Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на наступне. 12 травня 2002 року померла мати позивача та відповідача [PERSON], після чого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 67-б, по вул.. Дзержинського в м. Білгород-Дністровському, Одеської області та земельної ділянки № 67-б, вул.. Дзержинського м. Білгород-Дністровського, площею 0,0584 га. 01 серпня 2003 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про відмову від спадщини за законом на користь іншого спадкоємця, згідно з яким відповідач, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом протягом семи років з моменту укладення договору повинен сплатити позивачу грошову суму у розмірі 30 000 доларів США. Однак, 01 серпня 2010 року строк виконання умов договору сплинув, а відповідач так і не виплатив позивачу обумовлену договором суму грошей та в добровільному порядку врегулювати спір відмовляється, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву згідно з якою, заперечень стосовно позовних вимог він не має, визнає їх в повному обсязі та просить суд задовольнити їх, судове засідання провести без його присутності. Третя особа у судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 травня 2002 року померла мати сторін [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 348177. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: - житлового будинку з господарчими спорудами № 67-б, що знаходиться в м. Білгород-Дністровському, Одеської області, вул.. Дзержинського, та в цілому складається з житлового будинку літ. «Д» житловою площею 82,1 кв.м., загальною площею 258,8 кв.м., господарських споруд: «Б» - сауни, «Є»- навісу, та споруд № 1-9, 1, 11 розташованих на земельній ділянці площею 584 кв.м., яка знаходиться у приватній власності; - земельної ділянки № 67-б, що знаходиться в місті Білгород-Дністровський, Одеської області на території Білгород-Дністровської міської ради, вул.. Дзержинського, площею 0,0584 га. Цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку і господарчих будівель. Позивач та відповідач були єдиними спадкоємцями першої черги за законом. 01 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про відмову від спадщини за законом на користь іншого спадкоємця. Згідно з умовами цього договору, позивач відмовляється від належної йому частки (1/2) спадкового майна на користь [PERSON], а відповідач, в свою чергу, зобовязується, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом протягом семи років з моменту укладення договору, сплатити [PERSON] грошову суму у національній валюті України еквівалентну сумі у розмірі 30 000 доларів США на дату виконання зобовязання відповідно до курсу НБУ. Згідно п.6 Договору, останньою датою виконання зобовязання по даному Договору є 01.08.2010 р. 12 серпня 2003 року відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВАО № 009456, згідно з яким він є спадкоємцем всього майна померлої [PERSON], що підтверджує факт виконання позивачем своїх обовязків по укладеному між ними договору 01 серпня 2003 року. Однак, 01 серпня 2010 року строк виконання умов договору сплинув, але відповідач, всупереч умов договору від 01 серпня 2003 року, не виконав взяті на себе зобовязання, тобто не сплатив позивачу обумовлену між ними суму грошей, та на неодноразові звертання позивача відмовляється сплатити обумовлену договором грошову суму. Відповідно до вимог ст.. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст.. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.. 629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ст.. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобовязання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду законної сили про зміну або розірвання договору.

Outcome: approved