Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

[PERSON] просить суд визнати за ним право власності на домоволодіння, що складається з будинку "А-1" та "Б-1", з надвірними будівлями, розташовані по вул.Комсомольській, 56 в смт.Золочів. Вказав, що йому на праві власності належить домоволодіння за зазначеною адресою. З метою поліпшення житлових та побутових умов на підставі рішення [PERSON] селищної ради від 15.04.1999 року про надання дозволу на побудову протягом 2000-2009 р.р він здійснив перебудову існуючого домоволодіння, в результаті чого створено будинки "А-1" та "Б-1". Звернувшись до відділу містобудування, архітектури та ЖКГ з питанням введення домоволодіння в експулатацію, йому було відмовлено в цьому, оскільки на даний час змінилися державні будівельні норми. Цільове призначення земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, не порушено. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник [PERSON] селищної ради проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Пояснив, що скарг на вказані будівлі до селищної ради не надходило. Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 331 ч.1, ч.2 ЦК України особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.12.1998 року [PERSON] є власником жилого будинку "А-1" з надвірними будівлями: сараю "Б", "б", "В", "З", льоху "Г", літньої кухні "Д", льоху "Ж", вбиральні "Е", огорожі №1-3, розташовані по вул.Комсомольській, 56 в смт.Золочів Харківської області (а.с.9). Рішенням [PERSON] селищної ради №52 від 15.04.1999 року [PERSON] надано дозвіл на побудову нового індивідуального будинку замість старого по індивідуальному проекту житловою площею 38,8 м.кв., загальною площею 57,2 м.кв. по вул.Комсомольській, 54 в смт.Золочів (а.с.21). На даний час позивачем будівництво будинку та господарських будівель закінчено, домоволодіння складається з будинку „А-1 загальною площею 40,7 м.кв., житловою - 26,8 м.кв., та будинку "Б-1", загальною площею 50,9 м.кв., житловою - 28,1 м.кв., та надвірних будівель (а.с.15-20). Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст.331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Встановлено, що на час будівництва спірного будинку діяли інші державні будівельні норми, які на даний час змінилися. Фактично зведені [PERSON] будинки придатні для проживання та є каптіальним будівництвом. В тому, що змінені норми будівництва його вини немає. Відповідно до ст.377 ч.1 ЦК України якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на ту частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На відшкодування судових витрат позивачка не наполягає. Виходячи з вищевказаного, згідно ст.ст. 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 328 ч.2, 331, 376 ч.5 ЦК України,-

Outcome: approved