Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в їх обґрунтування посилаючись на те, що 02.07.2008 року відповідач отримала у нього в борг 15000,00 грн. для погашення заборгованості по комунальним платежам, про що надала йому розписку, яку підписала у присутності двох свідків. Строк повернення боргу у розписці не вказаний, але відповідач зобов'язалась після погашення боргів приватизувати свою квартиру, після чого продати квартиру позивачу, а гроші, взяті у нього в борг, врахувати при здійсненні купівлі-продажу. Однак, відповідач, сплативши борги по квартирі, розташованій [ADDRESS], приватизувала її, після чого продала зазначену квартиру іншим людям. Гроші, взяті в борг у позивача, відповідач йому не повернула. На письмову вимогу, надіслану позивачем 12.11.2008 року на адресу [PERSON] про необхідність повернення боргу, відповідач не відреагувала, грошей не повернула. Оскільки відповідач не виконала умов договору позики, які вказані в її розписці, борг у 30-денний строк з дня предявлення вимоги про повернення боргу, тобто до 12.12.2008 року, не повернула, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 15000,00 грн., а також суму інфляції за період прострочення з 12.12.2008 року по 01.06.2011 року у розмірі 4155,00 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1125, 00 грн, судові витрати: судовий збір у розмірі 202,80 грн. та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 грн. Відповідач, представник відповідача, кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, при цьому не оспорювали той факт, що розписку про отримання від позивача грошей в сумі 15000,00 грн. відповідач складала власноруч, але грошей вона не отримувала. Також просили суд врахувати ті обставини, що позивач після складання розписки зареєструвався в квартирі відповідача, користувався нею. Суд, вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики), а згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України в підтвердження договору позики і його умов може бути представлена розписка позичальника. Як вбачається з розписки, складеної відповідачем власноруч, 02.07.2008 року вона взяла в борг у позивача гроші в сумі 15000 грн. (а.с.5). Вказана розписка підтверджує факт передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] без обов'язку повернення позичальником грошей позикодавцю у визначений строк, тобто розписка має силу письмового договору позики згідно ст. 1047 ЦК України. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні кожен окремо підтвердили факт укладення договору позики між [PERSON] і [PERSON] у формі складення позичальником розписки, а також передачу позивачем грошових коштів у сумі 15000 грн. відповідачу. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що у випадку, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача 12.11.2008 року була направлена письмова вимога про необхідність повернення боргу, але відповідач на вимогу не відреагувала та гроші не повернула (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Згідно ст. 3 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим Центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, та публікується в офіційних періодичних виданнях. Згідно повідомлень Державного комітету статистики України, опублікованих в періодичних виданнях, індекси споживчих цін по Україні становлять: грудень 2008 року 102,1 («Урядовий кур'єр», № 1 від 09.01.2009р); січень 2009 року 102,9 («Урядовий кур'єр», № 23 від 10.02.2009 р.), лютий 2009 року 101,5 («Урядовий кур'єр», № 43 від 11.03.2009 р.), березень 2009 року 101,4 («Урядовий кур'єр», № 63 від 08.04.2009р.), квітень 2009 року 100,9 («Урядовий кур'єр», № 80 від 07.05.2009 р.), травень 2009 року 100,5 («Урядовий кур'єр», № 101 від 10.06.2009 р.), червень 2009 року 101,1 («Урядовий кур'єр», № 120 від 08.07.2009 р.), липень 2009 року 99,9 («Урядовий кур'єр», № 143 від 08.08.2009 р.), серпень 2009 року 99,8 («Урядовий кур'єр», № 164 від 09.09.2009 р.), вересень 2009 року 100,8 («Урядовий кур'єр», № 185 від 08.10.2009 р.), жовтень 2009 року 100,9 («Урядовий кур'єр», № 208 від 10.11.2009 р.), листопад 2009 року 101,1 («№ 229 від 09.12.2009 р.), грудень 2009 року 100,9 («№ 3 від 09.01.2010 р.); січень 2010 року 101,8 («Урядовий кур'єр», № 24 від 09.02.2010 р.), лютий 2010 року 101,9 («Урядовий кур'єр», № 44 від 10.03.2010 р.), березень 2010 року 100,9 («Урядовий кур'єр», № 64 від 08.04.2010 р.), квітень 2010 року 99,7 («Урядовий кур'єр», № 83 від 08.05.2010 р.), травень 2010 року 99,4 («Урядовий кур'єр», № 102 від 08.06.2010 р.), червень 2010 року 99,6 («Урядовий кур'єр», № 123 від 08.07.2010 р.), липень 2010 року 99,8 («Урядовий кур'єр», № 146 від 10.08.2010 р.), серпень 2010 року 101,2 («Урядовий кур'єр», № 165 від 08.09.2010 р.), вересень 2010 року 102,9 («Урядовий кур'єр», № 187 від 08.10.2010 р.), жовтень 2010 року 100,5 («Урядовий кур'єр», № 209 від 09.11.2010 р.), листопад 2010 року 100,3 («Урядовий кур'єр», № 230 від 08.12.2010р.), грудень 2010 року 100,8 («Урядовий кур'єр», № 3 від 11.01.2011 р.); січень 2011 року - 101,0 («Урядовий кур'єр», № 23 від 08.02.2011 р.), лютий 2011 року - 100,9 («Урядовий кур'єр», № 43 від 10.03.2011 р.), березень 2011 року - 101,4 («Урядовий кур'єр», № 64 від 08.04.2011 р.), квітень 2011 року - 101,3 («Урядовий кур'єр», № 83 від 11.05.2011 р.), травень 2011року - 100,8 («Урядовий кур'єр», № 103 від 08.06.2011 р.), тому станом на 01.06.2011 року суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції складає 19155,00 грн.00 коп., а 3% річних від суми основного боргу складають 1125,00 грн. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконала зобовязання за договором позики та в установлений термін не повернула позивачу суму позики, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за договором позики станом на 01.06.2011 року, яка складається з суми основного боргу у розмірі 15000 грн., суми, нарахованої з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4155,00 грн., 3% річних від суми боргу у розмірі 1125,00 грн. Враховуючи, що рішення постановлюється на користь позивача, то згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним та документально підтверджений судовий збір в розмірі 202,80 грн. В звязку з прийняттям Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01.11.2011 року з ЦПК України виключені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а діючий Закон України «Про судовий збір» не передбачає витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на ІТЗ в розмірі 120,00 грн. задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: partial