Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

В вересні 2011 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до ПП «ВалАна» про визнання договору найму нежилого приміщення від 28.04.2011 р. розірваним 16.08.2011 р., стягнення плати за користуванням приміщенням та неустойки, а всього в сумі Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем ПП «ВалАна» 28.04.2011 року, терміном на один рік, було укладено договір найму нежитлового приміщення, а саме будинка [ADDRESS], загальною площею 86 кв.м. (кафе-бар «[INFO]»), з оплатою в розмірі 1200 грн. не пізніше 10 числа наступного місяця. Крім того, разом з приміщенням відповідачу, згідно акту прийому-передач, було передано і інше майно, що знаходилось в найманому приміщенні (кафе-бар «[INFO]») Позивач, посилаючись на те, що відповідачем порушено умови договору, а саме не проводиться у встановлені строки оплата орендної плати, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки оплату за оренду приміщення перераховував КБ «Приватбанк» на погашення боргу по кредитному договору позивача [PERSON]. Представник третьої особи КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився про місце і час розгляду справи повідомлений. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Встановлено, що 28 квітня 2011 року між позивачем [PERSON] та ПП «ВАлАна» було укладено договір найму нежитлового приміщення, а саме будинку [ADDRESS] (кафе-бар «[INFO]») /а.с. 32/. Також встановлено, що 07.11.2007 р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлове приміщення (кафе-бар «[INFO]») /а.с.28-31/. Згідно п.20.7 Договору іпотеки іпотекодавець зобов'язався не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найм), у лізінг, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемним (абсолютно недійсним) є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Відповідно до зазначено норми, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, і сторони такого правочину не зобов'язані виконувати його умови. Укладений 28 квітня 2011 року між [PERSON] та ПП «ВалАна» договір найму нежилого приміщення, що знаходиться по [ADDRESS], Новоград-Волинського є нікчемним відповідно до положень ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином враховуючи, що договір найму нежитлового приміщення є нікчемним і сторони не зобов'язані виконувати його умови, тому положення глави 58 ЦК України у даному випадку застосуванню не підлягають, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed