overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 21.04.2009 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON],19.05.2010р.н. Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що між сторонами часто виникали сварки та різного роду конфлікти, відповідач зловживає спиртними напоями. З червня 2011 року вони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає подальше перебування в шлюбі з відповідачем неможливим і таким, що суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала письмову заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, просив справу розглядати у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши надані сторонами письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.04.2009 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON],19.05.2010р.н. Спільне сімейне життя у сторін не склалось, з червня 2011 року вони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. У наданий судом термін примирення між ними не наступило. За таких обставин суд вважає. що збереження сім"ї є неможливим, шлюб носить формальний характер. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що подружні стосунки припинено на протязі трьох років, сімя розпалася оскільки подружнє життя не склалося. Від спільного проживання вони мають двох спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку Валентину, [INFO] У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду вона пояснила, що сімя розпалася остаточно, примирення між ними не можливе за різністю характерів та поглядів на життя, фактичним створенням нової сім,ї відповідачем. Сімя розпалася, оскільки подружнє життя не склалося, з того часу спільне проживання і господарство не ведеться. Наполягає на розірванні шлюбу, оскільки строк для примирення надавати не доцільно. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Відповідач, в судовому засіданні позов визнав, підстави припинення спільного проживання, вказані позивачкою підтримав, також наполягає на розірванні шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сімя розпалась внаслідок несумісності характерів сторін та поглядів на життя, в результаті чого припинено спільне проживання, принципового небажання сторін примиритись. Спільне господарство сторонами не ведеться, спільного бюджету сторони - не мають. Спору про поділ спільного майна не має. Неповнолітні діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що маються всі передбачені ст. 110 СК України підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1\\4 частини свого заробітку на тверду грошову суму 250 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на те, що за своїм матеріальним станом і з урахуванням його обовязків по утриманню одної неповнолітньої дитини, яка знаходяться на його утриманні, не може надавати матеріальну допомогу на сина в раніше визначеному розмірі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі Судовим розглядом справи встановлено. Від спільного життя з відповідачкою [PERSON] (позивач) має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на якого за рішенням суду він зобовязаний сплачувати аліменти у розмірі ј частини свого заробітку. Позивач перебуваючи в зареєстрованому в іншому шлюбі, має від цього шлюбу неповнолітню доньку Валерію, [INFO]. Таким чином, загальний розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь неповнолітнього сина, утруднює матеріальний стан позивача, унеможливлює його утримувати неповнолітню доньку. Вирішуючи питання про розмір аліментів по суті, суд керується положеннями ст.ст. 182, 183, 192 СК України, і, зокрема враховує: - стан і матеріальне становище дітей, - матеріальне становище платника аліментів, який на даний час не працевлаштований, - наявність у позивача іншої неповнолітньої дитини. Таким чином, після постановки рішення про стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] суттєво змінився матеріальний та сімейний стан платника аліментів, виникли обставини, які унеможливлюють плату аліментів у раніше визначеному розмірі. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

В липні 2011 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 10.12.2010 року між ТОВ Ф.К. «Фінанс-Капіталь» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1186455, згідно з яким банк надав відповідачці кредит в розмірі 20\~000грн., для власних потреб, з остаточним поверненням кредиту не пізніше 10 червня 2012 року. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, відповідач всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредитам та нарахованим процентами, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.. Станом на 06.06.2011 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 27\~591 грн. 52 коп., загальної заборгованості за кредитом та 19\~252 грн. 11 коп. відсотки по кредиту 3\~930 грн. 75 коп., розмір пені 4\~408грн. 66 коп.. Просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ Ф.К. «Фінанас-Капіталь» заборгованість в сумі 27\~591,52грн., а також судові витрати: 275,00грн.- державне мито, 120 грн. 00 коп.- інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судове засідання представник позивача зявився, підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 10.12.2010 року між ТОВ Ф.К. «Фінанс-Капіталь» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1186455, згідно з яким банк надав відповідачці кредит в розмірі 20\~000грн., для власних потреб, з остаточним поверненням кредиту не пізніше 10 червня 2012 року. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, відповідач всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредитам та нарахованим процентами, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.. Станом на 06.06.2011 року загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем складає 27\~591 грн. 52 коп., загальної заборгованості за кредитом та 19\~252 грн. 11 коп. відсотки по кредиту 3\~930 грн. 75 коп., розмір пені 4\~408грн. 66 коп.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами то вразі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

14.10.2011 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, пояснюючи, що 05.12.2006 року між нею та відповідачкою був укладений договір довічного утримання, згідно з умовами якого, відповідачка зобов*язувалась довічно її утримувати, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядати, надавати необхідну грошову та іншу допомогу, підтримувати жиле приміщення у належному стані, а вона в свою чергу зобов*язалась передати їй у власність жилий будинок, розташований по вул. Комарова,3а у м. Волноваха Донецької області. Відповідачка після укладення договору порушила свої зобов*язання, не утримує її, не забезпечує харчами, ліками, одягом, не переймається увагою до її здоров*я і потреб. До листопада 2010 року вона самостійно піклувалась про себе, а з 04.11.2010 року була направлена для проживання та утримання до пансіонату для ветеранів війни та праці №1 у м. Маріуполь. Просить суд розірвати укладений між ними договір довічного утримання та повернути їй жилий будинок. Позивачка в судове засідання не з*явилась, надала письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представники позивачки підтримали позовні вимоги, на їх задоволенні наполягають. Відповідачка позов визнала у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 755 ч.1 п.1 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов*язків, незалежно від його вини. Як слідує із пояснень сторін, які підтверджуються матеріалами справи, між позивачкою та відповідачкою у відповідності із вимогами ст. 745 ЦК України, 05.12.2006 року було укладено письмовий договір довічного утримання, який було нотаріально посвідчено і який містить у собі певні обов*язки сторін. Позивачка свої обов*язки за цим договором виконала та передала у власність відповідачки свій жилий будинок, а відповідачка свої обов*язки перед нею не виконувала, що не заперечувалось і останньою у судовому засіданні. З 04.11.2010 року позивачка проживає у пансіонаті для ветерані війни та праці №1 м. Маріуполь, де і зареєстрована. Згідно із ст. 61 ЦПК України, обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 8 гр. 50 коп. та 37 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, оскільки заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 744, 745, 755, 756 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

В жовтні 2011 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Побірської сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказали, що 03 серпня 2004 року в с.Соболівка Теплицького району померла їх мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки(паю). Коли вони звернулись до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то виявилось, що шестимісячний строк, який передбачений законодавством України для подання заяви про прийняття спадщини, закінчився, тому їм відмовили у прийняті заяви про прийняття спадщини. Вважають, що вказаний строк пропущено ними з поважної причини, оскільки їм не було відомо про наявність сертифіката на земельну частку(пай), який було видано матері, про те, що [PERSON] мала право на землю, їм стало відомо тільки в липні 2011 року від працівників Побірської сільської ради. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, направили на адресу суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги просять задовольнити. Від відповідача Побірської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, вимоги [PERSON] та [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 03 серпня 2004 року в с.Соболівка Теплицького району Вінницької області померла [PERSON], після її смерті залишилось майно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] як доньки, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження та про укладення шлюбу. Позивачі до нотаріальної контори звернулися після спливу шестимісячного строку, який встановлено ст.1270 ЦК України, тому відповідно до постанови державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори їм було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи встановлені судом обставини, те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною і вважає можливим його продовжити. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що з відповідачем зареєструвала шлюб 10 червня 1991 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Однією сімєю проживали до травня 2010 року. Підставою припинення шлюбних відносин позивачка вказує відсутність взаєморозуміння, на підставі чого виникали свари, сім*я розпалася і зберегти її неможливо, на примирення позивачка не згодна, прізвище просила залишити [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився,належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 10 червня 1991 року, шлюб зареєстрований Володимирівською селищною радою Волноваського району Донецької області, актовий запис № 32. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, позивачка на примирення не згодна, зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно. На підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2006 року, який був зареєстрований в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 224. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO]. Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що фактично шлюбні відносини між ними розірвані з жовтня 2011 року. Позивачка вказає, що між нею та відповідачем склалися неприязні відносини. Причиною розладу у відносинах вважає непорозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та обов'язки, а також зловживання відповідачем алкогольними напоями, наполягає на розірванні з ним шлюбу, на примирення не згодна. Спір про розподіл майна не виникає. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу слухати у її відсутності, наполягала на задоволені позову. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу слухати у його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою. З'ясувавши думку сторін що до позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 22 квітня 2006 року в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 224 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - Віталія, [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами розірвані з жовтня 2011 року. Спір про розділ майна та місце проживання дитини не виникає, сторони наполягають на задоволені позову. При таких обставинах, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд вважає можливим розірвати зареєстрований шлюб між сторонами. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище сторін залишити без змін. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивачка звернулась в Ярмолинецький районний суд Хмельницької області із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. В заяві вказала, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Крім того, позивачка зазначила, що не працює, перебуває в декретній відпустці та здійснює догляд за дитиною, а тому також потребує коштів на своє утримання. Вищевказане змусило позивачку звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини заробітку, а також на своє утримання в розмірі 1/5 частини заробітку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, проте при визначенні розміру аліментів просив суд врахувати, що він має також зобов"язання по виплаті кредиту. Заслухавши сторони, дослідивши матеріли справи, суд приходить до наступного. Так, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав сторін та інших осіб. Крім визнання позову відповідачем, його обґрунтованість також підтверджується і іншими обставинами. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] її батьками вказано сторін. Згідно довідки виконкому Монастироцької сільської ради № 808 від 06.10.2011 року, неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, що визнається сторонами, а тому в силу ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується наказом відокремленого підрозділу вагонної дільниці станції Хмельницький № 1780 від 18.04.2011 року. Відповідач під час слухання справи будь-яких доказів відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу не представив. При визначені розміру стягнення аліментів суд враховує заявлений розмір позовних вимог, встановлений законодавством мінімальний розмір аліментів на дитину, те, що відповідач працює, має регулярний заробіток, а також має зобов"язання по виплаті кредиту, і вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 заробітку, і на утримання дружини в розмірі 1/6 заробітку щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

В поданій до суду заяві позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина [PERSON],[INFO] аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн.щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 1994 по 2001 роки перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON],[INFO]. Стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина.Вона здійснює догляд дитини.Розмір отримуваних нею доходів є недостатнім для забезпечення належних умов утримання та виховання сина. Вказує, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина,так як неофіційно працює по цивільно-правових договорах. В судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала в повному об'ємі, просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вважає запропонований позивачкою розмір аліментів необгрунтованим, суму аліментів - завищеною. Стверджує, що спроможний сплачувати аліменти в розмірі 300 грн. на сина щомісячно до досягнення ним повноліття. Вислухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Син [PERSON] є неповнолітнім, а тому потребує батьківської уваги та допомоги. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час позивачка працює, середньомісячний заробіток її становить 3720 грн./довідка про доходи №153 від 22.09.2011 року,видана Рівненською дистанцією електропостачання/,а тому самостійно забезпечити дитині нормальне матеріальне утримання не взмозі. Добровільної згоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач фізично здоровий, працездатний, з червня 2011 року працює в ТзОВ ,,РІЧ ЛЕНД,має незначний заробіток / довідка про доходи №130 від 21 жовтня 2011 року,видана ТзОВ ,,РІЧ ЛЕНД/.На даний час перебуває в іншому шлюбі,від якого має малолітню дитину.Має земельну ділянку розміром 0.15 га.Стягнень за виконавчими листами не проводиться,а тому він взмозі сплачувати на утримання дитини аліменти в твердій сумі. Доказів про те,що відповідач працює на різних роботах і має значні доходи позивачкою не предявлено суду,а судом їх не добуто. З врахуванням наведеного та враховуючи матеріальний стан відповідача,вік та стан здоровя дитини,суд приходить до висновку,що сума аліментів,яку просить стягнути позивачка на утримання сина є завищеними.Суд,вважає за можливе та доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі/так як на цьому наполягає позивачка і на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі згідний відповідач/ в розмірі 400 грн.щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В решті позову слід відмовити. Судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Outcome: approved