Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-18 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що вони та відповідач є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про приватизацію. Але при приватизації частки сторін не були визначені. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2010 року було задоволено позовні вимоги позивачів про визначення порядку користування квартирою та вселення. Враховуючи те, що частки у власності не визначені, відповідач відмовляється надавати позивачам оригінал Свідоцтва про приватизацію, вони не мають можливості вільно здійснювати своє право власності на частину вказаної квартири, тому вимушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять суд: - визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS]; - припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Представник позивачів в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що у позивача по справі недійсний паспорт, а тому позов не може розглядатися. Також зазначив, що приватизація була проведена незаконно, а тому такі позовні вимоги не можуть бути задоволені. На підставі викладеного просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] належить позивачам [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частинах, що підтверджується Свідоцтвом про приватизацію. Квартира складається з двох ізольованих кімнат, загальною жилою площею 29, 8 кв.м. В квартирі на даний час зареєстровані сторони по справі позивачі та відповідач, що підтверджується довідкою форми № 3. Частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Судом встановлено, що при проведенні приватизації та видачі Свідоцтва від 05.01.1999 року частки сторін по справі у власності на спірну квартиру визначені як рівні. В своїх позовних вимогах позивачі просять суд визначити частки кожного із співвласників та визнати за ними право власності на вказані частки. Відповідно до вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється. Враховуючи те, що сторони між собою не домовилися щодо поділу спірного майна, відповідач ухиляється від надання позивачам оригіналу правостановлюючого документу на квартиру, що позбавляє позивачів права на здійснення ними права власності на свою частку в квартирі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1.700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved