Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2007 року позов [PERSON] задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу будинку та господарських будівель та споруд, розташованого в м. Апостолове Дніпропетровської області вул. Комсомольська, 36 вартістю 16592 гривень, укладений 26 січня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] № 36896. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння та за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частину домоволодіння. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В апеляційній скарзі [PERSON] посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити частково. Просить визнати договір купівлі-продажу спірного домоволодіння, укладений 26 січня 1999 року між [PERSON] та [PERSON], - дійсним; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/3 частину вказаного домоволодіння. В решті позовних вимог відмовити (а.с. 30-33). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом першої інстанції встановлено, що з лютого 1996 року [PERSON] проживала у не зареєстровану шлюбі з [PERSON], 06 березня 2004 року у них народився син [PERSON]. 26 січня 1999 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Апостолове Дніпропетровської області вул. Комсомольська, 36. Вказаний договір посвідчено Українською товарною біржею за № 36896. КП Апостолівське БТІ було зареєстровано право власності на вказане домоволодіння та видано свідоцтво про право власності на нерухомість на імя [PERSON], який 17 січня 2005 року помер. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на ст.. 657, 392 ЦК України, ст.. 74 СК України і ст.. 1268 ЦК України та виходив з того, що відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння, угода повністю виконана сторонами, а її нотаріальне посвідчення неможливе у зв*язку із смертю продавця [PERSON], тому слід визнати договір дійсним. Позивачка має право на Ѕ частину домоволодіння, оскільки проживала із [PERSON] однією сум*єю без реєстрації шлюбу, а їх син [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги. Вказані висновки зроблені судом з порушенням норм матеріального права: ст.. 657, 392 ЦК України і ст.. 74 СК України, на які послався суд, не регулюють правовідносини, які виникли у 1999 році, оскільки і Цивільний, і Сімейний Кодекс набрали чинності з 1 січня 2004 року. Таким чином, судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню, і не застосовано закон, яки підлягає застосуванню, що згідно із п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення. Із договору купівлі-продажу від 26 січня 1999 року вбачається, що [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Апостолове Дніпропетровської області вул. Комсомольська, 36. Вказаний договір посвідчено Українською товарною біржею за № 36896. КП Апостолівське БТІ було зареєстровано право власності на вказане домоволодіння та видано свідоцтво про право власності на нерухомість на імя [PERSON] (а.с.9-20). Із відповіді Апостолівської державної нотаріальної контори вбачається, що для видачі свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON] слід надати нотаріусу правовстановлюючі документи на домоволодіння. Згідно із ч.1 ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] стороною договору купівлі-продажу не була, а відтак, вона не має права вимагати визнання цього договору дійсним. За таких обставин у задоволення позовних вимог у частині визнання договору купівлі-продажу дійсним слід відмовити. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину домоволодіння, оскільки згідно із ч.2 ст. 6 Кодексу про шлюб та сім*ю визнається лише шлюб, укладений у державних органах запису актів громадянського стану. Таким чином, будинок, придбаний [PERSON] у 1999 році, не являється спільним майном подружжя. Не можуть бути задоволені і позовні вимоги у частині визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння у порядку спадкування, оскільки судом не було встановлено, хто із спадкоємців, крім [PERSON] прийняв спадщину. З цих же підстав не підлягає задоволенню і прохання, викладене в апеляційній скарзі, щодо визнання за [PERSON] права власності у порядку спадкування на 1/3 частину домоволодіння.

Outcome: partial