Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

У жовтні 2011 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 грудня 1993 року Брониківською сільською радою Новоград-Волинського району, Житомирської області, а неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити на вихованні з нею. В обґрунтування позову посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного. Відповідач зловживає спиртними напоями, після чого влаштовує сварки та бійки, що згубно випливає на психіку дітей. На даний час шлюбні стосунки між ними припинені, їхня сімя фактично розпалася, а шлюб носить суто формальний характер. В подальшому примирення з відповідачем не можливе, тому вона бажає розірвати шлюб. В письмовій заяві до суду позивач просила розглянути справу у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити його, не заперечувала проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився. Враховуючи, що він про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, суд у відповідності зі ст.169 ч.4 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 1993 року (а.с.7). Від даного шлюбу у них народилася діти: доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що протягом певного періоду часу вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та неповнолітніх дітей, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Неповнолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд залишає на вихованні з позивачем [PERSON], оскільки спору про це у сторін не виникло. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано до суду заяву про зміну їй прізвища після розірвання шлюбу на її дошлюбне прізвище Михайлова. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачу [PERSON] після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище, яке вона мала до державної реєстрації шлюбу, що розривається Михайлова.

Outcome: approved