Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що на праві спільної часткової власності їм належить будинок № 40 по вул.. Таісії Буряченко в м. Кривому Розі. В цей час вони вирішили продати будинок, але при обстеженні житлового будинку КП ДОР КБТІвиявлено самочинне будівництво, а саме: баня Жплощею 5,2 кв.м., сарай Е площею 5,5 кв.м., а в житловому будинку А-1змінено цільове призначення приміщень, за рахунок чого житлова площа зменшилась та складає 23,9 кв.м., загальна площа приміщень житлового будинку залишилася без змін, та складає 44 кв.м.. Позивачі надали заяви про підтримку позову та розгляд справи в їх відсутність. Відповідач надав суду заяву про те, що не заперечує проти позову та просить справу розглянути в відсутність його представника. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Таісії Буряченко, будинок № 40 (а.с. 15). В житловому будинку А-1змінено цільове призначення приміщень, за рахунок чого житлова площа зменшилась та складає 23,9 кв.м., загальна площа приміщень житлового будинку залишилася без змін, та складає 44 кв.м.. Також самочинно збудовані баня Жплощею 5,2 кв.м., сарай Еплощею 5,5 кв.м.. Згідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Так як указані в позові позивачем будівлі зведено без належних дозволу та затвердженого проекту, то вони вважаються самочинним будівництвом відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України. Згідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до технічного висновку від липня 2011 р. Дніпропетровського філіалу НДІ ПроектреконструкціяДержавного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту, будівлі: житловий будинок А-1зі зміною цільового призначення приміщень відповідає нормам ДБН В 2.2-15-2005. Будівлі: баня Жта сарай Е, розташовані на земельній ділянці домоволодіння № 40 по вул.. Таісії Бурченко в м. Кривому Розі при візуальному обстеженні мають стан задовільний. Дефектів, що впливають на несучу спроможність конструкцій, не виявлено (а.с. 9-13). Частиною 2 ст. 383 ЦК України, що суд вважає можливим застосувати за аналогією закону відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Дотримання вище вказаних вимог підтверджено при судовому розгляді технічним висновком на перепланування будинку (а.с. 8-13). Таким чином відсутні порушення прав інших осіб, істотні порушення будівельних норм і правил, які б давали підстави, відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, зобовязати осіб, які здійснили будівництво, проводити відповідну перебудову, а також відмовити в визнанні за ними права власності на новостворене самочинно нерухоме майно.

Outcome: approved