overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Подружжя [PERSON] уклали шлюб, який 08 листопада 1994 року зареєстрували в виконавчому комітеті Плосківської сільської ради Носівського району, про що було зроблено запис за № 3. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. 14 жовтня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що сімейні відносини з відповідачем не склалися. Примирення між ними не можливе, з 2005 року вони проживають окремо, відповідач має іншу сімю. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище набуте в шлюбі. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила справу розглядати без її участі. В судове засідання відповідач також не зявився, направив заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглядає справу в відсутності сторін, оскільки немає потреби заслуховувати їх особисті пояснення, в справі достатньо документів для розгляду її по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що у 1997 році вона з дочкою [PERSON] приїхала на постійне проживання в [INFO]. Її дочка страждала психічними захворюваннями. До січня 2000 року дочка проживала разом з нею (заявником). В січні 2000 року [PERSON] стала постійно проживати в кімнаті № 14 гуртожитку, який розташований в м. Києві по вул. Олени Теліги, 45а. В квітні 2000 року вона ([PERSON]В.) пішла з дому. З того часу їй (заявнику) невідоме місце знаходження дочки. Вона (заявник) має намір обслуговуватися в пансіонаті за державні кошти. Щоб влаштуватись туди їй необхідно визнати дочку безвісно відсутньою, для того, щоб довести що в неї ([PERSON]І.) не має членів сімї, які б допомагали та доглядали її. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню. З копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] являється матірю [PERSON] ([PERSON]В.), яка народилася 24 липня 1975 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], який 19 червня 1996 року вони розірвали. Після розірвання шлюбу в неї залишилось прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] по місцю її постійного проживання на протязі одного року підтверджується зібраними по справі доказами. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали показання про те, що в останнє отримали відомості про дочку заявниці в квітні 2000 року. Свідки підтвердили, що [PERSON] зверталася до монастирів, на передачу Чекай менез тим, щоб розшукати дочку, але позитивних відомостей не отримала. Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, які повідомили свідки. Дані про яку-небудь зацікавленість свідків у кінцевому вирішенні по справі відсутні, їх показання відповідають і не протирічать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. З копії домової книги видно, що [PERSON] зареєстрована в [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з січня до квітня 2000 року постійно проживала в кімнаті № 14 гуртожитку, який розташований в м. Києві по вул. Олени Теліги, 45а, звідки безвісти зникла. Визнання [PERSON] особою безвісно відсутньою має юридичне значення для заявника, оскільки дозволяє їй оформити документи на отримання допомоги в територіальному центрі. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України, враховуючи, що останні відомості про особу отримані в квітні 2000 року, необхідно визнати [PERSON] безвісно відсутньою з 01 травня 2000 року, а останнім місцем проживання м. Київ, вул. Олени Теліги, 45а кім. 14.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] стверджувала, що вона являється опікуном свого сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом І групи з дитинства. Син паспорта не отримував. Її син з моменту народження проживає в [INFO]. На даний час виникла потреба в оформленні паспорта сину, але для цього необхідно встановити судовим рішенням факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. Представник Носівського відділення ГІРФО [PERSON] в судовому засідання не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою на законі, такою, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Законом не визначено іншого порядку встановлення таких фактів. З матеріалів справи видно, що [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства, його опікуном призначено [PERSON] З матеріалів справи видно, що [PERSON] народився 28 січня 1966 року в с. Плоске, про що 15 лютого 1966 року було зроблено запис за № 4. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, не може говорити, обслуговувати себе. За ним постійно доглядає його мати. Він нікуди не виїжджав з народження. Показання свідків, суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки вони добуті у відповідності з чинним законодавством, узгоджуються між собою, підтверджують обставини, на які посилалася заявник. Зазначені докази підтверджують те, що [PERSON] з 28 січня 1966 року проживає та станом на 24 серпня 1991 року проживав в [INFO]. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, так як надає йому право на отримання паспорта.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 27.12.1997 року, мотивуючи тим, що перебуває з ним в шлюбі, дітей від шлюбу немає, сімейні відносини не склалися, виникали сварки, оскільки вони мають різні характери на погляди на життя, налагодити стосунки не змогли. В судове засідання сторони не зявилися, надіслали до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав, вважає на необхідне шлюб розірвати. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27.12.1997 року міським відділом РАЦС Бердичівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 643. (а.с.4) Дітей від шлюбу немає. Подружжя не підтримують сімейних відносин, згідні на розірвання шлюбу. Правовідносини по справі регулюються ст.ст. 110,112 СК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовні вимоги можуть бути задоволені. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

У серпні 2011 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 17 листопада 1998 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 366. Після розірвання шлюбу він постійно проживає зі своєю матірю [PERSON] Відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обовязків ухиляється , матеріальної допомоги не надає, участі у його вихованні не приймає, його життям і здоровям не цікавиться, не спілкується з ним, проти позбавлення батьківських прав стосовно нього не заперечує, про що надав заяву. Зазначає, що орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області надав висновок, в якому вважає за необхідне позбавити батьківських прав відповідача. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно нього. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, дав суду пояснення аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов. . Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначає, що проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] він не заперечує, просить розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи Органу опіки і піклування Броварської міської ради Київської області у судовому засіданні позов та висновок від 12 липня 2011 року № 2-15/2011 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] підтримав. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, просила задовольнити позов та пояснила, що відповідач після розірвання шлюбу вихованням сина [PERSON] взагалі не займався, матеріальної допомоги не надавав,його здоровям не цікавився, не спілкувався з ним. Прокурор Щербюк В.П. у судовому засіданні позов підтримав, вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини: не піклується про його здоровя, фізичний, моральний та духовний розвиток. Наведене підтверджується матеріалами справи. Про ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по утриманню дитини свідчить його заява від 24 жовтня 2011 року про згоду з позбавленням його батьківського піклування по відношенню його дитини. Орган опіки та піклування надав висновок про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню - сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст. ст. 164, 165 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] у вересні 2011 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги уточнила, просила суд стягти з відповідача [PERSON] аліменти на її користь, на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття. Із відповідачем позивачка проживала спільно сім років. За час спільного проживання народився син [PERSON]. Останнім часом відповідач часто їздить по заробітках, зокрема і до Російської Федерації. Перед останнім відїздом обіцяв матеріально допомагати утримувати сина, але свої зобовязання не виконав, тому позивачка змушена звернутися до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлено: Сторони проживали разом протягом семи років. За час спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], у графі батько записаний [PERSON]. (а.с. 4) Нині неповнолітня дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку батька або матері. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] у вересні 2011 року звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт що [PERSON],[INFO], яка померла 05.11.2005 року являється рідною бабою [PERSON]. У судовому засіданні заявник вимоги викладені у заяві підтримав, та пояснив суду, що після смерті його баби [PERSON] відкрилася спадщина, а саме з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованими по вул. Пролетарській, 4 у м. Пирятин, Полтавської області. При отриманні свідоцтва про право на спадщину виявилося, що в заповіті вказано, що все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON], однак при отриманні паспорта та перекладі прізвища з російської на українську мову прізвище «Бянкіна»змінилося на «Бянкина». Свідоцтво про народження батька [PERSON] відсутнє, так як він народився на території Росії. Дана невідповідність унеможливлює оформленню спадщини, тому заявник змушений звернутися до суду. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, направив до суду листа в якому просить справу за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин розглянути у його відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Судом установлено: 05.11.2005 року в м. Пирятині Полтавської області померла баба заявника [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І КЕ № 030524 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 286. (а.с. 5) Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Пролетарська, 4, м. Пирятин, Полтавська область. У встановлений законом термін заявник прийняв спадщину, звернувшись до Пирятинської державної нотаріальної контори. На даний час виникла необхідність для отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, виявилась невідповідність у написанні прізвища [PERSON], а саме: у заповіті вказано, що все своє майно [PERSON] заповіла своєму внукові [PERSON], проте при отриманні паспорта та перекладі прізвища з російської мови на українську мову прізвище «Бянкін»змінилося на «Бянкин». (а.с. 4) Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що дійсно [PERSON] являється рідною бабою [PERSON]. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд уважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки по справі знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] є рідною бабою [PERSON]. Доказів, що свідчили би про протилежне у суду немає. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, так як встановлення цього факту необхідне йому для отримання спадщини після смерті баби [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 05.06.2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку Карину [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали конфлікти, відповідач зловживає спиртними напоями, ображає її, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 05.06.2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Карину [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дітей, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю не мають, майнові спори між ними відсутні. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, не мають взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає відновити дошлюбне прізвище-Фіялко. При зверненні до суду позивачкою сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір з позовної заяви про розірвання шлюбу, а тому суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 18.11.2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали конфлікти, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а тому він вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 18.11.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо, наміру зберігати сімю не мають, майнові спори між ними відсутні. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, не мають взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає відновити дошлюбне прізвище-Лязіна. Суд вважає за можливе за згодою позивача поклати на нього витрати по сплаті судового збору з позовної заяви про розірвання шлюбу і судового збору за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, зазначивши, що 24 серпня 2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем у райвідділі ЗАГС Мурованокуриловецького РВК Вінницької області. В них є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, батьком якої є [PERSON] Відповідач не виконує батьківського обов'язку по утриманню дочки, не надає допомоги на її утримання, а тому просила стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України - ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ч. 4 цього Кодексу. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та розмір частки на утримання дитини, яка буде стягуватися з відповідача на користь позивачки слід визначити згідно ст. 182 ч. 2 СК України у розмірі 1/4 частини його заробітку.

Outcome: approved