Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2004 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку Аліну, [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалось. На даний час їх сім»я розпалась, вони хоча прожинають разом, однак не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, у них часто виникають сварки та непорозуміння які негативно впливають на них та на психічний стан неповнолітніх дітей. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, збереження сім"ї є неможливим, від надання терміну для примирення відмовилась. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатний та отримує заробітну плату. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково. Не заперечив проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Суду пояснив, що їх шлюб існує формально, перспектив для збереження сім»ї не вбачається. Він надання терміну для примирення відмовився та не заперечив проти того, щоб діти залишились на проживанні з матір»ю. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково посилаючись на ті обставини, що розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з нього на утримання дітей є значним для нього, а він на даний час ніде не працює та прибутку не отримує. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2004 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб (повторне) серії 1-ГЮ N009640 виданим 10 квітня 2006 року Відділом реєстрації акин цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 жовтня 2004 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2004 року жовтня місяця 10 числа зроблено відповідний актовий запис за №1524. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку Аліну, [INFO]. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №027364 виданого 10 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON] народився 13 січня 2005 року в [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 2005 року січня місяця 24 числа зроблено відповідний актовий запис за №135. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №078318 виданого 24 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON] народилася 12 липня 2008року в м.Рівне, про що в книзі реєстрації народжень 2008 року липня місяця 24 числа відповідний актовий запис за №1753. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Протягом тривалого часу сторони не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові та поваги, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, які негативно впливають як на психічний стан сторін, так і на психічний стан їх неповнолітніх дітей. На думку суду, надання терміну для примирення для сторін позитивних наслідків не принесе, перспектив для збереження сім"ї не вбачається. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що в судовому засіданні сторони дійшли згоди про те, що неповнолітні діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір»ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.З ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовім умі. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року №4282-УІ прожитковий мінімум дитини віком до 6 років на день прийняття рішення становить 893 грн.; а прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день прийняття рішення становить і 1112 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає, не допомагає позивачу створювати належні умови для розвитку природних здібностей дітей, а відповідям працездатний, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення. Однак, розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей, на думку суду є завищеним, документально не підтвердженим, і тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, діючи в інтересах обох сторін та неповнолітніх дітей, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину, оскільки це буде 1\\2 частина від прожиткового мінімум. для дітей відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved