Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування нанесеної матеріальної та моральної шкоди. Просив суд: зобов'язати відповідача [PERSON] відшкодувати позивачу нанесену матеріальну шкоду в розмірі 4 403,10 (чотири тисячі чотириста три гривні 10 копійок), нанесену моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень., а також судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засіданні не зявився, надіслав до суду заперечення у якому позовні вимоги не визнає, у звязку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, щодо пошкодження майна внаслідок наїзду автомобіля. Крім того вказує, що позивачем не доведено факту заподіяння шкоди. Також просив розгляд справи проводити без його участі. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування нанесеної матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Як установлено судом 14 липня 2011 року біля будинку № 18 по вул. Салтикова Щедріна, м. Чернівці було пошкоджене майно позивача, а саме комунікаційна система марки «EURO 28 DIN», яка як стверджує позивач була куплена в Італії. Як вбачається з позовної заяви, коли позивач сів у машину щоб її припаркувати біля будинку. В цей час відповідач, знаходячись за кермом свого автомобіля «Лексус» д\\н СЕ 9638АС, скоїв наїзд на майно позивача, розміщене поза межами проїжджої частини дороги. Відповідач з місця події втік. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Посилання позивача на те, що відповідач керуючи автомобілем марки «Лексус» з державним номером СЕ 9638 АС по вулиці С. - Щедріна, 18 у м. Чернівці колесом автомобіля скоїв наїзд на його сумку, чим пошкодив комунікаційну систему, яка знаходилась в ній, не підтверджені належними та допустимими доказами. Як убачається з дослідженої в судовому засіданні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20 липня 2011 року дільничний інспектор Швец Д.В. відмовляючи в порушенні кримінальної справи посилається на те, що [PERSON] завдано матеріальних збитків, при цьому в постанові навіть невірно вказується прізвище відповідача([PERSON]М.), що свідчить на думку суду про неповноту перевірки фактів викладених у заяві [PERSON] без дослідження інших обставин. Крім того, суд ставиться критично до висновків викладених у мотивувальній частині постанови від 20 липня 2011 року, що до фактів пошкодження майна [PERSON], оскільки висновки зроблені дільничим інспектором на підставі виключно пояснень самого [PERSON]. Тому на думку суду посилання позивача на встановлення правоохоронними органами факту нанесення йому матеріальної шкоди є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На думку суду жодних доказів які б свідчили про завдану позивачеві шкоду внаслідок неправомірних дій відповідача, [PERSON] не надано. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed