Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-27 00:00:00

11 січня 2010 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ВАТ КБ «НАДРА» (ФІЛІЄЮ ВАТ КБ "НАДРА" Дніпропетровське РУ) та [PERSON] 17 жовтня 2006 року укладено Кредитний договір №8/2006/840-К/533-Н, відповідно до якого Позичальнику Банком було надано кредит в розмірі 189000,00 дол. США зі строком повернення до 10.01.2036 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 9,5 % на рік. З метою забезпечення виконання Зобов'язання, що витікають з Кредитного договору №8/2006/840-К/533-Н від 17.10.2006р., між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON], 17.10.2006р. був укладений Договір іпотеки №533/1-Н, згідно з умовами якого [PERSON] передав в іпотеку Домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 304,6 кв.м., що стане власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом ДМНО, 17 жовтня 2006 року за реєстровим номером № 5308, та земельна ділянка площею 1000,00 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], що стане власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом ДМНО, 17 жовтня 2006 року за реєстровим номером № 5309. Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 07.12.2009 року заборгованість складає 516504,66 дол. США , що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4123773, 20 грн. 17.09.2006 року між ВАТ КБ "НАДРА" та [PERSON] було укладено договір поруки №533/1. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки вони поручилися за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору № №8/2006/840-К/533-Н від 17.10.2006 року. Оскільки дані зобов'язання не виконані, відповідно до п.1.2. Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання Зобов'язань, вказаних у п.п. 1 цього договору повністю (чи у будь-які його частині) як від Позичальника та Поручителя разом так і від кожного окремо, та п. 1.4 вказаного Договору поруки, [PERSON], відповідає перед Кредитором (банком) у повному обсязі та всі належним їй на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідачам направлялися повідомлення № 923 від 25.12.2009 року, №924 від 25.12.2009 року, про порушення основного зобов'язання, на яке вони не відреагували. Вищенаведені обставини підтверджують факт неналежного виконання Відповідачами зобов'язань по кредитному договору, що дає право на стягнення заборгованості по кредиту з Відповідачів. Таким чином загальна сума заборгованості по вказаному кредитному договору перед установою банку станом на 07.12.2009р. складає 516504.66 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4123773,20 грн. з яких: 188183,76 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 1502459,14 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 56220,69 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 448865,99 грн. - несплачені відсотки, 24855,50 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 198446,31 грн. - заборгованість по комісії та 247244,71 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 1974001,76 грн. - пеня за порушення строку сплати кредиту. Просив звернути стягнення на майно згідно Договору іпотеки №533/1-Н від 17.10.2006р. а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 304,6 кв.м., що стане власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом ДМНО, 17 жовтня 2006 року за реєстровим номером № 5308, та земельна ділянка площею 1000,00 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], що стане власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом ДМНО, 17 жовтня 2006 року за реєстровим номером № 5309; стягнути солідарно з [PERSON] (ідентифікаційній номер [NUMBER], адреса реєстрації [ADDRESS]), [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER], адреса реєстрації: [ADDRESS]) на користь ВАТ КБ "НАДРА" заборгованості в розмірі 516504,66 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4123773,20 грн. ; стягнути з відповідачів судові витрати за розгляд справи в суді. 08 грудня 2011 року позивач уточнив позовні вимоги. Просив: звернути стягнення на майно згідно договору іпотеки №533/1-Н від 17.10.2006 року, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 304,6 кв. м., що є власністю іпотекодаця - [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом ДМНО, 17 жовтня 2006 року за реєстровим номером № 5308, та земельна ділянка площею 1000,00 кв. м., розташована за адресою: [ADDRESS], що власністю іпотекодаця - [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом ДМНО, 17 жовтня 2006 року за реєстровим номером №5309; стягнути солідарно з [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]), [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) на користь ПАТ "КБ "Надра" заборгованість в сумі 6 219 020,69 гривень, з яких: по кредиту: 188183,76 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 1 503 531,79 гривень; по відсоткам: 91876,3 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 734064,07 гривень; пені за порушення строку сплати ануітетного платежу: 438 800,65 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 3505885,56 гривень; по штрафу: 18900 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 151 005,33 гривень; по комісії: 40619,04 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає: 324533,95 гривень; стягнути з відповідачів судові витрати за розгляд справи в суді. 23 листопада 2011 року представник відповідачки [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернувся відповідач ПАТ КБ «Надра» (позивач за первісним позовом) з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, про стягнення основного боргу за кредитним договором, відсотків та пені за користування кредитом. Прізвище «[PERSON]» змінено на «[PERSON]» у зв'язку з укладанням шлюбу, про що 12.06.2009 в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №234. 17.09.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки №533/1 в якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №8/2006/840-К/533-Н від 17.10.2006р. За договором №533/1 від 17.09.2006 р. [PERSON] є Поручителем, ПАТ КБ «Надра» є Кредитором, [PERSON] є Позичальником. За договором №8/2006/840-К/533-Н від 17.10.2006р. ПАТ КБ «Надра» є Кредитором, [PERSON] є Позичальником. [PERSON] за кредитним договором №8/2006/840-К/533-Н від 17.10.200бр. належним чином не виконував свої зобов'язання перед ПАТ КБ «Надра». На адресу Позивача ПАТ КБ «Надра» надіслав претензію №923 від 25.12.2009 р. про сплату заборгованості у відповідності з укладеним договором поруки. Вважає що договір поруки №533/1 від 17.09.2006р. підлягає припиненню з наступних підстав. Пунктом 5.3 Договору поруки №553/1 визначено: «Дія цього Договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього Договору.». Пунктом 3.3.3. Кредитного договору №8/2006/840-К/533-Н визначено: «Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.2. цього Договору, щомісячно до 10 числа поточного місяця.». Оскільки Договором поруки №533/1 строк дії договору не встановлено, а у п.З.З.З. Кредитного договору №8/2006/840-К/533-Н встановлено строк виконання зобов'язання, то ПАТ КБ «Надра» повинен був протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явить вимоги до [PERSON] [PERSON] припинив виконувати зобов'язання за кредитним договором №8/2006/840-К/533-Н з грудня 2006 року. Як вбачається з матеріалів справи вимога до [PERSON] ПАТ КБ «Надра» була пред'явлена лише 25.12.2009 р. (претензія №923) - через три роки після настання строку виконання основного зобов'язання. Отже з моменту настання строку виконання основного зобов'язання до пред'явлення вимоги [PERSON] минуло більш ніж шість місяців. Просив поруку за Договором №533/1 від 17.09.200бр. укладеного між [PERSON] та АВТ (ПАТ) КБ «Надра» припинити; судові витрати віднести на Відповідачів. У судовому засіданні представник позивача на заявлених позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити у повному обсязі, натомість в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних вимогах заперечував, просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, натомість на зустрічних позовних вимог наполягав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, заявлені зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Як встановлено у судовому засіданні, між ВАТ КБ «НАДРА» (ФІЛІЄЮ ВАТ КБ "НАДРА" Дніпропетровське РУ) та [PERSON] 17 жовтня 2006 року укладено Кредитний договір №8/2006/840-К/533-Н, відповідно до якого Позичальнику Банком було надано кредит в розмірі 189000,00 дол. США зі строком повернення до 10.01.2036 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 9,5 % на рік (а. с. 11-12). Даний Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що сторони на момент підписання договору досягли згоди щодо всіх істотних умов укладеного між ними договору. З метою забезпечення виконання Зобов'язання, що витікають з Кредитного договору №8/2006/840-К/533-Н від 17.10.2006р., між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON], 17.10.2006р. був укладений Договір іпотеки №533/1-Н, згідно з умовами якого [PERSON] передав в іпотеку Домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 304,6 кв.м., що стане власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом ДМНО, 17 жовтня 2006 року за реєстровим номером № 5308, та земельна ділянка площею 1000,00 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], що стане власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом ДМНО, 17 жовтня 2006 року за реєстровим номером № 5309 (а.с. 14-15). 17 вересня 2006 року між ВАТ КБ "НАДРА" та [PERSON] було укладено договір поруки №533/1 (а.с. 13). Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак [PERSON] порушив умови кредитного договору і станом на 07.12.2009 року заборгованість складає 516504,66 дол. США , що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4123773, 20 грн. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки вони поручилися за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору № №8/2006/840-К/533-Н від 17.10.2006 року. Відповідно до п.1.2. Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання Зобов'язань, вказаних у п.п. 1 цього договору повністю (чи у будь-які його частині) як від Позичальника та Поручителя разом так і від кожного окремо, та п. 1.4 вказаного Договору поруки, [PERSON], відповідає перед Кредитором (банком) у повному обсязі та всі належним їй на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідачам направлялися повідомлення № 923 від 25.12.2009 року, №924 від 25.12.2009 року, про порушення основного зобов'язання, на яке відповідачі не відреагували. Вирішуючи вимогу банку з приводу стягнення кредитної заборгованості з відповідачів, суд виходить з наступного. Згідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає, перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Загальна сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором згідно розрахунку наданому до суду позивачем станом на 25.11.2011 року складає 6219020,69 грн., з яких: кредит - 1503531,79 грн., відсотки - 734064,07 грн., пеня за порушення строку сплати ануітетного - 3505885,56 грн., штраф - 151005,33 грн., комісія 324533,95 грн. Свої зобов'язання по сплаті кредиту відповідачі не виконують, що призвело до порушення прав позивача. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому, щодо стягнення суми пені, то в цій частині суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги та враховуючи часткове погашення кредитних зобов'язань відповідачами (що вбачається з розрахунку заборгованості), виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України, з огляду на те, що кредит погашався, загальний розмір неустойки (пені та штрафу), з урахуванням вимог ст. 551 ЦК України, необхідно зменшити з 3505885 грн. 56 коп. до 20000 грн. 00 коп. Отже, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача та стягнути солідарно з [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» суму заборгованості 2 733 135,14 грн., з яких: кредит - 1503531,79 грн., відсотки - 734064,07 грн., пеня за порушення строку сплати ануітетного платежу - 20000,00 грн., штраф -151005,33 грн., комісія - 324533,95 грн., а також на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути пропорційно задоволеним позовним вимогам з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» з кожного окремо судові витрати у сумі 485 грн. 00 коп., з яких: судовий збір по 425 грн. 00 коп., витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи по 60 грн. 00 коп. Вирішуючи вимогу позивача з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», розділу 4, а зокрема Договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем кредитного договору та/або даного договору, банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, банк, серед інших підстав визначених договором іпотеки, набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту; та при несплаті або частковій несплаті в строк сум процентів; та при несплаті або частковій несплаті в строк сум комісій, та при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойок, та при несплаті або частковій несплаті в строк сум інших платежів передбачених кредитним договором та договором іпотеки. Звернення стягнення, зокрема, здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів наведені в ч.2. ст.16 Цивільного кодексу України, в якій також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач самостійно здійснив вибір способу захисту своїх цивільних прав, який передбачений діючим ЦПК України та зокрема заявив вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи оплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Враховуючи остаточні позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом та звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вказаної заборгованості. Оскільки, позивач вже скористався одним із способів захисту своїх прав та інтересів, а саме суд задовольнив вимоги Банку щодо стягнення кредитної заборгованості, суд доходить висновку про неправомірність позовних вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. У задоволенні вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно відмовити, оскільки дані вимоги суперечать чинному законодавству. При вирішенні зустрічної позовної вимоги про визнання договору поруки припиненим враховуються вимоги ст. ст. 251, 252, 559 ЦК України та суд виходить з наступного. Суд не може приймає до уваги як підставу для задоволення зустрічного позову посилання позивача на те, що спірний договір поруки не містять строків закінчення їх дії, а отже припинили свою дію відповідно до ст. 559 ч.4 ЦК України. Правова позиція суду щодо цього питання ґрунтується на тому, що спірний договір поруки містить п.5.3, в якому зазначено, що договори поруки діють до повного виконання зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, спірним договором поруки визначено не строк, а термін, з настанням якого такий договір припиняються, що не суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки за змістом ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, визначенні його умов, якщо інше безпосередньо не вказано в законі. Параграф 3 Глави 49 ЦК України, який регулює питання укладення договорів поруки, не містить безпосередньої заборони на визначення в такому договорі саме терміну його припинення, а не строку. При цьому положення ст. 559 ч.1 ЦК України визначає як одну із підстав для припинення договору поруки настання певної події припинення основного зобов'язання, зокрема, що в розумінні ст.252 ЦК України і є терміном. Оскільки стороною у справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту припинення чи виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 8/2006/840-К/533-Н від 17.10.2006 року, підстави вважати спірний договір поруки припиненим згідно ст.559 ч.4 ЦК України відсутні. Таким чином з огляду на обставини справи та вимоги Закону, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «Надра», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору у сумі 100 грн. 00 коп. понесені [PERSON] віднести за її рахунок. На підставі викладеного, враховуючи, що кредитні відносини врегульовано, зокрема, главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу»; від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»; від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; від 19 червня 2003 року № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також іншими нормативно-правовими актами, у тому числі виданими Національним банком України у межах своїх повноважень, визначених Законом України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України»,

Outcome: partial