Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 06 лютого 2011 року він позичив відповідачці [PERSON] гроші в розмірі 10700 гривень. Під час вчинення договору позики між ними були встановлені умови повернення грошей. Вони домовились, що позика буде повернута в строк до 01 липня 2011 року. На підтвердження укладення договору позики відповідачка надала йому розписку, якою завірила отримання від нього грошей в сумі 10700 гривень. Однак, [PERSON] своїх зобовязань не виконала і борг не повернула. Просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 10700 гривень, а також сплачені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшив розмір позовних вимог і просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 5700 гривень, пояснивши, що відповідачка в добровільному порядку повернула [PERSON] частину суми боргу за договором позики в розмірі 5000 гривень. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в розмірі 5700 гривень визнала повністю, пояснивши, що дійсно 06.02.2011р. вона написала розписку про отримання у позивача в борг 10700 гривень, в якій зазначила, що зобовязується повернути гроші до 01.07.2011р. У вказаний час не змогла повернути всю суму, оскільки у неї не було таких грошей, але в червні 2011 року вона повернула [PERSON] 5000 гривень. Вислухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) гроші, або інші речі, а інша сторона зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у термін, встановлений договором, у відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що позивачем виконані умови договору позики і він передав у власність відповідачки грошові кошти в розмірі 10700 гривень, про що свідчить досліджена в судовому засіданні розписка від 06 лютого 2011 року, складена [PERSON] власноруч про обов'язок повернути суму боргу в зазначеному розмірі в термін до 01 липня 2011 року. Вказані факти відповідачкою в судовому засіданні визнані. Відповідачка умови договору позики у встановлений термін у повному обсязі не виконала і суму боргу на момент розгляду справи, тобто станом на 02.09.2011р., повернула частково в розмірі 5000 гривень, що підтверджується дослідженою судом розпискою від 15.06.2011р. складеною [PERSON] З урахуванням викладених обставин, враховуючи, що визнання відповідачкою позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що грошове зобовязання в сумі 5700 гривень не виконано, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог і стягнення з [PERSON] на користь позивача неповернутої частки суми позики. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають присудженню позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: approved