Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з первісним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики від 17.07.2011 р. в розмірі 5\~000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі укладенного договору позики між нею та відповідачем від 17.07.2011 р., [PERSON] позичив у неї 5000 грн., про що власноручно склав розписку, які зобовязався повернути до 17.08.2011 року, однак, до теперішнього часу свої зобовязання по поверненню боргу не виконав, що і вимусило її звернутися з даним позовом до суду. Відповідач за первісним позовом [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просить визнати дійсним договір дарування від 15.07.2011 року, укладений між ним та [PERSON] та визнати за ним право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою від 14.10.2011 року обидва позови обєднані в одне провадження. 04.11.2011 року позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просила свій позов до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, залишити без розгляду. Зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - Харківська міська рада про визнання дійсним договору дарування від 15.07.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] права власності на квартиру №48 за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд.54, розглянута як первісний позов. В обґрунтування позовних вимог у судовому засіданні позивач зазначив, що 15.07.2011 року між ним та [PERSON] був укладений договір дарування квартири №48, за адресою:м. Харків, вул.Пушкінська, буд.54, але сторони не мали можливості посвідчити цей договір нотаріально, в звязку з самовільної реконструкцією зазначеної квартири. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник 3-ої особи Харківської міської ради у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з договором дарування від 15.07.2011 року, укладеного у простій письмовій формі, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру №48, розташовану в м. Харкові по вул. Пушкінській, 54, яка належала їй на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 12.09.1998 року. У 2011 році [PERSON] було самочинно реконструйовано зазначену квартиру, але договір нотаріально не був посвідчений, тому що реконструкцію квартири було проведено без відповідного дозволу компетентних органів, відповідно сторони не мають можливості оформити право власності за позивачем у встановленому порядку. Вищевказана реконструкцію та будівництво виконано за кошти позивача, згідно з технічним висновком, виконаним ТОВ Арбудпроект Про технічний стан самовільно реконструйованої квартири [ADDRESS], квартира знаходиться у задовільному технічному стані та придатна для подальшої експлуатації за призначенням. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що сторони договору дарування квартири [ADDRESS], досягли згоди відносно всіх істотних умов договору дарування вищезазначеного майна (предмет договору, кількість,), отже договір вважається укладеним. З боку обдарованого, тобто позивача, відбулося виконання договору. Згідно положень ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що і мало місце у даному випадку. Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного Кодексу України самовільним будівництвом є споруда, якщо вона побудована або будується без відповідного дозволу або належним чином узгодженого проекту. Зазначена будівля, відповідно до положень цивільного законодавства України, є самовільно збудованим майном. Частина 3 ст. 376 Цивільного Кодексу України встановлює, що право власності на самовільно побудоване нерухоме майно може бути по рішенню суду визнано за особою, яка здійснила самовільне будівництво. В звязку з чим суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved