Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

У травні 2011 року до суду звернулося TOB «Електросервіс» з позовом до [PERSON] та [PERSON] з вимогами про стягнення з відповідачів у солідарному порядку на відшкодування збитків 20110,47 грн. та судових витрат. Позивач зазначав, що відповідач [PERSON], керуючи у стані сп'яніння автомобілем, власником якого є [PERSON], порушив вимоги ПДР, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль, що належить позивачеві. Внаслідок цього автомобіль був пошкоджений і позивачеві завдано збитків у зазначеному розмірі. У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини. Відповідачі та представник відповідача позов визнали частково, посилаючись на завищений позивачем розмір збитків. Вислухавши сторони, перевіривши надані докази, оглянувши матеріали справи № 3- 2916/08, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 червня 2008 року в м. Славутичі по вул. Героїв Дніпра [PERSON], - відповідач у справі, перебуваючи у стані сп'яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 211040, д.н.з. All 190АР, не вибрав безпечної швидкості руху, при виконанні маневру повороту праворуч не рухався якомога правіше до краю проїздної частини, не вибрав безпечного бокового інтервалу і допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], який стояв, чим порушив п.п. 12.1., 13.1., 1.2. ПДР України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді від 27 червня 2008 року у справі про адміністративне правопорушення № 3-2916/08, яка набрала законної сили, [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Крім того, постановою судді від 8 липня 2008 року у справі про адміністративне правопорушення № 3-2919/08, яка набрала законної сили, [PERSON] за керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. За правилом ст. 61 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню і вважаються встановленими. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 3-2916 на водія [PERSON] по ст. 124 КУпАП вбачається, що власником автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АІС 130051 є [PERSON], - співвідповідач у справі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що передав керування власним автомобілем [PERSON] у своїй присутності, оскільки сам перебував у стані алкогольного сп'яніння. При цьому [PERSON] мав посвідчення водія і був тверезий. Однак ці пояснення спростовуються матеріалами справи № 3-2916/08 відносно [PERSON] по ст. 124 КУпАП, матеріалами справи № 3-1919 відносно [PERSON] по ст. 130 ч. 1 КУпАП, з яких вбачається, що як [PERSON], так і [PERSON] під час ДТП перебували у стані алкогольного сп'яніння. При цьому концентрація алкоголю у пробах видихуваного ними повітря становила відповідно 2,56%о і 2,60%о. З матеріалів справи також вбачається, що посвідчення водія [PERSON] при собі не мав. Поліса страхування цивільної відповідальності власник автомобіля [PERSON] також не мав всупереч п. 2.1. ПДР України. Крім того, з матеріалів справи № 3-2923/08 відносно [PERSON] по ст. 130 ч. 1 КУпАП вбачається, що постановою судді від 08.07.2008 р. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за передачу керування автомобілем [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння. Таким чином суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] незаконно, в порушення вимог п. 2.9. ПДР України передав керування власним автомобілем [PERSON], який не мав при собі посвідчення водія та перебував у стані алкогольного сп'яніння і тому без законних правових підстав керував автомобілем, що належить [PERSON]. Завдана позивачеві шкода має відшкодовуватись за правилами відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, які встановлені ст. 1187 ЦК України, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON], керуючи автомобілем, який належить відповідачу [PERSON], під час руху зіткнувся з автомобілем, що належить позивачу TOB «Електросервіс», який стояв на перехресті, надаючи перевагу в русі іншим транспортним засобам. Внаслідок зіткнення автомобіль позивача був пошкоджений, чим йому завдано матеріальних збитків. Тобто шкоди завдано внаслідок односторонньої дії джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, що належить відповідачу [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів. Згідно ч. 2 цієї статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє, зокрема, транспортним засобом. За правилом ч. 5 цієї статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таких обставин у справі не встановлено. На підставі ст. 1187 ЦК України за завдану позивачеві шкоду має відповідати у повному обсязі відповідач [PERSON], який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що посвідчує право власності, володів автомобілем, дією якого завдано пошкоджень автомобілю позивача. Відповідач [PERSON], який безпосередньо заподіяв шкоду позивачеві, перед ним не відповідає, оскільки не був правомірним володільцем автомобіля, яким керував, в момент заподіяння шкоди. Він може відповідати лише на підставі ст. 1191 ЦК України в порядку регресу перед відповідачем [PERSON], який відповідає за завдану шкоду за правилами ст. 1187 цього Кодексу незалежно від його вини. Розмір завданих позивачеві збитків на загальну суму 13 090 грн. 04 коп. підтверджується наданими позивачем висновком № Т-8796 від 30 червня 2008 року, актами виконаних робіт, рахунком-фактурою, платіжними документами, копії яких долучено до справи. Так, згідно висновку експертного, автотоварознавчого дослідження № Т-8796 від 30 червня 2008 року дійсний розмір матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля SAAB 9-5, д.н.з. AI 5001 АС, що належить TOB «Електросервіс», з урахуванням ПДВ становить 11 814 грн. 75 коп. (а.с.9-19). Крім того, згідно акту виконаних робіт від 30 червня 2008 року вартість дослідження становить 500 гривень, яка пред'явлена до оплати згідно рахунку-фактури № 197 від 19 червня 2008 р. та оплачена позивачем згідно виписки по особовому рахунку за 19.06.08 р. (а.с.19 об., 20, 20 об.). Як зазначено у п. 2 висновку № Т-8796 від 30 червня 2008 року, виходячи з характеру пошкоджень і, зважаючи на те, що виявити дефекти на прихованих частинах складових у процесі візуального зовнішнього огляду неможливо, під час відновлювально-ремонтних робіт необхідно провести діагностику, а за її результатами - дефектування підвіски передньої!', рульового управління, трансмісії, ступиці колеса переднього лівого, систем гальмування, охоронної сигналізації та омивання. Вартість складових, які можливо підлягають заміні та, можливо потрібних, відновлювальних робіт не врахована і, відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, повинна бути встановлена лише під час проведення відновлювального ремонту, а потім повинна бути доданою до визначеної в процесі проведення даної експертизи суми завданого матеріального збитку (а.с. 13). Не врахована вартість складових та відновлювального ремонту оплачена позивачем на суму 775,14 грн., що вбачається з попереднього дефектовочного акта № 2710/08 СПД [PERSON], акта № ОУ-ООООО11 здачі-приймання робіт СПД [PERSON] та виписки по особовому рахунку позивача за 28.10.2008 р.. Таким чином, загальний розмір завданих позивачеві матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню відповідачем [PERSON], становитиме 13 090 грн. 04 коп., виходячи з розрахунку: 11 814,75 грн. + 500 + 775,14 грн. = 13 090,04 грн.. Включення позивачем до розрахунку відшкодування інших сум та визначення суми відшкодування у розмірі 19610 грн. 47 коп. суд вважає необгрунтованим і вимоги в цій частині не доведеними, оскільки вони вже враховані у висновку № Т-8796 від ЗО червня 2008 року і не є прихованими та додатковими. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені судові витрати на загальну суму 250 грн. 90 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial