Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить: стягнути з [PERSON] на свою користь 18086 грн. понесених збитків при пожежі, а також 202 грн. 50 коп. витрат на похорони. В обґрунтування позову наводить наступне. Їй, позивачці на праві власності належить 5/6 домоволодіння № 25 по вул. Закарпатській у м. Кривому Розі. 1/6 цього домоволодіння належить в порядки спадкування відповідачці. Спадщину вона отримала після смерті свого батька [PERSON], який помер в липні 2006 року. Вона, позивачка, зі своїм чоловіком і братом проживали в спірному будинку, брат був неодноразово судимий, в 1993 р. вбив її чоловіка, за що вироком суду був засуджений до 15 років позбавлення волі. В листопаді 2004 року братові була встановлена 2-га група інвалідності, в липні 2005 року він звільнився з місць позбавлення волі, та продовжив проживати в спадковому будинку до своєї смерті. Незважаючи на поганий стан свого здоров'я, брат зловживав спиртними напоями, розпалював в будинку вогнища, розбив вікна, та 10.03.2006 року в будинку влаштував пожежу, якою було знищено майно. Після цього брат потрапив до лікарні, де і помер. Згідно акта про пожежу від 10.03.06 року, складено комісіє СДПЧ - 16, пожежа сталася в результаті необережного поводження з вогнем при палінні в ліжку в нетверезому стані її братом, [PERSON] В результаті пожежі знищено: газовий котел, вікна, двері, диван, газова плита, підлога,а всього на суму 18086 грн. Нею, позивачкою, був предявлений позов до відповідачки про усунення її від прав на спадкування і визнання права власності на 1/6 домоволодіння, яка належала братові. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2009 року позов був задоволений у повному обсязі. Рішенням судової палати з цивільних справах Дніпропетровського апеляційного суду від 17 жовтня 2009 року, дане рішення було скасоване, а мені відмовлено у задоволенні позовних вимог. Відповідачка на даний час прийняла спадщину після смерті свого батька, тобто в даний час їй належить 1/6 частина спірного домоволодіння. В процесі слухання цивільної справи Тернівському районному суді, відповідачка заявила, що після прийняття спадщини в разі пред'явлення до неї позову про відшкодування шкоди, завданої домоволодінню, безумовно визнає цей позов і відшкодує завдані збитки, тобто 18086 грн. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Крім того на поховання понесла наступні витрати: памятник - 650 грн. домовина - 200 грн., хрест - 40 грн., копка та засипка могили - 325 грн., а всього 1215 грн. Оскільки відповідачка є спадкоємцем і отримала спадщину в розмірі 1/6 спадкового майна згідно закону, вона повинна нести витрати понесені на поховання спадкодавця пропорційно долі спадкового майна, яке вона отримала при спадкуванні, а саме в сумі 202 грн.50 коп. (1215:6) = 202.50. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю, та надала пояснення, в яких підтвердила зміст позову. Крім того пояснила, що після смерті [PERSON] спадкоємцями залишилися вона, як сестра та відповідачка як дочка померлого. Документів, як підтверджують вартість пошкодженого пожежею майна не має, розмір шкоди експертами не визначався. З чого складається розмір шкоди пояснити точно не може. Внаслідок пожежі знищений диван вартістю 1000 грн., нагрівний котел 5000 грн., газова плиту 1600 грн. [PERSON] котла не знає, придбали за чотири роки до пожежі за 5000 грн., газову плиту придбали в 2005 році. Залишки майна, що згоріло не залишила. Не зверталася в шестимісячний строк після смерті [PERSON] з заявою до нотаріуса, відповідачки про відшкодування шкоди. Кримінальна справа за фактом пожежі не порушувалася. Договір на встановлення памятника уклала 15 січня 2008 року. Не зверталася з позовом про відшкодування витрат на памятник тому, що очікувала рішення суду. Вважає, що строк позовної давності необхідно відраховувати з дати винесення рішення судом 22 травня 2009 року. Змінювати, доповнювати, уточнювати позов, подавати додаткові докази не бажає. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково. Представник відповідачки у судовому засіданні позов визнала частково. При цьому пояснила наступне. Позовні вимоги в частині витрат на поховання вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Вважає, що позивачем не надані докази вини [PERSON] у завданні матеріальної шкоди. Відповідно до акта про пожежу, складеного інспектором СДПЧ-16 [PERSON]:Ймовірнапричина пожежі - необережне поводження з вогнем при палінні в ліжку в нетверезому стані брата господарки. Наполягає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 367 Цивільного кодексу України, частка майна, що є у спільній частковій власності може бути виділена в натурі за домовленістю між ними. Розподіл домоволодіння № 25 по вул. Закарпатській, згідно часткам, не здійснювався. Не доведено належність позивачці пошкодженого та знищеного майна. [PERSON] мав частку у праві власності на домоволодіння, яка не визначена в натурі. Не доведено, що шкода завдана частині домоволодіння, яке належить позивачці. Позивачка добровільно, без визначення обсягу заподіяної шкоди, визначення частки кожного із співвласників у заподіяних ушкодженнях почав ремонт, усунувши відповідача від ремонту своєї частки домоволодіння, позбавивши можливості самостійно обирати матеріали необхідні для ремонту, їхню вартість та кількість. Не надані докази, які підтверджують вартість пошкодженого та знищеного майна, обґрунтовують ціну позову. Статтею 1281 визначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки, позбавляється права вимоги. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 09.11.2006 державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зазначено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], у зв'язку із заявою про прийняття спадщини від 25.07.2006 [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2009 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування та визнання права власності відмовлено. Проте, до теперішнього часу [PERSON], достеменно знаючи з 2006 року про відкриття спадщини та особу спадкоємця, вимоги про відшкодування матеріальних втрат до відповідача не пред'явила, тим самим порушивши строки пред'явлення вимог, передбачені ст. 1281 ЦК України і втративши право на їх пред'явлення. Наполягає, що позовна заява подана за межами строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивачка знала про факт пожежі, який відбувся 10 березня 2006 року, вважає винною особою в пожежі свого брата [PERSON], перебіг позовної давності почався з 10 березня 2006 року і закінчився 10 березня 2009 року. Відповідно до статті 267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Просить застосувати позовну давність, на підставі чого відмовити у позові. Наполягає, що позивачка позбавлена права вимоги до відповідача по даному спору. В зв'язку з тим, що [PERSON] помер 12 березня 2006 року і спадкоємець померлого (відповідач по справі) використала своє право на прийняття спадщини подавши відповідну заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, позивачка звертається з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди до спадкоємиці померлого, а саме до [PERSON] на підставі п.1 ст. 1281 ЦК України. Але, ч. 2 ст. 1281 ЦКУ передбачає, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частина 4 цієї ж статті визначає, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Тобто, позивачка знала про відкриття спадщини після померлого брата [PERSON], що підтверджується поданою нею 20.05.2006 р. заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, на яку вона отримала постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії на підставі того, що вона являється спадкоємицею другої черги, а спадкоємець першої черги (відповідач) звернулась також із заявою про прийняття спадщини від 25 липня 2006 року. Наполягає, що в зв'язку з цим, позивачка позбавлена права вимоги до відповідача по даному спору, так як минув строк передбачений ч.2 ст. 1281 ЦК України Акт про пожежу був складений інспектором СДПЧ-16 [PERSON] У відповідності до Інструкції про порядок організації роботи органів дізнання в системі МНС України при проведенні пожежно-технічних розслідувань, перевірок заяв, повідомлень та іншої інформації про пожежі та злочини, пов'язані з ними, провадження дізнання у справах про пожежі і порушення протипожежних правил, яка затверджена Наказом МНС України № 301 від 5 липня 2004 року. Так, у відповідності до п. 3.1 даної Інструкції, акт про пожежу - документ, який засвідчує факт виникнення пожеж. Згідно пункту 3.3. Інструкції, уточнені відомості про пожежу, після їх установлення, оформлюються в довільній формі додатком до акта і підписуються особою, яка складала акт, та особами, які надали ці відомості. Згідно п.5.23. Інструкції, органах дізнання заводиться справа про пожежу (додаток 9), до якої долучаються: заява або повідомлення (якщо вони були) та інші матеріали, що пов'язані з їх реєстрацією; акт про пожежу; відомості про здійснення попередньої перевірки (довідки про опитування, пояснення, висновки спеціалістів, протокол огляду місця події, пов'язаної з пожежею, схеми (креслення), фотоматеріали тощо); інформація (документи) про протипожежний стан об'єкта, відомості про наслідки пожежі та завдані матеріальні збитки; матеріали, що відображають причини й обставини виникнення та розвитку пожежі; картка обліку пожежі; постанова про відмову в порушенні кримінальної справи; повідомлення про прийняте у справі рішення; інші матеріали перевірки. Справи про пожежу поточного періоду зберігаються в металевих шафах органу дізнання. Інші справи про пожежі зберігаються в архівах відповідних підрозділів протягом п'яти років. Як передбачено п. 6.16. Інструкції, потерпілим визнається особа, якій пожежею завдано моральну, фізичну або майнову шкоду. Про визнання особи потерпілою той, хто здійснює дізнання, виносить постанову (додаток 13 до Інструкції), про що цій особі повідомляється. Як передбачено п.8.8. Інструкції, матеріальні збитки внаслідок пожежі визначаються сумою прямих та побічних збитків за цінами, що діють на час виникнення пожежі. Облік прямих та побічних збитків ведеться окремо. Згідно п. 8.9. Інструкції, на об'єктах незалежно від форм власності розмір матеріальних збитків визначається комісією, призначеною її керівником, на підставі документів бухгалтерського обліку. За результатами складається довідка, яка фіксує окрему величину прямих та побічних збитків, підписується бухгалтером та керівником, а також завіряється печаткою відповідної фізичної або юридичної особи. Відповідальність за достовірність відомостей про збитки несуть особи, які подали відповідні документи. Тому, акт про пожежу підтвердив, що пожежа дійсно була, але ж даний акт не може розглядатися як доказ вини [PERSON], так як зазначена у акті вина його "ймовірна", позивача на визнано постановою потерпілою від пожежі, комісією призначеною керівником не визначений розмір матеріальних збитків як прямих так і побічних, дана справа про пожежу, в якій можливо були якісь докази вже не зберігається, так як минув строк більше п'яти років. Подавати додаткові докази не бажає. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], в своїх показаннях підтвердила факт пожежі. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: паспорт(а.с.4), акт(а.с.6-7), свідоцтво(а.с.8), витяг(а.с.9), посвідчення(а.с.10), постанова(а.с.11), рахунок(а.с.12), витяг(а.с.29), свідоцтво(а.с.53), довідка(а.с.54), довідка(а.с.59), договір(а.с.60), свідоцтво (а.с.61). Також у судовому засіданні прослуханий диск з записом судового засідання, але запис є неякісної, такої що не можливо прослухати. Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємоповязаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини. Позивачка доводиться сестрою, відповідачка дочкою [PERSON], що встановлено поясненнями сторін. [PERSON] з 3 жовтня 1973 року [PERSON] був власником 1/6 частини будинку № 25 по вул. Закарпатській у м. Кривому Розі, а позивачка з 18 липня 2007 року власником 5/6 частин вказаного будинку, що встановлено свідоцтвом, витягом, свідоцтвами(а.с.8, 9, 10, 53). 10 березня 2006 року внаслідок паління [PERSON] сталася пожежа в будинку № 25 по вул. Закарпатській у м. Кривому Розі, що визнається сторонами, встановлено актом(а.с.6-7). Внаслідок пожежі були знищені газовий котел, віконні рами, двері, диван, стіл, газова плита, підлога будинку, що встановлено актом(а.с.6-7). Внаслідок пожежі [PERSON] помер 12 березня 2006 року, що визнається сторонами, вбачається з постанови(а.с.11). Після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини 20 травня 2006 року звернулася позивачка та 25 липня 2006 року відповідачка. 9 листопада 2006 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з тим, що є спадкоємець першої черги [PERSON] Вказані обставини встановлені постановою(а.с.11). Позивачка на поховання [PERSON] витратила : 13 березня 2006 року 240 грн. 00 коп., 14 березня 2006 року 325 грн. 00 коп., що встановлено накладною, рахунком(а.с.12). 15 січня 2008 року позивачка оплатила памятник на могилі [PERSON], що встановлено чеком(а.с.52), довідкою, договором, свідоцтвом(а.с.59, 60, 61). Позивачка після смерті [PERSON] не пред'явила свої вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої пожежею шкоди, що встановлено поясненнями сторін. Суд відкидає твердження позивачки, що пожежею була завдана шкода майну на суму 18086 грн. 00 коп., так як доказів на підтвердження цієї обставини судом не добуто. Взаємини між сторонами регулюються норами ЦК України. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Таким чином, до спадщини яка відкрилася після смерті 12 березня 2006 року [PERSON], входив обовязок відшкодувати позивачці завдану шкоду. У відповідності до ст. 1261 ЦК України відповідачка є спадкоємцем першої черги за законом, як дочка [PERSON], а позивачка, відповідно до ст.1262 ЦК України спадкоємцем другої черги, як сестра померлого. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюються строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідачка у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини. Статтею 1281 визначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки, позбавляється права вимоги. Судом встановлено, що позивачка, дізнавшись про відкриття спадщини 12 березня 2006 року протягом шести місяців не предявила вимоги до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої померлим [PERSON] , а тому позивачка не має права вимоги. Згідно ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на поховання спадкодавця. Тому позивачка мала право на відшкодування зроблених нею витрат на поховання [PERSON] При обговоренні питання про застосування позовної давності суд виходить з наступного. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивачка знала про факт пожежі, який відбувся 10 березня 2006 року, вважає винною особою в пожежі [PERSON], який помер 12 березня 2006 року. Перебіг позовної давності для відшкодування шкоди почався з 12 березня 2006 року і закінчився 12 березня 2009 року. Витрати на поховання позивачка зробили 13 та 14 березня 2006 року та 15 січня 2008 року. Таким чином строк позовної давності закінчився відповідно 13 та 14 березня 2009 року та 15 січня 2011 року. Позивачка звернулася до суду 28 березня 2011 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представник відповідачки просить при вирішенні справи застосувати наслідки пропущення строку позовної давності. Позивачка не навела поважних причин пропущення строку позовної давності, а тому у задоволенні вимог про відшкодування витрат на поховання належить відмовити за пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed