Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-14 00:00:00

21.07.2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташованої на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 28 квітня 2010 р. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 28.04.2010 р. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке належало йому на праві приватної власності та складається з: житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходиться по вул. Революції, 65 в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області та двох земельних ділянок площею 0,25 га, для присадибної ділянки, та площею 0,10 га, для особистого підсобного господарства, які розташовані на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Позивачка своєчасно звернулася в нотаріальну контору з заявою про отримання спадщини та оформила на своє імя житловий будинок. Але, оскільки спадкодавець [PERSON] при житті не отримав Державний акт на право власності на зазначені земельні ділянки, які він отримав в порядку спадкування, а також у звязку із тим, що земельні ділянки розташовані на території Первомайського району, де немає Державної нормативної оцінки землі, то вона не може отримати свідоцтво на право на спадщину на землю. Інших спадкоємців, крім відповідачів, не має. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 березня 2011 року за позивачкою було визнано право власності на вищевказану ділянку площею 0,25 га, передану для присадибної ділянки, в порядку спадкування за законом, але у звязку із тим що в позові по даній справі позивачка не заявляла аналогічну вимогу про визнання права власності на ділянку площею 0,10 га, для особистого підсобного господарства, вона вимушена звернутись до суду з цією вимогою в окремій позовній заяві. В судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали повністю, не заперечували проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. 28.04.2010 р. помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка площею 0,10 га, передана для особистого підсобного господарства, розташована на території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, належить [PERSON], що померла 01.03.2004 р. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] спадкоємцем його майна земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та передана для особистого підсобного господарства - є її брат [PERSON] Згідно копії витягу про державну реєстрацію, [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] у вигляді житлового будинку по вул. Революції, 65 в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області. Згідно Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» необхідна Державна грошова оцінка земельних ділянок, для оформлення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, яка відсутня в Первомайському районі. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Викладене свідчить, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], але нотаріально оформити це не може, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню на підставі ст. 1225 ЦК України, ст. 81 ЗК України. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved