Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-26 00:00:00

12 серпня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 липня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № СL-302/219/2006, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 31 930,00 Доларів США. В забезпечення виконання умов Кредитного договору № СL-302/219/2006 від 21 липня 2006 року між позивачем та [PERSON] 21 липня 2006 року було укладено договір поруки № SR-302/219/2006, відповідно до умов якого останній зобовязався забезпечувати виконання кредитних зобовязань [PERSON] Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, однак відповідачка свої зобовязання перед позивачем не виконала, допустила прострочення виконання взятих на себе перед позивачем зобовязання, в наслідок чого за нею, станом на 22 липня 2010 року утворилась заборгованість в розмірі 190248,35 грн., що за курсом НБУ на 22 липня 2010 року (7,8973 грн. 1 дол. США) дорівнює 24090,30 доларів США, з яких: -заборгованість за Кредитом 28892,15 доларів США, що за курсом НБУ на 22 липня 2010 року (7,8973 грн. 1 дол. США) дорівнює 157 598,83 грн.; -сума несплачених відсотків за користування Кредитом 2743,46 доларів США, що за курсом НБУ на 22 липня 2010 року (7,8973 грн. 1 дол. США) дорівнює 21 665,93 грн.; -пеня за прострочення виконання зобовязань за Кредитом 1390,80 доларів США, що за курсом НБУ на 22 липня 2010 року (7,8973 грн. 1 дол. США) дорівнює 10 983,59 грн. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажають, позивач змушений був звернутись до суду та просив стягнути з [PERSON], [PERSON], як солідарних боржників на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму боргу за кредитним договором № СL-302/219/2006 від 21 липня 2006 року в сумі 190 248,35 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою від 08 квітня 2011 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у якості позивача до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 124). Представник позивача в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причин своєї неявки у судове засідання не повідомила, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю суду не надсилала. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин своєї неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю суду не надсилав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 21 липня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір СL-302/219/2006, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 31390,00 доларів США, для придбання автомобіля CHRYSLER SERBING, строком до 21 липня 2012 року та сплатою фіксованої процентної ставки 12,50% річних (а.с. 8-11). Однак, відповідачка свої зобовязання перед позивачем не виконала, допустила прострочення виконання взятих на себе перед позивачем зобовязання, в наслідок чого за нею, станом на 22 липня 2010 року утворилась заборгованість в розмірі 190248,35 грн., що за курсом НБУ на 22 липня 2010 року (7,8973 грн. 1 дол. США) дорівнює 24090,30 доларів США, з яких: заборгованість за Кредитом 28892,15 доларів США, що за курсом НБУ на 22 липня 2010 року (7,8973 грн. 1 дол. США) дорівнює 157 598,83 грн.; сума несплачених відсотків за користування Кредитом 2743,46 доларів США, що за курсом НБУ на 22 липня 2010 року (7,8973 грн. 1 дол. США) дорівнює 21 665,93 грн.; пеня за прострочення виконання зобовязань за Кредитом 1390,80 доларів США, що за курсом НБУ на 22 липня 2010 року (7,8973 грн. 1 дол. США) дорівнює 10 983,59 грн. (а.с. 14). Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. В забезпечення виконання умов Кредитного договору № СL-302/219/2006 від 21 липня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-302/219/2006, відповідно до умов якого останній зобовязався забезпечувати виконання кредитних зобовязань [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно до п. 1.1 статті 1 Договору поруки поручитель зобовязався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Згідно п. 1.2 статті 1 Договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобовязань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно. Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № СL-302/219/2006 від 21 липня 2006 року в розмірі 190 248,30 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути на користь позивача державне мито в сумі 1700,00 грн. та інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved