Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ Мрія-Агроу якому просив визнати недійсними: договір оренди землі, від 06.02.2008 року між [PERSON] та ТОВ Мрія-Агро, зареєстрований 12.12.2009 року у Решетилівському відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах за № 040956100013 та договір оренди землі, від 18.09.2007 року між [PERSON] та ТОВ Мрія-Агро, зареєстрований 02.07.2008 року у Решетилівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах за № 040856100192 . В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що він є власником земельної ділянки, площею 3,19 га, яку успадкував від померлого 02.09.2008 року батька [PERSON] Оспорюваний договір оренди, від 06.02.2008 року був зареєстрований після його смерті - 12.12.2009 року, у звязку чим вважає його недійсним, оскільки на момент укладення реєстрації в установленому законом порядку [PERSON] втратив цивільну правоздатність. Від укладення нового договору оренди землі із ТОВ Мрія-Агровідмовився. Крім того, зазначив, що є власником земельної ділянки, площею 3,19 га, яку успадкував від померлої 06.09.2008 року тітки [PERSON] Зазначив, що орендної плати за землю у 2011 році не отримував та як новий власник бажає самостійно господарювати на своїй землі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили його задовольнити з вищезазначених підстав. Представник третьої особи відділу Держкомзему в Решетилівському районі [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, посилаючись на законність оспорюваних договорів оренди, за якими [PERSON] у 2009-2010 роках нараховувалась та виплачувалась орендна плата. Зазначив, що зміна власника земельної ділянки не припиняє укладених договорів оренди землі, оскільки позивач як спадкоємець успадкував усі зобовязання спадкодавців. Вважає, що підстави визнання договорів недійсними відсутні. Суд, заслухавши сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню частково, з огляду на таке. Відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ № 964686 від 23.03.2010 року, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 3,19 га на території Жовтневої сільської ради Решетилівського району для сільськогосподарського виробництва. (а.с.13). За договором оренди землі, від 06.02.2008 року (далі Договір), [PERSON] надав, а ТОВ Мрія-Агроприйняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), площею 3,19 га території Жовтневої сільської ради Решетилівського району (а.с. 17-19). П.6.2. договору передбачено, що передача земельної ділянки Орендарю здійснюється на протязі 10 днів із дня набрання чинності цим договором (п.14.1 цього договору) за актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду. П.14.1 договору встановлено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстрований 12.12.2009 року у Решетилівському відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах за № 040956100013. Зі свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 111017 убачається, що [PERSON] помер 02.09.2008 року. (а.с.7), тобто до моменту реєстрації оспорюваного договору. Суд звертає увагу на те, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.(ч.1 ст.202 ЦК України). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.(ч.4 ст.202 ЦК України). У відповідності до ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ч.1-3,5 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлено ним. Викладене видається можливим лише за наявності цивільної правоздатності фізичної особи учасника правочину, тобто здатності мати цивільні права та обовязки, яка виникає у момент народження фізичної особи та припиняється у момент її смерті. (ч.1,2,4 ст.25 ЦК України). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі підлягає державній реєстрації й на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України та ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту такої реєстрації. \~ Таким чином, зважаючи, що оспорюваний договір оренди землі, який слід визначити як двосторонній правочин - укладений 06.02.2008 року (з моменту реєстрації) між ТОВ Мрія-Агрота [PERSON], який на момент його вчинення помер, тобто втратив цивільну правоздатність, тим самим сторонами не додержано вимог ч.1-3,5 ст.203 ЦК України, що є підставою недійсності вказаного правочину. Заперечення відповідача проти позову не спростовують встановлених даних. Водночас, при вирішенні спору, суд враховує положення ст.41 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. А також вимоги п. б ч.1, ч.2 ст.90 ЗК України про право власника земельної ділянки самостійно господарювати на землі. За таких обставин позовні вимоги про визнання договору оренди землі, від 06.02.2008 року між [PERSON] та ТОВ Мрія-Агро, зареєстрованого 12.12.2009 року підлягають задоволенню повністю. Водночас, інша частина позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі, від 18.09.2007 року між [PERSON] та ТОВ Мрія-Агро, зареєстрованого 02.07.2008 року у Решетилівському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах за № 040856100192 не підлягає задоволенню за безпідставністю, виходячи з наступного. У відповідності до п.7 постанови пленуму Верховного суду № 9 , від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею ст.203 ЦК України визначені загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а сам правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підстав для визнання договору оренди землі, від 18.09.2007 року між [PERSON] та ТОВ Мрія-Агро, зареєстрованого 02.07.2008 року позивачем не наведено. Крім того, за встановлених обставин справи державна реєстрація вказаного договору проведена відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 р. № 174 структурним підрозділом Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Посилання позивача на те, що він як новий власник земельної ділянки бажає самостійно господарювати на землі не є підставою визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки на момент його вчинення було дотримано необхідні умови дійсності правочину. При цьому суд приймає до уваги за аналогією закону вимоги ч.4 ст.32 ЗУ Про оренду земліпро те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Судові витрати у справі підлягають стягненню із відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial