Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок і поділ нерухомого майна в натурі. Позивачка зазначала, що з 12 жовтня 1986 року вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] На той час вони проживали в різних кімнатах у гуртожитку за адресою: м. Бровари, вул. Кутузова, 12, але так як даний гуртожиток являвся місцем проживання неодружених осіб, а сторони одружились та позивачка вже була вагітна.Тому вони переїхали на проживання в приватний будинок, який розташований в м. Бровари по вул. Радянська, 10 та належав [PERSON]. В даному будинку сторони проживали біля року, потім переїхали в будинок, який розташований в м. Бровари по вул. Гоголя, 41 та належав [PERSON]. На той час сторони працювали робітниками на Броварському ДОЦі. 5 квітня 1987 року у них народився син [PERSON]. 20 вересня 1988 року ними було придбано будинок № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари, який було оформлено на [PERSON] 16 грудня 1989 року вони офіційно оформили шлюбні стосунки, а 10 квітня 1992 року у них народився другий син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Він не мав постійного місця роботи, матеріально сімю не підтримував, вихованням дітей не займався, зловживав спиртними напоями, постійно вчиняв бійки та сварки. В результаті чого 13 вересня 1999 року шлюб між сторонами було розірвано. З цього часу позивачка разом з дітьми залишилась проживати в придбаному будинку, а [PERSON] став проживати в літньому будинку, який розташований на території присадибної ділянки. Даний будинок був побудований в 1992-1993 роках і є капітальною двоповерховою шлакоблочною спорудою. Відповідач станом на 01 березня 2011 року заборгував 68\~572,58 грн. по аліментам. Всі комунальні послуги за користування будинком після розірвання шлюбу сплачувала позивачка. Земельна ділянка не приватизована. Позивачка проводила необхідний ремонт будинку на загальну суму в розмірі 30\~000 грн. Посилаючись на викладене позивачка просила визнати за нею право власності на будинок та одну вбиральню, а за [PERSON] право власності на літній будинок та на іншу вбиральню, які розташовані в будинку № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари, огорожу якою огорожена садиба вважати спільною сумісною власністю позивачки та відповідача. 08.07.2011 року позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила встановити факт перебування [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] і проживання з ним однією сімєю без реєстрації шлюбу з 12 жовтня 1986 року по 16.12.1989 року (час укладення шлюбу) а також визнати за нею право власності на будинок та один туалет, а за [PERSON] право власності на літній будинок та на інший туалет, які розташовані в садибі № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари, огорожу якою огорожна садиба вважати спільною сумісною власністю позивачки та відповідача. 14.03.2011 року [PERSON] подав позову заяву до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання права власності на житловий будинок Позивач зазначав, що він є власником будинку № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари. 16.12.1989 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 12.12.1989 року він зареєстрував в будинку відповідачку [PERSON] 13.09.1999 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В 2004 році [PERSON] покинула двох дітей на утримання позивача, вела аморальний спосіб життя. Потім, коли повернулась до будинку, то вона разом із синами забрали у нього будинкову книгу та примусово виселили його з будинку, поміняли двері та замки. На даний час він змушений проживати в хліві, обладнавши там кімнату. Посилаючись на викладене позивач просив виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] із будинку № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари. Вселити його [PERSON] в спірний будинок. Зобовязати відповідачів повернути будинкову книгу позивачу. Зобовязати Броварський МВ ГУ МВС України в Київській області зняти з реєстрації [PERSON], [PERSON] і [PERSON] за адресою: м. Бровари, вул. Андрєєва, 119. 08.07.2011 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив усунути перешкоди у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном, а саме: приватним будинком, який розташований за адресою: м. Бровари, вул. Андрєєва, 112. Зобовязати відповідачів звільнити приміщення будинку, надати позивачу можливість вселитися до будинку. Зобовязати відповідачів повернути позивачу домову книгу та ключі від дверей будинку. Заборонити відповідачам чинити перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні своєю приватною власністю. Заборонити відповідачам здійснювати будь-яке будівництво на земельній ділянці, на якій розташований будинок. Зобовязати відповідачів, які здійснили самочинне будівництво, знести це нерухоме майно за їх рахунок. Визнати за ним право власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та огорожу в м. Бровари по вул. Андрєєва, 119 в м. Бровари. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримали, надали пояснення аналогічні уточненим позовним вимогам. Позов [PERSON] не визнали та заперечували проти його задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримали. Позов [PERSON] не визнали, заперечували проти його задоволення. В судовому засіданні треті особи: [PERSON] та [PERSON] пояснили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] В задоволенні позову [PERSON] просили відмовити. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є рідною сестрою [PERSON] Позивачка та відповідач проживали в гуртожитку. Вона вже була вагітна. Їх мати хворіла, тому вони вирішили влаштувати вечірку. Позивачка постійно проживала в Чернігівській області. Бачила її кілька разів. Сім років вона не проживала з її братом, а шлюбні відносини були припинені приблизно 11-12 років назад. Точної дати, з якого часу вони не проживають вона не памятає. Її брат їздив у село до позивачки, яка постійно його провокувала на сварки. Не памятає в якому році був придбаний будинок. [PERSON] проживає в [INFO] з іншою жінкою років 5-6. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з 2007 року вона проживає в цивільному шлюбі зі [PERSON] Спочатку вони проживали в [INFO], потім переїхали в м. Київ. В кімнаті, якій вони проживали в м. Бровари були голі чорні стіни. [PERSON] погрожувала їй та відповідачу. У неї є своє житло. Допомагала обладнати житло [PERSON] Судом встановлено, що 16.12.1989 року між позивачкою [PERSON] і відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Сиволожською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області, актовий запис № 11 (а.с.12). Від спільного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалось, тому шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-БК № 173012 від 13.09.1999 року (а.с.15). Відповідно до договору купівлі продажу від 20 вересня 1988 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з відповідними надвірними будівлями: огорожу, які знаходяться в м. Бровари по вул. Андрєєва, 119 (а.с.17). Згідно рішення Броварської міської ради від 09 червня 2011 року за № 233-09-96 [PERSON], який проживає [INFO] передано у власність земельну ділянку площею 0,0535 га, з яких 0,0013 га землі обмеженого використання інженерний коридор мережі ліній електропередач, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Андрєєва, 119. (а.с.138). Технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок було видано на імя відповідача [PERSON] (а.с.174-179). Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Відповідно до абзацу 3 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК). Про те, що власником спірного будинку є [PERSON] позивачці стало відомо у 2010 році під час відвідування Броварського БТІ, тому суд приходить до правильного висновку про поновлння строку звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з 12 жовтня 1986 року по 16 грудня 1989 року підтверджується поясненнями позивачки, відповідача та третіх осіб. Як пояснили у судовому засіданні сторони, що фотокартка на аркуші справи 155 була зроблена до офіційної дати реєстрації шлюбу, тобто до 16.12.1989 року Позивачка [PERSON] була на шостому місяці вагітності і тому вони вирішили зробити вечеринку, а не весілля. Дитина третя особа [PERSON] народився 05.04.1987 року до реєстрації шлюбу За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з 12 жовтня 1986 року по 16 грудня 1989 року Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-11523 від 15.12.2011 року, жилий будинок № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари Київської області загальною площею 33,6 кв.м., жилою площею 19,9 кв.м. розподілити реально в натурі неможливо, оскільки будуть порушені діючі Державні будівельні норми, а господарсько-побутове приміщення літньої кухні сараю В неможливо використовувати як житлове приміщення, оскільки приміщення літньої кухні не відповідає вимогам норм ДБН В.2.2-15-2005 Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення. (а.с.210-227). Оскільки поділити житловий будинок № 119 по вул. Андрєєва в м. Бровари Київської області реально в натурі неможливо, то суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]В частково та визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] по ? частині спірного будинку, літньої кухні В та огорожі N, а також визнання за [PERSON] права власності на вбиральню Г, а за [PERSON] на вбиральню Д. В звязку з чим задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок і поділ нерухомого майна в натурі та в задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання права власності на житловий будинок необхідно відмовити. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із [PERSON]Д на користь [PERSON]В судові витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 437,89 грн. ( 1 відсоток половини інвентаризаційної вартості будинку становить 377,89 + половина суми витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи 60,а всього 437,89 грн.) В задоволенні вимог про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи відмовит, оскільки позивачка [PERSON] не надала суду доказів про її оплату.

Outcome: partial