Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми основного боргу 56000 грн., що було еквівалентом 7000 доларів США, і пеню в сумі 56000 грн., що еквівалентно 7000 доларів США, за невиконання зобовязань і умов договору, а всього 1120000 грн., що є 14000 доларів США, додаткових витрат в сумі 200 грн. за нотаріальне засвідчення заяви-повідомлення та 50 грн. за юридичну консультацію, судових витрат по справі в сумі 1240 грн., посилаючись на те, що 18.01.2011 р. між нею та відповідачем був укладений договір про наміри продажу/купівлі, відповідно до якого відповідач зобов*язувався до 18.04.2011 р. продати їй трикімнатну квартиру [ADDRESS], а вона, в свою чергу, передала відповідачу 56000 грн., що еквівалентно 7000 доларів США, передоплати, які входять у вартість обєкту нерухомості. Наступного дня після підписання договору 19.01.2011 р. несподівано стало відомо, що обєкт нерухомості є під арештом банку й відповідач обіцяв вирішити питання щодо арешту квартири до вказаної у договорі дати, однак цього не сталось, 18.04.2011 р. до нотаріуса для укладання договору купівлі-продажу квартири не зявився, гроші, надані по договору, також не повернув, чим порушив свої зобов*язання. На її подальші вимоги повернути отримані гроші відповідач не відреагував. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, судові повістки з зазначенням дати і місця судового розгляду справи йому направлялись належним чином, вони повертаються назад до суду з поштового відділення, що обслуговує зареєстроване місце проживання відповідача, підтверджене даними адресного бюро, з позначками: за закінченням терміну зберігання, тому суд, враховуючи думку позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача відповідно до ст.ст. 74, 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 18.01.2011 р. [PERSON] і [PERSON] уклали договір про наміри, згідно якого [PERSON] передала [PERSON] грошову суму передоплати в розмірі 56000 грн., що є еквівалентом 7000 доларів США, на підтвердження свого наміру укласти не пізніше 18.04.2011 р. договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Станом на 18.04.2011 р. відповідач, отримавши раніше передоплату щодо майбутнього продажу квартири, договір купівлі-продажу квартири так і не уклав, квартиру [PERSON] не продав, не повернув суму передоплати в розмірі 56000 грн., що є еквівалентом 7000 доларів США. Вина в неповерненні вказаної суми є відповідача, форс-мажорних обставин, обумовлених сторонами, не вбачається, і відповідач повинен відповідати по даному позову та сплатити цю суму грошей [PERSON] (а.с.7-10). Сума в 56000 грн., що є еквівалентом 7000 доларів США, отримана [PERSON] від [PERSON], є передоплатою, що входить у вартість квартири, а не завдатком в підтвердження укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, і стягненню підлягає вищевказана сума, а не у подвійному розмірі, зазначена в позові як пеня. В цій частині позовні вимоги підтверджуються копією договору про наміри від 18.01.2011 р. Таким чином, суд погоджується з вимогами позивача про те, що між сторонами був укладений договір про наміри, умови якого порушив відповідач, не виконав своїх зобов*язаннь, і тому повинен повернути 56000 грн., що є еквівалентом 7000 доларів США, обумовлені умовами домовленості, оскільки це відповідає вимогам Цивільного Кодексу України. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ст. 571 ЦК України якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або вартість. Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми в 56000 грн., що еквівалентно 7000 доларів США, оскільки така сума в договорі вказана як пеня й договірні відносини між сторонами по справі не є такими зобовязаннями, що забезпечені завдатком. Тобто, вимоги [PERSON] є суперечливими щодо правового визначення наслідків невиконання зобовязання. Позивач [PERSON] не є боржником по зобовязаннях і сторони в договорі про наміри визначили 56000 грн. як передоплату, яка входить у вартість квартири. Основний договір між сторонами по справі не укладався, щоб передоплата могла вважатися як завдаток. Підлягають стягненню на користь позивача й витрати, понесені за нотаріальне засвідчення заяви-повідомлення в сумі 200 грн., за юридичну консультацію в сумі 50 грн., що реально мали місце, письмово підтверджені й повязані з діями позивача внаслідок порушення виконання зобовязання з боку відповідача (а.с.14, 15). З відповідача на користь позивача підлягають стягненню в силу ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі в межах задоволених позовних вимог, понесені нею в сумі 682 грн. 50 коп., сплачені нею при подачі позову до суду, що підтверджується квитанціями від 25.06.2011 р. (а.с.1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial