Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Смілянським державним нотаріусом 12 березня 2011 року за реєстровим № 117, [PERSON] є власницею 1/6 частини однокімнатної квартири [ADDRESS]. Стверджуючи, що власник 2/3 частин цієї квартири [PERSON] заволодів ключами від вхідних дверей, на неодноразові прохання не впускав її до квартири і не надав дублікату ключа, відмовляв у проханнях надати можливість вільно користуватись квартирою, [PERSON] звернулась до суду з позовом до нього про усунення перешкод в користуванні належною їй частиною квартири шляхом надання вільного доступу до квартири. Ненадання їй у користування квартири призвело до порушення нормального ритму життя позивачки та її родини, необхідності докладати додаткові зусилля для подолання негараздів. Позивачка перенесла душевні страждання (підвищена дратівливість, поганий сон, низька працездатність), що негативно вплинуло на стосунки у сімї та спілкування з сусідами. У звязку з цим вона просила стягнути з відповідача 10000 грн. моральної шкоди. Суд залучив до участі в справі як третю особу брата позивачки [PERSON], якому також належить 1/6 частина квартири. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і пояснила, що вони з братом успадкували по 1/6 частині зазначеної квартири від батька, [PERSON], який помер 20 серпня 2006 року. Вона з 1998 року постійно живе з чоловіком і дітьми в будинку № 31 по вул. Дзержинського в м. Смілі; в квартирі [ADDRESS], ніколи не жила і не збирається жити, хоче її продати разом з іншими співвласниками, але [PERSON] ухиляється від продажу, здає квартиру в найом. У звязку з протиправними діями [PERSON] значно погіршився стан її здоровя. Відповідач позов не визнав і пояснив, що успадкував 2/3 частини квартири від своєї тітки [PERSON], що померла в травні 2010 року; право власності на квартиру оформив разом з позивачкою та її братом. Він не перешкоджає [PERSON] в користуванні квартирою, але позивачка ніколи не висловлювала наміру користуватись нею. Від вхідних дверей після смерті тітки залишився лише один ключ, який він пообіцяв надати [PERSON] і [PERSON] в разі потреби, однак вони про це жодного разу не просили, як не просили і виготовити дублікат ключа. Третя особа [PERSON] вважає, що позов підлягає до задоволення. Він пояснив, що вони з сестрою на початку 2011 року зустрілись з [PERSON] з метою визначення подальшої долі квартири. Вирішили, що продаватимуть її, а гроші поділять. Ні він, [PERSON], ні [PERSON] жити в квартирі не збирались. Позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, визнані сторонами, на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Сторони визнали, що вони лише раз зустрічались з метою визначення подальшої долі квартири: на початку 2011 року біля смілянського поштамту. В цій розмові вони і [PERSON] вирішили, що продадуть квартиру, а гроші поділять; ні передачі ключа, ні виготовлення дублікату [PERSON] від [PERSON] не вимагала; він говорив, що на вимогу співвласників пустить їх у квартиру. Ці обставини, як визнані сторонами, доказуванню не підлягають, як не підлягає доведенню визнаний позивачкою факт, що в квартирі [ADDRESS], вона жити не збиралась. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що на прохання позивачки їздили з нею до будинку № 48а по вул. Ленінградській, щоб пересвідчитись і в подальшому підтвердити в суді, що їй не відчиняли двері квартири № 42. Те, що під час кількох відвідин будинку позивачці не відчиняли двері спірної квартири, підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON] Однак жоден із свідків не підтвердив, що в квартирі в цей час був відповідач або що в їх присутності позивачка просила у нього надати ключі від квартири, а [PERSON] відмовив їй. Оскільки позивачка не надала доказів, що відповідач чинив їй перешкоди в користуванні квартирою, у вимогах про усунення перешкод в користуванні квартирою належить відмовити. Якщо до 19 вересня 2011 року (дати звернення до суду) [PERSON] не вимагала від [PERSON] передачі ключа від квартири [ADDRESS], то після одержання копії позовної заяви і пояснень позивачки по суті позову відповідач знав, що вона хоче одержати ключ від вхідних дверей. Приймаючи до уваги, що він їй ключа не надав, враховуючи, що всі співвласники є рівними у праві користування квартирою, позовну вимогу про надання вільного доступу до квартири належить задоволити, зобовязати відповідача передати позивачці ключ від квартири. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачка не надала доказів того, що вона переживала у звязку з протиправними діями відповідача, зокрема, що у неї підвищилась дратівливість, погіршився сон, знизилась працездатність, що негативно вплинуло на стосунки у сімї та спілкування з сусідами. Запрошена позивачкою свідок [PERSON]З пояснила, що [PERSON] та її брат [PERSON] казали, що їм однаково, що буде з квартирою, вони хочуть лише, щоб [PERSON] сплатив їм вартість їх часток квартири. Позивачка підтвердила суду, що хоче продати квартиру разом з іншими співвласниками. Лише свідок [PERSON] чоловік позивачки - пояснив суду, що позивачка переживає, оскільки без її згоди хтось живе в зазначеній квартирі; від переживань у неї погіршився стан здоровя. На підтвердження погіршення свого стану здоровя позивачка надала довідку Смілянської міської поліклініки від 16 серпня 2011 року, згідно з якою 17 березня і 16 травня 2011 року вона зверталась до кардіолога, а 12 серпня ц.р. (в день звернення її адвоката за довідкою) до терапевта. Однак ця довідка не містить даних щодо стану здоровя [PERSON] до 17 березня 2011 року. Відповідно, позивачка не довела, що стан її здоровя погіршився. Оскільки зясування цієї обставини потребує спеціальних знань в галузі медицини, визначення змін у стані здоровя позивачки та їх звязок з нервовими переживаннями може встановити лише фахівець в галузі медицини. Незважаючи на розяснення судом змісту ст.ст. 143, 145 ЦПК України та надання позивачці правової допомоги адвоката вона не просила призначити експертизу. Суд звертає увагу, що позивачка могла оформити право власності на свою частку у квартирі ще 20 лютого 2007 року. Вона і свідок [PERSON] пояснили, що [PERSON] регулярно бувала біля нотаріальної контори, однак не мала потреби в одержанні свідоцтва про право на спадщину. Лише 12 березня 2011 року вона одержала свідоцтво про право на спадщину за законом, а 18 березня ц.р. зареєструвала право власності на свою частку у квартирі (до речі, на наступний день після звернення до терапевта). Позивачка пояснила, що, поки не оформила право власності (з 20 лютого 2007 року по 12 березня 2011 року), вона не переживала у звязку з неможливістю користуватись квартирою. Враховуючи наведене, а також визнання позивачкою, що вона не збиралась жити у квартирі, суд вважає недоведеним факт погіршення здоровя [PERSON] внаслідок неможливості користуватись наведеною квартирою, а також зв'язок погіршення здоровя із діями відповідача. На підставі ст.ст. 316-321 ЦК України,

Outcome: approved