Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 грудня 2009 року була оформлена довіреність, за якою [PERSON] отримала повноваження на здійснення від імені [PERSON] значної кількості юридично значимих дій. Вказана довіреність була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] Сумського міського нотаріального округу. 19 липня 2010 року користуючись правом передоручення [PERSON] усі повноваження, які вона отримала від [PERSON], передоручила [PERSON]. Вказана довіреність за передорученням була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] Донецького міського нотаріального округу. 30 липня 2010 року застосовуючи передоручену [PERSON] довіреність, [PERSON] уклав від імені [PERSON] договір № 30/ДН/272 банківського вкладу, відповідно до якого у ТОВ «Діалогбанк»був відкритий на імя [PERSON] депозитний рахунок фізичної особи № 2630501399858 та внесено [PERSON] на цей рахунок грошові кошти у сумі 150 000 грн. Позивач вважає, що зазначений договір удаваний і укладений саме [PERSON] у своїх інтересах на суму гарантовану Фондом гарантування вкладників. Тому позивач просить визнати вказаний договір недійсним та таким, що приховує договір банківського вкладу, укладеного в інтересах [PERSON]. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надавали. Третя особа подала заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримують повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 30 липня 2010 року між ТОВ «Діалогбанк»та [PERSON] укладений договір банківського вкладу № 30/ДН/272, підписаний [PERSON], як представником, відповідно до якого у ТОВ «Діалогбанк»був відкритий депозитний рахунок фізичної особи № 2630501399858 на імя [PERSON] та внесено [PERSON] на цей рахунок грошові кошти у сумі 150 000 грн. (а.с.4-5) [PERSON] діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності виданої в порядку передоручення [PERSON] (а.с.6) З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 203, 215, 235 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 203, 215 ЦК України договір може бути визнаний недійсним, якщо волевиявлення учасника правочину не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, якщо договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В момент вчинення правочину договору вкладу особами, які його вчиняли, було недодержано вимог, які встановлені ч.3 та ч.5 ст.203 ЦК України. Волевиявлення [PERSON] не відповідало її внутрішній волі і не було вільним та спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлено спірним договором вкладу. Таким чином договір банківського вкладу слід визнати недійсним, оскільки він не був спрямований на створення наслідків для [PERSON] Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним правочином є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Втім, сторонами у спірному договорі є тільки ТОВ «Діалогбанк» і [PERSON]. Тому немає підстав застосовувати положення ст. 235 ЦК України для визнання спірного правочину таким, що укладений у інтересах [PERSON]. Крім того у супереч положенням ст.ст. 59-60 ЦПК України позивачем не надано належних і переконливих доказів належності внесених коштів, чи то [PERSON] чи то [PERSON]. Суд вважає, що визнання спірного договору недійсним є достатнім заходом для захисту прав і інтересів позивача та відповідача [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати та на користь держави судовий збір, оскільки саме він підписав спірний договір.

Outcome: partial