Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

Позивач до суду звернувся з позовом, в якому просить стягнути в свою користь з відповідача 3499, 32 грн. в рахунок заборгованості за теплопостачання. Позов мотивують тим, що Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» надає [PERSON] за адресою: 82100, [ADDRESS] послуги по теплопостачанню. Проте відповідач не оплачує своєчасно вказані послуги, які у відповідності до ст. 68 ЖК України, п.п. 17,18 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 оплачується до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Однак, станом на 01.08.2011 року заборгованість [PERSON] становить 3499,32 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив. В обґрунтування своїх заперечень суду пояснив, що позивач пропустив термін позовної давності на звернення до суду. Протягом останніх чотирьох років нарахування за послуги з теплопостачання йому не проводяться, що підтверджується роздруківками, наданими суду самим позивачем. Тому вважає вимоги про стягнення з нього заборгованості безпідставними, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Оцінивши встановлені обставини справи, надані докази та відповідні норми закону, суд прийшов до переконання про необґрунтованість вимог позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити враховуючи наступне: Згідно матеріалів справи за відповідачем станом на 01.08.2011 року рахується заборгованість перед позивачем в сумі 3499, 32 грн. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання". Закон України "Про теплопостачання" визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання. Державне управління у сфері теплопостачання згідно Закону здійснюють: на загальнодержавному рівні - Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади у межах свої повноважень. Згідно ст. 13 до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать регулювання діяльності суб'єктів відносин у сфері теплопостачання в межах, віднесених до відання відповідних рад. Статтею 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено нормативне регулювання у сфері житлово-комунальних послуг, згідно якої стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють та затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах свої повноважень та згідно законодавства. Постановою Кабінету Міністрів Україні від 21.07.2005 р. затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно вимог даної Постанови, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 р. за №4 затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Пункт 1.2 даного Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП надає повноваження органам місцевого самоврядування або місцевим органам виконавчої влади створювати своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Згідно пунктів 24, 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Як вбачається з роздруківок нарахування оплати відповідачеві за теплопостачання, протягом 2008 2011 років такі нарахування не здійснюються, що є підтвердженням того, що заборгованість, яку позивач просить стягнути з [PERSON]. І., утворилася до 2008 року. Отже, позивач, починаючи з 2008 року, послугами позивача фактично не користувався, У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і така відповідно до ст. 257 ЦК встановлюється тривалістю у 3 роки. Статтею 264 ч. ч. 1, 2 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Обставин, що свідчать про переривання перебігу строку позовної давності позивачем не наведено і таких судом не встановлено, а тому суд не знаходить підстав для поновлення терміну позовної давності, оскільки відповідач не визнавав і не визнає нарахованого боргу в спірний період і не вчиняв дій, що свідчать про визнання боргу. З огляду на вказане суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України та ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито" з позивача слід стягнути судовий збір в сумі 51,00 грн. та згідно Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, затвердженого Постановою КМУ від 21.12.2005 року за №1258 з наступними змінами, - витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн.

Outcome: approved