Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-11 00:00:00

22.07.2011 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 4,40 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області, ділянка №277 в порядку спадкування за законом після смерті його матері, [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 25 грудня 2010 року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 4,40 га, яка знаходиться на розпайованих землях [PERSON] сільської ради Бориспільського району. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач, який прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Але нотаріус відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено. У звязку з тим, що нотаріус не вправі видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не зявився. Відповідач направив до суду письмову заяву, згідно якої проти позову не заперечує та просить розглянути справу без участі представника сільської ради. Дослідивши подані заяви, матеріали справи та надані документи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2010 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про народження виданим Горобіївською сільською радою с. Горобіївки Бориспільського району Київської області від 16 лютого 1949 року /а.с. 8/, та свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 205463, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області /а.с. 9/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,40 га, яка знаходиться на розпайованих землях [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області. Позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, оскільки у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі /а.с. 13/, але отримати Свідоцтво про право на спадщину не має можливості, в звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено. Вищенаведене підтверджується даними копією паспорта позивача [PERSON] /а.с. 6/, копією свідоцтва про народження виданого 16 лютого 1949 року /а.с.8/, копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №205463 від 25 грудня 2010 року /а.с. 9/, копіями довідок [PERSON] сільської ради /а.с.10-11/, копії акту від 21.06.2011р. /а.с.12/, копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі /а.с. 13/, копією оголошення в газеті „Вісті /а.с. 16/. Відповідно ст.ст.1223,1258 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування мають спадкоємці за законом почергово. Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Стаття 1216 Цивільного кодексу України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, є всі підстави стверджувати, що вищезазначена земельна ділянка (пай) входить до складу спадкового майна, а позивач як спадкоємець, після смерті матері має всі законні права на дане спадкове майно. Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права /п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України/. Відповідно до статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що докази, надані позивачем в обґрунтування його позовних вимог є достовірними, належними та допустимими. Аналізуючи та оцінюючи у сукупності усі досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивач набув право на спадкове майно з часу відкриття спадщини, тому позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved