Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей . В позовній заяві позивач [PERSON] вказувала, що 23 грудня 2010 року рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області було розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу вони мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згоди , щодо місця проживання дітей з відповідачем не досягнуто, тому вона змушена зернутися до суду з даним позовом в якому прохає визначити міце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір'ю [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON], та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги по тих підставах , що викладені в позовній заяві і крім того [PERSON], пояснила, що після розлучення діти постійно проживають з нею за адресою вул.Щорса 61 смт.Куйбишеве. Крім цього за даною адресою проживає її мати [PERSON], та батькоШтурмаЮ.І. Вихованням та утриманням дітей займається вона, оскільки батько [PERSON], безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків, має значну заборгованість зі сплати аліментів. З 2010 року вона навчається на денному відділенні Бердянського медичного коледжу. Під час перебування на заняттях дітьми знаходяться з її матір'ю [PERSON], яка водить дітей до дитячого садка доглядає та піклується про них. До липня місяця 2011 року відповідач [PERSON], періодично брав до себе дітей, інколи вони в нього ночували . Однак у липні 2011 року він без її відома і дозволу забрав дітей до м.Мариупіль Донецької області і тиждень відмовлявся їх повертати, мотивуючи тим, що діти прописані за адресою його проживання [INFO], він є їх батьком і вправі самостійно вирішувати місце їх проживання і погрожував взагалі не повернути дітей. На той час її дочка [PERSON] [INFO] проходила курс лікування , який був перерваний , що негативно склалося на результатах лікування. Тому з метою в майбутньому убезпечення дітей від таких інцидентів, вона звернулася до суду з даним позовом і прохає його задовольнити і юридично визначити місце проживання дітей разом з матір'ю за адресою вул.Щорса 61 смт.Куйбишеве Запорізької області , де вони фактично весь час і проживають. Відповідач [PERSON], та його представник [PERSON], позов не визнали і пояснили, щопозивач [PERSON], на даний час навчається на денному відділенні в м.Бердянську Запорізької області , тому не взмозі належним чином піклуватися про дітей, оскільки п'ять днів на диждень перебуває на заняттях за межами смт.Куйбишеве. Крім того вони наголошували , що вона є поганою матір'ю , оскільки іноді веде себе аморально , на підвердження чого надали суду в якості доказів фотознімки відповідачки. Крім того зауважили , що відповідач [PERSON], перешкоджає позивачу [PERSON], спілкуватися з його дітьми не дозволяє забирати їх до нього додому , тому вони прохають відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позову. Представник служби у справах дітей Куйбишевської райдержадміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явилися , надали письмовий висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей .. Суд вислухав пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], заслухав свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено , що з січня 2011 року подружжя [PERSON] проживають окремо. Позивач [PERSON], проживає по вул Щорса 61 в смт.Куйбишеве Запорізької області разом зі своїми батьками . Разом з нею проживають син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. Позивач [PERSON] навчається на денному відділенні Бердянського медичного коледжу. Відповідач [PERSON], проживає за адресою [INFO] разом зі своїми батьками . Він ніде не працює, перебуває по догляду за своїм батьком інвалідом. За даною адресою раніше проживали подружжя [PERSON] і відповідно при народженні дітей [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за даною адресою. Дані обставини визнаються сторонами і відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. [PERSON], добре характеризується , як за місцем навчання так і за місцем проживання, має власне житло ? частину житлового бюудинку розташованого по вул.Щорса 61. в смт.Куйбишеве. Згідно акту обстеження житлових умов в будинку створені належні умови, для проживання дітей, є окрема кімната , є необхідні меблі та одяг. Між матір'ю [PERSON], та дітьми мають місце добрі відносини, також мають місце добрі відносини у дітей з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] Згідно висновку про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей № 15-01-13/214 від 07.07.2011 року, служба у справах дітей Куйбишевської райдержадміністрації Запорізької області вважає доцільним визначити місце проживання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з матір'ю [PERSON]. Ті обставини , що позивач [PERSON] навчається на денному відділенні медичного коледжу не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Також суд вважає недоведеними і посилання позивача та його представника на аморальну поведінку позивача [PERSON], оскільки у фотографіях наданих в якості доказів зафіксовано святкування дня народження подруги , і в них суд не знаходить будь-яких аморальних проявів поведінки. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України , якщо мати батько , які проживають окремо , не дійшли згоди щодо того з ким буде проживати малолітня дитина , спір між ними може вирішуватися судом. Відповідно до ч.2 ст.161 СК України , при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини , стан її здоров'я та інші обставини , що мають істотне значення. Суд дослідивши всі обставини справи , вважає що кожен з батьків гідний, щоб з ним проживали діти, разом з тим вирішуючи цей спір суд вважає необхідним залишити дітей з матір'ю. Приймаючи таке рішення суд враховує ставлення батьків до виконання ними своїх батиьківських обов'язків , вік дітей , також заважає на той факт , що діти після розлучення фактично постійно проживають з матір'ю за адресою вул.Щорса 61 смт.Куйбишеве Запорізької області, за адресою відповідача [PERSON], вони лише зареєстровані. Декларацією прав дитини прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року , у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна , коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченності; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. До заперечень відповідача та його представника суд відноситься критично , оскільки ті обставини , що позивач [PERSON] навчається на денному відділенні медичного коледжу не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Також суд вважає недоведеними і посилання позивача та його представника на аморальну поведінку позивача [PERSON], оскільки у фотографіях наданих в якості доказів зафіксовано святкування дня народження подруги , і в них суд не знаходить будь-яких аморальних проявів поведінки. Крім того с пояснень відповідача [PERSON], встановлено , що він фактично не заперечує , щоб і надалі діти проживали з матір'ю [PERSON], однак його турбує, що після задоволення позову позивач [PERSON], буде чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми і не дозволить забирати дітей до його дому на ніч , чи на канікули. Однак дані сумніви є помилковими , оскільки встановлення місця проживання дитини рішенням суду лише закріплює юридично , адресу за якою діти мають постійно проживати разом з батьком чи матір'ю. Встановлення місця проживання дітей ні в якому разі не обмежує і не позбовляє права іншого з батьків вільно спілкуватися з дітьми і приймати у часть у їх вихованні. Інший з батьків не має права в цьому перешкоджати чи чинити опір. У разі якщо той з батьків з ким залишилася проживати дитина , чинить перешкоди у спілкування з дітьми , інший з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення даних перешкод і встановлення часу спілкування.

Outcome: approved