Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 06.06.2008 року між ПАТ Державний експортно-імпортний банк та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 52108С53, відповідно до умов якого позивач надає відповідачці кредит у сумі 50000,00 доларів США , строком до 05.06.2015р., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі в строки та в порядку , встановлених кредитним договором . Відповідно до кредитного договору відповідачка зобов`язалася в період з 1 по 15 число щомісячно, сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 17,55% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка починаючи з грудня 2008 року неодноразово порушувала вимоги п.п. 2.4.1,2.5.1 кредитного договору в частині погашення кредиту та сплати відсотків. Зокрема, відсотки за користування кредитом починаючи з липня 2009 року взагалі не сплачувалися. Відповідно до п.п. 2.6.2 договору, позичальник зобов`язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за договором, протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо: - позичальник не виконав будь-яке зобов`язання за цим договором; - позичальник є фінансово неспроможним; - проти позичальника або поручителя порушено карну справу; - втрачено, зіпсовано або пошкоджено предмет іпотеки/застави; - в інших випадках, передбачених цим договором, право чинами укладеними з метою забезпечення зобов`язань позичальника за цим договором, та чинним законодавством України; - позичальником не виконано зобов`язання щодо страхування предмету застави на користь банку та на умовах, що задовольняють банк; - виникла і триває хоча б одна з подій, вказаних у підпунктах 3.1.2.1-3.1.2.6 кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором , 06.06.2008 року відповідач [PERSON] та позивач уклали договір іпотеки. Згідно договору іпотеки відповідач [PERSON] надавав у іпотеку нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 134,2 кв.м., житловою площею 82,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Майно належить відповідачу на праві власності . Договір є кредитним договором, за яким банк зобов`язується надати грошові кошти відповідачці у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачка зобовязання не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 458 281,87 грн.. Позивач просить стягнути заборгованість в зазначеній сумі , судові витрати з відповідачів по справі, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися вдруге про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та відповідно до ст.. 224 ЦПК України зі згоди представника позивача винести заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 06.06.2008 року між ПАТ Державний експортно-імпортний банк та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 52108С53, відповідно до умов якого позивач надає відповідачці кредит у сумі 50000,00 доларів США , строком до 05.06.2015р., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі в строки та в порядку , встановлених кредитним договором . Відповідачка починаючи з грудня 2008 року неодноразово порушувала вимоги п.п. 2.4.1,2.5.1 кредитного договору в частині погашення кредиту та сплати відсотків. Зокрема, відсотки за користування кредитом починаючи з липня 2009 року взагалі не сплачувалися. Відповідно до п.п. 2.6.2 договору, позичальник зобов`язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів за договором, протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо: - позичальник не виконав будь-яке зобов`язання за цим договором; - позичальник є фінансово неспроможним; - проти позичальника або поручителя порушено карну справу; - втрачено, зіпсовано або пошкоджено предмет іпотеки/застави; - в інших випадках, передбачених цим договором, право чинами укладеними з метою забезпечення зобов`язань позичальника за цим договором, та чинним законодавством України; - позичальником не виконано зобов`язання щодо страхування предмету застави на користь банку та на умовах, що задовольняють банк; - виникла і триває хоча б одна з подій, вказаних у підпунктах 3.1.2.1-3.1.2.6 кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] та позивач, 06.06.2008 року уклали договір іпотеки. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідач надавав іпотеку нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 134,2 кв.м., житловою площею 82,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності . Договір є кредитним договором, за яким банк зобов`язується надати грошові кошти відповідачці у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст..1054 Цивільного Кодексу України та умов укладеного договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 509,526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Крім того, зобов`язання є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від божника його обов`язків. Вирішуючи питання про спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки суд вважає, що хоча умовами договорів і зазначено порядок позасудового звернення стягнення, суд не може керуватися ними при виборі способу звернення, оскільки кредитор не є суб`єктом примусового стягнення ( стаття 2 Закону України „Про виконавче провадження) і не може примусити боржника, всупереч його волі, до певної поведінки. Це застереження у договорі іпотеки можливо реалізувати лише шляхом укладення окремого договору між кредитором та боржником і саме цим договором можливо урегулювати їх відносини. Національна правова система побудована на інститутах добровільного та примусового виконання зобов`язань, і лише буланс та прозорість їх функціонування у будь-яких суспільних відносинах гарантує дотримання прав, свобод та інтересів його учасників. Цю позицію підтверджує цивільний кодекс України, засадами якого є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених конституцією України та законом, рівність сторін перед законом, їх вільне волевиявлення, справедливість, добросовісність та розумність тощо (стаття3) . Тому, суд вважає зе необхідне застосувати при зверненні стягнення саме процедуру прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною 458 281,87 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved