Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

У березні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 24 серпня 2010 року померла його баба, [PERSON], а 04 листопада 2010 року помер дід [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння № 29/44 по вул.Войнич у м.Маріуполі та земельної ділянки за цією ж адресою. Вказане домоволодіння [PERSON] заповів позивачеві. Позивач як єдиний спадкоємець за заповітом фактично прийняв спадщину, вступив у розпорядження та володіння спадковим будинком, однак не має можливості оформити правовстановлюючі документи на будинок, оскільки дід при житті самочинно переобладнав літню кухню літ.Б-1 в нежитлову прибудову літ.А1-1 з погребом літ.А1/п, загальною площею 24,7 кв.м. та збудував гараж літ.Г-1. Просив визнати за померлим дідом право власності на самочинно побудовані та переобладнані побудови, визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування за заповітом після діда. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник Маріупольської міської ради в попередньому судовому засіданні проти позову не заперечувала, в судове засідання не з’явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] на підставі договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування, посвідченого Жданівською нотаріальною конторою за № 423 від 14.01.1970р., є власником домоволодіння № 29/44 по вул.Войнич у м.Маріуполі, розташованого на земельній ділянці, що належить [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку № 1534 від 06.09.2000р. Згідно довідки БТІ за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON] самочинно переобладнали літню кухню літ.Б-1 в нежитлову прибудову літ.А1-1 з погребом літ.А1/п, загальною площею 24,7 кв.м. та збудували гараж літ.Г-1, які згідно висновку технічного експерта в галузі будівництва від 06.02.2012р. відповідають будівельно-технічним нормам України. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка його здійснила, якщо це не порушує прав інших осіб. 24 серпня 2010 року померла [PERSON], а 04 листопада 2010 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть. Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу за реєстр.№ 2126 від 29.05.2008р., [PERSON] заповів все належне майно онуку [PERSON] Відповідно до вимог ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину: вступив у володіння та розпорядження спадковим майном, є єдиним спадкоємцем за заповітом, оскільки син померлих і батько позивача [PERSON], який є спадкоємцем першої черги за законом після батьків, від прийняття спадщини відмовився. Отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки Маріупольське БТІ не видає витяг з реєстру прав власників на нерухоме майно. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, визнавши право власності за ним після баби та діда в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved