Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому, посилаючись на не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо оплати вартості спожитої електроенергії, а також на перевищення відповідачем договірної величини споживання електричної енергії у лютому 2009р., просить стягнути з відповідача на його користь: - заборгованість за активну електроенергію у розмірі 11 125,91 грн.; - двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії у розмірі 11 375,91 грн.; - пеню за кожний день прострочення платежу за споживання електроенергії у розмірі 1 094,35 грн.; - інфляційні збитки у розмірі 2 714,59 грн.; - 3% річних з простроченої суми у розмірі 750,75 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені при зверненні до суду судові витрати. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, згідно договору про постачання електричної енергії, укладеного 06.08.2002р. між позивачем та відповідачем, відповідач, взяте на себе зобов'язання щодо оплати спожитої ним електроенергії у період з 01.02.2009р. по 01.03.2009р. не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті відповідачем спожитої електричної енергії у розмірі 11 125,91 грн. Крім того, під час проведення розпломбування лічильника, розміщеного на належному відповідачу об'єкті нерухомого майна, представником позивача було знято показники спожитої відповідачем електроенергії, та встановлено, що відповідачем, у порушення п.4.2.2 [PERSON], перевищено споживання електроенергії понад обсяг, обумовлений [PERSON], відповідно до чого, згідно умов [PERSON] та, відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», відповідач зобов'язаний сплатити двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії, яка, згідно тарифу на лютий 2009р. становить 11 375,91 грн. Також, посилаючись на п.4.6 [PERSON], та положення ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на його користь пеню за кожний день прострочення платежу за споживання електроенергії у розмірі 1 094,35 грн.; інфляційні збитки у розмірі 2 714,59 грн.; 3% річних з простроченої суми у розмірі 750,75 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також суду зазначив, що укладений 06.08.2002р. між позивачем та відповідачем договір, був укладений з відповідачем не як з приватним підприємцем, і не як з юридичною особою. Тому, так як об'єкт нерухомого майна, на який постачалась електроенергія за умовами договору, було виведено із житлового фонду, нарахування за спожиту відповідачем електроенергію проводились відповідно до тарифів, встановлених не для населення, а згідно Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96р. № 28, які поширюються на всіх юридичних осіб та фізичних осіб, крім населення. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що, дійсно, між ним та позивачем укладено договір на постачання електричної енергії на об'єкт нерухомого майна за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Прохідний тупік, 3-5, який належить йому на праві власності. У лютому 2009 року, у зв'язку з проведенням ремонтних робіт на даному об'єкті нерухомого майна, він звернувся до позивача із заявою розпломбувати лічильник на час проведення ремонту у даному приміщенні. За його заявою представником позивача було проведено розпломбування лічильника, і, при цьому, представником позивача було знято показники лічильника, та виявлено, що лічильник не здатний правильно відображати спожиту електроенергію. Те, що, лічильник був не придатний до використання на час його розпломбування, на його думку, підтверджується записом в акті, що склав представник позивача, який проводив розпломбування лічильника, та який вказав, що прилад обліку до рахунків не придатний. А, так як, на час зняття представником позивача показників лічильника, лічильник не відображав фактично спожиту ним, відповідачем, електроенергію, вважає, що ним не було спожито електроенергії у тому розмірі, що зазначає позивач, та більш, ніж передбачено договором, відповідно до чого вважає, що заборгованості за спожиту електроенергію він не має, й також не повинен сплачувати двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії. Крім того, вважає, що він не являється юридичною особою, і не є приватним підприємцем, відповідно до чого не повинен оплачувати спожиту електроенергію по тарифам, які не відповідають тарифам, встановленим для населення. Свідок [PERSON] суду пояснив, що, з 2008р. він працює інженером по контролю договірних відносин на підприємстві позивача, а в цілому на даному підприємстві працює з 2006р. До його посадових обов'язків входить контроль договірних відносин, знімання показань, розпломбування приладів обліку спожитої електроенергії. У лютому 2009р. за заявою відповідача, ним було проведено розпломбування лічильника, розташованого на об'єкті за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Прохідний тупік, 3-5. Вказане розпломбуванння було здійснено за заявою відповідача, який вказав, що на його об'єкті проводяться ремонтні роботи, у зв'язку з чим просив провести розпломбування лічильника на час проведення ремонтних робіт. Розпломбування лічильника проводиться за заявою споживача, у випадку проведення ремонтних робіт, заміни проводки, автоматів, переносу електролічильника, планової заміни електролічильника. У даному випадку, перед тим, як розпломбувати лічильник відповідача, він зняв його показання, потім розпломбував лічильник, та визнав той факт, що після розпломбування лічильник для розрахунків не придатний, тобто на строк, поки лічильник розпломбований, він визнається таким, що не придатний до розрахунків, а розрахунки електроенергії у даному випадку проводяться розрахунковим відділом позивача по середньому, або по потужності. Про розпломбування лічильника ним було складено [PERSON], у якому він і зазначив, що прилад обліку після його розплобування до розрахунків не придатний. Для того, щоб, після розпломбування уникнути розкрадання спожитої електроенергії, у той же день ним було опломбовано корпус лічильника, про що також було складено [PERSON] про пломбування засобів обліку електроенергії. У даному випадку він діяв відповідно до Правил користування електроенергією. Усі його дії було проведено у присутності споживача відповідача по справі, який був ознайомлений як з [PERSON] про розпломбування, так і з [PERSON] про пломбування. Будь-яких зауважень з боку споживача відповідача [PERSON], на час складання ним зазначених актів не було. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про електроенергетику» N 575/97-ВР від 16.10.1997р., цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об'єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії. Згідно п.1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України N 28, від 31.07.1996р., ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). Як встановлено судом в ході розгляду справи, 06.08.2002р. між позивачем та відповідачем фізичною особою [PERSON] укладено договір № 524 про постачання електричної енергії ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» для споживачів (субспоживачів) Дніпропетровської області, предметом якого є постачання електроенергії Енергопостачальником та оплата спожитої електроенергії Споживачем. Згідно п.11.4 вказаного [PERSON], цей договір вважається таким, що щорічно продовжений, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Згідно Додатку № 1 до вказаного договору, зазначено найменування об'єкта користувача - фізичної особи [PERSON] за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Прохідний тупік, 3-5. 23.02.2009р., на підставі звернення відповідача заяви від 18.02.2009р. про розпломбування приладу обліку за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Прохідний тупік, 3-5 (а.с.17), представником позивача - інженером по контролю договірних відносин [PERSON], було здійснено розпломбування приладу обліку за вищезазначеною адресою, про що було складено відповідний [PERSON] від 23.02.2009р. (а.с.18). Як вбачається зі змісту вищезазначеного [PERSON] від 23.02.2009р. (а.с.18), інженер по контролю договірних відносин [PERSON] у даному акті зазначив, що згідно письмової заяви від 18.02.2009р. вх. № 1285 ним, за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Прохідний тупік, 3-5, було проведено розпломбування приладу обліку для проведення ремонтних робіт. Показання лічильника складають 17680,8. Знято пломбу з клемної кришки лічильника. Термін виконання до 26.02.2009р. Прилад обліку до розрахунків не придатний. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка інженер по контролю договірних відносин ПАТ «Енергопостачальна компанія» «Дніпрообленерго» в особі Дніпродзержинського району електричних мереж [PERSON] суду пояснив, що, 23.02.2009р., перед розпломбуванням приладу обліку за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Прохідний тупік, 3-5, ним було знято показники даного приладу, які були ним відображені у вищезазначеному [PERSON]. У зв'язку з тим, що, на час розпломбування розпломбований лічильник не відображає споживання споживачем активної електроенергії, ним було внесено запис до даного [PERSON] про те, що, на час розпломбування даного лічильника він не є придатним до розрахунків, тобто, на час розпломбування лічильника розрахунки спожитої електроенергії на об'єкті відповідача проводяться розрахунковим відділом позивача по середньому, або по потужності. Даний [PERSON], як зазначив свідок [PERSON], було складено у присутності споживача відповідача [PERSON], що підтвердив у судовому засіданні також і відповідач [PERSON] Як вбачається зі Службової записки інженера по контролю договірних відносин ПАТ «Енергопостачальна компанія» «Дніпрообленерго» в особі Дніпродзержинського району електричних мереж [PERSON] від 06.03.2009р. (а.с.20), останній вказав, що, при знятті контрольного з'йому показань за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Прохідний тупік, 3-5, та оформленні акту розпломбування, лічильник електроенергії відображав показник 17680,8. Згідно з наданого позивачем розрахунку перевищення договірної величини електроспоживання за лютий 2009р. по договору № 524 (а.с.21) та, згідно повідомлення № 524 про споживання електричної енергії фізичної особи [PERSON] понад договірну величину (а.с.23), договірна величина споживання відповідачем електричної енергії станом на лютий 2009р., згідно [PERSON] про споживання електричної енергії погоджена в обсязі 5 кВТ/г, без урахування електроспоживання населенням 277 кВТ/г. Величина фактично спожитої електричної енергії, що зафіксована приладами обліку протягом розрахункового періоду, відповідно до [PERSON] про використану електричну енергію (звіту), без урахування електроспоживання населенням, склала 16493 кВТ/г, відповідно до чого встановлено порушення споживачем ст.26 Закону України «Про електроенергетику» в частині перевищення договірної величини споживання електричної енергії за лютий 2009р. на 16216 кВТ/г. Відповідно до ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Згідно П.4.1 вищевказаного [PERSON] № 524 передбачено, що Споживач зобов'язаний вносити плату за споживання активної електроенергії у вигляді передоплати виключно банківськими коштами. П.4.5 вказаного [PERSON] передбачено, що у разі споживання електроенергії понад обсяг, що обумовлений цим договором на розрахунковий період, Споживач сплачує Енергопостачальнику повну вартість усієї спожитої електричної енергії на розподільчий рахунок за чинним роздрібним тарифом та також здійснює оплату через застосовану санкцію за таке порушення умов договору в сумі 4-кратної вартості різниці між фактично спожитою і договірною величинами електричної енергії, на поточний рахунок Енергопостачальника протягом 5 днів з моменту отримання рахунка Енергопостачальника. П.4.6 вказаного [PERSON] передбачено, що, у разі несвоєчасних розрахунків Споживач на момент погашення заборгованості сплачує Енергопостачальнику пеню за кожний день прострочення платежу за споживання електроенергії у розмірі подвійної величини облікової ставки Національного банку України. П.4.7 вказаного [PERSON] передбачено, що, у разі прострочення платежу за спожиту електроенергію Споживач на вимогу Енергопостачальника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми. П.7.1.2 вказаного [PERSON] передбачено, що, споживач зобов'язаний сплачувати за фактично спожиту електроенергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з діючою ціною (тарифом) у термін визначений [PERSON]. Згідно з додатком № 1 до [PERSON] «Обсяги постачання електричної енергії», сторони узгодили договірні величини споживання електричної енергії. Відповідно до ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I-IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини. Таким чином, з вищенаведеного суд вбачає, що, дійсно мала місце та обставина, на яку позивач посилається, як на підставу своїх вимог щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості, яка утворилась через несплату відповідачем спожитої у лютому 2009р. електричної енергії у розмірі 11 125,91 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 524 (а.с.24). Суд вважає також, встановленим та доведеним в ході розгляду справи той факт, що, станом на лютий 2009р. відповідачем як споживачем електричної енергії було перевищено споживання електричної енергії понад договірну величину, зазначену у додатку № 1 до вищевказаного [PERSON], що підтверджується розрахунком перевищення договірної величини електроспоживання за лютий 2009р. по договору № 524 (а.с.21) та повідомлення № 524 про споживання електричної енергії фізичної особи [PERSON] понад договірну величину (а.с.23). З урахуванням наданих позивачем письмових розрахунків, суд також вважає вмотивованою вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за кожний день прострочення платежу за споживання електроенергії, та сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, враховуючи, що зазначені правові наслідки невиконання умов договору безпосередньо визначені п.4.6. та п.4.7 укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] № 524. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.6.36 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України N 28, від 31.07.1996р., у разі виникнення у споживача сумніву в правильності показів розрахункових засобів обліку або визначення суми в пред'явленому до оплати документі щодо оплати електричної енергії споживач подає про це заяву постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації). Дослідивши докази, які надали сторони в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, та недоведеність тих обставин, на які посилався відповідач у своїх запереченнях, так як зазначена відповідачем обставина про те, що прилад обліку електроенергії на час зйому представником позивача 23.02.2009р. його показників був непридатним правильно відображати спожиту відповідачем електроенергію - ніякими письмовими доказами, крім посилання відповідача на запис в [PERSON] про розпломбування від 23.02.2009р., підтверджена не була, та, в ході розгляду справи була спростована поясненнями свідка [PERSON] Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих позивачем квитанцій, останнім, при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 270,61 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., які, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved