Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], у якій просить стягнути з нього на її користь заборгованість по сплаті аліментів, нараховану за виконавчим листом, виданим Тернопільським міськрайонним судом у квітні 1995 року на виконання рішення суду щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку в сумі 6\~750,95 грн. та стягнути 68\~812,48 грн. пені за їх несвоєчасну сплату. В суді позивачка [PERSON] позов підтримала та попросила його задовольнити з викладених у заяві мотивів. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що заборгував позивачці 6750,95 грн. аліментів, які стягуються з нього [PERSON] на утримання сина [PERSON], проти стягнення пені за прострочення сплати аліментів заперечує, оскільки не працює, власного житла не має, проживає у будинку батьків та здійснює за ними догляд, а тому не мав кштів для сплати аліментів. Суд встановив наступні факти: Під час зареєстрованого шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Тернопільським міськрайонним судом в квітні 1995 року винесено рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 11.04.1995 року до досягнення ним повноліття. Як вбачається з акту начальника ВДВС Тернопільського РУЮ від 06.04.2011 року, станом 1.01.2011 року заборгованість відповідача по аліментах, нарахованих за виконавчим листом № АЕ-109, виданим 24.04.1995 року Тернопільським міськрайонним судом для стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 11.04.1995 року до повноліття сина, становить 6\~750,95 грн. Відповідач не сплачував аліментів з 2004 року. Станом на 01.06.2011 року сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 68812,48 грн. Згідно з ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження [PERSON] не працює, не має зареєстрованого на праві власності житла та транспортних засобів. Постановою про відмову в порушенні стосовно нього кримінальної справи по факту несплати аліментів у звязку з відсутністю у його діях складу злочину, передбаченого ст.164 КК України, винесеною старшим дільничим інспектором Тернопільського РВ УМВС України в Тернопільській області 24.11.2010 року не встановлено умисного ухилення [PERSON] від сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання сина. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки (пені) за прострочення їх сплати підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по аліментах в сумі 6750,95 грн. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів в сумі 68812,48 грн. слід відмовити, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивачки щодо ухилення відповідача від їх сплати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial