Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

16.05.2011 року до суду звернулася [PERSON] із вищеозначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.03.1994 року перебували у шлюбі з [PERSON] до 17 грудня 2010 року і від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 1996 року відповідачу належить квартира [ADDRESS], в якій вона прописана як дружина відповідача з 26.03.1996 року і проживала до березня 2011 року, до часу коли відповідачем створилися умови неможливого перебування у даній квартирі, влаштування сварок та бійки, в результаті якої вона потрапила до лікарні, а коли повернулася з лікарні відповідач забрав ключ від будинку і перешкоджав проживати в будинку, погрожуючи фізичною розправою, незважаючи на те, що вона разом з ним збудували прибудову на другому поверсі. Вимушена забрати свої особисті речі і зняти квартиру для проживання. Прохає вселити її до квартири [ADDRESS], де вона проживала з 1996 року як член сімї відповідача. 23.08.2011 року із зустрічним позовом до суду звернувся [PERSON], в якому він, вказує, що [PERSON] 05.03.2011 року добровільно залишила будинок № 58 квартиру № 2 по вул. Київській м. Охтирка, який належить йому на праві власності в частині 2/6 за заповітом. Його колишня дружина [PERSON] перейшла на постійне місця проживання за адресою: [INFO] і поступово забрала всі свої речі та речі, які спільно придбали за час спільного проживання. Посилаючись на те, що [PERSON] виселилася добровільно, за власною ініціативою, забравши всі речі, прохає визнати її такою, що втратила право на користування житловим будинком № 58 квартири № 2 по вул. Київській, м. Охтирка Сумської області та зобовязати органи реєстрації населення Охтирського МВ УМВС України зняти її з реєстрації за даною адресою. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, вказуючи, що вона є інвалідом 3 групи, залишилася без роботи, не має коштів сплачувати за найману квартиру. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнає, вказуючи, що спірну квартиру залишила примусово і не могла вселитися після повернення з лікарні. В судовому засіданні [PERSON] та його представник в суді не визнали первісний позов, пославшись на те, що [PERSON] квартиру залишила добровільно, забравши не тільки свої речі, але і речі які спільно придбали за час шлюбу, перешкод в користуванні не чинив, а тому втратила право на користування спірною квартирою, яку залишила, коли членом сімї не була. Вислухавши пояснення сторін, представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи і заперечення осіб, що беруть участь у розгляді справи, надані ними докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку: Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За приписами ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Охтирською державною нотаріальною конторою 02.09.1996 року [PERSON] належить 2/6 частини жилого будинку з господарчими спорудами, що знаходиться в м. Охтирка по вул. Київській № 58 Сумської області \\а.с. 33\\. Відповідно до приписів ст. 61 ч. 1 ЦПК України суд встановив, що [PERSON] з 05.03.1994 року перебувала у шлюбі з [PERSON],від шлюбу є син - [PERSON], [INFO], з 1996 року проживали [INFO] квартири № 2 по вул. Київській в м. Охтирка Сумської області. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, ухвалою апеляційного суду Сумської області від 02.03.2011 року рішення Охтирського міськрайонного суду про розірвання шлюбу залишено в силі \\а.с. 37\\. Поясненнями сторін в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що в березні 2010 року після сварки з [PERSON], [PERSON] залишила будинок № 58 квартиру № 2 по вул. Київській в м. Охтирка Сумської області і 01.03.2011 року потрапила до лікарні на стаціонарне лікування до неврологічного відділення КЗ Охтирська ЦРЛпо 10.03.2011 року, а після повернення з лікарні пішла проживати в орендоване житло. Сторони також не заперечували, що в будинку залишився проживати [PERSON] разом із сином. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 405 ЦК України визначено, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Статтями 810, 811 ЦК України визначені вимоги до договору найму (оренди) житлового приміщення, який має бути укладений між власником будинку та наймачем. Відповідно до ч. 4 ст. 311 ЦК України, ч. 3 ст. 9 та ст. 157 ЖК України членів сімї власника квартири може бути виселено в судовому порядку без надання іншого житла у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. Аналізуючи встановлені по справі обставини та приведені вище норми закону, суд дійшов висновку, що [PERSON] була вселена і проживала до належного [PERSON] будинку в якості члена сімї, отже має рівні з власником права користування спірним житлом. Посилання [PERSON] та його представник в судовому засіданні на те, що 05.03.2011 року [PERSON] добровільно залишила будинок та забрала як свої особисті речі, так і ті, які придбані за час шлюбу, спростовується довідкою перебування на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 01.03.2011 року по 10.03.2011 року [PERSON], адміністративними матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності як [PERSON], так і [PERSON] за влаштування сварок та фізичного насильства в сімї, що підтверджує наявність неможливого проживання разом в спірному будинку і вирушення залишити будинок [PERSON] Поряд з цим [PERSON] не виконав визначеного ст. 60 ЦПК України обовязку доводити ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав доказів про існування будь-якої іншої угоди з [PERSON] щодо її прав та обовязків при користуванні означеним вище будинком. Не ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судом, доводи [PERSON] про добровільне залишення житла [PERSON]М, оскільки вона його залишила внаслідок погіршення взаємовідносин з [PERSON], а в подальшому не змогла користуватися будинком внаслідок відсутності ключів, що є перешкодою для вільної реалізації останньою свого права на користування житла. Позивачка-відповідачка дійсно є інвалідом 3 групи, звільнення з роботи за скороченням штатів, іншого житла не має. Таким чином, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на вимогах закону і знайшов підтвердження належними доказами, дослідженими і перевіреними в судовому засіданні. В той же час зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає за недоведеністю позовних вимог. Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до приписів ст. ст. 79, 81, 88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved