Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-07 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати договір оренди землі від 21 вересня 2007 року, укладений нею з ТОВ „Інтрансавтострой. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 3,4801 га для сільськогосподарського використання, яку вона і передала в оренду відповідачу строком на 10 років на підставі зазначеного вище договору. Проте всупереч п.п. 9, 26 договору оренди та ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі орендна плата ТОВ „Інтрансавтострой з листопада 2009 року і по даний час не сплачувалась. Враховуючи наведене та у звязку зі скрутним матеріальним становищем, викликаним неможливістю обробляти власну земельну ділянку, позивачка просила достроково розірвати договір оренди земельної ділянки. Рішенням Чернігівського районного суду від 05 серпня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що вона не отримувала від відповідача орендну плату, а тому надані останнім відомості про видачу орендної плати за 2008-2009 р. є неналежним доказом. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умовами договору оренди земельної ділянки сторони передбачали у разі невнесення орендної плати в строк, передбачений договором, не розірвання договору, а сплату пені і вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення п. 33 договору оренди та вимоги ст. 141 ЗК України. У запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ „Інтрансавтострой просить відхилити апеляційну скаргу [PERSON], а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,4801 га в с. Кархівка, Кархівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 20.01.2006 року (а.с.6) і яку вона передала в оренду ТОВ „Інтрансавтострой 21.09.2007 року на підставі договору оренди (а.с.5). [PERSON], звертаючись до суду з позовом, просила розірвати вказаний договір оренди, оскільки має місце порушення орендарем умов договору, а саме щодо сплати орендної плати. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що п. 14 укладеного договору оренди передбачено відповідальність орендаря у разі невиконання зобовязання по сплаті орендної плати у вигляді пені в розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, а не розірвання договору. Такі висновки суду не відповідають обставинам справи і суперечать нормам матеріального права, а саме ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі, ст. 141 Земельного кодексу України. Пунктом 34 договору передбачено право сторони договору на його розірвання в судовому порядку у разі невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України „Про оренду землі на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону, а також умов договору. Пунктами 9, 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 393 грн. 46 коп. Орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата. Статтею 24 Закону України „Про оренди землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Судом достовірно встановлено, що відповідачем систематично не виконувались умови договору оренди, не сплачувалась орендна плата протягом 2009 року і по даний час, що є порушенням, як умов цього договору, так і норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а також є підставою для розірвання договору оренди. Посилання відповідача на те, що [PERSON] не зверталась за отриманням орендної плати не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки повідомлення на адресу [PERSON] було надіслано 25 липня 2011 року, тобто після відкриття Чернігівським районним судом провадження у даній справі. За таких обставин, коли судом встановлено, що відповідачем не сплачено орендну плату позивачці за користування земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, а договір оренди землі від 21.09.2007 року розірванню. Згідно з правилами ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати в сумі 86 грн. 75 коп..

Outcome: approved