Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебуваючи у шлюбі з відповідачкою за свої гроші та за гроші своїх батьків у липні 1992 року купив трикімнатну квартиру [ADDRESS] у якій він проживав разом з відповідачкою та дітьми. 21 листопада 2009 року їх шлюб було розірвано. Ще до розірвання шлюбу він був вимушений з вини відповідачки виїхати з квартири, але після цього він не може потрапити до свого житла, оскільки відповідачка змінила замки на дверях та його не пускає до житла, а коли він приходить то вона викликає дільничого інспектора міліції та вчиняє сварки, вважає, що відповідачка порушує його право на володіння, користування своєю власністю, а тому просив усунути перешкоди у здійсненні ним свого права власності шляхом виселення відповідачки із спірної квартири без надання іншої житлової площі. Під час розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та просив визнати за ним право власності на ? частину спірної квартири, встановити порядок користування спірною квартирою, виділити йому житлову кімнату №6, відповідачу - житлові кімнати №№7, 8, а решту приміщень залишити в спільному користуванні та усунути перешкоди у користуванні ? частини квартири. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання за нею право особистої власності. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов [PERSON] та просив його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову [PERSON], посилаючись на його некобгрунтованність та просили в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1983 року, який було розірвано 21 листопада 2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. 13 листопада 1990 року [PERSON] внесла в ЖБК Романтик-2пайовий внесок в розмірі 4000 карбованців, потім в період з 1992 року по 1993 року вона внесла ще 61284 карбоваців. На 18 березня 1993 року вона внесла всю суму пайового внеску, що підтверджується довідкою ЖБК Романтик-2за №21/04 від 21.04.2010 року (а.с. 57). Відповідно до свідоцтва на право власності від 23 листопада 1993 року, виданого на підставі рішення Дніпропетровської районної адміністрації №79 від 06 липня 1992 року, [PERSON] ([PERSON]Т.) стала власником [ADDRESS] (а.с.54). Відповідно до пояснень допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], внесені в ЖБК гроші не є спільними з [PERSON] До реєстрації шлюбу [PERSON] отримала від свого опікуна на рахунок Ощадбанку гроші, які використала для внесення в кооператив в якості паю. Крім того. [PERSON] в 1990 році, в 1992 та в 1993 році, дарувала [PERSON] гроші на погашення пайового внеску, які остання вносила до ЖБК за спірну квартиру. У звязку з чим вимоги позивача [PERSON] про те, що спірна квартира куплена ним за його гроші та гроші його батьків є необгрунтованими. Крім того в судовом узасіданні встановлено, що відповідно до витягу з протоколу №126 зборів членів ЖБК Романтик-2від 01 березня 2007 року [PERSON] виключений з членів ЖБК на підставі його заяви, а згідно заяви [PERSON], останній відмовився від своєї частки в спіній квартирі (а.с.41, 59) . Відповідно до ст.24 КпШС України (в ред 1969 року) майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них. Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України). За правилами ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх Відповідно до ст.320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. На підставі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України). Крім того згідно ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність, а ст. 718 ЦК України передбачено, що дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. За правилами ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Договори дарування між [PERSON] та [PERSON] ніхто не оспорював, вони виконані, тому гроші, які [PERSON] отримала в дар та ті, що отримала від опікуна як дитина, що залишилася без батьківського піклування на придбання квартири, належать їй особисто, в наслідок чого їй на праві особистої приватної власності належить квартира № 73 по по вул. Тепличній. №36, с.Ювілейне. Дніпропетровського району Дніпропетровської області. [PERSON] в своєму позові зазначає, що квартира, це майно набуте в шлюбі і просить суд визнати за ним право власності на ? частину спірної квартири, однак ці вимоги з урахуванням вищевикладеного є необгрунтованими та непідтвердженими жодними доказами, крім того, відповідно до пояснень свідка [PERSON], яка є матірю позивача [PERSON], вона пояснила, що дійсно грошові кошти були передані [PERSON] в дар від [PERSON] та її опікуном, за які і була придбана спірна квартира, а ні вона, а ні її син грошові кошти на придбання спірної квартири до ЖБК Романтик-2не вносили. На підставі викладеного позов [PERSON] є необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Що стосується зустрічного позову [PERSON] то суд вважає його обгрунтованим та його вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, але оскільки за [PERSON] зареєстровано вже право власності на спірну квартиру в установленому законом порядку додаткове визнання права власності в даному випадку не потребує, а тому в задоволенні цих вимог слід також відмовити.

Outcome: dismissed