Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-29 00:00:00

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2010 року, визнано за [PERSON], 18 вересня 1948 року зародження, мешканкою с. Ділове, вул.. Миру 32 Рахівського району Закарпатської області право власності на 4/6 житлового будинку №32, разом з надвірними спорудами, що розташований по вулиці Миру у селі Ділове Рахівського району закарпатської області, який належав [PERSON]. Визнано за [PERSON], [INFO], мешканкою с. Ділове, вул.. Миру 31 Рахівського району Закарпатської області та [PERSON], [INFO], мешканцем с. Ділове, вул.. Миру 31 Рахівського району Закарпатської області право власності на житловий будинок №32 разом з надвірними спорудами, що розташований по вулиці Миру у селі Дідове Рахівського району Закарпатської області, який належав [PERSON] по 1/6 частині. На це рішення треті особи з самостійними вимогами на предмет спору - [PERSON] та [PERSON], подали апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2011 року дану справу повернуто для ухвалення додаткового рішення, оскільки суд першої інстанції не зазначив висновки про те, в яких частинах позовні вимоги позивачки [PERSON] та третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] задоволено, а в яких - відмовлено. Також судом першої інстанції не ухвалено рішення стосовно позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на зазначений будинок. Особи, які брали участь у розгляді справи про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у судове засідання не з'явились, проте, в силу ч.3 ст. 220 ЦПК України, їх присутність не є обов"язковою, тому суд розглядає заяву без участі сторін. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення", ухвалене рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, обов'язково вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини і викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України. Резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні і такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші необхідні за законом питання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторонами подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, первинний позов пред'явлено [PERSON] до Діловецької сільської ради. КП «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради, третя особа без самостійних вимог - [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. 23.04.2009 року треті особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Діловецької сільської ради, КП «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради, [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину за кожним на житловий будинок №32 разом з надвірними спорудами, що розташований вулиці Миру у селі Ділове Рахівського району Закарпатської області. Також 17.06.2009 року треті особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Діловецької сільської ради, КП «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою від 14 вересня 2009 року дані позови були об'єднані в одне провадження з первісним позовом [PERSON]. Однак при винесенні рішення Рахівським районним судом 04 березня 2010 року не було зазначено висновки про те, в яких частинах позовні вимоги позивачки [PERSON] та третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] задоволено, а в яких - відмовлено. Також судом першої інстанції не ухвалено рішення стосовно позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності на зазначений будинок. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося шість спадкоємців першої черги спадкування за законом: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який 22.11.2008 року помер, однак заповів свою частину житлового будинку [PERSON], а тому усі вище зазначені громадяни мають право на спадкування у рівних частинах по 1/6 кожному. Оскільки треті особи, які заявляли самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні відмовилися від вимоги про визнання за ними права власності по 1/6 частці на спірний будинок в користь [PERSON], суд приходить до висновку, що первинний позов [PERSON] слід задовольнити частково, визнавши за нею право власності на 4/6 житлового будинку № 32 разом з надвірними спорудами, що розташований по вулиці Миру у селі Ділове Рахівського району Закарпатської області, який належав [PERSON]. Позов третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору: [PERSON] та [PERSON], теж задовольнити частково, визнавши за ними право власності у рівних частинах по 1/6 кожному, на даний житловий будинок. У відповідності до ч. 3 ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Враховуючи, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні відмовилися від своїх позовних вимог і їхня відмова прийнята судом - суд закриває провадження по даному зустрічному позову.

Outcome: partial