Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу по аліментам та неустойки за просрочення сплати аліментів, вказуючи, що 17.03.2010 року вона повторно розірвала шлюб із своїм чоловіком [PERSON] .Від їх шлюбу є діти: син - Валентин [INFO], який після розлучення залишився проживати разом зі нею. 02.03.2003 року Карлівським районним судом Полтавської області було видано виконавчий лист № 2-356/03 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитини повноліття. Однак, відповідач аліментів не сплачує, і внаслідок цього за [PERSON] утворилася заборгованість по виплаті мені аліментів в сумі - 17209,24 гривень, що підтверджується доданою до заяви довідкою - розрахунком вих. № 10244/03-20 від 09.11.2010 року, виданої відділом ДВС Карлівського РУЮ. Згідно ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України « Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання».Таким чином згідно вищевказаної довідки - розрахунку та з урахуванням норм вищевказаної статті СК України, борг [PERSON] за минулий час, а саме за останні 3 роки складає - 11470,34 гривень (688,56 грн. + 935,25 грн. + 935,25 грн. + 935,25 грн. + 935,25 грн. + 3200,30 грн. + 640,06 грн. + 960,09 грн. + 960,09 грн. + 960,09 грн. - 320,03 грн.).Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сіменого кодексу України «При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення». За її розрахунками за період із 01.10.2007 року по 01.11.2010 року сума неустойки, яку відповідач зобовязаннй сплатити на її користь складає 3480,22 грн. Розрахунок щодо нарахованої пені позивач додає. Просить стягнути з відповідача дані суми . Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити. Розрахунок надає в додаткі. Відповідач в судові засідання не з'являвся про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі!, шо відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача , дослідивши письмові докази по справі, надані особами, які беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності. проаналізувавши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], підлягають до задоволення частково . Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах позовних вимог. Особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на виконанні у в відділі державної виконавчої служби Карлівського РУЮ Полтавської області знаходиться виконавчий лист № 2-356/03 виданий 02 липня 2003 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів прибутку.(а.с.7) Як вбачається із листа ( довідки - розрахунку )відділу державної виконавчої служби Карлівського РУЮ Полтавської області заборгованість складала на 01.11.2010 року - 17209,24 грн.. Оскільки даний борг зафіксовано в відділі державної виконавчої служби Карлівського РУЮ Полтавської області і по ньому відкрито виконавче провадження , то повторного стягнення по заборгованості аліментів , суд вважає не повинно бути тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови життя розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сіменого кодексу України «При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення». Оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач має заборгованість , а також до розгляду справи він не надав свого розрахунку пені , то суд приймає розрахунок позивача ( а.с. 10) за дійсний і на підставі нього вважає за потрібне стягнути з [PERSON] на користь позивача суму неустойки, яка складає 3480,22 грн., таким чином задоволивши в цій частині позов . Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, cyд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому понесені позивачкою судові витрати, а саме 51 грн. - сплаченого судового збору, 120 грн. - сплачених витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи , а всього 171 грн. підлягають стягненню з відповідача. В іншій частині відмовити.

Outcome: partial