Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-11 00:00:00

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом позивачі посилаються на ті обставини, що 17.06.1999 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. Між тим, у виданому свідоцтві про право власності частки співвласників не були виділені, хоча після приватизації вони користувалися рівними правами та мали рівні обовязки щодо квартири. 02.03.2007 рок помер один із співвласників квартири [PERSON], після його смерті позивачі прийняли спадщину. Між тим, нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори листом № 1242/2-26 від 18.09.2007 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що частка померлого у спільній сумісній власності на квартиру за його життя не була виділена. Позивачі просять визначити, що частки кожного із співвласників у спільному майні, яке складається з квартири [ADDRESS] є рівними і кожному із них: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по ј частині вищеназваної квартири , а також просять визнати право власності за кожним із них на ј частину цієї квартири. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні не були присутні, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник виконкому Дзержинської районної в місті ради в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином. У звязку із відсутністю сторін, суд на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України проводить розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло Дз-681, виданого 17.06.1999 року УЖКГ виконкомом Криворізької міської Ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] ( а.с. 8). 02 березня 2007 року помер один із співвласників квартири [PERSON], актовий запис № 263, свідоцтво про смерть І-КИ № 141498 від 02.03. 2007 року (а.с.12). Після його смерті позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з питання оформленням свідоцтва про право на спадщину, але листом № 1242/2-26 від 18.09.2007 року державного нотаріусу Третьої Криворізької державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що не була визначена частка у спільній сумісній власності на квартиру померлого [PERSON] ( а.с.5). На підставі ст.ст.316, 317 ЦК України (2004 року) право власності - це право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до вимог ст.ст. 355, 357, 364, 370 ЦК України (2004 року) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У судовому засіданні сторонами не було надано суду доказів того, що за життя [PERSON] між співвласниками був укладений письмовий договір про виділ у натурі часток нерухомого спільного майна. Позивачі в своїм позові не заперечували проти того, що частки всіх співвласників є рівними. На підставі викладеного, суд вважає доведеними у судовому засіданні право вимоги позивачів на визначення часток у праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] в рівних долях за співвласниками по1/4 частині за кожним, з урахуванням частки померлого [PERSON] Між тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню їх вимоги щодо визнання права власності за померлим [PERSON], оскільки діючим законодавством це не передбачено, т.я. відповідно до ст. ст.25, 26 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати( набувати) цивільні права та обовязки припиняється із її смертю. На стягненні на їх користь з відповідача судових витрат позивачі не наполягають.

Outcome: partial