Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки, реальний поділ земельної ділянки та частини житлового будинку. Вказавши, що за договором дарування від 24.11.2003р. за р. № 1-1756 батько позивачки [PERSON], подарував їй 60/100 частин будинку № 45 по пров. Перший Бульварний у м. Миколаєві. 28.12.2008р. батько позивачки помер, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 40/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: м. Миколаїв, пров. Перший Бульварний, 45. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька позивачки є сама позивачка та її племінниця відповідачка [PERSON], яка є онукою померлого. Вони у встановлений строк прийняли спадщину. 11.06.2010р. Другою [PERSON] нотаріальною конторою сторонам у рівних долях по 20/100 частин кожній були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом. Земельна ділянка за вказаною адресою, на якій розташований житловий будинок була приватизована батьком позивачки у 1998р. Тому позивачка вважає, що 40/100 частин земельної ділянки входять до спадкового майна. У звязку із тим, що правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку був виданий з порушенням норм діючого законодавства, [PERSON] державна нотаріальна контора своєю постановою від 26.02.2011р. відмовила у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд, визначити за позивачкою право власності на 60/100 частин та 20/100 частин земельної ділянки, яка розташована за адресою: пров. Перший Бульварний, 45 у м. Миколаєві; провести реальний розподіл 40/100 частин житлового будинку, розташованого по пров. Перший Бульварний, 45 у м. Миколаєві. Відповідачка звернулася до позивачки із зустрічним позовом, згідно з яким просила суд визнати за нею право власності на 20/100 частин вказаної земельної ділянки у порядку спадкування за законом; провести реальний поділ 40/100 частин цього житлового будинку. У судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, просить суд позов задовольнити згідно уточнення, не заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Відповідач в судовому засіданні просила зустрічний позов задовольнити, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 24.11.2003р. був укладений договір дарування за р. № 1-1756, зареєстрований в ММБТІ 10.02.2004р. за № 2792133, за яким батько позивачки [PERSON], подарував їй 60/100 частин будинку № 45 по пров. Перший Бульварний у м. Миколаєві. Після смерті [PERSON], померлого 28.12.2008року (Свідоцтво про смерть, а/з № 50 від 09.01.2009року) відкрилася спадщина у вигляді 40/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: м. Миколаїв, пров. Перший Бульварний, 45. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька позивачки є сама позивачка та її племінниця відповідачка [PERSON], яка є онукою померлого. Сторони у встановлений строк прийняли спадщину. 11.06.2010р. Другою [PERSON] нотаріальною конторою сторонам у рівних долях по 20/100 частин кожній були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом. Земельна ділянка за вказаною адресою, на якій розташований житловий будинок, була приватизована батьком позивачки у 1998р., тому належала йому на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю 1-МК № 02593, який був виданий Виконкомом ММР 13.01.1998р. на підставі рішення Виконкомому ММР від 28.11.1997р. за № 716. У звязку із тим, що правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку був виданий з порушенням норм діючого законодавства, а саме після видачі Державного акту, у тексті цього документу була зроблена дописка, застережена підписом не тієї уповноваженої особи, яка підписала документ початково, а також печатка, якою застережена дописка, не та, яка використовувалась при видачі документа. У звязку із цим [PERSON] державна нотаріальна контора своєю постановою від 26.02.2011р. відмовила у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Позивачка та відповідачка надали суду свої уточнені позови, якими просили суд провести реальний поділ житлового будинку, розташованого по пров. Бульварному, 45 у м. Миколаєві та земельної ділянки, площею 0,0727 га (727 кв.м), за цією ж адресою, виходячи із фактичного порядку користування та володіння та виділити позивачці земельну ділянку площею 0,0489 га (489 кв.м), а відповідачці 0,0238 га (238 кв.м). На підставі с. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Статтею 1266 ЦК України встановлено, що внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 373, ч. 1 ст. 377, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1261, 1266-1270 ЦК України,

Outcome: approved