Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-19 00:00:00

До Заводського райсуду звернулася позивачка із позовом, у якому просила визнати недійсним іпотечний договір, який був укладений між [PERSON] та банком, за яким [PERSON] передав банку в іпотеку нежитлові приміщення магазину промислових товарів площею 148,6 кв.м, розташованого по вул. Дзержинського, 56/1 у м. Миколаєві і належить йому на праві приватної власності згідно свідоцтва. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка послалася на те, що [PERSON], перебуваючи із нею у шлюбі з 2001 року, уклав із відповідачем кредитний договір №640/4-102 на суму 158000 доларів США строком до 24.02.2011 року та спірний договір іпотеки нежитлового приміщення, частина якого належить їй, виходячи з положень ст. 60 Сімейного кодексу України. Так як укладення кредитного та іпотечного договорів [PERSON] впливає на її права та обовязки вона вважає, що кредитний договір є нікчемним в силу ст. ст. 1055 та 215 ЦК України так як при його укладенні не було додержано письмової форми, як того вимагає ст. 207 ЦК України, а в силу ст. 548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню через те, що недійсність основного зобовязання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, вказав, що позов вважає обґрунтованим і просив задовольнити його. Представник банку заперечувала проти позову, у судовому засіданні вказала, що кредитний договір був укладений відповідно до вимог Цивільного кодексу України у письмовій формі особою, уповноваженою банком на вчинення таких дій. У звязку із зміною банком організаційно-правової форми на публічне акціонерне товариство ухвалою суду було проведено заміну відповідача, вказаного у позові, на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідач [PERSON] та його представник у судові засідання не прибув, повідомлявся про розгляд справи належним чином. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд при ухваленні рішення виходить з наступного. 25.08.2008року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника управління роздрібних продаж Миколаївської обласної філії [PERSON] та [PERSON] був укладений кредитний договір №640/4-102 на суму у 158000 доларів США під 13,5% річних строком до 24.02.2011 року. 15.08.2008року між банком в особі [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір, за яким [PERSON] у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором передав в іпотеку нежитлові приміщення магазину промислових товарів площею 148,6 кв. м., розташованого по вул. Дзержинського 56/1 у м. Миколаєві, які належать йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС 044184, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 10.07.2008 року. Згідно свідоцтва про шлюб від 06.09.2001 року, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2001 року і в силу ст. 60 Сімейного кодексу України має частку у спільно нажитому майні, в тому числі у магазині, переданого в іпотеку банку. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. На думку позивачки та її представника при укладенні кредитного договору з банком не було додержано письмової форми кредитного договору в контексті ч. 2 ст. 207 ЦК України щодо скріплення договору основною печаткою юридичною особи, яка повинна бути виготовлена згідно вимог наказу МВС України № 17 від 11.01.1999 року (діючого на той час), згідно якого підприємства установи організації, господарські обєднання, субєкти підприємницької діяльності, обєднання громадян, можуть мати тільки по одному примірнику основної каучукової або металевої печатки, а якщо недостатньо використання однієї печатки, то є припустимим виготовлення додаткових печаток з цифрами «1», «2» і т.д. Відповідно до п. 15.2 статуту банку, який діяв на момент укладення кредитного договору, банк зі своїми філіями, відділеннями та представництвами є єдиною системою. Філії та представництва банку не є юридичними особами й здійснюють свою діяльність від імені банку відповідно до положення про філію чи представництво, довіреності банку та дозволу, виданого банком - юридичною особою. Згідно до п. 3.5 положення про філію банку, яке діяло на момент укладання кредитного договору, філія має баланс, який включається до зведеного балансу банку, круглі печатки зі своїм повним офіційним найменуванням та зображенням знаку для товарів та послуг банку, штампи та номерні бланки. Згідно п. 2.4 положення філія здійснює надання банківських послуг клієнтам на підставі відповідних договорів, укладених від імені банку, в яких визначаються умови, що визнані істотними за законом, а також ті, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Як вбачається з кредитного договору та договору іпотеки вони скріплені печаткою філії із зазначенням назви банку - юридичної особи. Використання вказаної печатки не суперечить статуту банку та положенню про філію. Наявність повноважень представника банку на укладення іпотечного договору було перевірено нотаріусом, який його посвідчував. За таких обставин суд приходить до висновку, що банком були додержані умови ч. 1 ст. 1055, ч. 2 ст. 207 ЦК України щодо додержання письмової форми правочину, а до доводів позивачки та її представника суд відноситься критично і розцінює їх як спробу ухилитися від виконання зобовязань за договором іпотеки з формальних підстав.

Outcome: dismissed