Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

У липні 2011 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах з липня 1994 року по червень 2011 року. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] За час шлюбу сторонами придбано земельну ділянку площею 0,7980 га, кадастровий № 4823355000:01:00:0429, за межами Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області; квартиру [ADDRESS]; гараж в АГК «Автомобіліст»; автотранспортну базу для вантажного транспорту по вул. 1 Інгульська, 1-А/4; автомобіль АUDI A4, 2003 року випуску, д/№ [NUMBER]; 8 вантажних автомобілів МАН, державні № [NUMBER], ВЕ 4767 АС, 13100 НІ, ВЕ 8046 АН, ВЕ 2744 ВА, ВЕ 0539 ВА, ВЕ 2743 ВА, ВЕ 1822 ВА. Просила розділити майно придбане під час шлюбу. Під час розгляду справи уточнювала позовні вимоги надавала варіанти мирової угоди, в кінцевому варіанті просила виділити їй чотири вантажних автомобіля, земельну ділянку, квартиру [ADDRESS] та гараж у автогаражному кооперативі «Автомобіліст», за відповідачем визнати право власності на чотири вантажних автомобіля та автотранспортну базу по вул. Інгульський 1а/4 в м. Миколаєві та покласти зобовязання сплачувати кредит за кредитним договором. Від [PERSON] надійшов зустрічний позов про розірвання шлюбу, визнання боргових зобовязань спільними зобовязаннями подружжя, поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що окрім зазначеного майна позивач не включила квартиру [ADDRESS] та не взято до уваги наявність кредитного договору між ним та АКБ «Укрсиббанк» на суму 85000доларів США, майновим поручителем за яким є [PERSON]. Також він на потреби сімї позичав кошти на загальну суму 116000доларів США, яки просить визнати спільними борговими зобовязаннями подружжя. Просив визнати за ним право власності на автотранспортну базу, сім вантажних автомобілів та гараж, покласти на нього всі боргові зобовязання та розірвати шлюб. Ухвалою суду зустрічний позов було прийнято та обєднано в одне провадження з первісним позовом. Впродовж розгляду справи позивач за зустрічним позовом уточнив позовні вимоги, відмовився від вимоги про розірвання шлюбу, просив виключити з вимог про поділ майна квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні у якості третіх осіб залучені [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримала свої позовні вимоги, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідач за первісним позовом у судові засідання не зявлявся, про причини неявки суду не повідомляв. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] вимоги за первісним позовом не визнав, зустрічний позов підтримав в повному обсязі. [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишили розгляд справи на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спір про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 01.07.1994року (а.с.6). Шлюб не розірваний, але фактично подружжя мешкає окремо з червня 2011року, даний факт сторонами не оспорюється. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] 11.11.1994р.н. та доньку - [PERSON] 16.10.2009р.н. (а.с. 7-8). В період шлюбу придбано: -земельну ділянку розміром 0,7980га кадастровий номер 4823355000:01:00:0429, яка знаходиться в межах території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області вартістю 23462грн.; -автомобіль «Ауді» д/нВЕ0170ВЕ вартістю 103227грн.; -квартиру [ADDRESS] вартістю 318800грн.; -автотранспортну базу для вантажного транспорту по вул. 1 Інгульська 1-а/4 вартістю 863965грн.; -автомобіль [NUMBER] вартістю 144039грн.; -автомобіль [NUMBER] вартістю 189714грн.; -автомобіль [NUMBER] вартістю 144358грн.; -автомобіль [NUMBER] вартістю 144039грн. -автомобіль [NUMBER] вартістю 113828грн.; -автомобіль [NUMBER] вартістю 222795грн.; -автомобіль [NUMBER] вартістю 139017грн.; -автомобіль [NUMBER] вартістю 107611грн. Загальна вартість спільного майна подружжя складає 2\~514 855грн. Доказів належності спірної квартири до особистої власності одного з подружжя сторонами не надано, у звязку з чим з урахуванням викладених положень закону та встановлених обставин суд вважає що зазначене майно є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу з урахуванням принципу рівності часток подружжя в майні та інтересів кожного з них. Оцінка майна проведена ЧП «[PERSON]Е.», звіти надані до матеріалів справи (а.с. 96-113), вартість не вказаного в звітах майна сторонами опреділена, спору щодо оцінки кожного з обєктів між сторонами не має, з зазначеною вартістю згодні. Ст. 60 Сімейного Кодексу України встановлює, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 Сімейного Кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина і чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 65 СК України, договір укладений одним з подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сімї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу, мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого в шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобовязань за кредитом. З розяснень Пленуму Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, котрі виникли в інтересах сімї. У судовому засіданні встановлено що на підставі кредитного договору №11111736000 від 26 січня 2007року укладеному між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 85000доларів США що на момент укладання складало 429250,00грн. (а.с. 74). У забезпечення вказаного кредитного договору прийнята застава нежитлової нерухомості за адресою вул. 1-ша Інгульська 1-а/4 в м. Миколаєві ринковою вартістю 863965грн. та порука [PERSON] (пункт 2.1 Договору). Відповідно до довідки АТ «Укрсиббанк» станом на 12.09.2011року залишок основної кредитної заборгованості складає 41028,18доларів США. Таким чином на момент фактичного припинення шлюбних відносин сума сплаченого кредиту складає 43971,82 доларів США, які є спільною сумісною власністю подружжя. Частка обох в праві спільної сумісної власності на ці гроші складає 1/2 частину або 21985, 91доларів США, що еквівалентно на час розгляду справи 175887,28грн.. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони не заперечують факт укладання кредитного договору та наявність спільного боргового зобовязання за цим договором та покладення сплати залишку кредиту на [PERSON]. Також [PERSON] надано договори безпроцентної позики від 12.03.2011року укладений з [PERSON] на суму 27000 доларів США (а.с.79-80); від 15.04.2011року укладений з [PERSON] на суму 32000доларів США (а.с.81-82); з [PERSON] на суму 47000доларів США (а.с.83). Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що дані кошти брались на потреби бізнесу та сімї а саме придбання нових вантажних автомобілів. [PERSON] заперечував зазначене, вказувала, що ці кошти [PERSON] брав для себе, оскільки у сімї були кошти на придбання додаткових автомобілів а також для придбання цих автомобілів, продавались інші транспорті засоби. Позивачкою за первісним позовом було надано довідку з ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Миколаїв УДАЇ УМВС України в Миколаївській області про зняття з обліку впродовж періоду з березня 2010року по червень 2011р. сімох транспортних засобів (а.с.145). [PERSON] не надав переконливих доказів, що отримані ним за договорами безпроцентної позики кошти були витрачені на користь та в інтересах їх з [PERSON] сімї, що остання заперечує, а також, що вказані кошти були взяті ним за згодою [PERSON]. Треті особи у судовому засіданні вказували на те, що кошти вони надавали безпосередньо [PERSON], дружина не мала відношення до вказаних договорів. Вважали що кошти позичались безпосередньо [PERSON], до спільного майна подружжя не мають відношення та що кошти повинен віддавати боржник, який брав гроші, а саме [PERSON]. Враховуючі вищевикладене, суд вважає, що поділ майна потрібно провести наступним чином, залишити у власності [PERSON] земельну ділянку, квартиру [ADDRESS], гараж №51 в АГК «Автомобіліст», автомобіль «Ауді» д/нВЕ0170ВЕ та чотири вантажних автомобіля [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на загальну суму 1\~088 953грн.; [PERSON] в рахунок ? частини сплачених за кредитним договором коштів залишити у власність вантажний автомобіль [NUMBER] вартістю 139017грн. та залишити у власності автотранспортну базу по вул. 1 Інгульська 1-а/4 в м. Миколаєві та три вантажних автомобіля [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на загальну суму 1\~447\~216грн.. Оскільки вартість частки [PERSON] у спільному майні подружжя перевищує частку позивачки за первісним позовом, покласти на останнього сплату залишку основної кредитної заборгованості у розмірі 326994,59грн..

Outcome: partial