overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

02.12.2011 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Марянської сільської ради про встановлення факту родинних відносин, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 29 жовтня 2010 року померла її двоюрідна сестра [PERSON], яка в останні роки проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок № 34 по вул. Чапаєва в с. Марянське Апостолівського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] заповіт не складався. Інших спадкоємців окрім неї, позивача, які б мали право на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] немає. Вона звернулась до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини.. Під час звернення нотаріус запропонувала їй представити їй копії свідоцтв про народження батька та батька померлої [PERSON] для встановлення факту родинних відносин. Однак зазначені нотаріусом свідоцтва відсутні, оскільки батьки втратили їх. Не збереглися й архівні данні з актовим записом про народження наших батьків, що підтверджується доданою до заяви довідкою. У звязку з цим документально підтвердити факт наявності родинних відносин між нею і [PERSON] вона не змогла, тому вимушена звернутись до суду Позивач надала суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги та слухати справу за її відсутності у звязку з похилим віком. Відповідач надав суду відгук в якому не заперечував проти задоволення позову та просив слухати справу за відсутності їх представника. Свідки [PERSON] та [PERSON], надали суду письмові пояснення де зазначили, що вони попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень та пояснили, що проживають в одному селі разом по сусідству з позивачкою [PERSON] і їм достамено відомо, що [PERSON] є двоюрідною сестрою позивачки,. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. З Свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 367475 від 01.11.2010 року, встановлено, що 29 жовтня 2010 року, померла [PERSON] Згідно Свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], в яких зазначено, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON], тобто прізвища та по батькові зазначених осіб вказують на те, що вони мали спільного батька. Згідно листа нотаріуса встановлено, що вирішити вказане питання в позасудовому порядку неможливо. Відповідно ст. 256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні доведено факт того, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], що підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], яким достамено відомо даний факт, а тому в суду не залишається жодних сумнівів, щодо спорідненості вказаних осіб. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають повному задоволенню. Позивачка вимогу про стягнення з відповідача сплачених нею судових витрат не ставила, а тому суд вважає за можливе не застосовувати вимогу ст. 88 ЦПК України в частині стягнення судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 7844,66 гривень за кредитним договором (далі - Договір), укладеного між сторонами 18.10.2007 року, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неповерненням в строк боргу згідно умов Договору позивач просить стягнути з відповідача 7844,66 гривень, стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 198,45 гривні. Представник позивача згідно заяви підтримав заявлені позовні вимоги повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання. Наявність зобов'язань відповідача перед позивачем підтверджує надана суду копія Договору, з якої вбачається, що сторони уклали Договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно наданого ПАТ КБ "Приватбанк" розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, на дату звернення позивача в суд заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить : сума кредиту 5033,20 гривень, нараховані відсотки 2196,51 гривень, нарахована комісія 3,30 гривень, нарахована пеня 611,65 гривень; таким чином загальна сума заборгованості складає 7844,66 гривень. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правил ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а в судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений Договір, всупереч умовам якого у визначений строк гроші не повернуті. Нарахування заборгованості проведено вірно. З відповідача на користь позивача слід стягнути 7844,33 гривень боргу по Договору та відповідно до ст. 88 ЦПК України суму документально підтверджених судових витрат 198,45 (120+78,45) грн. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 526, 530, 550, 612, 625, 1046-1052 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

21 грудня 2011 року рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області по цивільній справі за позовною заявою кредитної спілки „Оберіг до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проте до уваги не прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог, яка надійшла до суду під час розгляду справи, тому виникла необхідність з ініціативи суду винести додаткове рішення по справі. У судове засідання сторони не зявились, про день слухання справи були повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява у якій він не заперечив проти винесення додаткового рішення, просив справу розглянути у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що є необхідність для винесення додаткового рішення по справі. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через різницю в характерах та світогляді, більше двох років проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, примиритися не бажають, тому просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить шлюб розірвати, визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] з ним. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 20 квітня 1991 року Жміївською сільською Радою народних депутатів Іванківського району Київської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Спільне подружнє життя сторін не склалося, більше двох років з відповідачкою проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, а тому згідно ст. 112 СК України, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просить розірвати їх шлюб. Заявлені вимоги мотивує тим, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, вважає, що їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими, а тому просить його розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилась, проте надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, у якій позов підтримує та просить його задовольнити з викладених у заяві мотивів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд розглядає справу у його відсутності, на підставі наявних в ній доказів. Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі факти. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2003 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-ИД № 084482, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №2096. У шлюбі в подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. Проаналізувавши докази в їх сукупності, фактичні взаємини, які склалися між подружжям та причини позову, суд прийшов до висновку, що подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін. Отже, шлюб між ними слід розірвати, витрати покласти на позивачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на користь банку кредитних коштів в сумі 8\~453,77 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.11.207 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № TEХRRX09500009, за умовами якого позичальник отримав в банку кредит у сумі 4\~128.00 грн. під 12 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 19.11.2009 року, проте, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. До суду представник позивача не зявився, але надав заяву у якій просить розглядати справу за його відсутності та підтримує позовні вимоги. В судове засідання відповідачка не зявилася, хоча була належним чинном повідомлена про час і місце слухання. Судом встановлено наступні факти: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 19.11.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № TEХRRX09500009, за яким позичальник отримала в банку кредитні кошти у сумі 4\~128,00 грн. зі сплатою 12 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом ( відповідно до заяви позичальника № TEХRRX09500009) та остаточним терміном повернення кредиту до 19.11.2009 року. Погашення кредиту та відсотків за користування ним повинно було здійснюватись у відповідності до п. 3.2 Договору та Заяви щомісячними платежами з 20 по 25 число кожного місяця включно за попередній місяць через касу банку згідно Графіку, що є невідємною частиною договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав відповідно до Договору № TEХRRX09500009. Однак, [PERSON] в порушення взятих на себе згідно кредитного договору зобовязань, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 частиною 1 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Кінцевий термін повернення кредиту закінчився 19.11.2009 року. Станом на 02 серпня 2011 року непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 8\~453,77 грн., з них: 7\~575,02 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 378,75 грн. штраф (процентна складова) . Таким чином, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення в його користь заборгованості за користування кредитом в розмірі 8 453 грн. 77 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою і в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2001 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Оскільки відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просить винести рішення про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявились, від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.13), а тому суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти. Сторони перебувають в шлюбі з 29 серпня 2001 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], але шлюбних стосунків не підтримують. Відповідач є батьком малолітнього сина, у відповідності до вимог закону повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, яка перебуває на утриманні матері - [PERSON] Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття; ст. 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначені розміру аліментів, а саме: матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір стягнення, суд враховує те, що відповідач отримує пенсію та має на утриманні двох дітей від попереднього шлюбу на яких сплачує аліменти в розмірі 1/2 частини пенсії. Суд визначає цей розмір в 1/6 частці заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

Позивачка 20.07.2011 року звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 12 років щомісяця до її повноліття, починаючи з дня предявлення позову. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що батько дітей має нерегулярний, мінливий дохід, однак не надає матеріальної допомоги на їх утримання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Зазначив, що не працює, отримує нерегулярний, мінливий дохід, не відмовляється надавати матеріальну допомогу дитині. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти. Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дитина проживає разом з матір'ю (а.с.2). Відповідач офіційно не працює, розмір його доходу носить мінливий, нерегулярний характер. Зазначені обставини підтверджені матеріалами справи, поясненнями сторін. З урахуванням положень ст.184 Сімейного Кодексу України, зважаючи на розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», матеріальне становище дитини та платника аліментів, визнання відповідачем позову, суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти в розмірі 550 грн. щомісячно. З відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем 27 вересня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Дитину просила залишити на її виховання. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду (а.с.9). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Палацем одруження «Центральний» м. Харкова 27 вересня 1991 року, актовий запис № 2323, зареєстровано шлюб між сторонами (а.с.4). Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO] /а.с. 3/. Між сторонами відсутня повага, підтримка, почуття любові до відповідача, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не веде, проживає окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 161 СК України, за яких суд не може залишити дитину для подальшого проживання з матірю, в судовому засіданні не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданою заявою, мотивуючи тим, що 30.06.2011 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно. Заявник, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак зясувалося, що прізвище батька та його прізвище у документах записані по-різному у звязку з перекладом з російської на українську мову. Так, його прізвище у паспорті українською мовою записане Шпильовий, російською мовою Шпилевой, а батько у свідоцтві про смерть записаний як Шпилєвойзгідно запису прізвища українською мовою в паспорті. В інших правовстановлюючих документах прізвище батька також записане по-різному, наприклад у свідоцтві про приватизацію квартири вказано Шпилевий. У свідоцтві про народження прізвища його та батька російською мовою зазначені однаково Шпилевий. Встановлення факту родинних відносин між померлим батьком заявника та ним необхідно для оформлення спадщини. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримали заяву, просили встановити факт родинних відносин, а саме: факт того, що [PERSON], який помер 30.06.2011 року приходився батьком заявнику. Друга державна нотаріальна контора проти задоволення заяви не заперечувала, що підтверджено відповідною заявою. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши надані письмові докази, прийшов до висновку про те, що викладені у заяві обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду. Так, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що знають давно родину заявника. Майже все життя проживали по сусідству. Знають, що заявник приходився рідним сином померлого влітку 2011 року [PERSON], вони проживали разом. Із свідоцтва про народження заявника серії ЯГ № 705107, виданого Кінецьпільським с/бюро ЗАС Первомайського району Миколаївської області, яке складене російською мовою, вбачається, що прізвища заявника та його батька записані однаково Шпилевой, так само зазначене прізвище заявника російською мовою в паспорті на сторінці 2. З довідки ФОП [PERSON] вбачається, що [PERSON], який помер 30.06.2011 року, його син [PERSON], [INFO] проживали разом в м. Первомайську [ADDRESS]. Встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та заявником надасть останньому можливість у встановленому законом порядку отримати належну йому спадщину за законом, тобто такий факт має юридичне значення. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що факт родинних відносин заявника та [PERSON], а саме те, що померлий є бітьком заявника, достовірно встановлений, а тому заяву слід задовольнити на підставі ст.ст. 234, 235, 256-259 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі ТОККПНЛ) [PERSON], звернулася в суд з заявою про примусову госпіталізацію у психіатричну лікарню [PERSON], [INFO], жителя [INFO], посилаючись на те, що останній, 13.01.2012 року о 16 год.00 хв. по направленню лікаря-психіатра [PERSON] поступив на обстеження в приймальне відділення ТОККПНЛ. Лікар-психіатр [PERSON] зробила висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку з наявністю у нього психічного розладу, який обумовлює неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує його життєдіяльність. [PERSON] оглянутий зав. відділенням та комісією лікарів яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію, але його згоди на госпіталізацію неможливо взяти у зв»язку з його недоумством. В судовому засіданні лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] подану заяву підтримала. Прокурор щодо задоволення заяви не заперечив. Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд встановив наступні обставини справи. 13.01.2012 року о 16 год. 00 хв. по направленню лікаря-психіатра [PERSON] на обстеження в приймальне відділення ТОККПНЛ поступив [PERSON], [INFO], житель [INFO]. Після його огляду лікарем-психіатром зроблено висновок, підтверджений висновком від 16.01.2012 року комісії лікарів-психіатрів ТОККПНЛ про необхідність госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу (Помірна розумова відсталість), який обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути примусово госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність. За вказаних обставин справи, суд вважає, що подану заяву, слід задовольнити, оскільки є необхідність у госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар для обстеження і лікування у зв'язку з наявністю в нього тяжкого психічного розгляду, внаслідок якого хвора не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність На підставі наведеного,

Outcome: approved