Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Дніпровскьий круг», КП БТІ Києво-Святошинської районної ради про визнання права власності на об»єкт незавершеного будівництва, посилаючись на те, 12 січня 2006 року позивач та відповідач ДП «Дніпровський круг» уклали договір № 12-1/07/06-Б про пайову участь у фінансуванні будівництва. Згідно п. 2.1. договору відповідач зобов'язався за рахунок залучених від позивача коштів вчинити дії, пов'язані з будівництвом об'єкту (житлового багатоквартирного будинку № 51, корпус № 6 по вул. Білогородська в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області) і передачею позивачу документів на відповідну частину житлового будинку (двокімнатна квартира № 3, загальною площею 60,09 м. кв. Згідно акту прийому-передачі від 23 грудня 2010 року за договором № 12-1/07/06-Б від 12 січня 2006 року нумерація квартири була змінена на № 162, загальна площа 66,8 м. кв., житлова площа - 39.5 м. кв. За умовами пп. 2.З., 2.6. договору загальна вартість квартири встановлювалася у сумі 252 378 (двісті п'ятдесят дві тисячі триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., які позивач був зобов'язаний сплатити по 14 липня 2006 року, яка 13 липня 2006 року повністю була сплачена останнім на рахунок Відповідача згідно банківської квитанції № 41. В той же час, виходячи зі змісту положень п. 2.4. Договору запланований строк будівництва (введення будинку в експлуатацію): 1 півріччя 2007 року. Станом на момент звернення до суду всі будівельні роботи в будинку завершені, однак квартири не підключено до системи опалення та водопостачання, у зв'язку з неоплатою, відключено ліфти. 23 грудня 2010 року між сторонами було підписано Акт, згідно якому сторони погодили, що між ними здійснено всі взаєморозрахунки за Квартиру і жодних додаткових платежів чи повернення коштів за договором проводитись не буде. За умовами п. 5 Акту зазначено, що він є підставою для оформлення права власності і технічного паспорту на квартиру після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію. Однак, 27 квітня 2011 року відповідачем було видано лист № 127 за яким відповідач повідомив позивача про тяжке фінансове становище, неможливість завершення будівництва без отримання фінансових ресурсів у сумі 3 567 200, 00 грн. і повідомив про рішення в односторонньому порядку змінити умови як договору, так і Акту в частині збільшення вартості Квартири на суму 17 396 грн. 05 коп. З метою забезпечення реалізації свого права власності, 22 червня 2011 року позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою про отримання документів для оформлення права власності, для передачі яких встановив термін протягом семи календарних днів з моменту отримання даної вимоги, однак станом на момент звернення до суду відповідач дану вимоги проігнорував. 22 червня 2011 року позивач звернувся до КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради» з заявою про реєстрацію речового права (права власності) на об'єкт незавершеного будівництва - квартиру № 162, загальною площею 66,8 кв. м. в корпусі № 6 житлового будинку № 51 по вул. Білогородська в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, однак йому було відмовлено. Зважаючи на те, що Відповідач порушив і не виконує умови договору № 12-1/07/06-Б про пайову участь у фінансуванні будівництва від 12 січня 2006 року, перешкоджає володінню та користуванню майном позивача, і в той же час звернувся до господарського суду із заявою щодо порушення процедури банкрутства стосовно себе, позивач має побоювання, що такі дії відповідача спрямовані на позбавлення його права власності на придбану квартиру, в той же час відповідний владний орган відмовляється в реєстрації права власності. За умовами п. 2.1., 2.4., 3.4.1., 3.4.2. договору, відповідач зобов'язався звести будинок та передати необхідні документи для оформлення права власності позивача на відповідну квартиру у строк до 1-го півріччя 2007 року, проте цього здійснено не було. 22 червня 2011 року позивачем було направлено вимогу на адресу відповідача про надання у семиденний термін необхідних документів для оформлення права власності на квартиру № 162, однак станом на момент звернення до суду дана вимога не виконана. Тому просив визнати за ним майнові права на об'єкт інвестування спірної квартири а також право власності на об'єкт незавершеного будівництва житлове приміщення цієї квартири та зобов'язати Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» як третю особу зареєструвати за ним право приватної власності на житлове приміщення спірної квартири Стягнути з ДП «Дніпровський круг» судові витрати а також 8000 грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу. Згідно уточнених позовних вимог просив визнати за ним майнові права на об'єкт інвестування - квартиру № 162 в корпусі № 6 житлового багатоквартирного будинку № 51 по вул. Білогородська в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, а також право власності на об'єкт незавершеного будівництва житлове приміщення № 162 загальною площею 66,8 м. кв., розташоване в корпусі № 6 житлового багатоквартирного будинку № 51 по вул. Білогородська в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. Зобов'язати Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» зареєструвати за ним право приватної власності на житлове приміщення № 162 загальною площею 66,8 м. кв., розташоване в корпусі № 6 житлового багатоквартирного будинку № 51 по вул. Білогородська в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. Стягнути з ДП «Дніпровський круг» судові витрати а також 8000 грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачі ДП «Дніпровський круг», КП «БТІ К-Святошинської районної ради в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися, причини неявки суду не повідомили, заяву про слухання справи у свою відсутність не надали. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 12 січня 2006 року позивач та відповідач ДП «Дніпровський круг» уклали договір № 12-1/07/06-Б про пайову участь у фінансуванні будівництва. Згідно п. 2.1. договору відповідач зобов'язався за рахунок залучених від позивача коштів вчинити дії, пов'язані з будівництвом об'єкту (житлового багатоквартирного будинку № 51, корпус № 6 по вул. Білогородська в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області) і передачею позивачу документів на відповідну частину житлового будинку (двокімнатна квартира № 3, загальною площею 60,09 м. кв.,). Згідно акту прийому-передачі від 23 грудня 2010 року за договором № 12-1/07/06-Б від 12 січня 2006 року нумерація квартири була змінена на № 162, загальна площа 66,8 м. кв., житлова площа - 39.5 м. кв. За умовами пп. 2.З., 2.6. договору загальна вартість квартири встановлювалася у сумі 252 378 грн. 00 коп., які позивач був зобов'язаний сплатити по 14 липня 2006 року, яка 13 липня 2006 року повністю була сплачена останнім на рахунок Відповідача згідно банківської квитанції № 41. В той же час, виходячи зі змісту положень п. 2.4. договору запланований строк будівництва (введення будинку в експлуатацію): 1 півріччя 2007 року. Станом на момент звернення до суду всі будівельні роботи в будинку завершені, однак квартири не підключено до системи опалення та водопостачання, у зв'язку з неоплатою, відключено ліфти. 23 грудня 2010 року між сторонами у справі було підписано Акт. За умовами абз. 2 п. З Акту сторони погодили, що між ними здійснено всі взаєморозрахунки за квартиру і жодних додаткових платежів чи повернення коштів за договором проводитись не буде. За умовами п. 5 Акту зазначено, що він є підставою для оформлення права власності і технічного паспорту на квартиру після завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, одним з видів цивільних прав є право власності, яке, в свою чергу, згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Так, 12 січня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено двосторонній договір, предметом якого біло інвестування позивачем грошових коштів в будівництво багатоквартирного будинку, що велося відповідачем з наступним отриманням права власності на квартиру в даному будинку. Згідно визначень ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями, зокрема, можуть бути кошти. Згідно приписів ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, ...відповідно до законодавчих актів України. Таким чином суд, задовольняючи позовні вимоги частково визнає за позивачем майнові права на спірну квартиру. Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За умовами п. 2.1., 2.4., 3.4.1., 3.4.2. договору, відповідач зобов'язався звести будинок та передати необхідні документи для оформлення права власності позивача на відповідну квартиру у строк до 1-го півріччя 2007 року, проте цього здійснено не було. 22 червня 2011 року позивачем було направлено вимогу на адресу відповідача про надання у семиденний термін необхідних документів для оформлення права власності на квартиру № 162, однак станом на момент звернення до суду дана вимога не виконана. В ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду саме за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як свідчать матеріали справи, а також твердження представника позивача,позивачем та представником його не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для визнання за позивачем права власності на незавершене будівництво. Представником позивачів не доведено підставу позову в цій частині. Як встановлено судом, спірна квартира , на яку позивачі просять визнати право власності не добудована, та будинок в якій знаходиться спірна квартира не зданий в експлуатацію. Відмовляючи в позові позивачу в частині визнання пава власності на незавершене будівництво , суд враховує вимоги Закону України Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень (п.5 Прикінцевих положень цього Закону).а також Тимчасове положення про порядок Реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року за №7/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (із змінами та доповненнями) Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженою наказом Держбуду України від 24.05.2001 №127 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. За №582/5773 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими реєстрація спірного об»єкту незавершеного будівництва виключається.. Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира знаходиться в будинку , який знаходиться в стадії будівництва, тобто є об'єктом незавершеного будівництва. Частина 2 ст.331 ЦКУ передбачає, що право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. БТІ проводять державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно відповідно до вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5, на підставі документів, що визначені цим Тимчасовим положенням. Згідно п. 1.6. Положення, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Отже для того, щоб БТІ зареєструвало право власності на спірну квартиру житловий будинок , в якому знаходиться квартира , має бути завершений будівництвом та у відповідності до чинного законодавства зданий в експлуатацію згідно порядку який визначає Постанова Кабінету Міністрів від 08.10.2008р. за №923 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів із змінами та доповненнями внесеними 20.05.09 року Частина 3 ст. 331 ЦКУ визначає, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва. У разі необхідності така особа може укласти договір щодо обєкта незавершеного будівництва (далі ОНБ) на право власності на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення обєкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис обєкта незавершеного будівництва. Тобто діюче законодавство визнання права власності на недобудоване нерухоме майно виключає. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача не довів тих обставин на які посилався позивач як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на незавершене будівництво , не надав докази в обґрунтування цих вимог позивача , що є його обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представнику позивача його права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивачів оскільки вони частково відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. оВраховуючи вищевикладене та

Outcome: partial