Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 18.05.2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції, де зроблений відповідний актовий запис №485. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: - донька [PERSON], 30.09.2003р.н. та донька [PERSON] 28.06.2007р.н. Позивачка вказує, що збереження сім'ї неможливе, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово обіцяв виправитися, але продовжував пиячити, безпідставно вчиняв сварки в присутності дітей, що негативно впливало на їх виховання, шлюбні відносини між ними фактично припинені з листопада 2010 року. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд шлюб розірвати. В судове засідання відповідач не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд шлюб розірвати. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.05.2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції, де зроблений відповідний актовий запис №485, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. /а.с.5/. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: - донька [PERSON], 30.09.2003р.н. та донька [PERSON] 28.06.2007р.н., що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, оскільки їхня сімя розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сімї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивачки, а також те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved