Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що нею в 2010 році було побудовано нежитлову будівлю по [ADDRESS] , загальною площею 72,4 м2 будівництвом якої займалось Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВ-Трейдінг», яке впевняло її, що є власником земельної ділянки на якій велось будівництво. Всю дозвільну документацію на будівлю ТОВ «ВВ-Трейдінг» зобов`язалось надати після завершення будівництва. Після підписання акту виконаних робіт, позивачці стало відомо, що ТОВ «ВВ-Трейдінг» не є власником земельної ділянки на якій велось будівництво. На сьогоднішній день, отримати дозвільну документацію на зазначену будівлю не можливо, що є суттєвою перешкодою для реалізації її права власності на об`єкт нерухомості, тому вона змушена просити суд визнати за нею право власності на зазначену будівлю, зобов`язати Солом`янську РДА у м. Києві присвоїти адресу будівлі та зобов`язати Київське БТІ здійснити державну реєстрацію її права власності на зазначений об`єкт нерухомості. У судове засідання з`явилась позивачка, позов підтримала та просить його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідачі належну явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки не повідомляли, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши думку позивачки, суд вважає можливим перейти до заочного розгляду справи та винести рішення у відсутності представників відповідачів, за наявними у справі доказами, яким позовні вимоги задовольнити, враховуючи наступне. Так судом встановлено, що в кінці 2009 року позивачка вирішила створити приватну швейну майстерню. Саме тому в 2009 році, вона звернулася до Солом`янської районної державної адміністрації у м. Києві, з проханням виділити їй приміщення для зайняття цією діяльністю. Оскільки, Відповідач-1 не надав їй відповіді на її прохання, вона була вимушена самостійно продовжити шукати приміщення. Так, саме в цей час в газеті вона знайшла об`яву про те, що в [ADDRESS] в, здається в оренду земельна ділянка загальною площею 0,001 га під будівництво гаражів, нежитлових будівель або інших технічних споруд. Позивачка зустрілась з представником власника оголошення, ним виявилось ТОВ «ВВ-Трейдінг». Представник ТОВ «ВВ-Трейдінг» показав їй дану земельну ділянку та запропонував провести необхідні будівельні роботи та отримати необхідну документацію. У зв`язку з тим, що Відповідач -1 так і не надав позивачці відповіді на її прохання, вона погодилась на пропозицію ТОВ «ВВ-Трейдінг». Представник ТОВ «ВВ-Трейдінг» запропонував їй розпочати будівництво, уклавши з ним договір підряду, а договір оренди зазначеної земельної ділянки укласти після отримання ним дозвільної документації на будівництво. Пізніше виявилось, що ТОВ «ВВ-Трейдінг» не є власником земельної ділянки і договір оренди підписати не має змоги оскільки немає жодної правової підстави для цього. Як зазначає позивачка, вона є одноособовим забудовником нежитлової будівлі загальною площею 72,4 м2, по [ADDRESS] , на підтвердження чого надала суду копії Договору підряду № 52 від 05 січня 2010 року та Додаткових угод до нього №1 та №2, відповідно до яких, позивачка як замовник та ТОВ «ВВ-Трейдінг», як підрядчик, домовились про будівництво нежитлової будівлі. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Як зазначає позивачка та відповідно до наданого Договору підряду, будівництво нежитлової будівлі завершено в квітні 2010 року. На сьогоднішній день, зазначений об`єкт нерухомого майна знаходиться в експлуатації. Таким чином, позивачка набула право власності на збудовану нежитлову будівлю загальною площею 72,4 м2, по [ADDRESS] ще в квітні 2010 року, тобто з моменту завершення її будівництва. Відповідно до п. 10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін`юсту № 157/6445 від 07.02.2002 року, рішення судців про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна та про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна. З огляду на наведене, право власності позивачки встановлене за цим рішенням суду підлягає державній реєстрації відповідачем - 2, а саме Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved