Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Карлівської районної спілки споживчих товариств і просить суд визнати за нею право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлові (громадські) будівлі: 3 гаражі, що значаться під літерою А-1в технічному паспорті і знаходяться в м. Карлівка по вул. Леніна, 52г; погріб - А-1, який знаходиться в м. Карлівка по вул. Леніна, 52д; склад - А-1? який знаходиться в м. Карлівка по вул. Леніна, 52Е. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 червня 2003 року згідно договору купівлі-продажу серії ВАК № 957574 вона придбала у власність нежитлову будівлю (холодильник) загальною площею 599,30 кв. м., що розташована за адресою: м. Карлівка Полтавської області, вул. Леніна, 48а. Після придбання нежитлової будівлі (холодильника), земельна ділянка загальною площею 0,1642 га, на якій знаходиться будівля, була надана їй в оренду Карлівською міською радою, про що було укладено договір оренди землі від 12 листопада 2004 року. 5 жовтня 2010 року укладено додатковий договір оренди, яким продовжено термін оренди землі строком на 5 років. На орендованій земельній ділянці знаходяться нежитлові будівлі, а саме: 3 гаражі, погріб, склад. 06 травня, згідно договору купівлі-продажу № 1, вона придбала у власність у Карлівської районної спілки споживчих товариств, нежитлові будівлі (гаражі) в кількості 3 штуки, погріб (підвал), склад, що розташовані на орендованій нею земельній ділянці в м. Карлівка по вул. Леніна, 48, для подальшого розібрання під будівельні матеріали. 02 жовтня 2007 року вона придбала у Карлівської міської ради орендовану нею земельну ділянку, розташовану в м. Карлівка по вул. Леніна, 48, згідно договору купівлі-продажу серії ВКА № 462221. Протягом 2008-2011 років вона без належного дозволу і належно затвердженого проекту, провела ремонт та реконструкцію вище перерахованих будівель. 12 січня 2011 року було виготовлено технічні паспорти на громадські будівлі, а саме: 3 гаражі - А-1, (площею 33,9 кв. м., 25,4 кв.м. та 28,3 кв. м.), розташовані в м. Карлівка по вул. Леніна, 52г; погріб - А-1, площею 57,0 кв. м., що розташований в м. Карлівка по вул. Леніна, 52д; склад - А-1, площею 121,4 кв. м. що розташований в м. Карлівка по вул. Леніна, 52Е. В техпаспортах вона зазначена власником вищевказаного нерухомого майна. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу № 1 від 22 березня 2004 року підлягає нотаріальному посвідченню, проте відповідач ухиляється від виконання цієї вимоги. Позивач вважає, що оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, то договір є дійсним. В червні 2011 року вона звернулась з письмовою заявою до Приватного підприємства Полтавське БТІ Інвентаризатор, про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно. У реєстрації права власності та видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно. Позивач зазначає, що нежитлові будівлі побудовані на земельній ділянці, виділеній у встановленому законом порядку, при цьому не порушені права інших осіб і будівництво не суперечить суспільним інтересам. Претензій від органів державної влади та місцевого самоврядування, інших осіб з приводу даного будівництва не надходило. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги з підстав вказаних в позовній заяві і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій вони просять суд справу розглядати без участі їх представника і зазначають, що позовні вимоги визнають і не заперечують проти задоволення позову. Від третьої особи надійшла заява в якій вони зазначають, що проти задоволення позову не заперечують і просять суд розглядати справу без участі їх представника. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в ході попереднього судового засідання. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. З договору купівлі-продажу від 27.06.2003 р. вбачається, що [PERSON] придбала нежитлову будівлю (холодильник) загальною площею 599,30 кв. м., що розташована за адресою: м. Карлівка Полтавської області, вул. Леніна, 48а. (а.с. 5) Згідно договору купівлі-продажу від 06.05.2005 р. [PERSON] придбала 3 гаражі, погріб (підвал) та склад, що розташовані на земельній ділянці в м. Карлівка по вул. Леніна, 48. (а.с.9) Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.10.2007 р. [PERSON] придбала земельну ділянку, що знаходиться в м. Карлівка по вул. Леніна, 48а, загальною площею 2837 кв.м. (а.с.11) Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу від 06.05.2005 р. не було нотаріально посвідчено, оскільки відповідач, який є продавцем за цим договором від його нотаріального посвідчення та державної реєстрації відмовився. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу від 06.05.2005 р. на даний час є виконаним. Сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Тому такий договір є дійсним і позивач є законним власником придбаних нею, за цим договором, будівель. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], на належній їй земельній ділянці, самочинно перебудувала належні їй 3 гаражі, що значаться під літерою А-1в технічному паспорті і знаходяться в м. Карлівка, вул. Леніна, 52г; погріб - А-1, що знаходиться в м. Карлівка, вул. Леніна, 52д; склад - А-1, що знаходиться в м. Карлівка, вул. Леніна, 52Е. З матеріалів справи вбачається і це не було заперечено сторонами, що самочинне будівництво здійснено без порушення будівельних правил та норм на ділянці, що була надана у встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно. Скарг від сусідів чи інших осіб, органів місцевого самоврядування, з приводу самочинного будівництва не надходило. Визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності може бути визнано судом. Тому суд, вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на самочинне будівництво нежитлових (громадських) будівель, а саме: 3-х гаражів, погреба та складу.

Outcome: approved