Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 10.10.2008 року помер [PERSON] [INFO], який проживав в [INFO]. [PERSON] не мав близьких родичів, проживав одиноко, а тому підприємство, яке очолює позивач, опікувалось життям [PERSON], надавало матеріальну допомогу, позивач особисто приймав участь у вирішенні проблем господарського характеру. 12 квітня 2007 року [PERSON] вчинив заповіт, за яким свою земельну ділянку на випадок смерті заповідала [PERSON] Оскільки позивач після похорон [PERSON] виїхав за межи України до сестри де проходив курс обстеження в приватній клініці, в установлений законом строк не звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, пропустив даний строк, і тому вимушений звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Представник відповідача сільський голова Вишнопільської сільської ради в судове засідання не зявився, однак в поданій заяві до суду позов визнала та просила суд слухати справу за відсутності представника сільської ради. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Згідно актового запису про смерть [PERSON], дійсно, 10.10.2008 року в віці 53 роки помер в с. Вишнопіль, Тальнівського району, Черкаської області. Згідно заповіту, складеного та посвідченого 12.04.2007 року, секретарем виконкому сільської ради с. Вишнопіль, Тальнівського району, Черкаської області [PERSON], дійсно, [PERSON], свою земельну ділянку розміром 2,54 га. на випадок смерті заповів [PERSON] Заповіт зареєстровано в реєстрі за №101. Відповідно положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкуванняп.24 „Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Представник позивача в судовому засіданні не надала суду доказів про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, також не було надано доказів того, що позивач на протязі більш як два роки перебував за межами України де проходив курс обстеження в приватній клініці. Крім того в судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово, після смерті [PERSON] 10.10.2008 року перебував в с. Вишнопіль, Тальнівського району. Так він особисто приймав участь у організації похорон [PERSON], яка померла 8 лютого 2010 року про що вказано в позовній заяві [PERSON] в справі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Виходячи з того, що з дня, коли помер [PERSON] пройшло майже два роки та те, що будь-яких обмежень для подачі заяви про прийняття спадщини не існувало і позивач мав реальну можливість подати її вчасно, об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення цих дій не існувало, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні вказаного позову. На підставі, ст. 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкуванняст.ст. 6, 10, 60, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed