Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання право власності на ? частину квартири [ADDRESS] Під час попереднього розгляду справи позивач позовні вимоги уточнив. В своїй заяві від 29.06.2011 року просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а також визнати за відповідачкою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. При цьому позивач вказує на те, що він перебував з відповідачкою [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 02.07.1982 року по 22.02.2011 року. Від даного шлюбу вони мають чотирьох дітей, які на даний час є повнолітніми. Під час шлюбу [PERSON] в будинку ЖБК «Академічний-16», як члену даного кооперативу, було надано чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Сума пайового внеску за вказану квартиру була сплачена ним і відповідачкою в повному обсязі, а право власності на житло оформлено на [PERSON], оскільки саме вона була членом кооперативу. Коли відповідачка оформила право власності на спірну квартиру, йому невідомо, так як [PERSON] приховала від нього цей факт. Як вказує позивач, на даний час у вказаній квартирі зареєстровані він, відповідачка та четверо їх синів. Крім того, [PERSON] зазначає, що за час їх шлюбу ним та відповідачкою було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS], право власності на яку також було оформлено на [PERSON] Як зазначає позивач, під час шлюбу ними також було придбано дві земельні ділянки, що розташовані в садовому товаристві «Стугна» на території Першотравенської сільської ради Обухівського району Київської області, а саме: земельна ділянка [NUMBER], площею 0,053 га, оформлена на відповідачку, та ділянка [NUMBER], площею 0,052 га, оформлена на нього. Як вказує [PERSON], відповідачка відмовляється визнавати за ним право власності на спільне сумісне майно, а всі правовстановлюючі документи знаходяться у неї, які вона відмовляється йому надавати. Посилаючись на викладені обставини, а також на вимоги ст.ст. 22, 28 КпШС України та ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати, за ним і відповідачкою [PERSON], право власності, за кожним, на ? частину квартири [ADDRESS] та ? частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. В своїх запереченнях від 07.07.2011 року відповідачка вказує на те, що спірна чотирикімнатна квартира [ADDRESS], що належить ЖБК «Академічний-16» була побудована на кошти її батьків: [PERSON] та [PERSON] Пайовий внесок на вказану квартиру було сплачено у 1987-1992 роках, але свідоцтво про право власності на квартиру вона не отримувала, оскільки не погоджується з тим, що [PERSON] вимагає ? частину квартири (а.с. 35). На думку відповідачки, відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію та оформлення права власності мають усі повнолітні члени сім'ї, які мешкають (зареєстровані) у цій квартирі, а саме: вона, позивач та четверо їй повнолітніх синів. [PERSON] вважає, що вимагаючи визнати його право власності на ? частину чотирикімнатної кооперативної квартири [ADDRESS], позивач тим самим порушує право власності їх спільних дітей. Крім того, [PERSON] зазначає, що трикімнатна квартира [ADDRESS], на ? частину якої претендує позивач, була придбана її матір'ю [PERSON] за кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала матері на праві приватної власності. Ніяких коштів на купівлю вказаної трикімнатної квартири ні вона, ні її колишній чоловік [PERSON] не надавали. До того ж, [PERSON] має боргові зобов»язання перед її матері»ю, які зобов»язався погасити часткою житла в своїй власності. Як вказує [PERSON] в своїй заяві від 12.07.2011 року, незважаючи на укладений 04.07.1982 року шлюб з [PERSON], вони не проживали однією сім'єю, оскільки останній жив і навчався у м. Москва, а вона з дітьми - у м. Києві. У 1985 році вона, як багатодітна мати, стала на квартирну чергу для купівлі кооперативної квартири. На час постановки на чергу вона з трьома дітьми була зареєстрована та мешкала в квартирі своєї матері за адресою: [ADDRESS]. Як вказує позивачка, у 1986 році вона вступила до ЖБК «Академічний-16» для отримання квартири на себе та трьох старших синів. У 1987 році вона сплатила першу частину пайового внеску у розмірі 6.490 карбованців, які позичила у своєї матері по розписках. У 1988 році було закінчено будівництво будинку [ADDRESS], і вона отримала ордер на квартиру [NUMBER] на сім'ю з чотирьох осіб: на себе та трьох старших синів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У 1991 році народився молодший син [PERSON], який також був зареєстрований у вказаній квартирі. Остання частина пайового внеску була сплачена нею у 1992 році. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить визнати право власності на чотирикімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS] на всіх шесть членів сім'ї, які зареєстровані у вказаній квартирі. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям, перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.07.1982 року по 22.02.2011 року (а.с. 11, 12). Від спільного життя сторони мають чотирьох повнолітніх дітей - синів: [PERSON],1982 року народження, [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 1984 року народження та [PERSON], 1991 року народження Під час перебування сторін у шлюбі, 04.08.1988 р., згідно з рішенням загальних зборів членів ЖБК «Академічний-16» відповідачці, як члену ЖБК, на сім'ю з чотирьох осіб: на неї та трьох синів, було видано ордер [NUMBER] на жиле приміщення, а саме: чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 38). На теперішній час на вказаній спірній житловій площі зареєстровано шість осіб: сторони по справі та їх чотири повнолітніх сина (а.с. 13, 24, 36). Як вбачається з Довідки ЖБК «Академічний-16» № 52 від 17.06.2011 року, пайовий внесок за вказану квартиру сплачений сторонами 05.07.1992 року, тобто, під час перебування у шлюбі ( а.с. 37). Проте, як вбачається з листа КП «Житло-Сервіс» Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації за № 110/916-774 від 22.07.2011 року, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] за період з 01.10.1996 року по 20.07.2011 року Головним управлінням житлового забезпечення - не оформлювалося ( а.с. 82). Як зазначила [PERSON] в своїх запереченнях, свідоцтво про право власності на вищевказане спірне житлове приміщення вона не оформляє, оскільки не погоджується з тим, що [PERSON] вимагає визнати за ним право власності на ? частину даної квартири (а.с. 35). В той же час відповідно до вимог ст.ст. 60,63 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вони також мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час укладання шлюбу з відповідачкою у 1982 році навчався у Московському фізико-технічному інституті, якій закінчив у червні 1985 року. Після закінчення навчання позивач переїхав до м.Києва, де з 14.01.1986 року був зареєстрований за [ADDRESS], де мав на праві власності одну кімнату в в двокімнатній квартирі. З 29.01.1986 року позивач почав працювати на Київському механічному заводі (а.с. 7-8, 87). На час отримання чотирьохкімнатної квартири у ЖБК «Академічний-16» відповідачка разом з 3-мя дітьми та своєю матір»ю була зареєстрована у двокімнатній квартирі [ADDRESS]. Як вбачається з довідки Управління житлово-будівельних кооперативів від 02.02.1987 року рішенням Київського міськвиконкому № 1214 від 11.12.1986 року відповідачка [PERSON] була затверджена членом ЖБК «Академічний-16» та їй дозволено внести гроші за 4-х кімнатну квартиру в сумі 6.490 руб. (а.с.11). На підставі ордеру [NUMBER] від 03.08.1988 року відповідачка [PERSON] отримала на сім'ю з чотирьох осіб: на неї та трьох синів чотирьохкімнатну кооперативну квартиру [ADDRESS], в яку переїхала проживати разом з дітьми та позивачем [PERSON] При цьому у двокімнатній квартирі [ADDRESS] залишилась проживати одна мати відповідачки - [PERSON] Згідно довідки ЖБК «Академічний-16» пайові внески за квартиру [ADDRESS] були сплачені в період з 1987 по 1992 рік, тобто, під час спільного життя сторін (а.с.37). При цьому суд не приймає до уваги доводи [PERSON] про те, що на сплату першого пайового внеску за вказану квартиру гроші в сумі 6500 руб. їй надала її мати [PERSON], оскільки вони не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Так, відповідачкою в обґрунтування вказаних доводів була надана розписка від 19.12.1986 року, згідно якої остання отримала від своєї матері [PERSON] 6500 руб. для сплати першого пайового внеску за квартиру [ADDRESS] (а.с.70). Вказану розписку суд оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки обставини, викладені в розписці не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Надану [PERSON] ощадну книжку її матері, рахунок [NUMBER], суд до уваги не приймає, оскільки рахунок був відкритий у 1989 році, в той час як за розпискою мати надавала гроші в сумі 6500 руб. у грудні 1986 року (а.с.147-148). Крім того, як вбачається з позову [PERSON] до [PERSON], з яким вона звернулась до Деснянського районного суду м.Києва мати відповідачки просить визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. При цьому інших вимог до [PERSON], зокрема, про повернення грошових коштів, наданих нею на сплату пайових внесків [PERSON] до відповідачки не висуває (а.с.44). Що стосується наданої відповідачкою виписки з протоколу № 7 профспілкових зборів від 10.07.1990 року про надання безоплатної матеріальної допомоги в розмірі 10% від залишку суми заборгованості, що складає 1200 руб., то суд враховує, що вказана допомога, якщо і надавалась, то безоплатно, і особисто відповідачкою вказані кошти не поверталися. (а.с.73,124,125). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що спірна квартира [ADDRESS] була отримана [PERSON] під час шлюбу, пайові внески за неї сплачені за спільні кошти позивача та відповідачки, тому вона є спільною власністю сторін. При цьому виходячи з положень ст. 60 Сімейного Кодексу України, доводи [PERSON] про те, що вона більше заробляла грошей, які витрачала на сім»ю та виплату пайових внесків за кооперативну квартиру, в той час, як позивач отримав травму в ДТП, тривалий час лікувався за її рахунок та відшкодовував збитки власнику автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, тому вона має право на більшу частину кооперативної квартири, суд до уваги не приймає. Крім того, суд враховує, що позивач отримав травму під час ДТП, яка сталася у листопаді 1995 року, та проходив курс лікування у 1996 році, тобто, після сплати всіх пайових внесків за кооперативну квартиру № 32. (а.с.135-137). Також суд вважає, що позивачкою не доведено інші обставини, що мають істотне значення для вирішення судом питання про відступлення від засади рівності часток подружжя, передбачені ч.2 ст.70 Сімейного Кодексу України. Крім того, суд вважає, що самого факту отримання [PERSON] чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] на дітей та їх реєстрація у вказаній квартирі недостатньо для збільшення частки відповідачки у спільному майні подружжя. Крім того, позивачкою не зазначено, яки саме інтереси дітей повинні бути взяти судом до уваги для збільшення її частки. Таким чином, суд не знаходить підстав для збільшення частки [PERSON] у спільному майні подружжя - квартири [ADDRESS]. При цьому суд враховує житлову площу спірної квартири, кількість кімнат та їх розмір. Враховуючи викладені обставини, суд вважає вимоги [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про визнання за ним права власності на ? частину квартири [ADDRESS], то суд враховує наступне. Судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2004 року, ними було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] ( а.с. 40). Як вбачається з реєстраційного напису КП «Київське міське БТІ» за № 994 від 19.11.2004 року, вищевказана квартира належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 40 зворот). На теперішній час у вказаній квартирі зареєстрована одна особа: мати відповідачки - [PERSON] (а.с. 33). Як стверджує відповідачка, вказана квартира придбана за гроші її матері, накопичені за життя, та які мати отримала від продажу своєї двокімнатної квартири [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] вказує на те, що для придбання трикімнатної квартири грошей не вистачало, тому вона змушена була взяти кредит на суму 5000 доларів США. В той же час як вбачається з пояснень позивача, спірна трикімнатна квартира була придбана за гроші, отримані від продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], яка належала матері відповідачки; грошей в сумі 5000 доларів США, отриманих [PERSON] в кредит, та коштів, отриманих від продажу належної йому частки у двокімнатній квартири [ADDRESS]. Факт придбання спірної трикімнатної квартири [ADDRESS] не оспорюється і відповідачкою [PERSON], та підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: договорами купівлі продажу трикімнатної квартири [ADDRESS], двокімнатної квартири [ADDRESS] та договором дарування 48/100 частин квартири [ADDRESS], які було укладені в один день - 12.11.2004 року (а.с.40,66,67,86). При цьому суд враховує, що відповідачка не заперечувала, що договір дарування 48/100 частин квартири [ADDRESS] є фактично договором купівлі-продажу цієї частки квартири, кошти від продажу якої були вкладені в придбання трикімнатної квартири [ADDRESS]. Крім того, як вбачається з договору кредиту № 10-12/494 від 12.11.2004 року, [PERSON] отримала кредит в сумі 5000 доларів США саме на придбання квартири [ADDRESS] (а.с.128-130). Згідно п.1.3.2 вказаного Договору поручителем за договором кредиту є [PERSON] Строк повернення кредитних коштів - до 11.11.2009 року. Тобто, погашався відповідачкою під час спільного життя сторін за їх спільні кошти. Доказів того, що кредит погашений за особисті грошові кошти відповідачки, [PERSON] не доведено. Таким чином, суд встановив, що після продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], 48/100 частин квартири [ADDRESS], з доплатою в сумі 5000 доларів США сторонами разом з матір»ю відповідачки [PERSON] була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS] вартістю 50.000 доларів США, з чим погодилися сторони в судовому засіданні. В той же час враховуючи суперечливі доводи сторін щодо вартості проданих квартир, які не знайшли підтвердження в судовому засіданні, та розмір їх житлової площі, суд вважає, що матері відповідачки - [PERSON] має належати 2/3 частини у трикімнатній квартирі [ADDRESS], а позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] - 1/3 частина вказаної квартири. Враховуючи викладені обставини та виходячи з 1/3 частки сторін у трикімнатній квартирі [ADDRESS] суд вважає вимоги [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS] обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме - в розмірі 1/6 частини вказаної квартири. На підставі викладеного,

Outcome: partial