overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, мотивуючи тим, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], просить стягнути з відповідача по 1/4 частині з усіх видів заробітку на утримання дочки до досягнення повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить стягнути з відповідача по 1/4 частині з усіх видів заробітку на утримання дочки [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить позов задовольнити, суду пояснила, що відповідач на користь інших осіб аліменти не сплачує, має можливість і зобовязаний сплачувати грошові кошти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти розміру аліментів не заперечує. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, знайшов своє підтвердження в суді, підлягає до задоволення по таким підставам. Як встановлено в судовому засіданні, визнається відповідачем, у позивача з відповідачем мається спільна дитина, дочка [PERSON], 28.12.1999року народження, яка утримується позивачкою. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання малолітньої дитини хоча зобов»язаний надавати таку допомогу згідно вимог закону, визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує прав сторонніх осіб, підлягає прийняттю, а тому позов підлягає задоволенню Позов підлягає до задоволення на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, де вказано, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи визнання позову відповідачем суд не обґрунтовує розмір аліментів на утримання дитини, строки і порядок виплати аліментів. Згідно Закону України „Про внесення змін до Сімейного Кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей від 22 вересня 2005 року, розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.174 ЦПК України суд, при наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання позову відповідачем. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що має сина - [PERSON], [INFO], матірю якого є відповідачка. Яка ухиляється від сплати аліментів та добровільно не надає матеріальної допомоги. З 1 вересня 2010 року [PERSON] навчається в Національному університеті «Одеська юридична академія». Просить щомісячно, починаючи з 05.09.2011 року стягувати з відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000 грн. І до досягнення ним 23 річного віку. В судове засідання позивач зявився, просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час, місце та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: - відповідно ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; - згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; - ст.183 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; - згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; - відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу; - згідно довідки № 3702 від 18.01.2012 року [PERSON] дійсно навчається в Національному університеті «Одеська юридична академія»на 2 курсі денної форми навчання; Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісяця, до 30.06.2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

У вересні 2011 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 07.04.2003 року укладено кредитний договір №\~КЗWWА22501695, за яким він отримав кредит у розмірі 4569,00 доларів США. Погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Позивач виконав свої зобовязання. Відповідач зобовязання по кредитному договору не виконав, тому загальна сума заборгованості станом на 22.08.2011 року становить 18143,54 доларів США. У судове засідання представник позивача надав пояснення аналогічні позовній заяві та просив задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 07.04.2003 року укладено кредитний договір №\~КЗWWА22501695, за яким він отримав кредит у розмірі 4569,00 доларів США. Свої зобовязання щодо сплати суми отриманого кредиту і відсотків за користування кредитом відповідач не виконав, тому станом на 22.08.2011 року сума заборгованості становить 18143,54 доларів США, у т.ч.: -заборгованість за кредитом 3110,09 доларів США; -проценти 5936,99 доларів США; -пеня 9096,46 доларів США. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що 14.09.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від подружнього життя 02.08.2005 року народився син [PERSON], який на теперішній час мешкає разом з нею. Проте спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння. Спільне господарство разом не ведеться. Позивачка також зазначала, що з відповідачем сумісне життя і збереження сімї неможливе, так як це суперечить її інтересам та інтересам дитини, у звязку з чим просила шлюб з відповідачем розірвати. До судового засідання позивачка не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, якою підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просивши розглядати справу у її відсутності. В заві також було зазначено про бажання залишити їй прізвище „Шихайло. Відповідач до судового засідання не зявився, через канцелярію суду також подав заяву, якою визнав позовні вимоги позивачки у повному обсязі, просив прийняти рішення у судовому засіданні у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 14.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова, про що зроблено запис за № 321 (свідоцтво про одруження 1-ВЛ № 157172). Від подружнього життя сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження 1-ВЛ № 020926). Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставину, що сторони подружні стосунки не підтримують і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними та подальше спільне життя сторони вважають неможливим, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливе, тому шлюб за вимогою позивача розриває. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому прохає суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 17 липня 1993 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у них не склалося. З причини психологічної несумісності характерів між ними часто відбувалися сварки та непорозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що збереження їх сім»ї на даний час неможливе. Після розірвання шлюбу її прізвище прохає залишити «Холодьон». В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що між нею та відповідачем останнім часом часто виникали сварки, з 30 січня 2012 року вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство, вона не бажає в подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. Відповідач [PERSON] позов визнав, згоден на розірвання шлюбу, так як вони з позивачкою дійсно з 30 січня 2012 року проживають окремо та не ведуть спільне господарство, примирення між ними неможливе. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 липня 1993 року (а.с. З ). Шлюб у сторін - перший. Від шлюбу сторони мають доньку Юлію, [INFO], в свідоцтві про народження якої позивачка зазначена матір»ю, а відповідач - батьком (а.с. 4)- Спір щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини між сторонами не виник. За поясненнями сторін в судовому засіданні, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні стосунки з 30 січня 2012 року Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 25 липня 1992 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на ті обставини, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Позивач подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав, відповідач подав заяву про розгляд справи в його відсутності позовні вимоги визнав. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, жодна з сторін не виявила бажання примиритися, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просили встановити факт належності на праві власності [PERSON], яка померла 16 жовтня 2010 року, домоволодіння по вул. Старосільській, 32 в с. Кузьмівка Сарненського району та визнання за ними права власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] та позивачка [PERSON] позов підтримали та пояснили, що мати позивачок за життя 14 липня 1998 року посвідчила заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачкам. Посилались на те, що спадкове майно успадкували за заповітом після смерті матері, прийнявши спадщину, однак через відсутність правовстановлюючих документів не можуть оформити свідоцтво про право на спадщину. Представник відповідача Кузьмівської сільської ради в судове засідання подав заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1223 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів , вказуючи, що відповідно до свідоцтва про спадщину вона є власником домоволодіння по провулку Корнійчука, 4 в м. Черкаси. В 2007 році в її домоволодіння були зареєстровані відповідачі. З моменту реєстрації і по даний час зазначені особи жодного дня в будинку не проживали, особисті речі не розміщували. Фактичне їх місцезнаходження не відомо. Оплата житлово-комунальних послуг відповідачами не здійснюється. Реєстрація відповідачів порушує її право як власника будинку. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку №4 по провулку Корнійчука в м. Черкаси. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задоволити. Відповідачі в судове засідання не зявились, належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки зняття з реєстрації неповнолітньої дитини порушує її права. Суд,заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи дослідивши матеріали справи,приходить до висновку ,що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, від 18.01.2007 року позивач є власником будинку № 4 по провулку Корнійчука в Черкаси.. Згідно записів в будинковій книзі, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані тимчасово з 02.06.2007 року в будинковолодінні № 4 по провулку Корнійчука в м. Черкаси.. Згідно акту № 1835 від 02.12.2011 року , завіреним головою КСМ мікрорайону «Соборний» у вищезазначеному домоволодінні відповідачі не проживають з 02.06. 2007 року. Відповідно до ст. 71,163 ЖК України, особа, яка більше шести місяців без поважних причин не проживає у житловому приміщенні, повинна бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення зі [PERSON] суми боргу 22 000,00 грн. пославшись на те, що 31 жовтня 2005 року вона позичила відповідачці грошові кошти у розмірі 202 000,00 грн.. Відповідачка зобов'язалась здійснювати повернення вказаної суми, згідно узгодженого графіку, а остаточний розрахунок зобовязалась провести до 31 грудня 2012 року. Однак, [PERSON] було сплачено лише 180 000,00 грн. На будь-які звернення до відповідачки з проханням повернути остаточну суму боргу, остання під будь-яким приводом ухиляється від цього. В судове засідання позивач не зявилась, на адресу суду надійшла заява, у якій остання зазначала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача відповідно до ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі, зазначили суду, що [PERSON] дійсно отримала грошові кошти у позику від позивача, проте на даний момент у неї складне матеріальне становище і вона не має можливості повернути стягувану з неї грошову суму. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2005 року [PERSON] отримала у борг за договором безпроцентної позики від [PERSON] 202 000,00 грн., що станом на 31.10.2005 року за курсом НБУ складало суму еквівалентну 40 000 дол. США, обіцяла їх повернути не пізніше 31 грудня 2011 року, одержання нею зазначеної суми підтверджується написаною укладеним між ними договором безпроцентної позики (а.с.5, 6). [PERSON] пояснила суду, що вона дійсно отримала грошові кошти у позику від позивача, проте на даний момент у неї складне матеріальне становище і вона не має можливості повернути стягувану з неї грошову суму. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ст. 530 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Оскільки [PERSON] добровільно не повернула [PERSON] борг у розмірі 22 000,00 грн., то зазначені кошти підлягають стягненню з неї у судовому порядку. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 220 грн.. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

03 березня 2012року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 03 квітня 2001року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини між ними не склалися та погіршувалися на протязі останніх років через постійні сварки, втрату поваги один до одного, різні погляди на життя. Сторони не проживають разом з 2007року. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 08 травня 2001року народження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, пояснила що на примирення не згодна, та просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище Паращук. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 2001року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1ФП №015438 виданим 03.04.2001року Димівською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 08 травня 2001року народження (свідоцтво про народження серії 1-ФП №086636 видане 14.06.2001року ВРАЦС Димівською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області). Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 03.04.2001 року між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища «Паращук» слід задовольнити так як воно не суперечить закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що 04.01.2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №VOJWRX06310129 на суму 2358,40 грн., строком до 04.01.2008 року зі сплатою 24,00 % річних за користування кредитом. На підставі умов кредитного договору [PERSON] зобовязався своєчасно сплачувати проценти, комісію та інші витрати згідно Умов в певному порядку за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобовязання згідно даного кредитного договору. Позаяк, відповідач в терміни, визначені договором, кошти не повертає, а тому станом на 06.01.2012 року у нього виникла заборгованість у сумі 27447,50 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: approved