Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-06 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з останнього на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 37829 грн. 29 коп. та заборгованість по виплаті додаткових витрат повязаних з хворобою їх сина [PERSON], [INFO] в сумі 17273 грн. 61 коп.. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на її утримання, та сплати додаткових коштів на утримання спільної дитини, який з дитинства є інвалідом ІІІ групи. Враховуючи, що заборгованість по оплаті додаткових витрат на утримання сина повязаних з його хворобою станом на 09.02.2011 року складає 17273 грн. 61 коп., а на її утримання 10364 грн. 19 коп., просила стягнути з відповідача на її користь суму неустойки (пені) відповідно до правил ч. 1 ст. 196 СК України у розмірі одного відсотка від суми несплачених вищезазначених грошових коштів, що за її розрахунками складає 37829 грн. 29 коп. та заборгованість по виплаті додаткових витрат повязаних з хворобою сина в сумі 17272 грн. 61 коп., а всього 55102 грн. 90 коп.. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоча про те, що йому було відомо про час, місце та дату судового засідання, підтверджується повідомленням про вручення йому поштового відправлення (а.с. 26). Вислухавши позивачку, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 червня 1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції за актовим записом № 150, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6), у сторін 16 березня 1993 року народився син [PERSON]. Останній за даними виписки з домової книги (а.с. 9), проживає з матірю [PERSON]. Як видно з довідки Управління праці та соціального захисту населення (а.с. 17), [PERSON] перебуває на обліку в Южноукраїнському ГУСЗН та отримує соціальну допомогу, як інвалід дитинства третьої групи. [PERSON] перебувала на обліку як безробітна в Южноукраїнському міському центрі зайнятості з 15 липня 2011 року, але за недотримання рекомендацій державної служби зайнятості, щодо сприяння працевлаштуванню, її було знято з обліку, що підтверджується довідкою (а.с. 19). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2008 року (а.с. 7-8), з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто додаткові витрати повязані з хворобою сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2008 року та аліменти на її утримання, в звязку з доглядом за дитиною інвалідом в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2008 року. Відповідно ч. 1 ст. 196 СК України відповідальність за прострочення аліментів виникає при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду. При цьому одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Визначений розмір пені 1 % за кожен день прострочення звісно є дієвим стимулом щодо належного виконання саме аліментного обовязку та встановлює відповідальність за заборгованість. Як видно з довідки державного виконавця Савранського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 11), заборгованість відповідача відповідно до виконавчого листа, виданого на підставі вищезазначеного рішення суду, станом на 09.02.2011 року складає 10364 грн. 19 коп.. Але як видно з рішення суду [PERSON] зверталася до суду з позовом про стягнення коштів на додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (хворобою та на того з подружжя з ким проживає дитина інвалід). У своєму рішенні суд посилався на норми ч. 1 ст. 88 СК України, яка передбачає право на утримання того з подружжя з ким проживає дитина інвалід. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів саме на утримання неповнолітньої дитини за кожен день прострочення на підставі ст. 196 СК України, і не стосується положень передбачених ч. 1 ст. 88 СК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення неустойки по заборгованості, що виникла із покладеного на [PERSON] зобовязання сплачувати грошові кошти на утримання позивачки безпідставні, а тому задоволенню не підлягають. Як видно з довідки наданої державним виконавцем (а.с. 10), на виконанні у державній виконавчій службі Савранського управління юстиції Одеської області знаходиться виконавчий лист № 2-391 виданий 29.12.2008 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат повязаних з хворобою на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно, розмір заборгованості за яким станом на 09.02.2011 року становить 17273 грн. 61 коп.. Відповідно до правил ст. 2 Закону україни «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а здійснюють примусове виконання рішень державні виконавці. В силу ст. 11 вищезазначеного Закону, державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти дії та здійснювати заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у виконавчому листі у спосіб та порядку встановленим виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 8 ст. 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню тільки у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що у суда не має законних підстав для стягнення заборгованості по виплаті додаткових витрат, повязаних з хворобою сина сторін [PERSON], так, як примусове виконання рішення суду покладено на державну виконавчу службу. Тому, на підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed