Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

До Комінтернівського районного суду м. Харкова звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Харківська державна нотаріальна контора № 6 Дзержинського району м. Харкова, Харківська державна нотаріальна контора № 7 Комінтернівського району м. Харкова, опікунська Рада виконкому Комінтернівського району м. Харкова, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківської області, Харківська товарна біржа, про визнання недійсними заповіту, довіреності та договорів купівлі продажу квартири, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, анулювання реєстрації про право власності на квартиру, виселення з квартири. У судовому засіданні позивачі підтримали свій позов, та уточнили свої позовні вимоги за якими, остаточно, просять суд: поновити позивачам [PERSON] та [PERSON] строк позовної давності на звернення до суду; визнати недійсним заповіт від 09.12.1993 року від імені [PERSON] на користь [PERSON], засвідчений 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3 8973; визнати недійсною довіреність від 09.12.1993 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], засвідчену 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладений між [PERSON], в особі [PERSON] (за довіреністю від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8974), і [PERSON], засвідчений Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, реєстровий № 2-214; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладений між [PERSON] і [PERSON], засвідчений Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77. У ході судового розгляду справи з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Харківська державна нотаріальна контора № 7 Комінтернівського району м. Харкова, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання договору купівлі продажу дійсним, про визнання права власності на квартиру, про анулювання реєстрації права власності на квартиру, та зобовязання зареєструвати право власності на квартиру, звернулися [PERSON] та [PERSON]. Зустрічний позов було прийнято судом для сумісного розгляду с первісним позовом. У судовому засіданні позивачі за зустрічним позовом, підтримали свій позов, та уточнили свої позовні вимоги, за якими, остаточно, просять суд анулювати реєстрацію права власності на квартиру, та зобовязати КП «ХМБТІ» зареєструвати право власності на квартиру. Також, у ході судового розгляду справи, з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON]П, [PERSON], [PERSON], третя особа ХДНК № 7 Комінтернівського району м. Харкова, ХДНК № 6 Дзержинського району м. Харкова, про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом, надання додаткового строку для прийняття спадщини, звернулася [PERSON] Треті особи в судове засідання не зявились, про час, дату та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність. Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивачів за первісним позовом, - [PERSON] та [PERSON] та їх представника, які підтримали свій позов та заперечували проти зустрічних позовних вимог, відповідачів за первісним позовом та одночасно позивачів за зустрічним позовом, - [PERSON], [PERSON] та їх представника, також, відповідача за первісним позовом та одночасно позивача за зустрічним позовом [PERSON], які проти первісного позову заперечували, та підтримали свій зустрічний позов, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] придбав у власність у житловому будівельному кооперативі «Рубін» за ордером № 6374 серія «К» 2-х кімнатну ізольовану квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові, загальною площею 31 кв.м. на першому поверсі 5-ти поверхового будинку. За вищеозначену квартиру, відповідно до квитанції № 23 від 23.08.1988 року [PERSON] був повністю виплачений пай у сумі 3629,13 коп. 06.05.1989 року [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, [PERSON], яка в шлюбі стала [PERSON] 10.02.1994 року [PERSON] помер, про що складено запис акту про смерть № 77 від 11.02.1994 року. 18.02.1994 року в 7-ю ХГНК [PERSON] була подана заява № 75 (спадкова справа № 56/95) від імені неповнолітнього [PERSON], а також, [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], що постійно мешкав за адресою: квартира № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові. 18.02.1994 року після звернення до державної нотаріальної контори № 7 у м. Харкові із заявою про прийняття спадщини, позивачам стало відомо, що від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] мається заповіт, відповідно до якого, [PERSON] спадкує квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові. 04.03.1994 року зазначена квартира за договором купівлі - продажу № 2-214 від 04.03.1994 року, між померлим к тому часу [PERSON] та [PERSON] була відчужена на користь [PERSON]. Від імені [PERSON], договір купівлі продажу № 2-214 від 04.03.1994 року підписала [PERSON], що діяла за довіреністю від 09.12.1993 року реєстровий № 3-8974, засвідченої державним нотаріусом [PERSON] 6-ой ХДНК. 06.04.1994 року [PERSON], що діяла в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], та [PERSON], звернулися в Комінтернівський районний суд м. Харкова з позовною заявою (вхідний реєстраційний № 2463/76 від 06.04.1994 року) до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними заповіту й договору купівлі продажу квартири, надалі доповнили свої позовні вимоги визнанням недійсним також й довіреності (справа № 2 -293/2000). Згідно відповіді КП «ХМБТІ» від 16.05.1994 року право власності на кв. № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, зареєстровано на імя [PERSON], реєстровий № 58964 за договором купівлі - продажу, посвідченого Харківською товарною біржею 04.03.1994 року, реєстровий № 2-214. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.04.1994 року було накладено арешт на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, заборонивши [PERSON] відчуження вищеозначеної квартири до вирішення справи по суті. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року (головуючий суддя Юр'єва А.Н.) позов [PERSON] і [PERSON] був задоволений. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року в касаційному порядку не оскаржувалося і набуло законної чинності Судом був визнаний недійсним заповіт і довіреність від імені [PERSON], підпис якого, згідно висновку почеркознавчої експертизи, проведеної ХНДІСЄ їм [PERSON] виконана не [PERSON], у зв'язку із чим був визнаний недійсним і договір купівлі - продажу квартири, а сторони за договором були приведені у начальне положення, - покупець [PERSON] був виселений зі спірної квартири й на його користь з [PERSON] стягнено 400 гривень. 18.03.1998 року [PERSON] і [PERSON] до 7-ї ХДНК була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові після смерті [PERSON] На підставі реєстраційного посвідчення про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові на підставі довідки ЖБК «Рубін» № 48 від 21.11.1993 року й рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року, реєстровий № 58038/58964 від 14.04.1997 року, - на ім'я [PERSON] і [PERSON], було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.03.1998 року реєстр. № 3-1055, було засвідчене державним нотаріусом 7-ої ХДНК [PERSON] [PERSON], за договором купівлі - продажу № Н-3-77 від 22.04.1994 року, оформленому на ХТБ, продав, а [PERSON] купив квартиру № 3 у будинку № 3-а по Садовому проїзду в м. Харкові. У червні 1998 року [PERSON] і [PERSON] звернулися в Комінтернівський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] і [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю й виселенні із квартири № 3 по Садовому проїзду № 3 у м. Харкові, пізніше доповнивши свій позов вимогою до [PERSON] і [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажі від 22.04.1994 року квартири № 3 по Садовому проїзді №3 у м. Харкові (справа № 2 -281/2000). 24.02.1999 року [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру. У травні 1999 року заступником голови Харківського обласного суду у президію Харківського обласного суду був внесений протест у порядку нагляду, у якому ставилося питання про скасування рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року з направленням справи на новий розгляд у той же суд в іншому складі суду. Постановою президії Харківського обласного суду від 14.05.1999 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року було скасовано, а справа направлена на новий розгляд у Комінтернівський районний суд м. Харкова в іншому колегіальному складі суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.07.1999 року справа за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про виселення, визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, та зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру, - було припинено до розгляду по суті позову [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] і [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними заповіту, довіреності й договору купівлі - продажу квартири. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.03.2000 року (головуючий суддя Хачатуров Н.Н.) цивільна справа № 2 -293/2000 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту, довіреності, договору купівлі продажу, - недійсними, було залишено без розгляду через неявку сторін у справі в судове засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.05.2000 року (головуючий суддя Юр'єва А.М.) цивільна справа № 2 -281/2000 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про виселення, про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на квартиру, - було залишено без розгляду через неявку сторін у справі в судове засідання. У березні 2003 року [PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] з позовом про визнання права власності на квартиру й анулюванні свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.05.2005 року (головуючий суддя Богдан М.В.) цивільна справа № 2 -49/2005 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру й анулюванні свідоцтва про право на спадщину було закрито за заявою позивача [PERSON], який відмовився від позову й просив справу провадженням закрити. Згідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 102837 від 09.01.2007 року, [PERSON] помер 31.12.2006 року актова запис 63 від 02.01.2007 року. В судовому засіданні були оглянути оригінали та копії документів, яких долучено до матеріалів справи у якості письмових доказів, зокрема, договір купівлі - продажу № 2-214 від 04.03.1994 року, оформлений на ХТБ, яким [PERSON] в особі [PERSON], продав, а [PERSON] купив квартиру № 3 у будинку № 3-а по Садовому проїзді в м. Харкові; договір купівлі - продажу № Н-3-77 від 22.04.1994 року, оформлений на ХТБ, яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру № 3 у будинку № 3-а по Садовому проїзді в м. Харкові від імені [PERSON] на [PERSON] від 09.12.1993 року, реєстр. № 3-8974, засвідчену державним нотаріусом [PERSON] 6-ой ХДНК; заповіт [PERSON] на [PERSON] від 09.12.1993 року реєстр. № 3-8973, засвідчений державним нотаріусом [PERSON] 6-ой ХДНК; ордер на житлове приміщення № 6374 серії «К» від 26.08.1988 року; довідка жилищно - будівельного кооперативу «Рубін» від 22.11.1993 року; реєстраційне свідоцтво про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові на підставі довідки ЖБК «Рубін» № 48 від 21.11.1993 року, реєстр. № 58964 від 04.01.1994 року, видане ХМБТІ, заява від 11.02.1994 року від імені [PERSON], [PERSON] в 7-ю ХМНК про прийняття спадщини за законом на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові після смерті [PERSON]; висновок судово почеркознавчої експертизи № 3770 від 25.10.1994 року, що проведена експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. [PERSON], згідно висновку якої, підпис від імені [PERSON], що розташована в другому екземплярі довіреності від 09.12.1993 року, - виконана не самим [PERSON], а іншою особою; висновок судово - почеркознавчої експертизи № 1570 від 30.04.1996 року, що проведена експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. [PERSON], згідно висновку якої, підпис від імені спадкодавця [PERSON], що розташована на зворотному боці другого екземпляра заповіту на ім'я [PERSON] від 09.12.1993 року, зареєстрованого в реєстрі під № 3-8973, - виконана не [PERSON], а іншою особою; два рукописні записи прізвища й ініціалів «[PERSON]А.», у другому екземплярі довіреності від 09.12.1993 року, і в другому екземплярі заповіту від 09.12.1993 року, - виконана однією особою, але не [PERSON], а іншою особою; підпис у вигляді запису прізвища «Подлесный», розташована на 51- ом аркуші реєстру № 3-9 6-ої ХДНК за 1993 рік, проти записів 3-8973 - 3-8976, - виконана не [PERSON], а іншою особою. Приймаючи до уваги, що правовідносини щодо складання заповіту від 09.12.1993 року від імені [PERSON] на користь [PERSON], засвідченого 6-ою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3 8973; довіреності від 09.12.1993 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], засвідченої 6-ою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974; договору купівлі - продажу між [PERSON], в особі [PERSON] (за довіреністю від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8974), і [PERSON], засвідченого Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, реєстровий № 2-214, та договору купівлі - продажу між [PERSON] і [PERSON], засвідченого Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77, - виникли і реалізовувалися до набрання чинності нового Цивільного Кодексу України, суд застосовує до них положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 р. З матеріалів справи, зокрема висновку судової - почеркознавчої експертизи № 1570 від 30.04.1996 року, проведеної експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. [PERSON], вбачається, що підпис від імені спадкодавця [PERSON], що розташована на зворотному боці другого екземпляра заповіту на ім'я [PERSON] від 09.12.1993 року, зареєстрованого в реєстрі під № 3-8973, - виконана не [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням почерку [PERSON] Відомостей про те, що спадкодавець [PERSON] за обставинами, перерахованим у ст. 543 ГК України (1963 року) доручав будь кому від його імені підписати заповіт, - не має. За таких обставин позовні вимоги позивачів про визнання недійсним заповіту [PERSON] на [PERSON] від 09.12.1993 року реєстр. № 3-8973, засвідчений державним нотаріусом [PERSON] 6-ой ХГНК, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, за висновком судової - почеркознавчої експертизи № 3770 від 25.10.1994 року, проведеної експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. [PERSON], - підпис від імені [PERSON], що розташована в другому екземплярі довіреності від 09.12.1993 року, - виконана не самим [PERSON], а іншою особою. За таких обставин позовні вимоги позивачів про визнання недійсною довіреність від 09.12.1993 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], засвідчену 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 18.02.1994 року до 7-ої ХМНК [PERSON], від імені неповнолітнього [PERSON], а також, [PERSON] була подана заява № 75 (спадкова справа № 56/95) про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], що постійно мешкав за адресою: квартира № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові. Крім [PERSON] й [PERSON], - у [PERSON], інших дітей не було. [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження, видано 15.08.1972 року, актовий запис № 7705; [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видано 01.12.1977 року актовий запис № 10069. У відповідності із ст. 545 ЦК України (1963 року), якщо заповіт буде визнано недійсним, то спадкоємець, що був цим заповітом позбавлений спадщини, одержує право успадковувати на загальних підставах. У відповідності зі ст. 548 ЦК України (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець його прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. У відповідність зі ст. 549 ЦК України (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у керування або володіння спадковим майном або якщо він протягом шести місяців подав у державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON], як дружина померлого [PERSON], будь яких заяв про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], до нотаріальної контори не подавала, фактично у керування або володіння спадковим майном не вступила, про що заявила у судовому засіданні по справі. Також, суд зазначає, що обставини викладені у позовної заяві з додатковими вимогами, щодо надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщину, в обґрунтування яких, зазначено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, зокрема, ощадні книжки що належали померлому [PERSON], - рахунки № 09243 та № 07700264 у філії Ощадбанку № 6896 0289 Комінтернівського району м. Харкова, - є такими що не підтверджуються матеріалами справи, та фактично спростовуються поясненнями самої [PERSON], яка у судовому засіданні неодноразово вказувала на те, що будь якого майна після смерті [PERSON] вона не отримала, та не надала суду ані оригіналів ані копій вищезазначених ощадних книжок. При таких обставинах, заявлений [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зустрічний позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири та надання додаткового строку для прийняття спадщини, є необґрунтованим та безпідставним, та таким, що задоволенню не підлягає. Згідно ст.48 ЦК України недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону. Це ж підтверджено п.5 та п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», за якими, стаття 48 ЦК застосовується при порушенні встановленого порядку вчинення громадянами й організаціями дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обовязків; У відповідність зі ст. 48 ЦК України (1963 року), недійсної вважається угода, що не відповідає вимогам закону, у тому числі, що ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна зі сторін зобов'язана повернути іншій стороні все отримане по угоді. Договір купівлі - продажу квартири № 3 будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові, був укладений між [PERSON] (від його імені за довіреністю від 09.12.1993 року реєстровий № 3-8974 підпис виконано [PERSON]І.), і [PERSON], та був засвідчений Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, реєстровий № 2-214 . За висновком судової - почеркознавчої експертизи № 3770 від 25.10.1994 року, проведеної експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. [PERSON], - підпис від імені [PERSON], що розташована в другому екземплярі довіреності від 09.12.1993 року, - виконана не самим [PERSON], а іншою особою. Крім того, згідно до вимог ст. 9 ЦК України (1963 року) правоздатність громадянина виникає в момент його народження й припиняється смертю. Згідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 69 дія довіреності припиняється внаслідок смерті громадянина, яким видана довіреність. У судовому засіданні відповідач [PERSON], пояснила, що вона мешкала разом з [PERSON] на час його смерті, та саме вона його поховала. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що на момент підписання нею на Харківській товарній біржі від імені [PERSON] за довіреністю від 09.12.1993 року реєстровий № 3-8974, договору купівлі продажу квартири від 24.03.1994 року реєстровий № 2-214, вона безумовно знала про смерть [PERSON], тобто особи яка видала вищеозначену довіреність. Таким чином, з моменту смерті [PERSON], припинилася дія взагалі будь яких довіреностей, які були видані ним за його життя. Вбачається, що договір купівлі - продажу (реєстровий № 2-214) квартири № 3 будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові, був підписаний [PERSON] від імені [PERSON], на підставі вищеозначеної довіреності, вже після смерті [PERSON] Між тим, неповнолітній [PERSON], так саме як й [PERSON], у встановленому законом порядку прийняли спадщину після померлого [PERSON] Оскільки заповіт від 09.12.1993 року від імені [PERSON] на користь [PERSON], засвідчений 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3 8973, було виконано не [PERSON], а іншою особою, тобто заповіт від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8973 є недійсним, - відповідно, до ст. 548 ГК України (1963 року), з часу відкриття спадщини, саме [PERSON] та [PERSON], як спадкоємцям за законом, належало й спадкове майна до складу якого входила й квартира № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові. Таким чином, відчуження квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові за договором купівлі - продажу від 24.03.1994 року реєстровий № 2-214 від імені померлого [PERSON], поза волевиявленням [PERSON] та неповнолітнього на той час [PERSON], - є недійсним як невідповідний вимогам закону, та таким, що порушує права неповнолітнього, що згідно до ст. 48 ЦК України є підставою для визнання угоди недійсною. Згідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.02.2010 року ЖРЗПЗ № 9773 від 25122009 року 9773/1 від 18.01.2010 року, 9773/2 від 19.02.2010 року, з посиланням на висновок судової почеркознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. засл. Проф.. [PERSON] № 3770 від 25.10.1994 року та № 1570 від 30.04.1996 р., за якими підписи від імені [PERSON] у довіреності та заповіті на імя [PERSON] виконані не [PERSON], а іншою особою, - встановлено ознаки складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, але, у порушені кримінальної справи за ст. 190 КК України відмовлено, оскільки строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст.. 49 КК України стекли За ЦК 1963 p. недійсність нікчемного правочину повинна обов'язково бути підтверджена судом. За таких обставин позовні вимоги позивачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі - продажу між [PERSON], в особі [PERSON] (за довіреністю від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8974), і [PERSON], засвідченого Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За нікчемною угодою, яка підпадає під ознаки ст.48 ЦК України (в ред.1963р.), вважається, що правовідносини між сторонами взагалі не виникали, тобто у сторін відсутні права та обовязки, виходячи з норми такі юридичні наслідки виникають незалежно від волі сторін. У відповідність зі ст. 59 ЦК України (1963 р.) угода визнана недійсної, уважається недійсної з моменту її здійснення. Оскільки договір купівлі - продажу від 24.03.1994 року реєстровий № 2-214, недійсним з моменту його здійснення, - був підставою для укладення наступного договору купівлі продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, між [PERSON] і [PERSON], засвідченого Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77, - означений договір не є законним, і підлягає скасуванню, як такий, що не відповідає вимогам закону. Оскільки [PERSON] за договором купівлі - продажу від 24.03.1994 року реєстровий № 2-214 не набув права власності на предмет договору, а саме квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, він, тобто [PERSON] не мав права розпоряджатися спірною квартирою. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 5, 6, 11 Постанови «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» за № 3 від 28 квітня 1978р. з подальшими змінами та доповненнями, за правилами ст.48 ЦК України угода визнається недійсною при невідповідності її не тільки законові, а й іншим актам, виданим органами державної влади і управління в межах наданої їм компетенції. Згідно ст. 4 Закону України «Про власність», лише власник має право розпоряджатися майном, а тому договір купівлі продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, між [PERSON] та [PERSON], засвідчений Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77, - є угодою, яка не відповідає вимогам ст. 2, ст. 4 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення угоди. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.04.1994 року за заявою [PERSON] за її позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними заповіту й договору купівлі продажу квартири (справа № 2 -293/2000), тобто ще задовго до укладення оспорюваного договору купівлі продажу від 22.04.1994 року, засвідченого Харківською товарною біржею реєстровий № Н-3-77, - на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, було накладено арешт, тобто заборона відчуження будь кому. Лише 19.12.2002 року, цей арешт було знято за заявою [PERSON] ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2002 року. За таких обставин позовні вимоги позивачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові між [PERSON] і [PERSON], засвідченого Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Уточнений зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа ХДНК № 7 Комінтернівського району м. Харкова, КП «ХМБТІ», з остаточними вимогами про анулювання реєстрації права власності на квартиру, та зобовязання зареєструвати право власності на квартиру є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. На підставі реєстраційного посвідчення про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові та на підставі довідки ЖБК «Рубін» № 48 від 21.11.1993 року й рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року, реєстровий № 58038/58964 від 14.04.1997 року, - на ім'я [PERSON] і [PERSON], було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.03.1998 року реєстр. № 3-1055, яке було засвідчене державним нотаріусом 7-ої ХДНК [PERSON], саме на підставі якого, КП «ХМБТІ» й було зареєстровано право власності на частину квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові. З огляду на те, що судом визнано обґрунтованими та задоволено позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], в частині визнання недійсними заповіту від 09.12.1993 року від імені [PERSON] на користь [PERSON], засвідчений 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3 8973; довіреності від 09.12.1993 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], засвідчену 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974; договору купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладений між [PERSON], в особі [PERSON] (за довіреністю від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8974), і [PERSON], засвідчений Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, реєстровий № 2-214; договору купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладений між [PERSON] і [PERSON], засвідчений Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також, розглянувши клопотання позивачів [PERSON] та [PERSON] про поновлення строку позовної давності, суд вважає поважною причину пропуску строку позовної давності, а порушене право позивачів таким, що підлягає судовому захисту, за тими підставами, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року за позовом [PERSON] і [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними довіреності та заповіту, договору купівлі продажу квартириі (справа № 2 -293/2000) було задоволено. На ім'я [PERSON] і [PERSON], було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.03.1998 року реєстр. № 3-1055 засвідчене державним нотаріусом 7-ої ХДНК. Згідно пояснень позивачів, вони не знали про те, що Постановою президії Харківського обласного суду від 14.05.1999 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року було скасовано, а справа була направлена на новий розгляд у Комінтернівський районний суд м. Харкова в іншому колегіальному складі суду. Судових повісток про явку до суду вони не отримували. Дізналися про те, що судове рішення скасоване лише після ознайомлення їх представника з матеріалами справи у квітні 2008 року, після чого й звернулися з відповідним позовом до суду. Матеріали справи доводів позивачів не спростовують, оскільки не містять доказів отримання ними судових повісток по справі за їх позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними довіреності та заповіту, договору купівлі продажу квартири (справа № 2 -293/2000), після скасування рішення за цією справою.

Outcome: approved