Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-02 00:00:00

16.11.2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 10.01.1998 року. Вони мають спільну неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO]. На сьогодні сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини надає не регулярно, чим ставить їх у скрутне матеріальне становище. Виходячи з наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини –[PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку / доходу / щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, до її повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням думки позивача, який просив ухвалити рішення при заочному розгляді справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] обґрунтованим з наступних підстав. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.01.1998 року / а. с. 4 –копія свідоцтва про одруження/, мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] / а. с. 4–копія свідоцтва про народження/, яка проживає з матір»ю. Доказів, що [PERSON] у добровільному порядку надає матеріальну допомогу [PERSON] на утримання спільної дитини, суду протягом розгляду справи надано не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, у суду немає підстав для відмови [PERSON] у задоволенні її вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання спільної дитини, оскільки вони знайшли своє підтвердження у ході судового засідання з досліджених судом доказів. Що стосується розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, то відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку/ доходу/ матері/ батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної дитини – [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ відповідача щомісяця до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв’язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно штампу про надходження позову [PERSON] до суду / а. с. 2/ вона пред’явила зазначений позов до Жовтневого районного суду м. Луганська 16.11.2011 року, вх. №39610. Враховуючи, що позивачем протягом розгляду справи не було надано суду доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв’язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд вважає за доцільне стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання спільної неповнолітньої дитини, починаючи з дня пред’явлення позову до суду, тобто, з 16.11.2011 року. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача, поклавши на нього витрати, пов’язані зі сплатою судового збору, у розмірі 214,60 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved