Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-20 00:00:00

Позивач 16.03.2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача. В своєму позові позивач зазначив, що 11.04.2007 року між ПАТ «Мегабанк» та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір №75/2007, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у сумі 114000 гривень зі строком повернення до 10 квітня 2017 року під 18,2 % річних. Кредит було забезпечено порукою та укладенням 11.04.2007 року договорів поруки та іпотечного договору між банком і відповідачем [PERSON], який виступив до даним договорам поручителем та іпотекодавцем. Позивач посилається на повне виконання банком умов кредитного договору та на порушення позичальником умов вищевказаного кредитного договору, порушення нею строків внесення передбачених договором і графіком обовязкових платежів по кредиту, внаслідок чого виникла загальна заборгованість за кредитним договором, станом на 07.02.2011 року, в розмірі 149495,53 грн., яка складається: з 96972 грн. заборгованості за кредитом, 21784,01 грн. заборгованості за процентами, 27364,31 грн. штрафів, 3375,21 грн. пені, 25549 грн. штрафу по іпотечному договору. Посилаючись на умови кредитного договору та умови договору іпотеки, на передбачену чинним законодавством солідарну відповідальність поручителя, на право банку звернутись до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку 149495,53 грн. заборгованості по кредитному договору і для задоволення вимог банку по кредитному договору в межах суми заборгованості, яка виникла станом на 07.02.2011 року в сумі 149495,53 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок по вул. Леніна, 81А в м. Нова Одеса Миколаївської області, який належить на правах власності іпотекодавцю [PERSON] та надати банку право продажу предмета іпотеки, шляхом укладення від імені банку договору купівлі-продажу цього будинку і за ціною і, на підставі оцінки майна, встановленого субєктом оціночної діяльності. Для здійснення продажу предмету іпотеки банк просить суд надати йому право отримати в РКП «Новоодеське РБТІ» витяг з реєстру прав власності на житловий будинок. Також позивач просить суд стягнути з [PERSON] штраф в розмірі 25549 грн. за невиконання обовязків по іпотечному договору та стягнути всі судові витрати по справі. 12.04.2011 року, в процесі попереднього судового розгляду справи, судом прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним договору іпотеки між банком та [PERSON] та цей зустрічний позовом обєднано із первісним позовом. В своєму зустрічному позові [PERSON] та [PERSON] посилаючись на порушення банком чинного законодавства, на відсутність згоди [PERSON] на укладення її чоловіком [PERSON] іпотечного договору, просили суд визнати недійсними іпотечний договір від 11.04.2007 року, укладеного між [PERSON] і банком та просили стягнути з банку всі судові витрати по справі. Представник позивача ПАТ «Мегабанк» в судовому засіданні позов банку підтримав і не визнав зустрічних позовних вимог по справі. В своїх поясненнях, представник позивача посилаючись на викладені в позові обставини, обґрунтовуючи позовні вимоги умовами укладених договорів та чинним законодавством, просив суд позов банку задовольнити. По зустрічним позовним вимогам, представник позивача посилаючись на їх безпідставність, на законність договору іпотеки, на умисність приховування відповідачем певної інформації від нотаріуса щодо наявності у нього неповнолітніх дітей, та на пропуск ними трирічного строку позовної давності по зверненню з позовними вимогами про визнання недійсним іпотечного договору, просив суд в зустрічному позові відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позову банку не визнали і повністю підтримали зустрічний позов. Третя особа [PERSON] не визнала позову банку і просила суд повністю задовольнити зустрічний позов. Залучений до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача приватний нотаріус Новоодеського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання за викликом не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи. На адресу суду від приватного нотаріуса [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, а також надійшли його заперечення по зустрічному позову, в яких він посилається на законність посвідченого ним договору іпотеки між сторонами по справі. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Мегабанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним договору іпотеки між банком та [PERSON] задоволенню не підлягають. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з матеріалів справи між позивачем ПАТ «Мегабанк» і третьою особою по справі [PERSON] 11.04.2007 року було укладено кредитний договір №75/2007, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у сумі 114000 гривень зі строком повернення до 10 квітня 2017 року під 18,2 % річних. 27.04.2007 року, 22.09.2007 року, 25.09.2009 року між банком і [PERSON] укладались додаткові угоди №№ 1-3, якими змінювались умови кредитного договору №75/2007 від 11.04.2007 року, при чому згода поручителя [PERSON] на зміну умов кредитного договору і укладення додаткових угод відсутня і він не підписував цих додаткових угод. Отриманий третьою особою [PERSON] кредит було забезпечено порукою та укладенням 11.04.2007 року договорів поруки та іпотечного договору між банком і відповідачем [PERSON], який виступив до даним договорам як поручителем так і майновим поручителем (іпотекодавцем). В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок №81А по вул. Леніна в м. Нова Одеса Миколаївської області, який було передано в іпотеку банку, належить подружжю [PERSON] на правах спільної сумісної власності, без виділення їх часток і спільному майні. Статтею 578 ЦК України та ст.6 ч.2 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що майно, що є у спільній власності може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Нотаріально посвідченої згоди дружини [PERSON] на передачу в іпотеку їх спільного житлового будинку, придбаного ними у період шлюбу, як те вимагається ст.548 ЦК України і ст.6 ч.2 Закону України «Про іпотеку» - не було. Також в судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] є в наявності неповнолітня дитина, яка була зареєстрована в цьому житловому будинку і незадовго до отримання цього банківського кредиту вони зняли її з реєстраційного обліку (виписали з будинку), пояснивши свої дії тим, що це була вимога банку, як умова отримання кредиту. Відповідно, у звязку з зняттям з реєстраційного обліку неповнолітньої дитини, згода органу опіки та піклування на передачу банку житла в іпотеку вже не вимагалась. Позивач виконав умови кредитного договору, надавши позичальнику [PERSON] кредит у сумі 114000 гривень. Позичальниця [PERSON] порушувала умови вищевказаного кредитного договору, порушувала строки внесення, передбачених договором і графіком, обовязкових платежів по кредиту, внаслідок чого у неї виникла загальна заборгованість за кредитним договором, станом на 07.02.2011 року, в розмірі 149495,53 грн., яка складається: з 96972 грн. заборгованості за кредитом, 21784,01 грн. заборгованості за процентами, 27364,31 грн. штрафів, 3375,21 грн. пені, 25549 грн. штрафу по іпотечному договору. Рішенням третейського суду при асоціації «Слобожанська перспектива» м. Харкова від 09.03.2011 року за позовом ПАТ «Мегабанк» з позичальниці [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №75/2007 від 25.09.2009 року 149495,53 грн. заборгованості. Після дослідження всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що підставами для відмови банку в задоволенні його позовних вимог являються: 1.З відповідача [PERSON], як з поручителя, не можна стягувати виниклу існуючу заборгованість по кредиту, яка виникла у позивальника [PERSON] перед банком, так як відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. З вищевикладених фактичних обставин справи вбачається і дослідженим в судовому засіданні підтверджено, що між банком і позичальником [PERSON] 27.04.2007 року, 22.09.2007 року, 25.09.2009 року укладались додаткові угоди №№ 1-3, якими змінювались умови кредитного договору №75/2007 від 11.04.2007 року, без згоди поручителя [PERSON] і укладення цих додаткових угод він, як поручитель не підписував. Тому, суд приходить до висновку, що після цих обставин, порука, як вид забезпечення зобовязання - припиняється, а [PERSON] перестав бути поручителем, а тому, він не може нести як поручитель солідарну відповідальність з боржником [PERSON] за невиконанні нею зобовязання перед банком за несвоєчасне повернення кредиту. Крім того суд приходить до висновку вимога про стягнення з [PERSON], як з поручителя, заборгованості по кредиту в розмірі 149495,53 грн., при наявності рішення третейського суду про стягнення цієї суми заборгованості з боржника [PERSON] може свідчити про фактичне подвійне стягнення цієї заборгованості, що суперечить здоровому глузду. 2. Відповідно до ст.11 Закону України «Про іпотеку», [PERSON], як майновий поручитель, звільняється від відповідальності і обовязку перед іпотекодержателем (банком) за невиконання основного зобовязання боржником [PERSON] Відповідач [PERSON], як майновий поручитель, згідно зі ст.11 ч.1 Закону України «Про іпотеку», може нести відповідальність перед банком, у разі порушення боржником [PERSON] основного зобовязання, тільки за рахунок іпотечного майна. Але, суд зазначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише за рішенням суду і при наявності для того законних підстав. Разом з тим, слід зазначити, що суд, відповідно до ст.39 ч.3 Закону України «Про іпотеку», вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем ( а відповідач [PERSON] є відмінним від боржника) порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Представником позивача, як те вимагається ст.ст.10,60 ЦПК України, не доведено в суду, що діями іпотекодателя відповідача [PERSON] банку завдані збитки чи змінено обсяг його прав. Так, суд зазначає, що строк виконання основного зобовязання по кредитному договору, ще не закінчився, так як договором визначено кінцевий строк дії договору - 10.04.2017 року. Крім того, суд зазначає, що предметом іпотеки, на яке просить банк звернути стягнення, являється житловий будинок і це єдине житло подружжя Пі соцьких, а іншого житла у них не має. Тому, на думку суду, звернення стягнення на житловий будинок, як на предмет іпотеки, в даний час, до закінчення строку дії основного кредитного договору, має в подальшому наслідком виселення подружжя з будинку, а це буде порушувати їх житлові і майнові права, як співвласників та позбавить [PERSON] житлових прав, - позбавить їх, та їх неповнолітнього сина, єдиного житла. Тому, ця позовна вимога банку про дострокове звернення стягнення на житловий будинок, як предмет іпотеки, з урахуванням вищевикладених висновків суду, на думку суду, заявлена передчасно, в звязку з чим, позовні вимоги і з цих підстав задоволенню не підлягають. Приймаючи до уваги викладене та в звязку з відмовою судом в задоволені вищевказаних основних вимог позивача, не підлягають задоволенню і похідні від основних інші вимоги позивача щодо передачі банку прав продажу предмета іпотеки шляхом укладення від імені банку договору купівлі-продажу предмета іпотеки та надання дозволу банку отримати в органах БТІ витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. З урахуванням дослідженого в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог кредитного договору і чинного законодавства, згідно ст.ст. 526, 610-612, 1050 ЦК України, третя особа по справі - [PERSON] повинна одноособово нести відповідальність за неналежне виконання своїх зобовязань перед банком, неповернення кредиту, та повинна відшкодувати позивачу заборгованість по даному кредитному договору, яка з неї вже стягнута, відповідно до рішення третейського суду при асоціації «Слобожанська перспектива» м. Харкова від 09.03.2011 року, в розмірі 149495,53 грн. Зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним договору іпотеки від 11.04.2007 року задоволенню не підлягає через пропуск позивачами строків позовної давності. Статтею 257 ЦК України передбачено, що вимоги щодо визнання недійсним договору можуть предявлятися не пізніше трирічного строку від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила його право. Дослідженні в судовому засіданні обставини справи однозначно свідчать, що на момент звернення подружжям [PERSON] до суду із зустрічними позовними вимогами до позивача, сплинув, передбачений законом трирічний строк позовної давності і про необхідність застосування позовної давності заявляє представник позивача в судовому засіданні та наполягає на застосуванні цієї позовної давності. Подружжям [PERSON] в судовому засіданні не наведене ніяких підстав поважності пропуску ними строку позовної давності. Згідно до ст.267 ЦК України, суд при наявності заяви сторони про застосування позовної давності при вирішенні даного спору до винесення судом рішення приймає заяву цю заяву представника позивача, що є підставою для відмови в позові. З урахуванням відмови судом у задоволенні первинних і зустрічних позовних вимог, у відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі сторонам не відшкодовуються.

Outcome: dismissed