Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Армапром" про відшкодування збитків працівнику, завданих каліцтвом, третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Кролевецькому районі. Позивач [PERSON] просить відшкодувати: - 734 грн. 55 коп. щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку; - 73452 грн. 20 коп. одноразової допомоги у зв'язку з втратою часткової працездатності; - 9187 грн. 78 коп. додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням та проїзду до медичних закладів; - 80000 грн. грошової суми за моральну шкоду. Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 16.03.2011 року у якості співвідповідача за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] у якості співвідповідача залучено до участі у справі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві в частині відшкодування: - щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку 734 грн. 55 коп.; - одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою часткової працездатності 73452 грн. 20 коп.; - додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням та проїзду до медичних закладів 9187 грн. 78 коп. Звільнено від участі у справі третю особу - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кролевецькому районі. Ухвалою Кролевецького районного суду Сумської області від 21 липня 2011 року позовні вимоги [PERSON] до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві про стягнення: - 734 грн. 55 коп. щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку; - 73452 грн. 20 коп. одноразової допомоги у зв'язку з втратою часткової працездатності; - 9187 грн. 78 коп. додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням та проїзду до медичних закладів; залишені без розгляду згідно заяви представників позивача [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] Позивач [PERSON] позовні вимоги мотивує наступним чином. Наказом №541 від 16.12.1974 року він був прийнятий на роботу в Кролевецький арматурний завод учнем слюсаря. 21.01.2004 року йому була призначена пенсія за віком згідно списку №1, однак він продовжував працювати на даному підприємстві. Наказом №24-К від 06.06.2005 року по Кролевецькому арматурному заводу він був звільнений по ст. 40 п. 1 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Наказом №36-К від 13.06.2005 року він був знову прийнятий на роботу ТОВ "Армапром", яке є правонаступником Кролевецького арматурного заводу, муляром 4 розряду. 01 червня 2010 року при виконанні трудових обов'язків у ТОВ "Армапром" з ним стався нещасний випадок. При виконанні робіт по демонтажу стіни на другому поверсі ливарного цеху підприємства він був травмований частиною цегляної стіни, яка впала. В результаті падіння частини цегляної стіни він був травмований та поміщений на лікування до Кролевецької ЦРЛ з діакнозом: "закритий уламковий перелом-вивих акроміального кінця правої ключиці. Ссадини лівої частки обличчя. ЗЧМТ легкого ступеня. Струс головного мозку". Актом №1 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 від 19.08.2010 року підтверджується вина відповідача в нещасному випадку. Відіповідач ТОВ "Армапром", на думку позивача [PERSON], заподіяв йому моральну шкоду, яка полягає в ушкодженні здоров'я, в зв'язку з чим він переніс моральні страждання і пов'язані з ними переживання. В результаті нещасного випадку, порушений нормальний ритм його життя. Він визнаний інвалідом і тому не може реалізувати свої фізичні можливості для забезпечення своїх потреб та потреб його сім'ї. Розмір заподіяних йому моральних страждань і пов'язаних з цим моральних переживань, неможливо оцінити у грошовій формі. В даному випадку може бути мова тільки про деяку грошову компенсацію. Розмір такої компенсації з урахуванням вини відповідача може становить 80000 грн. На думку позивача [PERSON], вказана сума 80000 грн. з врахуванням розумності, виваженості та справедливості зможе понизити негативні наслідки на його особисте та громадське життя. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просять суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ "Армапром" [PERSON] при вирішенні позову покладається на розсуд суду. При винесенні рішення суд повинен врахувати наступне. Частиною 2 ст. 1193 ЦК України передбачено зменшення розміру відшкодування шкоди у випадку, якщо вона виникла через грубу необережність потерпілого. Вона вважає, що [PERSON] проявив грубу необережність 01.06.2010 року, коли розбирав цегляну стіну в ливарному цеху. Цю роботу він виконував самовільно, рішення про демонтаж стіни прийняв одноосібно, посадові особи ТОВ "Армапром" завдання 01.06.2010 року по демонтажу стіни не давали, до нещасного випадку (до 01.06.2010 року) він виконував роботу стосовно демонтажу стіни, а тому знав як це потрібно робити, та дотримуватись при цьому правил техніки безпеки та відповідної інструкції по охороні праці для мулярів. В акті №1 про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 та постанові прокуратури Кролевецького району про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно посадових осіб ТОВ "Армапром", (відмовлено 14.12.2010 року) вказано, що [PERSON] до роботи по демонтажу стіни 01.06.2010 року приступив самостійно, всупереч усному розпорядженню в.о. начальника цеху №12 та без відповідного на це завдання. Це все свідчить, що [PERSON] проявив грубу необережність при демонтажу стіни і вона повинна, на її думку, бути врахована судом при визначенні розміру моральної шкоди, яка буде стягнута за рішенням суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 237і КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати норм життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237 і КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган, незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких" особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим непрацездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Законом України "про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року №717-У у статті 21 підпункт "є" пункту 1 частини першої, яки передбачав відшкодування Фондом ССНВНВ України грошової суми за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому виключений. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) вказані зміни визнані конституційними, оскільки постраждали від нещасного випадку на виробництві чи внаслідок професійного захворювання, відповідно до положень ЦК України та КЗпП України, мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Таким чином. [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок ТОВ "Армапром". При цьому суд виходить з наступного. Позивач [PERSON] згідно наказу №38-К від 07.06.2005 року прийнятий на роботу до ТОВ "Армапром" каменщиком 4 розряду в цех №12, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 6-11) З акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 19 серпня 2010 року за №1 (форма Н-1) вбачається, що 01.06.2010 року приблизно о 10 годині 15 хвилин [PERSON] взяв відбійний молоток і почав робити отвір в стіні на відстані близько 1 м від поверхні полу. Коли він пробив отвір у стіні, верхня частина стіни впала та привалила його. Цю роботу він виконував у ливарному цеху ТОВ "Армапром". (а.с. 38-41) [PERSON] був госпіталізований в травматологічне відділення Кролевецької ЦРЛ : діагнозом: "Закритий уламковий переломо-вивих акроміального кінця правої ключиці. Ссадна лівої частини обличчя, ЗЧМТ легкого ступеня. Струс головного мозку". Після обстеження в Київській міській лікарні йому встановлено діагноз: "ЗЧМТ. Забій головного формуванням геморагічного осередку в лівій скроневій ділянці. Закрита травма грудної клітини. Забій грудей. Перелом п'ятого справа та четвертого ребра зліва. Гематома правої ключичної ділянки. Перелом акроміального кінця ключиці зі зміщенням відламків розгиначу", (а.с. 38-41) Таким чином, позивачу [PERSON] 08 червня 2011 року рішенням Конотопської МСЕК була встановлена безстроково ступінь втрати професійної працездатності - 70% у зв'язку з зазначеними травмами та він також визнаний інвалідом 2 групи, (а.с. 171, 172, 173) В теперішній час [PERSON] не може забезпечувати собі достатнє матеріальне забезпечення, не може виконувати звичайну роботу, відчуття постійного болю, неповноцінності викликає у нього дратівливість. Через матеріальне становище, яке погіршувалось, він змушений змінити свій спосіб життя, обмежити себе в харчуванні придбання одягу, предметів домашнього побуту. Отримувану ним пенсію, витрачає в основному на ліки. Змушені зміни в життєвих та сімейних відносинах, викликають у нього моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє, оскільки може працювати тільки у спеціально створених умовах. Всі вказані факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань, які значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв'язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначеності розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне урахувати вину потерпілого відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, яка передбачає, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеню вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди. - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд грубу необережність позивача [PERSON] вбачає, виходячи із суб'єктивного і об'єктивного моментів. 1. Суб'єктивний момент. [PERSON] на час виконання роботи по розбиранню стіни (на 01.06.2010 року) був фізично здоровою і працездатною особою; на психічні розлади здоров'я не страждав; мав 4 розряд муляра та стаж роботи за професією 7 років 9 місяців; йому виповнилось повних 58 років, що свідчить про його життєвий та професійний досвід, а тому роблячи отвір в стіні на відстані близько 1 м від поверхні полу, повинен був передбачити можливість настання наслідків своїх дій з урахуванням специфіки виконуваної ним роботи, а саме, що частина стіни може спасти. 2. Об'єктивний момент. Суд враховує конкретну обстановку, при якій трапився нещасний випадок. Зокрема, що [PERSON] з 18 по 31 травня 2010 року згідно наказу по підприємству №30 від 18.05.2010 року виконував роботу по розбиранню стіни в ливарному цеху (а.с. 108), а отже був обізнаний зі специфікою роботи, що підтверджується наказом №30 від 18.05.2010 року по ТОВ "Армапром", роботу виконував без завдання посадових осіб підприємства; рішення на виконання робіт по демонтажу стіни прийняв одноосібно, чим порушив вимоги інструкції №25 "По охороні праці для мулярів", затвердженої наказом №37 від 15.08.2007 року: Розділ 1 п. 1.1. в) "Получить задание на выполнение работы у бригадира или руководителя и пройти инструктаж на рабочем месте с учетом специфики выполняемых работ" Вказані обставини також підтверджуються актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 19 серпня 2010 року за №1 (форма Н-1), що стався 01.06.2010 року о 10 годині 15 хвилин з працівником підприємства [PERSON] та інструкцією по охороні праш для мулярів за №25 від 15.08.2007 року, затвердженої наказом №37. (а.с. 38-41, 182-184) Постановою слідчого прокуратури Кролевецького району від 14.12.2010 рок; відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину відносн: службових осіб ТОВ "Армапром" [PERSON], [PERSON], [PERSON], передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України (а.с. 23-30). Із зазначеної постанови вбачається, що до роботи по демонтажу стіни 01.06.2010 року [PERSON] приступив самостійно, всупереч даному розпорядженню в. о. начальника цеху №12 [PERSON] Акт про нещасний випадок від 19.08.2010 року за №1 (форма Н-1) і постанова слідчого прокуратури Кролевецького району від 14.12.2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно службових осіб ТОВ "Армапром" є чинні на час розгляду позову [PERSON] та винесенні рішення судом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] при розбиранні стіни у ливарному цеху 01.06.2010 року о 10 годині 15 хвилин проявив грубу необережність, а звичайну просту необережність, яка не впливає на розмір моральної шкоди. Даний висновок суду не протирічить п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 р. №6 (з послідуючими змінами і доповненнями), яка передбачає, що правила ст. 454 ЦК України 1963 року (в даний час ст. 1193 ЦК України 2004 року) про зменшення розміру відшкодування або відмову у відшкодуванні шкоди з врахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках заподіяння шкоди майну, а також особі громадянина, однак в кожному разі підставою до цього може бути груба необережність потерпілого (знаходження в нетверезому стані, інші порушення правил безпеки праці або нехтування правил безпеки і т.п.), а не проста необачність. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості, а також інші обставини, які передбачені ч. З ст. 23 ЦК України, тому задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 800С0 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, вимогам розумності і справедливості та не врахована вина потерпілого [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] проявив грубу необережність при розбиранні стіни у ливарному цеху 01.06.2010 року, беручи до уваги глибину його душевних та фізичних страждань, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, обмеження життєдіяльності, приймаючи до уваги вимоги розумності і справедливості та надання матеріальної допомоги відповідачем у сумі 1000 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде еквівалентним завданням моральним стражданням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та постанови КМ України від 21.12.2005 року №1258 (в редакції постанови КМ України від 05.08.2009 року №825) "Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, та їх розміри" з відпоідача ТОВ "Армапром" слід стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 15 грн. та 8 грн.-50 коп. судового збору. Не підлягають стягненню з відповідача 1200 грн., заявлені представником позивача [PERSON] - [PERSON], оскільки вони не є судовими витратами, пов'язані з розглядом справи, перелік яких наведений у ст. 79 ЦПК України. [PERSON] участь у справ: брав я:-: представник позивача [PERSON] згідно довіреності [PERSON] (а.с. 88). а не як особа, ще надає позивачу правову допомогу. Не підлягає стягненню з відповідача вартість проїзду, що становить 14 грн. 58 коп. згідно квитка від 04.03.2011 року серія РТТ №927819 (а.с. 192). оскільки не відноситься проїзд до судових витрат, а витрати, пов'язані з переїздом до іншою населеної с пункту сторін та їх представників , а також наймання житла, несуть сторони (ч. 1 ст. 85 ЦПК України і. Відповідно до ст.ст. 153, 173, 2371 КЗпП України, ст.ст. 16, 23, 1167. 1193 ЦК України,

Outcome: partial