Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

11 липня 2011 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із даним позовом в якому зазначає, що з 04 серпня 1990 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 11 червня 2010 року було розірвано. Від даного шлюбу 04 грудня 1990 року народилася дочка [PERSON] та 01 липня 1993 року син [PERSON]. За час спільного проживання з відповідачем останньому згідно рішення Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району виділено земельну ділянку площею 0,30га на якій разом з ним на правах спільної сумісної власності подружжя у 1995 році побудували житловий будинок та господарські будівлі і споруди по вул. Незалежності 12, в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району. Названу земельну ділянку відповідач приватизував і після розірвання шлюбу відмовляється в добровільному порядку виділити їй Ѕ частину вказаного нерухомого майна. Просить поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності, визнавши за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку та господарських споруд і земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна по вул. Незалежності, 12, в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району виділивши її частку в натурі. Визнати частково недійсним рішення Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району про передачу в особисту власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та державного акту про право особистої власності на вищевказану земельну ділянку. Стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги та за інформаційно-технічне забезпечення розгляджу справи. Позивачка подала до суду заяву, де зменшила позовні вимоги в частині виділення їй Ѕ частини житлового будинку та господарських будівель і споруд, а також земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна по вул. Незалежності, 12, в с. Раків ліс Камінь-Каширського району в натурі. [PERSON] на судове засідання не зявилася подавши заяву, де просить розгляд справи провести без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач заперечень проти позову не подав, на розгляд справи вдруге не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання через сина, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень з боку позивачки проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що сторони з 04 серпня 1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 11 червня 2010 року було розірвано, що стверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 6). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як убачається із витягу з погосподарської книги № 7 за 2011 рік Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 7) [PERSON] належить житловий будинок, який знаходиться по вул. Незалежності, 12, в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району, побудований 1995 року, тобто за час шлюбу між сторонами, на земельній ділянці, що виділялась останньому згідно довідки вказаної сільської ради № 1737 від 27 квітня 2011 року (а.с. 8). Вищезгадану земельну ділянку площею 0,35 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 036891 (а.с. 16), на підставі рішення Раково-Ліської сільської ради народних депутатів від 28 березня 2002 року № 26 передано у приватну власність [PERSON] Право власності на нерухоме майно по вул. Незалежності, 12, в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району не зареєстровано, що вбачається з довідки комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації»№ 6671 (а.с. 10) Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, часки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Оскільки домовленості між сторонами про розмір часток їх майна немає, як і шлюбного контракту, суд вважає, що кожному з них належить по Ѕ частини будинковолодіння та земельної ділянки, яке на ній розташоване. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. На час виділення спірної земельної ділянки під забудову житлового будинку [PERSON], остання не була обєктом права спільної сумісної власності, аж до прийняття 25 жовтня 2001 року нового Земельного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2002 року, де це передбачено у ст. 86 та внесення змін у ст. 61 СК України Законом України від 11 січня 2011 року. Оскільки на даний час вказана земельна ділянка по вул. Незалежності, 12, в с. Раків Ліс Камінь-Каширського району, як обєкт права спільної сумісної власності, належить сторонам в рівних частинах, а згідно вищезгаданого державного акту на право приватної власності на землю вона рахується за [PERSON], що порушує права [PERSON], вказаний акт суд визнає частково незаконним та скасовує його в частині передачі спірної земельної ділянки в розмірі Ѕ [PERSON], а рішення Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району, на підставі якого був виданий цей акт частково недійсним в частині передачі у приватну власність половини земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства відповідачу. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача в користь позивачки понесені нею витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, за надання правової допомоги та в користь держави - судовий збір.

Outcome: approved