Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. На доведеність заявлених вимог зазначив, що він працював на шахті «Торецька»ДП «Дзержинськвугілля»підземним забійником, підземним гірничим майстром, підземним гірничоробочим очисного забою з повним робочим днем на підземній роботі з 03 серпня 1981 року по 19 травня 2011 року, звільнений за ст. 40 п. 2 КЗпП України, у звязку з невідповідністю стану здоровя виконуваній роботі. Працюючи на шахті, він отримав професійне захворювання, яке виникло внаслідок професійної діяльності хронічне обструктивне захворювання легенів 2 ступені, пилевої етіології, у фазі загострення. Легенева недостатність 2 ступеня. Факт отримання вказаних профзахворювань підтверджено висновком лікарсько-експертної комісії Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань № 660 від 13 квітня 2011 року. Згідно висновку МСЕК від 18 травня 2011 року йому вперше встановлено 40 % втрати професійної працездатності, у звязку з вказаними профзахворюваннями, а також ІІІ група інвалідності у звязку з профзахворюванням. Згідно акту № 21 розслідування хронічного професійного захворювання від 29.04.2011 року професійне захворювання у нього виникло у звязку з недосконалістю засобів індивідуального захисту органів дихання. Цім актом встановлено, що директор ВП «Шахта «Торецька»ДП «Дзержинськвугілля»порушена ст. 13 Закону України «Про охорону праці». У звязку з отриманими професійними захворюваннями він відчуває моральні страждання, які полягають в постійному фізичному болі в грудній клітині. У нього постійна задишка при фізичних навантаженнях, відчуття нехватки повітря, кашель з мокротою, який не приносить облегшення, загальна слабкість, пітливість, періодичне підвищення артеріального тиску. У звязку з цим, у нього порушена нормальні життєві звязки, для поновлення яких необхідні додаткові зусилля. Він не може як раніше, виконувати роботу по дому і допомагати сімї по господарству. Отримані ним профзахворювання позбавили його можливості реалізації своїх звичок і бажань. Йому тяжко усвідомлювати, що він став інвалідом, непрацездатною людиною і не може як раніше вести повноцінне життя. Він втратив роботу, і не може ніде працевлаштуватися через стан здоровя. З урахуванням глибини, тяжкості і тривалості його моральних страждань, факту значного погіршення якості його життя, моральну шкоду, спричинену йому умовами виробництва, він визначає в 80000 грн. Просить стягнути з відповідача з ДП «Дзержинськвугілля»на його користь 80 000 гривень в відшкодування моральної шкоди у звязку з втратою здоровя на виробництві. Позивач та його представник в судовому засіданні наполягали на задоволенні заявлених вимог. Представник відповідача в суді з позовом не згоден, вважає, що відсутні підстави цивільно-правової відповідальності, оскільки факт заподіяння моральної шкоди не підтверджується доказами. Окрім того, вважає, що розмір моральної шкоди не обґрунтований. Вислухавши пояснення сторін, матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] знаходився в трудових відносинах з ВП Шахта Торецька ДП «Дзержинськвугілля»з 03.08.1981 року по 19.05.2011 року (а.с. 3-4 ). Згідно акту № 21розслідування хронічного професійного захворювання від 29.04.2011 року складеного відокремленим підрозділом «Шахта «Торецька»ДП «Дзержинськвугілля»причиною виникнення у нього професійного захворювання є шкідливі умови праці, які відносяться до третього класу третього ступеня, а також недосконалість засобів індивідуального захисту органів дихання (а.с. 6). Згідно висновку МСЕК від 18.05.2011 йому встановлена втрата професійної працездатності 40 % за вказаними профзахворюваннями і третя група інвалідності за професійним захворюванням. (а.с. 7-8). Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконував трудові обовязки у шкідливих умовах праці і причиною нещасного випадку стали недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, незабезпечення підприємством необхідних матеріалів для роботи. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач отримав професійне захворювання, з втратою професійної працездатності 40 % (за сукупністю 65 %), що завдає йому моральні страждання і він потребує додаткових зусиль для влаштування свого життя та побуту. Згідно вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з наведеного, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову компенсацію в розмірі 12000 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача задовольняються частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial