Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

ПАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача 20 088 грн. 53 коп. у відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу і судових витрат, посилаючись на ті обставини, що 16.11.2007р. о 08 годині 00 хвилин на автодорозі Бориспіль-Баришівка в Київській області мала місце ДТП, що сталася з вини відповідача, який керував автомобілем «Ваз-21150», держномер [NUMBER], за участю автомобіля «Міцубісі Лансер», держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль «Міцубісі Лансер», держномер [NUMBER], що належить [PERSON] та був застрахований у ЗАТ «СК «Вусо», отримав механічні пошкодження, у зв*язку з чим та відповідно до звіту вартість відновлюваного ремонту даного автомобіля складає 121 272 грн., а дійсна ринкова вартість відповідно до акту автотоварознавчого дослідження складає 113 353 грн. 92 коп. Із вказаної суми було відраховано вартість придатних залишків для подальшого використання в сумі 50 500 грн., сума франшиза - 8 256 грн. 35 коп. та додаткові витрати страхувальника, пов*язані з евакуацією транспортного засобу в сумі 500 грн. Отже, сума страхового відшкодування складала 55 088 грн. 53 коп. СК «Оранта», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], виплатила ЗАТ «СК «Вусо» страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика, передбаченого страховим полісом, а саме: 35 000 грн. 23.12.2009р. ЗАТ «СК «Вусо» відступила ПАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» право вимоги. Таким чином, не відшкодованою залишилась матеріальна шкода в сумі 20 088 грн. 53 коп., яку просив стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, на спричинення матеріальної шкоди з вини відповідача і не виконання останнім свого обов*язку щодо відшкодування даної шкоди. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його необгрунтованість, безпідставність, не доведеність вини [PERSON] в ДТП, оскільки вважала, що постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача не є доказом його вини у спричиненні матеріальної шкоди в порядку частини 3 ст.61 ЦПК України та вказувала, що вина може бути доведеною лише в судовому порядку, визначеному КАС України, а також зазначила про те, що судом не встановлена вина в ДТП іншого водія - [PERSON], не доведеним є розмір матеріальної шкоди, у зв*язку з чим відповідач не повинен нести за неї відповідальність. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що 16.11.2007р. о 08 годині 00 хвилин на автодорозі Бориспіль-Баришівка в Київській області мала місце ДТП, що сталася з вини відповідача, який керував автомобілем «Ваз-21150», держномер [NUMBER], за участю автомобіля «Міцубісі Лансер», держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON], у зв*язку з чим [PERSON] був визнаний винним в порушенні пункту 12.1. ПДР та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпроАП (а.с. 9 - копія постанови суду). Посилання представника відповідача на те, що даною постановою суду вина [PERSON] у спричиненні матеріальної шкоди власнику автомобіля «Міцубісі Лансер», держномер [NUMBER] [PERSON] не встановлена, є хибним і таким, що не ґрунтовано на нормах матеріального права, оскільки кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпроАП, є саме спричинення матеріальної шкоди і постанова суду є доказом такої вини в порядку частини 3 ст.61 ЦПК України. Окремий розгляд даного питання щодо вини особи в спричиненні шкоди у зв*язку з ДТП в порядку, визначеному КАС України, діючим процесуальним законодавством не передбачено. У зв*язку з чим, вина [PERSON] у спричиненні власнику автомобіля «Міцубісі Лансер», держномер [NUMBER] [PERSON] є доведеною в силу частини 3 ст.61 ЦПК України і доказуванню не підлягає. Крім цього, в матеріалах справи є чинна постанова від 19.11.2007р. ВД УДАІ по обслуговуванню Бориспільського району про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі пункту 2 ст.6 КПК України у зв*язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ст.286 КК України, в якій, також, вказано про те, [PERSON] порушено пункт 12.1. ПДР (а.с. 32 - копія постанови). Внаслідок ДТП автомобіль «Міцубісі Лансер», держномер [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 7 - копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ) та був застрахований у ЗАТ «СК «Вусо» (а.с. 10 -11 - копія страхового полісу), отримав механічні пошкодження (а.с. 8 - копія довідки ДАІ), у зв*язку з чим та відповідно до звіту №217-70 ЗАТ «СК «Вусо» визначено вартість відновлюваного ремонту даного автомобіля, яка складає 121 272 грн. (а.с. 29-30 - копія звіту, а.с. 25 - копія рахунку-фактури), а дійсна ринкова вартість відповідно до акту №397 автотоварознавчого дослідження від 28.02.2008р. складає 113 353 грн. 92 коп. (а.с. 26 - копія акту). Як вказує представник позивача, із вказаної суми було відраховано вартість придатних залишків для подальшого використання на суму 50 500 грн., суа франшиза - 8 256 грн. 35 коп. та додаткові витрати страхувальника, пов*язані з евакуацією транспортного засобу в сумі 500 грн. Отже, сума страхового відшкодування складала 55 088 грн. 53 коп., яка була виплачена ЗАТ «СК «Вусо» страховику [PERSON] (а.с. 24 - копія платіжного доручення). СК «Оранта», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], виплатила ЗАТ «СК «Вусо» страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика, передбаченого страховим полісом, а саме: 35 000 грн. 23.12.2009р. ЗАТ «СК «Вусо» відступила ПАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» право вимоги (а.с. 40 - копія договору, а.с. 41 - копія додатку до договору). Таким чином, не відшкодованою залишилась матеріальна шкода в сумі 20 088 грн. 53 коп. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов*язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право регресної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законодавством. У відповідності до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яку страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Приймаючи до уваги, що ЗАТ «СК «Вусо» сплатила у відшкодування шкоди, спричиненої з вини [PERSON] [PERSON] 55 088 грн. 53 коп. та відступила своє право вимоги позивачу, а СК «Оранта» сплатила частину матеріальної шкоди в межах ліміту своєї відповідальності як страховика, суд вважає необхідним стягнути залишок невідшкодованої шкоди в сумі 20 088 грн. 53 коп. з відповідача в порядку регресу на підставі ст.ст. 993, 1191, 1194 ЦК України, задовольнивши позовні вимоги. Посилання представника відповідача на недоведеність вини іншого водія - [PERSON] в ДПТ не заслуговують на увагу, оскільки питання щодо вини особи в спричиненні матеріальної шкоди у зв*язку з ДТП вирішується в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, а протокол в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] не складався, у зв*язку з чим дане питання при розгляді цивільної справи про відшкодування матеріальних збитків встановленню не підлягає. Також, заперечуючи проти розміру матеріальної шкоди, представник відповідача не надала суду належних і допустимих доказів в спростування її розміру, вказаного позивачем. Крім цього, з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 200 грн. 88 коп. і 120 грн. витратна ІТЗ розгляду справи.

Outcome: approved