Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користування майном шляхом визнання втративши право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира №2 в житловий будинок № 4 по вул. Кірова в смт. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, яку вона успадкувала згідно свідоцтва про право на спадок як спадкоємець за заповітом після смерті 06 червня 2005 року її матері [PERSON] та в якій з 19 листопада 2007 року зареєстрований відповідач, який з нею договору найму житлового приміщення не укладав і на реєстрацію якого в зазначеній квартирі вона згоди не давала. На даний час вона як власник квартири має намір здійснити її відчуження іншій особі, але реєстрація місця проживання відповідача в житловому приміщенні перешкоджає їй це зробити та обмежує її право як власника на здійснення володіння, користування та розпорядження належним їй майном, в звязку з чим змушена звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням для послідуючого зняття з реєстраційного обліку в належному їй на праві власності квартирі, оскільки реєстрація останнього перешкоджає їй розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що позивачка в 2011 році отримала спірну квартиру у власність після смерті своєї матері в порядку спадкування за заповітом, а після оформлення своїх спадкових прав дізналась про те, що відповідач з 2007 році зареєстрований в квартирі її померлої 06 грудня 2005 року матері [PERSON], але фактично в ній не проживав. Позивачка як новий власник квартири не давала згоди на реєстрацію відповідача у зазначеній квартирі, він не є її родичем чи членом сімї та не укладав з нею жодних угод щодо найму житлового приміщення. В звязку з тим, що в позасудовому порядку не має можливості вирішити спір з відповідачем, то вона змушена звернутися з позовом до суду про усунення перешкод в користуванні належним їй на праві власності житлом шляхом визнання відповідача втратившим право на користування житловим приміщенням як підставу зняття його з реєстраційного обліку, оскільки вона має намір здійснити відчуження квартири, а реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає їй це зробити. Позивачка та її другий представник [PERSON], які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи через свого представника [PERSON]І.(а.с.24), в судове засідання не зявились. Згідно письмових заяв прохали розглядати справу у їх відсутність, позов підтримали, в звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у відсутність зазначених осіб. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи(а.с.20,26) як за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання, так і за місцем відбуття покарання, в судове засідання 20 грудня 2011 року повторно не зявився та не надав суду будь-яких заперечень проти позову, в звязку з чим суд за згодою позивача ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, передбачених ст. 224 ЦПК України, по наявним в матеріалах справи доказах . Представник третьої особи - відділу громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання повторно не зявився. Згідно листа прохав розглядати справу у їх відсутність (а.с.18), в звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у відсутність їх представника. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №2 в житловому будинку № 4 по вул. Кірова в смт. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області, яку вона успадкувала після померлої 06 грудня 2005 року матері [PERSON] згідно виданого Солонянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстровим №1-2396 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 липня 2011 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно в бюро технічної інвентаризації за реєстраційним №34140991(а.с.7-8), а також згідно технічного паспорту від 13 липня 2011 року на квартиру №2 в житловому будинку №4 (а.с.8, 34-37), в якому відповідно до домової книги та довідки Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області з 19 листопада 2007 року зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який за вказаною адресою не проживає (а.с.10-11,13) та в даний час відбуває покарання за вироком суду в місцях позбавлення волі(а.с.30-32). З зазначеного вбачається, що реєстрація відповідача, який не є членом сімї власника та не перебуває з ним в договірних відносинах щодо оренди житла, в квартирі №2 житлового будинку № 4 по вул. Кірова в смт. Новопокровка Солонянського району Дніпропетровської області відбулась після смерті 06 грудня 2005 року попереднього власника [PERSON] (а.с. 29), але до виникнення права власності на вказане нерухоме майно позивачки [PERSON], яке виникає з моменту державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та яке було зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 липня 20011 року лише 16 серпня 2011 року(а.с.7-8), що свідчить про те, що реєстрація відповідача здійснена без згоди власника житлового приміщення, а відповідно порушує їх права на користування та розпорядження належним їм майном. Згідно ст.150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, а члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселені не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. В силу ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, а відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] було зареєстровано в житловому приміщенні, яке належить позивачці на праві власності, без згоди власника, що дає право новому власнику вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні належній їй на праві приватної власності квартирі шляхом визнання відповідача втративши право на проживання в житловому приміщенні для послідуючого зняття його з реєстрації в цьому будинку, оскільки він не є членом сімї нового власника житлового приміщення, в якому зареєстрований без згоди власника на його реєстрацію в належній їй на праві власності квартирі. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, в звязку з задоволенням позову суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі, понесені нею при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved