overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

У вересні 2011 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, в якому зазначає, що з травня 1992 року вона проживала з [PERSON] за адресою м. Запоріжжя, вул.. Культурна, 135, заявник з [PERSON] вели спільне господарство, сумісно проживали, фактично проживали однією сімєю але через вік вирішили не реєструвати шлюб в органах РАЦС. 14.02.2003 року [PERSON] було написано заповіт, яким він заповідав [PERSON] та [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, у рівних частках. 22.06.2003 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина. Для отримання свідоцтва про право на спадщину заявниці необхідно встановити факт проживання однією сімєю. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свої вимоги, наполягала на задоволенні її вимог в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Шоста Запорізька міська нотаріальна контора в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти вимог не заперечують. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що обставини, викладені в заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами, копією технічного паспорту, копією заповіту, письмовими поясненнями свідків. Згідно ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, так як факт проживання [PERSON] та [PERSON] з 1992 року є доведеним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивачка 15 вересня 2011 року звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка прохала позов задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з осені 2004 року по квітень 2010 року без реєстрації шлюбу вона спільно проживала разом з відповідачем за справою. Від спільного проживання вони мають сина - [PERSON], [INFO]. З квітня 2010 року вони не спілкуються, відповідач, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання їх дитини. В 2011 році відповідача було засужденно жо позбавлення волі і на теперішній час він відбуває покарання у виправній колонії. Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно на її користь з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання відповідач не з'явився в зв'язку з відбуванням покарання в ВК №25. До суду надав письмові пояснення, в яких проти задоволення позову заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.П Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження (серія 1-ВЛ № 040914 виданого ВРАЦС Шевченківського РУЮ Харківської області 12 квітня 2006 року (повторно), батьками [PERSON] [PERSON], З серпня [INFO], вказано відповідно: [PERSON], [PERSON] З довідки №226 Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 12 вересня 2011 року дитина мешкає разом з позивачкою. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначені розміру аліментів суд враховує положення ч.І ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст. 184 Сімейного кодексу України вбачається ,що аліменти у твердій грошовій сумі стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий доход, частину доходу платника або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не працює знаходиться у місцях позбавлення волі, має нерегулярний доход, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 250 грн. щомісячно починаючи з 15 вересня 2011 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, неповнолітню дочку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03 червня 2008 року. Від спільного проживання мають одну неповнолітню дитину. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони різні за характерами люди, у них різні погляди на життя, у звязку з чим у них часто виникали різного роду непорозуміння та конфлікти. Одразу після одруження вони спільно не проживали, спільно не проживають і на даний час. Сімя фактично розпалася і відновлювати сімейні відносини вона не має наміру, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Сторони у судове засідання не зявилися. Позивачка направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності, з постановленням заочного рішення. Отже справу слід розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сімї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу необхідно віднести за рахунок відповідача, дитину залишити на виховання матері, при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці не змінювати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення з нього суми боргу у розмірі 600 гривень. У відкритому судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що 09 липня 2011 року відповідач [PERSON] взяв у неї гроші у борг у розмірі 1000 гривень, про що написав розписку. 28 липня 2011 року відповідач [PERSON] частково повернув борг у розмірі 400 (чотириста) гривень. До моменту звернення з даним позовом, відповідач в добровільному порядку не повернув 600 гривень боргу, тому вона була вимушена звернутись до Приморського РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області із заявою про злочин, та за даною заявою було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Позивач [PERSON] просила суд задовольнити позовні вимоги та стягнути на її користь з відповідача [PERSON] суму боргу розмірі 600 грн., державне мито у розмірі 51 грн. та суму витрат на інформаційно технічне забезпечення у розмірі 120 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 100 грн., а всього 871 грн. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не зявився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить\~ суд\~ стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. У позовній заяві позивач посилається на те, що з 16.02.2009 року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. В цей період у них народилася спільна дитина донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обовязку щодо виховання та утримання дитини, хоча його стан здоровя та матеріальне становище дозволяє йому надавати допомогу його доньці. Аліменти відповідач більше нікому не сплачує. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в ході попереднього судового засідання. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, одним із способів виконання батьками обовязку утримувати дитину є стягнення коштів за рішенням суду. Зі свідоцтва про народження серії 1-КЕ №107066 вбачається, що позивач та відповідач мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання доньки [PERSON], [INFO], незважаючи на те, що його матеріальне становище та стан здоровя дозволяє йому надавати матеріальну допомогу його дитині. Тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в примусовому порядку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 28.09.2000р.н. в сумі по 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Свої вимоги позивач стверджує тим, що вона перебувала у зареєстрований шлюбних відносинах з відповідачем з 03.06.1999 року, в шлюбі у них народився син [PERSON]. Позивач стверджує, що їхня сім`я розпалась в 2008 році, та вони не підтримують шлюбні відносини, за період після розпаду сім`ї відповідач не надає їй ніякої матеріальної допомоги щодо матеріального забезпечення та утримання сина. На даний час позивач утримує неповнолітнього сина, який знаходяться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач в позасудовому порядку відмовляється матеріально допомагати позивачу утримувати сина. В звязку з тим, що позивач утримує себе та сина, і їй не вистачає на це коштів, вона звернулася до суду та просить щомісячно стягувати з відповідача аліменти в розмірі визначеному законом до досягнення повноліття дитини. Своєю заявою від 20.09.2011 р. підтримала позовні вимоги та просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги в предявленому розмірі, погодився на стягнення аліментів в визначеному законом розмірі, т.т. по ? частині його доходу. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, заслухавши відповідача, зясувавши обставини в справі, в тому числі про місце проживання неповнолітньої дитини, про працевлаштованість відповідача та можливість сплачувати аліменти та спосіб їх оплати, зясувавши умови щодо визначення розміру аліментів, беручи до уваги часткову можливість утримання дитини матірю, суд вваажає за необхідне задовольнити позовні вимоги змінивши розмір аліменітів, які необхідно стягувати з твердого грошового вираження на частку від доходів відповідача з врахукванням розміру прожиткового мінімуму. Крім того відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України та вимог ЗУ «Про судовий збір» 8 липня 2011 року, вважається за необхідне стягнути з відповідача судовий збір. На підставі викладеного, з огляду на ствердження позивача та відповідача враховуючи надані ними докази, з огляду на необхідність утримання дитини, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], який діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] - [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до ВАТ Тернопільголовпостач про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням, посилаючись на те, що внаслідок будівництва відповідачем багатоквартирного житлового будинку №1 по вул. Вільховій у м.Тернополі з порушенням вимог Державних будівельних норм їм створено перешкоди в користуванні буд.№12 по вул.Березовій. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.10.2010 року вирішено стягнути із ВАТ Тернопільголовпостачв користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], який діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] - [PERSON] витрати на проведення перепланування (реконструкції) житлового будинку по вул. Березовій, 12 в м.Тернополі з метою винесення кухні та паливної в приміщення, яке не попадає в зону вітрового підпору з влаштуванням внутрішніх і зовнішніх інженерних мереж в сумі 241373 (двісті сорок одну тисячу триста сімдесят три)грн.. . Отже, суд постановляючи дане рішення не вирішив щодо виплати позивачам суми боргу солідарно чи сума боргу підлягає для виплати кожному із позивачів . ВАТ Тернопільголовпостач22.08.2011 року звернулося до суду із заявою про винесення додаткового рішення щодо зазначення чи сума боргу в розмірі 241373 (двісті сорок одну тисячу триста сімдесят три) грн. підлягає для виплати позивачам солідарно, чи дана сума боргу підлягає для виплати кожному із позивачів. Позивачі до суду не зявилися, проте про час і місце належно повідомлені. Відповідач ВАТ Тернопільголовпостачв судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно п.1 ч.2 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно на тій підставі, що вона знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки не працює в звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею 3-х років. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги і пояснила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2009 року. Від цього шлюбу мають одного малолітнього сина [PERSON]. Вона знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним 3-х річного віку. З 17 жовтня 2011 року з відповідачем не проживає і з того ж часу він не надає матеріальної допомоги. Вона не має можливості працювати через догляд за дитиною і знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки отримує лише соціальну допомогу. Вважає, що відповідач має можливість надавати їй грошову допомогу, оскільки працює неофіційно. Тому просить задоволити позов. Відповідач [PERSON] позов визнав і пояснив, що займається тимчасовими заробітками і має можливість сплачувати аліменти на дружину в розмірі 200 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2009 року та являються батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується, свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини (а.с.3,4). У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зібрані по справі докази свідчать про те, що [PERSON] знаходиться у важкому матеріальному становищі в звязку з тим, що не працює і займається доглядом за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та потребує матеріальної допомоги від батька дитини, а відповідач в змозі надати таку допомогу, оскільки має тимчасові заробітки і нормальний стан здоровя. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, отримання позивачкою соціальної допомоги і вважає можливим стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 200 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 188 грн.20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб із відповідачем не склався із-за різних поглядів на життя, через що між ними часто виникали сварки і стало причиною припинення подружнього життя. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і пояснила, що фактично їх шлюб розпався, відповідач неодноразово проявляв до неї неповагу, в наслідок чого виникали сварки, бійки, а тому подальше спільне проживання у шлюбі було неможливим і протягом двох років вони живуть окремо, не ведуть спільне господарство. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки та не подав заперечення щодо позовних вимог. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.02.2009 року у Великокунинецькій сільській раді Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 1. Від цього шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO]. Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася. Сторонни тривалий час проживають окремо і миритися не бажають. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши докази представлені позивачем, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання данного шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON].звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 23.07.2000року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому Волинської області, актовий запис № 520. Від шлюбу мають двох дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, із-за різних поглядів на життя та порядок ведення господарства між ними постійно виникають сварки. Вважає, що такі відносини суперечать інтересам сімї та унеможливлюють примирення з відповідачем. На протязі тривалого часу між сторонами припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, їх шлюб існує лише формально. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у позовній заяві підстав та просила задовольнити. Відповідач в судовому засідання не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.07.2000 року. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому Волинської області, актовий запис № 520(а.с. 4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6). З пояснень позивача встановлено, що сторони на протязі тривалого терміну не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. З врахуванням того, що сторони не бажають примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з відповідача слід стягнути 8,50 коп. гривень державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

[PERSON] фізична особа - підприємець звернулась в суд 25 жовтня 2011 року з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 1921,00 грн. боргу за проданий товар та 3246,00 грн. пені. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що за договором від 21 серпня 2008 року продала відповідачу металопластикові вікна та водонагрівний бак Оогеще ОББи 80 загальною вартістю 5933,00 грн. зі платою першого внеску і розстроченням сплати залишку суми 3633,00 грн. щомісячно по 606,00 грн. протягом 6 місяців. Також за умовами договору покупець сплачує пеню в розмірі 0,5 % від простроченої суми за кожний день в разі прострочення чергового платежу на строк понад 30 днів. Але свої зобов »язання відповідач не виконала, за нею враховується борг за проданий товар в сумі 1921,00 грн. За період з 21 грудня 2010 року за 338 днів нараховано на суму боргу пеню 3246,00 грн. Позивач в попередньому судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, з сумою боргу та нарахованою пенею згодна. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин справи встановлено, що згідно договору від 21 серпня 2008 року про продаж товару в розстрочку, укладеному між ФОП [PERSON] і [PERSON], продані металопластикові вікна та водонагрівний бак Согегуе ОВЕЙ 80 загальною вартістю 5933,00 грн. на умовах оплати залишку суми 3633,00 грн. щомісячними платежами по 606,00 грн. на протязі 6 місяців. Як слідує з графіку погашення боргу, останній черговий платіж за куплений товар відповідачем [PERSON] здійснений 24 листопада 2008 року. Всього виплачено 1712,00 грн. Як передбачено ст.694 ЦК України договором купівлі - продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу. Відповідно до п. 2.4 названого договору в разі прострочення чергового платежу на строк понад 30 днів від цієї суми стягується пеня в розмірі 0,5 % за кожний день прострочення. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, невиконання відповідачем зобов»язань за договором купівлі - продажу товару є підставою для покладання на нього відповідальності. Розрахунок пені наведений позивачем в позовній заяві, відповідач визнає позов повністю. Суд задовольняє вимоги позивача і стягує з відповідача 1921,00 грн. боргу за товар і 3246,006 грн. пені. Понесені позивачем судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України присуджуються з відповідача 51,00 грн. по судовому збору і 120,00 грн. інформаційно - технічному забезпеченню розгляду справи. На підставі ст.ст.130, 611, 549, 694 ЦК України,

Outcome: approved