Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

В липні 2011 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 16241 гр. 14 коп. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що між ПАТ КБ ПриватБанкта [PERSON] було укладено кредитний договір № DOODRX00920112 від 20.09.2006 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1617 гр. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 вересня 2007 року. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 1249 грн. 24 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 6408 грн. 95 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 196 грн. 43 коп., пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за договором у сумі 7136 грн. 94 коп. Наряду з цим, у відповідності до п.п. 5.3 кредитного договору внаслідок порушення відповідачем строків платежів з грошового зобовязання нарахований штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, що в грошовому виражені складає: 500 грн. штраф, 749 грн. 58 коп. відсоткова складова. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності. Проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечував. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору № DOODRX00920112 від 20.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у сумі 1617 гр. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 20.09.2007 року, із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік. Однак, в порушення умов договору [PERSON] не сплачував суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № DOODRX00920112 від 20.09.2006 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанкомта [PERSON] встановив, що станом на 28 лютого 2011 року утворилась заборгованість на загальну суму 16241 грн. 14 коп., з них 1249 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом, 6408 грн. 95 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 196 грн. 43 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 7136 грн. 94 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, 500 грн. штраф, 749 грн. 58 коп. штраф відсоткову складову. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Як вбачається із розрахунку штрафу та пені, який суд перевірив та зазнав правильним, відповідно була нарахована пеня в сумі 7136 грн. 94 коп., штраф у сумі 500 грн., штраф відсоткову складову в сумі 749 грн. 58 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved