Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-27 00:00:00

19.10.2011 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що на даний час з відповідача за рішенням Соломянського районного суду міста Києва від 30 січня 2008 року на її користь на утримання дітей, синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] стягуться аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків для дитини відповідного віку. Однак вона з цим не погоджується та просить змінити форму аліментів, а саме стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 664 грн. 30 коп. на кожну дитину, посилаючись на те, що відповідач має нерегулярний дохід, розмір якого встановити неможливо, так як працює не офіційно водієм таксі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення з підстав, які викладені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, як в такому, що не має правового обгрунтування. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю мiж батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погiршення або полiпшення здоров'я когось із них. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини вiдповiдного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Підставою для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, відповідно до вимог ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України є відсутність постійного доходу або постійного місця роботи, платник не може підтвердити постійність та розмір свого постійного заробітку, тощо. В інших випадках застосовується визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що згідно рішення Соломянського районного суду міста Києва від 30 січня 2008 року з позивача на користь відповідача на утримання дітей, синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] стягуться аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків для дитини відповідного віку. Згідно довідки ДПІ у Солом"янському районі м. Києва, яка містить відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА, що [PERSON] за період з 01.01.2010 року по 30.06.2011 року отримував доходи з таких джерел: ТОВ Охорона-Київсума одержаного доходу відповідачем за 1 квартал 2010 року становить 2790,00 грн.; за 2 квартал 2010 року 1879,85 грн.; за 3 квартал 2010 року інформація про доходи відсутня; за 4 квартал 2010 року 925,00 грн. В ПП Спрут за 1 квартал 2011 року 1542, 18 грн. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем ставиться питання про зміну форми аліментів, що стягуються за рішенням суду, а не зміну розміру аліментів, як це передбачено нормами Сімейного Кодексу України. З цього приводу є рішення Соломянського районного суду міста Києва від 30 січня 2008 року , яке вступило в законну силу і позивачкою не оскаржувалося. Крім цього, позивачем у судовому засіданні не доведено того, що матеріальне становище відповідача змінилося та він спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж визначений рішенням Соломянського районного суду міста Києва від 30 січня 2008 року. Навпаки в судовому засіданні встановлено, що сума, яка стягується з відповідача є суттєва і її збільшення поставить його у тяжке матеріальне становище. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed