Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-27 00:00:00

Позивач, посилаючись на приписи ст.16, 365, 392 ЦК України, звернувся до суду з позовом в якому просить суд: - припинити право власності відповідача на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Іванівка, вулиця Дружби,32; - визнати за ним право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Іванівка, вулиця Дружби,32; - виплатити відповідачу 15962,38 грн, як вартість 1/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Іванівка, вулиця Дружби,32. Позов [PERSON] обґрунтовує тим, що він та відповідачка є співвласниками будинку з надвірним будівлями, що розташований по вулиці Дружби,32 у с. Іванівка, Чернігівського району, у 7/8 частин він та в 1/8 його частині відповідачка. З моменту набуття відповідачем права власності на частину будинку, позивач неодноразово пропонував їй отримати грошову компенсацію, виходячи з того, що її частка є незначною, вона не може бути виділена в натурі, а [PERSON] в будинку не проживає, тим більше спільне проживання з нею не можливе, так як не дивлячись на те, що вона є сестрою позивача, між ними виникли дуже неприязні відносини, повязані з поділом спадщини, яка дісталася від їх батька. Позивач проживає з чоловіком у 4-х кімнатній квартирі в м. Чернігові і не має потреби в житлі, тому припинення права власності не завдасть їй істотної шкоди. Зазначені обставини встановлені висновком судово-будівельної експертизи від 15.12.2011 року, яка призначалась у справі за позовом відповідачки до позивача про розподіл житлового будинку з надвірними спорудами. Крім того, висновком експерта встановлено, що ринкова вартість 1/8 частини спірного майна становить 15962,38 грн. Зазначену суму коштів позивачем перераховано на депозитний рахунок суду. /а.с.2-5/ У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви, виклали факти зазначені в позові, просили суд задовольнити позов повністю. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення пояснивши це тим, що така позиція його довірительниці, яка не бажає відчужувати свою частину спірного будинку, так як це її батьківщина. Судом після заслуховування пояснень сторін, зясовано усі обставини на які вони посилаються та досліджено докази, якими вони їх обґрунтовують. Згідно положень частини 1-3 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, крім іншого, визнання права, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За змістом норми цивільного права, що викладена вище, згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не вимагається, позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду. Досліджені судом матеріали справи свідчать, що [PERSON] має у власності 7/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Іванівка, вулиця Дружби,32. Таке право він набув на підставі договору дарування від 08.11.2006 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.11.2010 року. /а.с.6-10/ В свою чергу [PERSON] є власницею 1/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Іванівка, вулиця Дружби,32, і це право вона набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. /а.с.11, 45-46/ Крім того, відповідачка та її сімя має у власності квартиру [ADDRESS] (колишня вулиця Леніна) в м. Чернігові. /а.с.47/ Співвласність сторін на спірне домоволодіння підтверджується і даними технічного паспорту на житловий будинок. /а.с.12/ За даними Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у користуванні колишнього власника будинку №32 по вулиці Дружби у с. Іванівка, Чернігівського району [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,40 га, з яких 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,15 га для ведення особистого селянського господарства. /а.с.38-43/ Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України). З висновку №С-223 від 15.12.2011 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної в рамках цивільної справи №2-13/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл житлового будинку встановлено, що виділення в натурі 1/8 частини житлового будинку, що розташований по вулиці Дружба,32 в с. Іванівка, Чернігівського району, є неможливим. Розподіл будинку з господарськими будівлями, з технічної точки зору, є неможливим. Розмір компенсації за не отриману 1/8 частку будинку з господарськими будівлями дорівнює її ринковій вартості і складає 15962,38 грн. Так як розподіл будинку не можливий, то і не передбачаються варіанти порядку користування присадибною ділянкою. З мотивувальної частини висновку експерта вбачається, що оцінка обєкту нерухомості проведена порівняльним підходом, котрий в силу добре розвинутої системи інформаційного забезпечення дає більш обєктивні результати. Обєкт нерухомості оцінений з врахуванням земельної ділянки, що є неприватизованою і має площу 4000 м2. /а.с.16-26, додаток ц/с №2-13/12 а.с.52-60/ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Даний висновок експерта є належним та допустимим доказом, який підтверджує ту обставину, що розподілити спірний будинок між сторонами, у відповідності до їх часток, з технічної точки не можливо, як і не можливо виділити відповідачці в натурі 1/8 частину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Пленум Верховного Суду України в постанові №20 від 22.12.1995 року зазначив, що вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Оскільки оцінка спірного обєкту нерухомості проведена порівняльним підходом, з врахуванням цін на аналогічні обєкти продажу в Чернігівському районі та з врахуванням неприватизованої земельної ділянки площею 4000 м2, то суд погоджується з визначеним експертом розміром компенсації за 1/8 частку будинку з господарськими будівлями, яка становить 15962,38 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши надані сторонами суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд, виходив із того, що позивачем надані належні та допустимі докази наявності у нього права вимагати припинення права власності відповідачки на її частку в спірному домоволодінні, на підставі ст.365 ЦК України. Зокрема, між сторонами у справі склались неприязні стосунки, які унеможливлюють спільне користування та володіння спірним будинком, відповідач не претендує на свою частку в будинку, а бажає її залишити лише із-за того, що це батьківщина, і припинення права власності на частку не завдасть істотної шкоди її інтересам, адже вона має власне житло. Як суд зазначив вище, частку відповідачки в натурі неможливо виділити, як і не можливо розподілити спірний будинок між сторонами, у відповідності до їх часток, оскільки частка є незначною. Натомість відповідачка не надала належних та допустимих доказів можливості порушення її прав з боку позивача. Оцінивши всі зібрані у справі докази, суд дійшов обєктивного висновку щодо наявності підстав, визначених ч.1 ст.365 ЦК України, для припинення права [PERSON] на 1/8 частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника [PERSON] При цьому, суд враховує, що за змістом ч.1 ст.365 ЦК України для припинення права власності на частку у спільному майні достатньо однієї з чотирьох умов, передбачених цією статтею, а згідно з ч.2 ст.365 ЦК України, обовязковою умовою задоволення позову є попереднє внесення особою вартості частки майна на депозитний рахунок суду, що безпосередньо і було здійснено позивачем по справі. /а.с.2/ Оскільки суд прийшов до висновку про припинення права власності відповідачки на 1/8 частину спірного будинку, то відповідно до приписів статті 328 ЦК України таке право необхідно визнати за позивачем. Так як позов [PERSON] задовольняється судом повністю, то з [PERSON], у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 214,60 грн, повязані зі сплатою судового збору при подачі позову до суду. /а.с.1/ На підставі викладеного,

Outcome: approved