Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

27 лютого 2012 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вони з відповідачем з 25.01.1997 року перебувають в шлюбі, який був зареєстрований Білокоровицькою сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 3. Від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на матеріальному утриманні та вихованні позивачки, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до повноліття дитини, тобто до 20.03.2024 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку Законом України «Про Державний бюджет України», так як відповідач ухиляється від її утримання в добровільному порядку. Позивачка у судове засідання не зявилася, але відповідно до поданої до суду письмової заяви просить суд розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього також надійшла письмова заява в якій він просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 25.01.1997 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її матеріальному утримані, оскільки відповідач не надає належної допомоги, як батько, на утримання дитини. Відповідач проживає від сімї та дитини окремо і ухиляється від виконання батьківських обовязків по утриманню дитини, не піклується про її здоровя, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток. Не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не хворіє на тяжкі хвороби, не є інвалідом і має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Так статтею180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обовязку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище та порушує її право на достатній життєвий рівень а тому аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку .

Outcome: approved