Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та просив визнати за ним право власності на житловий будинок в складі садиби № 31 по вул. Кірова у смт. Коротич Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 14.08.1989 року, і батька [PERSON], який помер 20 грудня 1998 року, в цілому. В обгрунтування позову зазначає, що житловий будинок № 31 по вул. Кірова в смт. Коротич Харківського району Харківської оласті в КП «ХРБТІ» по праву приватної власності ні за ким не зареєстрований, всі будівлі, які знаходяться за цією адресою, в тому числі і житловий будинок, є самовільними. Цей житловий будинок з надвірними будівлями був збудований ще дідусем позивача [PERSON] у 1976-1986 роках за його власні кошти, його особистою працею, і повинен вважатись обєктом його особистої приватної власності. Однак за життя право власності на будинок [PERSON] не оформив. Рішенням виконкому Харківської районної ради депутатів трудящих № 120 від 10.03.1956 року [PERSON] була виділена в безстрокове користування для індивідуального будівництва нового житлового будинку земельна ділянка площею 1200 кв.м. в смт. Коротич по вул. Кірова, 25, Харківського району Харківської області. Після цього на підставі вищезазначеного рішення між виконкомом Харківської районної ради депутатів трудящих і [PERSON] 10.05.1956 року було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, відповідно до якого [PERSON] був зобовязаний побудувати одноповерховий житловий будинок житловою площею 29,80 кв.м., на три житлові кімнати, та господарські будівлі сарай і вбиральню. Протягом 1956-1960 років на виділеній земельній ділянці [PERSON] збудував житловий будинок, два сараї, льох і огорожу, після чого почав оформляти їх у встановленому порядку. В 1976 році дід позивача на цій земельній ділянці збудував новий житловий будинок, в 1986 році році прибудову до нього, та протягом цих років нові надвірні будівлі, які є самовільними. За своє життя [PERSON] також не оформив на них право. 14.08.1989 року [PERSON] помер. За своє життя заповітів не складав. Після смерті [PERSON], спадкоємцем першої черги став його син (батько позивача) [PERSON], інших спадкоємців у нього не було. У встановлений законом шестимічний строк [PERSON] спадщину після смерті свого батька прийняв фактично, у становлений шестимісячний строк вступив в управління і володіння спадковим майном, тому як постійно мешкав та був зареєстрований у спірному будинку, слідкував за ним, земельною ділянкою, сплачував комунальні, страхові та податкові платежі. Батько позивача [PERSON] помер 20.12.1998 року. Після його смерті у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] спадщину прийняв фактино. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] селищна рада Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява, в якій зазначено, що з уточненими позовними вимогами згодні, просили справу розглядати за відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає, просить справу розглянути за її відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Житловий будинок за № 31 по вул. Кірова в смт. Коротич Харківського району Харківської області в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» по праву приватної власності ні за ким не зареєстрований, всі будівлі, які знаходяться за цією адресою, в тому числі і житловий будинок, є самовільними, що підтверджується довідкою КП «ХРБТІ» № 870 від 25.11.2009 року (а.с. 20). Цей житловий будинок з надвірними будівлями був збудований дідусем позивача [PERSON] у 1976-1986 роках за його власні кошти, його особистою працею, вважається обєктом його особистої приватної власності. Рішенням виконкому Харківської районної ради депутатів трудящих № 120 від 10.03.1956 року [PERSON] була виділена в безстрокове користування для індивідуального будівництва нового житлового будинку земельна ділянка площею 1200 кв.м за адресою смт. Коротич Харківського району Харківської області по вул. Кірова, 25, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с. 27). 15 березня 1956 року зазначена земельна ділянка була відведена в натурі, про що був складений акт представником МБТІ (а.с. 28). Після цього на підставі вищевказаного рішення між виконкомом Харківської районної ради депутатів трудящих і [PERSON] 10.05.1956 року було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений Люботинською нотконторою 14.05.1956 року, реєстр № 1303, відповідно до якого [PERSON] був зобовязаний побудувати одноповерховий житловий будинок житловою площею 29,80 кв.м, на три житлових кімнати, та господарські будівлі сарай і вбиральню, що підтверджується копією договору (а.с. 25-26). У 1956 році був виготовлений і проект забудови, затверджений завідуючим райкомгоспом, що підтверджується копією проекту (а.с. 29). В подальшому рішенням виконкому [PERSON] селищної ради № 97 від 14.04.2009 року поштова адреса була змінена на смт. Коротич, вул. Кірова, 31, у звязку з появою новозабудовників (а.с. 30). Протягом 1956-1960 років на виділеній земельній ділянці [PERSON] збудував житловий будинок, два сараї, льох і огорожу, після чого почав оформляти їх в установленому порядку, а саме 05.01.1966 року був складений акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння (а. с. 100). В 1976 році [PERSON] на цій земельній ділянці збудував новий житловий будинок літ. «А-1», а старий будинок перед цим був знесений, в 1986 році прибудову літ. «А1-1» до нього, та протягом цих років нові надвірні будівлі, які є самовільними. КП «Архітектурне бюро Харківського району» 16.04.2010 року було проведено обстеження стану забудови садиби. Відповідно до висновку комісії побудований без дозволу на виконання будівельних робіт, з відхиленням від затвердженої проектної документації, одноповерховий житловий будинок літ. «А-1» р. 8,23 х 5,50 м з прибудовою літ. «А1-1» р. 2,80 х 3,70 м, тамбуром літ. «а» р. 1,64 х 2,80 м, тамбуром літ «а1» р. 2,90 х 2,80 м, на 3 житлові кімнати, житловою площею 33,60 кв.м, загальною площею 53,30 кв.м, розташований в смт Коротич, вул. Кірова № 31, закінчений будівництвом, відповідає вимогам житлових будинків згідно ДБН В.2.2-15-2005, побудований з порушенням будівельних та протипожежних норм ДБН 360-92**. Будівництво гаражу літ. «Б», льоха літ. «П» виконане без порушень вимог ДБН 360-92**. Будівництво господарських будівель і споруд сараїв літ. «В», літ. «Д», літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «У» виконане з порушенням вимог ДБН 360-92**. Рекомендовано отримання письмових згод власників сусідніх садиб, відносно яких здійснено порушення державних будівельних норм при плануванні і забудові території цієї садиби, а право власності на самочинно збудоване нерухоме майно оформити згідно з чинним законодавством у суді (а.с. 33-40). Рішенням ХХХХІV сесії V скликання [PERSON] селищної ради від 05.08.2010 року надано дозвіл на збереження побудованого без дозволу на виконання будівельних робіт, з відхиленням від затвердженої проектної документації, одноповерхового житлового будинку літ. «А-1» р. 8,23 х 5,50 м з прибудовою літ. «А1-1» р. 2,80 х 3,70 м, тамбуром літ. «а» р. 1,64 х 2,80 м, тамбуром літ «а1» р. 2,90 х 2,80 м, на 3 житлові кімнати, житловою площею 33,60 кв.м, загальною площею 53,30 кв.м, та господарських будівель, розташованих в смт Коротич, вул. Кірова № 31 (а.с. 32). Однак, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника, у звязку із чим на підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України зупиняється його правоздатність, тому після смерті особи вже не може бути визнано за нею будь-яке право, в тому числі і право власності. 14 серпня 1989 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії ІІІ-ВЛ № 466962, виданим [PERSON] селищною радою 17.08.1989 року (а.с. 6). Оскільки спірні правовідносини щодо будівництва будинку, виникнення права власності на нього та спадкування виникли протягом 1976-1986 років, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України у редакції 1963 року, тобто Закону, який діяв на час їх виникнення. Таким чином, оскільки спірний житловий будинок був збудований згідно з проектом, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, фактично належав дідові позивача [PERSON] на день його смерті, тому як був збудований ним на виділеній для цієї мети земельній ділянці, відповідно до вимог ст. ст. 86, 100 ЦК України (в ред. 1963 року), вважається, що [PERSON] набув на нього право власності в порядку забудови за своє життя і згідно ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 року) він є обєктом спадкування (майном померлого) після його смерті, входить до складу спадщини. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги був його син та батько позивача [PERSON], інших спадкоємців першої черги за законом у нього не було. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] спадщину після смерті свого батька прийняв фактично, відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), в управління і володіння спадковим майном, тому як постійно мешкав та був зареєстрований у спірному будинку, слідкував за ним, земельною ділянкою, сплачував комунальні, страхові та податкові платежі. Однак, свої спадкові права він за своє життя не оформив. Оскільки спірний будинок повинен належати [PERSON] в порядку забудови і відповідно входити до складу спадкового майна, а [PERSON] є його єдиним спадкоємцем за законом, то в разі прийняття ним спадщини, до нього повинно перейти право власності на все належне спадкодавцю майно, тобто на спірний житловий будинок в цілому. [PERSON] помер 20 грудня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ВЛ № 150363, виданим [PERSON] селищною радою 22.12.1998 року (а.с. 8). За своє життя він ніяких заповітів не залишав, тому спадкування після його смерті повинно відбуватися за законом. Після смерті батька спадкоємцями за законом першої черги є його син [PERSON] і його мати - відповідач [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] спадщину після смерті свого батька також прийняв фактично, відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), вступив в управління і володіння спадковим майном, тому як постійно мешкає і зареєстрований у спірному будинку, слідкує і слідкую за ним, земельною ділянкою, сплачує комунальні, страхові та податкові платежі. Оскільки спірний житловий будинок повинен належати його батькові в порядку спадкування за законом, то в разі прийняття ним спадщини, до нього повинно перейти право власності на все належне спадкодавцю майно, тобто на спірний житловий будинок в цілому. Мати позивача і дружина померлого, відповідач по справі [PERSON], спадщини після смерті свого чоловіка не приймала, на неї не претендує, визнає право на спадкування за [PERSON] Факт родинних відносин підтверджуються наступними документами: свідоцтвом про народження батька позивача [PERSON], серії ЯФ № 751091, виданого [PERSON] сільською радою Харківського району Харківської області 01.06.1949 року, актовий запис № 46, батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 7); копією свідоцтва про народження серії IV-ВЛ № 369990, виданого [PERSON] селищною радою Харківського району Харківської області 04 вересня 1987 року, актовий запис № 76, із якого вбачається, що [PERSON] народився 15.08.1971 року, батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 10), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-АБ № 150668, виданого [PERSON] селищною радою Харківського району Харківської області, відповідно до якої [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 05.09.1970 року, актовий запис № 36, прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а.с. 9). Ні [PERSON] ні [PERSON] за своє життя не оформили право власності на житловий будинок на своє імя, що підтверджується листом 2-ї ДНК Харківського району № 4487/1-09 від 25.11.2008 року (а.с. 41). З відповіді Другої державної нотаріальної контори вбачається, що після [PERSON], який помер 14 серпня 1989 року, в нарядах відкритих спадкових справ нотаріальної контори за 1989-1990 роки відкритих спадкових справ немає, свідоцтва про право на спадщину за 1996-2012 роки нікому не видавались. Після [PERSON], який помер 20 грудня 1998 року, який на день смерті мешкав в сел. Коротич по вул. Кірова, б. 31 Харківського району Харківської області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на фактично прийняте спадкове майно. Ця заява 10 липня 2000 року зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 583 та в цей же день заведено спадкову справу № 386/2000. В матеріалах спадкової справи також зберігається заява дружини померлого [PERSON] [PERSON], про відмову від спадщини після смерті чоловіка. Однак зазначена заява належним чином у Другій держнотконторі Харківського району Харківської області не зареєстрована (а.с. 94). Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву, за наяними в нотаріальному архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Другої держвної нотаріаьної контори Харківського району Харківської області за 1989-1995 роки, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців [PERSON], який помер 14.08.1989 року, до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкова справа не заводилася. Інформація про заведення вищезазначеної спадкової справи в період з 1996 року по 2012 рік включно, а також інформація про наявність спадкової справи після [PERSON], який помер 20.12.1998 року в нотаріальному архіві відсутня. За даними Спадкового реєстру, від імені [PERSON] заповіти не посвідчувалися (а.с. 101). Оскільки позивач постійно проживав в житловому будинку разом з батьками та зареєстрованаий в ньому, відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року він вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 5 статті 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). На підставі вищенаведених доказів судом встановлений факт належності в цілому житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованими на земельній ділянці за адресою: Харківський район Харківської області, с. Коротич, вул. Кірова, б. 31, за життя, [PERSON] Г, після його смерті [PERSON], а після семрті останнього [PERSON] Відповідно до ст. 529 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] став [PERSON], а після нього став син останнього [PERSON], який спадщину після них прийняв відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки на день смерті батька постійно мешкав в спадковому будинку, що підтверджується копією домової книги (а.с. 21-24). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ Судові витрати суд залишає за рахунок позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved