Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.08.2009 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] кошти в сумі 10000 грн., а останній зобов`язався повернути кошти в тій же сумі в строк до 01.09.2009 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав позивачеві розписку. У зазначений строк відповідач кошти не повернув, ухиляється від їх повернення і до цього часу. За наведених обставин позивач просить стягнути на його користь з відповідача 10000 грн. 00 коп. боргу та понесені ним судові витрати. В подальшому позивач позовні вимоги збільшив, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу згідно розписки від 03.08.2009 року в сумі 10000 грн. 00 коп., пеню в розмірі 1016 грн. 57 коп., 3% річних за користування коштами в сумі 696 грн. 16 коп., 2180 грн. 00 коп. інфляції, моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп. та понесені ним судові витрати в сумі 188 грн. 20 коп. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, збільшені позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином і в установлений Законом строк повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, що знаходиться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 03.08.2009 року [PERSON] надав [PERSON] письмову розписку про отримання ним позики в розмірі 10000 грн. 00 коп., тобто між сторонами був укладений договір позики, передбачений ст. 1046 ЦК України, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] гроші в обумовленій сумі, а останній в свою чергу зобов`язався повернути позику до 01.09.2009 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов представив суду оригінал розписки позичальника. У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув, таким чином свої зобов`язання за договором позики не виконав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Три проценти річних від простроченої суми 10000 грн. становить 696 грн. 16 коп., індекс інфляції складає 2180 грн. 00 коп. та пеня в сумі 1016 грн. 57 коп. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 696 грн. 16 коп. процентів за користування коштами та 5000 грн. моральної шкоди, то вони не підлягають до задоволення, з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стягнення з [PERSON] відсотків за користування коштами суперечить Закону України «Про фінансові послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки надання позики відповідно до п. 6 ст. 4 цього Закону віднесено до категорії фінансових послуг, які відповідно до ст. 5 цього ж Закону можуть надаватись юридичними особами та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавець є юридична особа - незалежно від суми. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частина 2 статті 1047 ЦК України, передбачає, що розписка позичальника може слугувати лише підтвердженням укладення такого договору, але не замінює такого договору. Тому, умови договору, в тому числі про отримання відсотків, можуть передбачатись таким договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частина 1 статті 1048 ЦК України, передбачає право позикодавця одержати від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок їх отримання встановлюється договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Разом з цим, положення цієї норми реалізується спеціальним законодавством, яке регулює правовідносини в сфері надання фінансових послуг. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 6 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», надання позик віднесено до фінансових послуг. Надання таких послуг можливе лише фінансовими установами, а також якщо це передбачено законом, то і фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Мета надання такої фінансової послуги як позика, визначена п. 5 ст. 1 цього Закону, відповідно до цієї норми позика надається з метою отримання прибутку у вигляді відсотків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»відносить надання фінансових послуг до виду діяльності, яка підлягає ліцензуванню. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що за ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана неправомірними діями правам фізичної особи відшкодовується особою, яка її завдала. Частина 2 ст. 10 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, так як її заподіяння не доведено позивачем. Відповідач відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України повинен відшкодувати позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved