Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 23.04.2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, де зроблений відповідний актовий запис №338. Від шлюбу мають дитину: - донька [PERSON], 19.09.2004р.н.. Позивачка вказує, що спільне життя у них не склалося, шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться. Півтори року вони проживають окремо та внаслідок цього подальше збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їх доньки. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд шлюб розірвати. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Просить суд шлюб розірвати. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.04.2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, де зроблений відповідний актовий запис №338, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. /а.с.6/. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], 19.09.2004р.н., що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 7). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини житгя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивачки, а також те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved