Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що у лютому 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ "Є.В.С." про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди в сумі 38429,67 грн. [PERSON] представляв інтереси ФГ "Є.В.С." так як він є засновником вказаного господарства та власником належного господарству майна. 9 березня 2011 року було ухвалено рішення № 2-175/10 яким зобов'язано фермерське господарство "Є.В.С." відшкодувати на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 38429,67 грн. Апеляційним судом Сумської області дане рішення 4 травня 2011 року було скасовано. [PERSON] вважає, що при розгляді вищезазначеної справи в Лебединському районному суді були використані незаконним чином здобуті докази, сфальсифіковані матеріали, а також значною мірою порушені його права, як громадянина. Тому позивач звернувся до суду та просить захистити його порушені конституційні та цивільні права, захистити закон, ухвалити рішення про відшкодування нанесеної матеріальної та матеріальної шкоди позивачеві відповідачами. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги ствердив у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Під час судового розгляду були встановлені наступні факти та відповідні правовідносини: Відповідачка [PERSON] зверталася до Лебединського районного суду з позовом до фермерського господарства «Є.В.С.»(а.с.15-16) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди. 4 травня 2011 року апеляційним судом Сумської області ухвалене рішення (а.с. 31-32), яким рішення Лебединського районного суду Сумської області від 9 березня 2011 року скасоване, у задоволенні позову [PERSON] до фермерського господарства «Є.В.С.»про стягнення заборгованості по заробітній платі та коштів на відшкодування моральної шкоди відмовлено. Позивачі просять суд стягнути з відповідачів сплачені судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 137 грн., витрати на експертне дослідження підписів в сумі 890 грн., транспортні витрати 100 грн., канцелярські витрати 750 грн. Згідно з ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Стаття 220 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Таким чином вимоги позивачів стосовно стягнення судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи а також витрат на експертне дослідження, які відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України віднесені до судових витрат у справі, повинні бути документально підтверджені та їх розподіл розглядатись у цивільній справі при розгляді якої вони понесені, або в порядку передбаченому ст. 220 ЦК України, шляхом ухвалення додаткового рішення. Крім того позивачами не було надано доказів понесених ними транспортних витрат, витрат на компютерну обробку матеріалів та канцелярських витрат. Також у судовому засіданні позивачем не було надано належних і допустимих доказів в обґрунтування факту завдання моральної шкоди. Таким чином суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у звязку з необґрунтованістю.

Outcome: dismissed