 40 Коституції України , усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Як зазначено у постанові №1 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і вразі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь , проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. таким чином вказані відомості не містять фактичних даних, є оціночними судженнями, не є поширенням недостовірної інформації та розгляються судом як реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне відмовити в зсадоволенні позову у повному обсязі, в зв'язку з безпідставністю позовних вимог. На підставі ст. ст. 34, 40 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. ст. 46, 47, 49, Закону України "Про нформацію",

Outcome: dismissed