Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

У червні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок номер 82, який знаходиться в м. Новоград-Волинський, Житомирської області по вулиці Штепіна, який належав [PERSON]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28 грудня 2007 року в м. Новоград-Волинський померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку із господарськими будівлями номер 82 (колишній номер 66), який знаходиться в м. Новоград-Волинський, Житомирської області по вулиці Штепіна, в якому постійно проживала померла. За життя [PERSON] склала заповіт на даний будинок на його імя. Він є єдиним спадкоємцем [PERSON], інших спадкоємців немає. Постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у звязку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на вказаний будинок. [PERSON] за життя не оформила свідоцтва про право власності на вказаний будинок, однак він їй належав та був у її володінні, користуванні та розпорядженні. Оскільки він не в змозі оформити спадщину у встановленому законом порядку через нотаріальну контору, тому змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд, за письмовою згодою позивачки, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що по вул. Штепіна, 82, в м. Новограді-Волинському, Житомирської області знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями. Цей будинок було збудовано згідно дозволу на проведення будівельних робіт, виданого відділом архітектури виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради на підставі рішення №246 від 28 червня 1985 року та договору про надання земельної ділянки у користування (а.с.15). [PERSON] було надано дозвіл на виконання будівельних робіт по будівництву нового житлового будинку замість наявного старого. На підставі дозволу на проведення будівельних робіт будівництво вищевказаного будинку повинно було бути завершене в строк до 28 червня 1986 року та здане в експлуатацію, однак в експлуатацію житловий будинок не був зданий, про те були виконані всі роботи по його будівництву, згідно даних звідного оціночного акту по проведенню робіт та технічного паспорта на житловий будинок від 09 грудня 1991 року. (а.с.9-13,16). Таким чином згаданий будинок був побудований [PERSON] з дотриманням вимог чинного на час будівництва порядку забудови житлових будинків на земельній ділянці, відведеній забудовнику для цієї мети. Як видно із копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 28 грудня 2007 року (а.с.4), а спадщину після неї прийняв її онук [PERSON], якому вона заповіла вказаний будинок з надвірними будівлями згідно заповіту (а.с.8). Комунальне підприємство Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації надало довідку №879 від 12.05.2011 року про те, що право власності на житловий будинок по вул. Штепіна,82 в м. Новоград-Волинський, Житомирської області за [PERSON] не зареєстровано (а.с.20).У звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на цей житловий будинок на звернення позивача [PERSON] про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, державним нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, повязаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (а.с.21). Судом встановлено, що позивач після смерті [PERSON] прийняв спадщину, шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріуса. Тому, у випадку наявності позовних вимог про визнання факту володіння, управління і користування спадковим майном на праві власності, вказані вимоги могли б бути задоволені судом. У той же час, при відсутності доказів, які підтверджують право власності на вказаний житловий будинок померлої [PERSON], не може бути визнано право власності на зазначене спадкове майно за її онуком [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, докази подаються сторонами і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, аналізуючи встановлені докази по справі, суд приходить до переконання, що такі позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed