Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «МГЗК» про відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що працював на ПАТ МГЗК з 1980 року на посаді підземного гірничого робітника, а з 1983 року підземним крипільником. Під час роботи захворів хронічним захворюванням, 27.09.2011 року, згідно висновку МСЕК йому встановлено 3 групу інвалідності, 50 % втрати працездатності. В результаті професійного захворювання на виробництві позивач змушений додавати додаткових зусиль для забезпечення та організації свого життя, відчуває незручність при спілкуванні з близькими йому людьми та іншими особами. Просить стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та суду пояснив, що позивач повинен був додавати додаткові зусилля для організації свого життя, під час роботи не завжди був забезпечений спеціальним одягом, засобами індивдуального захисту. Постійно знаходиться на лікуванні, що підтверджується амбулаторною картою. Представник відповідача ПАТ «МГЗК» [PERSON] позов не визнала і пояснила, що законом обовязок відшкодування шкоди покладений на ФССНВВ. Позивач знав, що буде працювати у шкідливих умовах праці, за що сплачується підвищена заробітна плата, та погодився на це. Крім того, позивачем не доведена наявність моральної шкоди, а також сума відшкодування позивачем не доведена. Факт встановлення професійного захворювання, час перебування на лікуванні, встановлення відсотку втрати працездатності в суді не оспорювалися. Судом досліджені медичні документі, надані позивачем, щодо стану його здоровя. Суд приходить до наступного: Позивач [PERSON] працював у ПАТ «МГЗК» з 1980 року на посаді підземного гірничого робітника, а з 1983 року підземним крипільником, згідно копії трудової книжки. Під час роботи на підприємстві [PERSON] захворів хронічним захворюванням. 13.10.2010 року було складено Акт розслідування хронічного захворювання відповідно до якого причинами професійного захворювання є вплив на протязі трудової діяльності пилу, марганцю, несприятливого мікроклімату (підвищений рівень пилу, марганцю). Згідно висновку МСЕК від 27.09.2011 року [PERSON]. встановлено 50 % втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності.. З 2001 року обовязок відшкодування шкоди, в тому числі і моральної, покладено на ФССНВВ. Але в 2007 році після внесення змін в законодавство ФССНВВ звільнений від відшкодування моральної шкоди. Втрата працездатності та інвалідність встановлені позивачеві в 2011 році, тому підстав для стягнення з Фонду немає. Згідно з ст..1167 ЦК України, як загальною нормою закону, яка стосується всіх випадків відшкодування шкоди, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, при наявності її вини. Позивач працював у небезпечних для здоровя умовах, а вина відповідача полягає в незабезпеченні належних умов праці, або в неприйнятті заходів для максимального зменшення шкідливого впливу небезпечних умов, тобто в порушенні вимог ст.153 КЗпП. За моральну шкоду, спричинену працівникові під час виконання трудових обовязків несе організація, з якою працівник перебуває у трудових відносинах. За ст..237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, і вважає наявність моральної шкоди доведеною. Внаслідок професійного захворювання позивач багато часу проводить на лікарняному. Це підтверджується обєктивними даними виписками з лікарень. Перебування в лікарні, навіть при відшкодуванні вартості всіх ліків, не може не викликати моральних страждань, тому що це є обмеженням для людини на вибір способу життя, пересування, тощо. Тому суд не може погодитись з поясненнями представника відповідача про те, що сам факт перебування в лікарні, погіршення стану здоровя не може бути доказом моральних страждань. Суд вважає справедливою, такою, що відповідає нанесеної шкоді, є сума в 8000 грн. Відшкодування шкоди за статтями 237-1 КЗпП та 1167 ЦК України не передбачає звільнення від сплати податків. Тому податковим агентом, яким є відповідач, повинно бути проведене утримання всіх належних платежів. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ПАТ «МГЗК».

Outcome: partial