Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 12.07.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №539), посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з 2010 року, бажання продовжувати їх відсутнє, тому вона просить суд розірвати шлюб. Їх спільна неповнолітня дитина буде мешкати з нею. В судовому засіданні позивач вимоги, викладені в позові, підтримала та додатково суду пояснила, що шлюб у неї перший, спір про майно між нею та відповідачем відсутній, фактично не проживають однією сім'єю з 2010 року, так як між ними постійно відбувалися сварки на сімейно-побутовому ґрунті. Спільна дитина буде проживати з нею, відповідач буде приймати участь у її вихованні та утриманні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Ігоніна», яке було змінено під час державної реєстрації шлюбу між сторонами. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та суду пояснив, що шлюб у нього перший, після розірвання шлюбу їх спільна дитина буде проживати з матірю, а він буде приймати участь у її вихованні та утриманні. Спір про майно відсутній. На пропозицію суду про надання строку для примирення сторони категорично відмовилися, так як вважають, що відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя може негативно позначитися на їх інтересах та інтересах дитини. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про шлюб від 12.07.2008 року, серії 1-ЖС, №054799, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, встановлено, що 12.07.2008 року сторони уклали шлюб, про що було зроблено запис в книзі реєстрації шлюбів №539 (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження від 17.09.2009 року, серії 1-ЖС, №125498, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Судом також встановлено, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Згідно зі ст.111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати сторони прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні позивач просила не стягувати з відповідача сплачені нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи. Тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача зазначені судові витрати.

Outcome: approved