Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні, в позовній заяві просить визнати за ним право іпотеко держателя, знати арешт та виключити з акту опису та арешту майна, посилаючись на те, що 26 грудня 2006року між АКБ Укрсоцбанкта [PERSON] було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії, за яким зазначеній особі було надано кредит в сумі 85000 доларів США зі сплатою 12,7 відсотків річних до 25 грудня 2016року. Також в забезпечення виконання своїх зобовязань за основним договором між сторонами 26.12.2006року було укладено договір іпотеки. Позивачу стало відомо, що предмет іпотеки, що забезпечений за вказаним договором 30.06.2011року було описано та арештовано державним виконавцем, згідно акту опису та арешту майна на користь [PERSON]. Оскільки на думку позивача він має переважне право перед іншими кредиторами задовольнити іпотекою вимоги, просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача надала уточнення до позовних вимог просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] визнав позовні вимоги просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представники третьої особи також в судовому заперечували щодо задоволення позовних вимог просили відмовити в їх задоволенні так як реальна ринкова вартість заставного майна значно перевищує суму заборгованості [PERSON] перед банком. Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2006року між АКБ Укрсоцбанкта [PERSON] було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії, за яким зазначеній особі було надано кредит в сумі 85000 доларів США зі сплатою 12,7 відсотків річних до 25 грудня 2016року. Також в забезпечення виконання своїх зобовязань за основним договором між сторонами 26.12.2006року було укладено договір іпотеки. Відповідно до акту опису та арешту майна від 30.06.2011року державним виконавцем описано та накладено арешт на майно, що знаходиться в іпотеці банку за вказаним договором. Вказані дії вчиненні за виконавчим листом на виконання рішення суду щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості. Відповідно до наданої суду довідки від 05.09.2011року сума заборгованості [PERSON] перед банком складає 731888,84грн., на поточну дату заборгованість по кредиту та відсоткам відсутня. Відповідно до звіту про незалежну оцінку земельної ділянки площею 8543 кв.м., під виробничою базою, з розташованими на ній нежитловими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою м.Херсон вул.. Сенявіна 39, тобто майна що перебуває в іпотеці банку, від 18.08.2011року, вартість зазначеного майна складає - 4243394грн. (чотири мільйони двісті сорок три тисячі триста девяносто чотири гривні). Відповідно до статті 54 Закону України Про виконавче провадження1. Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. 2. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. 3. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. 4. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. 5. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. 6. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. 7. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. 8. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Оскільки, хоч стягувач і не є заставодержателем, однак вартість предмета застави значно перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, в даному випадку закон передбачає можливість задовольнити вимоги стягувачів у такий спосіб, отже на думку суду в даному випадку державний виконавець правомірно вчинив дії щодо опису та арешту майна боржника. На думку суду не підлягають задоволенню і інші позовні вимоги, оскільки вони є похідними і їх задоволення прямо витикає від задоволення вимог щодо виключення майна з акту опису. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed