Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

В жовтні 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, сплату відсотків та індекс інфляції, посилаючись на те, що в січні 2009 року передав відповідачу 15 000 грн. за умови повернення коштів до 01.12.2010 року, про що складена відповідна розписка. Визнаючи свої зобов»язання перед ним відповідач у 2009 році повернуто 12 000 грн., а решта суми в розмірі 12 800 відповідач не сплатив. Разом з тим, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань та не повернув грошові кошти, отримані в борг. Просив стягнути з [PERSON] заборгованість по неповернутій позиці 15 000 грн., індекс інфляції в розмірі 755, 04 грн., 3% річних –375 грн. понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з’явились, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу без участі відповідача з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що в січні 2009 року [PERSON] отримав у [PERSON] позику в сумі 15 000 грн., які зобов'язувався повернути до 10 листопада 2010 року в розмірі 5 000 грн, а лишок до 01.12.2010 року., про свідчить розписка (а.с.4). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, відповідач у визначений у розписці строк грошові кошти не повернув в повному обсязі, чим порушив умови договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу тобто з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги те, що відповідач у визначений у розписці строк виконав не в повному обсязі взятого на себе зобов'язання, та не повернув грошові кошти, отримані в борг за договором позики, позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача [PERSON] – 15 000 грн. в рахунок погашення боргу, 755,04 грн. - збитки від інфляції, 375 грн.. - 3% річних від простроченої суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved