Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивач звернувся з зазначеною позовною заявою до суду, уточнивши позовні вимоги, просив суд усунути відповідача від спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 21.02.2011 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті його матері, відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,620 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Спадкоємцями по закону після смерті [PERSON], померлої 21.02.2011 року, являється позивач та його рідний брат, відповідач по справі, [PERSON], які на день смерті за місцем її проживання були зареєстровані. Однак, [PERSON] з 2003 року з померлою [PERSON] не проживав, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, але в силу ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, так як був зареєстрований за місцем її проживання. [PERSON], починаючи з 1998 року за станом здоров'я потребувала постійного догляду як хвора, внаслідок чого потребувала постійного стороннього догляду та лікування. Такий догляд за матірю здійснював позивач по справі: годував її, прав її речі, прибирав у будинку, повністю оплачував її лікування в лікарні, доглядав матір до смерті та поховав її за свій рахунок. Відповідач, не відвідував матір та не надавав належної матеріальної допомоги. Покинув її ще у 2003 році, з матірю не спілкувався, не цікавився її здоровям, надавав матеріальної допомоги, навіть не зявився на похорон матері. Позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в судові засідання не зявився, справу розглянуто за його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні 21.02.2012 року вважав за необхідне справу розглянути без участі відповідача в заочному розгляді, позовні вимоги підтримав; в судове засідання 27.03.2012 року не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.42). Відповідач про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в судові засідання не зявився (а.с.31,44). Згідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що 21.02.2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-КИ № 389296 (а.с.3). З Державного акту на право приватної власності на землю від 24.11.2000 року вбачається, що [PERSON] за життя належала земельна ділянка розміром 2,620 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.5). Згідно листа Криворізької районної державної нотаріальної контори за вихідним № 511/01-16 від 23.02.2012 року після смерті [PERSON], померлої 21.02.2011 року, з заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк згідно ст. 1270 ЦК України ніхто не звертався, але син померлої [PERSON] позивач по справі, прийняв спадщину за фактом проживання зі спадкодавицею за однією адресою. За життя [PERSON] заповіт не складала. Крім того, до Криворізької районної державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини у пропущений строк звернулись діти померлої [PERSON] та [PERSON], котрі у заяві вказали, що строк для прийняття спадщини вони відновлювати не будуть та не заперечують, щоб спадщину оформили на своє імя інші спадкоємці. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.43). З довідки, наданої виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 2097 від 21.09.2011 року слідує, що [PERSON], яка померла 21.02.2011 року, була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] до дня своєї смерті; разом з нею за вказаною адресою проживали та були зареєстровані сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8). Зі свідоцтва про народження позивача, вбачається що він є сином [PERSON] (а.с.4). Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлої 21.02.2011 року, є позивач [PERSON] У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивач просить суд усунути від спадкування відповідача по справі [PERSON], посилаючись на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], однак, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач є сином [PERSON], а саме: свідоцтва про народження або відповідного рішення суду. Крім того, відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Як вбачається з висновку лікарсько-консультативної комісії від 07.10.2011 року, наданої КЗОЗ «Лозуватська дільнична лікарня» (а.с.6) [PERSON] хворіла на гіпертонічну хворобу ІІІ ступеня, перенесені ГПМК в 1998, 2000 роках, залишкові прояви перенесених ГПКМ, ІХС та інші захворювання, перед смертю [PERSON] потребувала постійного стороннього догляду та лікування (а.с.6). Однак, належних доказів тому, що [PERSON], яка померла 21.02.2011 року, потребувала матеріальної допомоги у зв»язку зазначеними обставинами саме від відповідача [PERSON], позивач суду не надав. Також, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що спадкодавець [PERSON], яка померла 21.02.2012 року, потребувала нагляду саме від відповідача; не довів наявність вини [PERSON] щодо ухилення в забезпеченні підтримки, допомоги спадкодавцю, а також те, чи усвідомлював він свій обовязок щодо утримання спадкодавця, мав можливість його виконувати, та не вчинив відносно цього необхідних дій. За таких обставин, суд не знаходить підстав для усунення [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON], померлої 21.02.2011 року, у зв»язку з чим приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed