Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 13798,02 грн., а також заподіяну йому відповідачем моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, з 27.07.2004р. по 23.03.2009р. він перебував у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ «Дніпровський автобусний завод». 23.03.2009р. він був звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, але, при цьому, відповідач не провів з ним повний розрахунок по заробітній платі, про що відповідачем було надано довідку, згідно якої заборгованість по виплаті заробітної плати на час його звільнення складала 13798,02 грн., яку відповідач відмовляється виплатити йому у досудовому порядку. Крім того, враховуючи, що, через несвоєчасну виплату заробітної плати відповідачем було завдано йому моральних страждань, які полягають в приниженні його людської гідності, просить суд стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 3000 грн. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, та, в остаточному варіанті, просив суд: - стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 8576,00 грн., та, заподіяну йому відповідачем моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій підтримав свої уточнені позовні вимоги, та, просив суд провести розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмове заперечення, у якому зазначив, що визнає уточнені позовні вимоги позивача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що, згідно трудової книжки позивача, останній, з 27.07.2004р. по 23.03.2009р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, та, 23.03.2009р. був звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Згідно довідки № 169, наданої відповідачем 01.06.2009р., заборгованість відповідача перед позивачем на час звільнення складала 13798,02 грн. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Разом з цим, як зазначає позивач та визнає відповідач, на час звернення позивача до суду із позовом, заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем складає 8576,92 грн. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено, та підтверджено наявними у справі доказами, факт порушення відповідачем строків виплати позивачу заробітної плати при його звільненні. При цьому, згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як на підставу своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач посилається на свідоме порушення відповідачем вимог діючого трудового законодавства при його звільненні, на підставі чого просить суд стягнути з відповідача завдану йому такими діями відповідача моральну шкоду у розмірі 1000 грн., факт завдання якої в ході розгляду справи був визнаний відповідачем. Відповідно до змісту ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановивши, таким чином, в ході розгляду справи, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача невиплачених йому при звільненні сум у розмірі 8 576,00 грн., а також моральної шкоди у сумі 1000 грн., суд, задовольняючи вимоги позивача, та, враховуючи, що, позивача звільнено від сплати судових витрат, відповідно до вимог, встановлених ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути судові витрати на користь держави з відповідача, у розмірі, встановленому ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011р.

Outcome: approved