Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами про розірвання договору, повернення коштів, стягнення штрафних санкцій, неустойки і моральної шкоди. В позовній заяві посилається на те, що він уклав Договору купівлі-продажу від 06.04.2011 року за допомогою замовлення в Інтернет-магазині. Відповідач зобов'язувався надати у його власність товар - 6 позицій сантехніки. Він сплатив визначену суму готівкою шляхом банківського переказу на рахунок відповідача, проте 05 травня 2011 року він отримав одну позицію замість шести на суму 761,75 гривень. На даний час зобов'язання за договором були виконані частково й сума 3444,48 гривень не повернуту. Відповідач свої зобов'язання щодо поставки інших товарів не виконав, в добровільному порядку від їх виконання та повернення отриманих коштів ухиляється, його вимоги направлені на їх адресу залишені без задоволення. Вважає, що відповідачі груб порушили його права і інтереси, тому просив розірвати Договір купівлі-продажу від 06.04.2011 року укладений між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Єврокомфорт Ком». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Єврокомфорт Ком» на його користь суму боргу у розмірі 22491,95 гривень, моральну шкоду - 2508,05 гривні, судові витрати у сумі 120 гривень всього 25120,00 гривні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об,ємі на обґрунтування позовних вимог надав документи до позовної заяви. В разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені. Причини своєї неявки в судове засідання відповідачі не повідомили, письмових заяв чи клопотань про відкладення слухання справи від них не надходило. Тому суд вирішив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного Договору купівлі- продажу від 06.04.2011 року за допомогою замовлення в інтернет-магазині відповідач (Продавець) зобов'язався надати у власність позивача (Покупець) 6 позицій сантехніки (товар), вказаний в замовленні, а останній повинен був прийняти товар і оплатити його вартість в порядку і на умовах, що були погоджені сторонами. Згідно Договору Продавець зобов'язався доставити товар Покупцю в строк до З календарних днів з дати отримання авансового платежу чи 100 % оплати загальної вартості товару. Сторони Договору визначили загальну вартість товару в сумі 4 206,24 гривень. Після отримання Рахунку на оплату № 201 від 06.04.2011 року позивач відповідно до укладеного Договору, сплатив визначену суму готівкою шляхом банківського переказу на рахунок Відповідача, що підтверджується квитанцією банку № 5636.181.4 від 07.04.2011 року, тобто позивач всі свої зобов'язання за Договором купівлі-продажу виконав в повному обсязі. З врахуванням погоджених умов Договору кінцева дата виконання зобов'язань Відповідача по доставці товару становить 11 квітня 2011 року. 04 травня 2011 року співробітниками Відповідача було повідомлено номер транспортної декларації компанії «Ін Тайм». 05 травня 2011 року Позивач отримав, згідно декларації, одну позицію замість шести на суму 761,75 гри. Отже зобов'язання за договором було виконано частково й сума 3444,48 грн. залишилась не повернутою. Станом на 25.07.2011року Відповідач свої зобов'язання щодо поставки інших товарів не реалізував, в добровільному порядку від їх виконання та повернення отриманих коштів ухиляється, вимоги направленої 01.06.2011 року на його адресу претензії (згідно поштового повідомлення про вручення отримана Відповідачем 09.06.2011.) та 14.06.2011 (згідно поштового повідомлення про вручення отримана Відповідачем 1.07.2011) не виконав. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умови не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Також, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 12.05.1991 р. № 1023-ХП «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Окрім того, згідно ч. 5 ст. 10 Закону № 1023-ХП, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загально вартості замовлення. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи суд прийшов де висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідно де вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести в судовому засіданні та обставини на які вона посилається. Відповідач в судовому засіданні не надав до суд доказів безпідставності вимог позивача. Станом на 06.10.2011 року сума основного боргу, штрафних санкцій та неустойки становить відповідно до розрахунку 22491,95 гривень. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону № 1023-ХП при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За вимогами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала. Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено факт невиконання договірних зобов,язань. Враховуючи характер та ступінь тяжкості завданих позивачу з вини відповідача моральних страждань, тривалості часу та додаткових зусиль, які він змушений приймати для захисту його порушених прав, неприйняття відповідачем реальних заходів для усунення цих негативних наслідків на протязі довготривалого часу, суд вважає заявлений позивачем розмір моральної шкоди цілком обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому вимоги в частині стягнення з відповідача понесених судових витрат на користь позивача також підлягають задоволенню.

Outcome: approved