Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до В»язовського [PERSON], В»язовського [PERSON], В»язовського [PERSON], третіх осіб: В»язовського [PERSON], В»язовського [PERSON] про визнання права власності на частину будинку як майна подружжя та надвірного приміщення. Посилаючись на те, що відповідач В»язовський[PERSON] є її колишнім чо ловіком, з яким вона перебувала в шлюбі з 1987 року по 2008 рік. Від вказаного шлюбу у них є двоє дітей: В»язовський[PERSON] вич та В»язовський [PERSON]. Відповідач по справі [PERSON] є батьком її колишнього чоловіка, а [PERSON] - його рідним братом. У 1999 році згідно свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачі отримали в спадкування 1/10 частину домоволодіння, яке було розташоване в м.Полтаві по вул.Кропивницького, 8-А. З 1988р. позивачка разом із відповідачем В»язовським І.С. та їхніми дітьми проживали разом із матір"ю позивачки, бабусею в 3-х кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Під час сумісного життя між колишнім чоловіком та рідними позивачки виникали сварки, конфлікти. Разом жити не було мож ливості. Позивачка та її матір прийшли до згоди продати квартиру матері та бабусі, а на отримані кошти придбали їм однокімнатну квартиру, а решту коштів мати передала в розмірі 3800 доларів США на будівництво будинку на земельній ділянці, яка розташо вана за адресою: пров. Кропивницького, 8-А в м.Полтаві, особисто позивачці. Згоду на будівництво за вищевказаною адресою дали всі відповідачі по даній справі. Кошти були передані матір"ю позивачці особисто для бу дівництва будинку, щоб забезпечити її та дітей нормальним житлом. У зв"язку з тим, що домоволодіння в розмірі 1/10 спадко вого майна, яке знаходилося за адресою: пров.Кропивницького,8-А було старе та розвалювалося, воно за рішенням всіх відповідачів було знесено в 2000 році. Будівництво почалося в 2000р. на іншій частині земельної ділянки за рахунок особистих коштів позивачки, спочатку було побудовано цегляний сарай, а також фундамент під будинок. У 2001 році було побудовано стіни та дах. На будівництво вищезазначених споруд були витрачени особисті кошти позивачки в розмірі 3800 доларів США. За спільні сумісні кошти подружжя позивачка разом із чоловіком добудували будинок, а саме: вставили вікна, двері, провели газ тощо, на які витратили 700 доларів США. Спірний будинок є одноповерховий з мансардою жилою площею розміром 75,1 кв.м. і складається із 4-х кімнат. Весною 2003 року позивачка, відповідач В»язовський І.С. та їхні діти вселилися в будинок і стали постійно проживати в ньому. У тому ж році виготовлено технічний паспорт на будинок та сарай. У будинку зареєстровані: позивачка, відповідач В»язовський І.С. та їхні діти. Іншого житла ні у позивачки, ні у дітей немає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: вул.Фрунзе, І28, кв.45 в м.Полтаві, і ніколи в спірному будинку не проживали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в будів ництво спірної забудови ніколи і ніяких коштів не вкладали. Таким чином, в будівництво будинку та сараю позивачка вклала свої особисті кошти в розмірі 3800 доларів США, тобто 13300 грн. на той час, спільні сумісні кошти подружжя, які були вкладені в забудову, складають 700 доларів США, тобто 2400 грн. Отже, позивачка вважає, що її частка та відповідача В»язовського І.С. в спільній забудові складають: позивачки - 92/100, відповідача - 8/100. Позивачка просила визнати за нею право власності на частину будинку за адресою: пров. Кропивницького, 8-А в м.Полтаві та сараю, що складає 92/100, а також визнати за відповідачем В»язовським [PERSON] право власності на 8/100 будинку та сараю, розташовані за адресою:м.Полтава, пров. Кропивницького, 8-А. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідачі та їх представник позовні вимоги не визнали, прохали відмовити у їх задоволенні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що В»язовська [PERSON] та В»язовський[PERSON] перебували в шлюбі з 1987 року по 2008 рік. Від вказаного шлюбу у них є двоє дітей: В»язовський[PERSON] вич та В»язовський [PERSON]. Відповідач по справі [PERSON] є батьком В»язовського [PERSON], а [PERSON] - його рідним братом. У 1999 році згідно свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачі отримали в спадкування 1/10 частину домоволодіння, яке було розташоване в м.Полтаві по вул.Кропивницького, 8-А. З 1988 р. позивачка разом із відповідачем В»язовським І.С. та їхніми дітьми проживали разом із матір"ю позивачки, бабусею в 3-х кімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Під час сумісного життя між колишнім чоловіком та рідними позивачки виникали сварки, конфлікти. Разом жити не було мож ливості. Позивачка разом із матір»ю прийшли до згоди продати квартиру матері та бабусі, а на отримані кошти придбали їм однокімнатну квартиру, а решту коштів мати передала в розмірі 3800 доларів США на будівництво будинку на земельній ділянці, яка розташо вана за адресою: пров. Кропивницького, 8-А в м.Полтаві особисто позивачці. У зв"язку з тим, що домоволодіння в розмірі 1/10 спадко вого майна, яке знаходилося за адресою: пров.Кропивницького,8-А було старе та розвалювалося, воно за рішенням всіх відповідачів було знесено в 2000 році. У 2000 р. на іншій частині земельної ділянки було побудовано цегляний сарай, а також фундамент під будинок. У 2001 році було побудовано стіни та дах. Спірний будинок є одноповерховий з мансардою жилою площею розміром 75,1 кв.м. і складається із 4-х кімнат. Весною 2003 року позивачка, відповідач В»язовський І.С. та їхні діти вселилися в будинок і стали постійно проживати в ньому. У вказаному будинку зареєстровані: позивачка, відповідач В»язовський І.С. та їхні діти. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Частки відповідачів у спадковому майні не припинені, а самочинно побудований будинок не зареєстрований у встановленому законом порядку, тому підстави у визнанні права власності на частину будинку як майна подружжя, відсутні. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Outcome: dismissed