Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що від шлюбу із відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Відповідач має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, а тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно при цьому визнати право на отримання аліментів за минулий час, починаючи з березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні визнав позов в частині стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини на утримання дитини, в частині стягнення аліментів за минулий час заперечував, зазначаючи, що грошову допомогу на утримання дитини надавав. Крім вказаного, відповідач просив суд прийняти до уваги, що на даний момент він не працює, свою підприємницьку діяльність припинив. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Як встановлено, судом, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с.7) і зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до пояснення позивача неповнолітній син проживає разом з нею, що не заперечувалося відповідачем. Шлюб між сторонами розірвано 24.10.2011 року, про що свідчить рішення Амур-нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ( а.с.9) Як свідчить довідка з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16.02.2012 [PERSON] зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності ( а.с.12) Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст.184 СК України встановлює, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Зазначені вимоги чинного законодавства були розяснені судом позивачу та його представнику в судовому засіданні. З врахуванням викладеного, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов частково в частині стягнення аліментів у розмірі ? частини, працює приватним підприємцем, інших дітей та непрацездатних членів сімї на утриманні не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Разом з тим суд приймає до уваги, що з врахуванням вимог ст. 10,60 ЦПК України, позивач не подав до суду доказів того, він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, з огляду на зазначене, позов в частині стягнення аліментів з березня 2011 року задоволенню не підлягає. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 214.60 гривень.

Outcome: partial