Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 05.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 15000 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25 % річних строком до 05.02.2011 року, згідно умов договору відповідач зобовязувалася повернути вказані кредитні кошти та нараховані відсотки за користування кредитом, однак відповідачем умови кредитного договору не виконані, загальна сума заборгованості відповідача з нарахуванням процентів становить 5301 грн.25 коп. станом на 10.08.2011 року. Оскільки боржником умови договору не виконані, то позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача за дорученням зменшила позовні вимоги і просила суд стягнути з відповідача 4501 грн.25 коп. заборгованості /основний борг/, оскільки заборгованість по відсотках погашена. Відповідач до суду не зявилася, але надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказала на те, що визнає позов в повному обсязі. За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, 05.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 4558-61-08-2, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит в сумі 15000 грн. на строк користування до 05.02.2011 року зі сплатою процентів у розмірі 25 % річних , що стверджується копією кредитного договору. Позичальник зобовязувалася повернути в повному обсязі одержаний кредит та сплатити проценти, нараховані за обслуговування кредиту, на умовах, що передбачені цим договором, згідно з графіком погашення кредиту, наведеному в п.1.2 договору. Але позичальник порушила умови кредитного договору щодо своєчасного погашення основного кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Так, згідно наданого позивачем розрахунку, за позичальником на час розгляду справи рахується заборгованість в сумі 4501 грн.25 коп. /основний борг/, заборгованість по відсотках погашена. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, з врахуванням всього наведеного суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаній вище сумі, оскільки відповідачкою порушені умови договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів. Таким чином, судом приймається до уваги визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. На підставі ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача і судові витрати по справі, а саме: витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., судовий збір /держмито/ в сумі 53 грн., всього 173 грн., оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом до 01.01.2011 року, тобто, до введення в дію Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved