Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третьої особи - органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за межі території України без згоди батька. В обгрунтування вимог вказує, що вона працює та проживає за кордоном, у звязку з чин не має змоги бачити та належним чином спілкуватися з сином, займатись його вихованням та розвитком. Це завдає значних страждань як їй так і дитині, яка позбавлена спілкування з матірю. Однак, для виїзду дитини за кордон та виготовлення проїзного документу потрібна нотаріально посвідчена згода обох батьків. В звязку із тим, що батько дитини відповідач [PERSON] не дає згоди на виїзд сина за межі України, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, зіславшись на доводи викладені у заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що батько не заперечує щодо виїзду сина за кордон до матері, однак надати таку згоду не має можливості, оскільки також перебуває за кордоном. Представник третьої особи служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради не заперечила щодо задоволення позову та зазначила, що обмеження виїзду дитини за кордон, порушуватиме її права. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №088996, виданим відділом РАГС Тернопільського районного управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №34401. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради від 09.09.2000 року, про що зроблено актовий запис за №581. Сторони по справі проживають окремо. [PERSON] проживає та працює у м. Порто в Португалії. [PERSON] офіційно проживає та працює в Італійській Республіці. Встановлено, що позивач [PERSON] має матеріальну можливість забезпечити відпочинок та розвиток сина за кордоном, що підтверджується закордонним паспортом №ЕК623733 від 18.11.2009 року та дозволом на роботу та проживання від 18.03.2010 року. Син [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON] по вул. Лучаківського, 5/215 в м. Тернополі. Згідно характеристики учня сьомого класу ЗОШ №9 від 23.05.2011 року, [PERSON] характеризується позитивно, любить багато читати, малювати, захоплюється спортом. Уважний та чуйний товариш. Допитаний у судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що бажає відвідати матір за кордоном, відпочити та відвідати визначні місця. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, у тому числі враховуючи думку дитини, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоровя. У відповідності до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з вимогами п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, в редакції затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналізуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів малолітньої дитини, у тому числі право на спілкування з батьком, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, дозволивши малолітньому [PERSON] виїзд за межі території України без згоди батька [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved