Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою, посилаючись на те що, 16.01.2008 року між ПАТ [PERSON] є правонаступником ВАТ Банк Демарк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02-068, відповідно до якого позивачем було надано відповідачу [PERSON] кредит на суму 5500 (пять тисяч пятсот пятдесят) гривень, з кінцевим терміном погашення 15.01.2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконує зобовязання, внаслідок чого, станом на 22 жовтня 2010 року, утворилася заборгованість по кредитному договору № 02-068 від 16.01.2008 року в сумі 3599,83 грн. позивачем застосовано всі засоби для досудового вирішення спору, які не дали позитивного результату. В звязку з чим позивач змушений був звернутися з вищевказаним позовом до суду. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „Банк Демарк суму боргу за кредитним договором № 02-068 від 16.01.2008 року в розмірі 3599 гривень 83 копійки. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що після отримання кредиту відповідач особисто приходила у відділення банку на протязі шести місяців і сплачувала щомісячні платежі по кредиту. Після того як відповідач перестала сплачувати кредит, служба безпеки позивача прибула на місце роботи відповідача і [PERSON] добровільно написала заяву в бухгалтерію підприємства про щомісячне відрахування на погашення заборгованості за кредитом. На протязі 12 місяців платежі надходили щомісячно, але потім відповідач перестала перераховувати кошти за кредитом. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що відповідач дійсно бажала укласти з позивачем кредитний договір для чого здала всі необхідні документи для отримання кредиту, але кредит не отримувала. За кредитним договором особисто в банк не приходила для погашення щомісячних платежів. Заяву на імя керівника, де працювала про перерахунок з заробітної плати для щомісячного погашення заборгованості за кредитом в розмірі 318 грн. написала під тиском, а тому через рік відкликала заяву і перестала сплачувати кредит. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні показали, що [PERSON], 16.01.2008 року після збору необхідних документів оформила в Банку Демарккредитний договір №02-068 згідно якого отримала готівку в касі в сумі 5500 грн. До червня 2008 року, відповідач особисто гасила в касі Банку передбачену кредитним договором суму в рахунок погашення 2 кредиту. Після того, як відповідач перестала сплачувати передбачені договором платежі, представник служби безпеки позивача, виїхав по місцю роботи [PERSON], де вона 24.10.2008 року написала заяву на ім.я головного лікаря обласної лікарні ХОСПІС де вона працює про перерахунок з заробітної плати 318 грн. з 1по 10 число кожного місяця згідно кредитного договору №02-068 від 16.01.2008 року на розрахунковий рахунок Банку Демарк. Перерахування проводилися відповідно до платіжних доручень на протязі одного року з грудня 2008 року по грудень місяць 2009 року. Суд, заслухавши показання сторін, їх представників, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до кредитного договору № 02-068 від 16.01.2008 року укладеного між ПАТ Банк Демарк, який є правонаступником ВАТ Банк Демарк та [PERSON], позивачем було надано відповідачу [PERSON] кредит на суму 5500 (пять тисяч пятсот пятдесят) гривень, з кінцевим терміном погашення 15.01.2010 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно заяви на видачу готівки №02-068 від 16.01.2008 року, [PERSON] отримала на підставі паспорта в банку Демарк5500 грн., що посвідчила особистим підписом. Згідно заяв на переказ готівки за підписом [PERSON] від 14.03.2008 року, 01.04.2008 року, 25.05.2008 року13.06.2008 року, відповідач особисто перераховувала на рахунок позивача кредитну заборгованість за кредитним договором № 02-068 від 16.01.2008 року. Відповідно до копії заяви молодшої медсестри [PERSON], на ім.я головного лікаря обласної лікарні ХОСПІС [PERSON] від 24.10.2008 року, відповідач просила перераховувати з її заробітної плати 318 грн. з 1 по 10 число кожного місяця згідно кредитного договору № 02-068 від 16.01.2008 року і графіка погашення кредиту на розрахунковий рахунок банку Демарк. Згідно платіжних доручень з грудня 2008 року по грудень 2009 року щомісячно Херсонська обласна лікарня Хоспісперераховувала позивачу по 200 грн. за заявою [PERSON] згідно кредитного договору № 02-068 від 16.01.2008 року. Відповідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 02-068 від 16.01.2008 року, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] станом на 22.10.2010 року становить 3599 (три тисячі пятсот девяносто девять) гривень 83 копійки з яких: сума заборгованості за кредитом 2103 (дві тисячі сто три) гривні 39 копійок, заборгованість за відсотками по кредиту 439 (чотириста тридцять девять) гривень 10 копійок, пеня за порушення строку сплати кредиту 300 (триста) гривень 21 копійка, пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом 27 (двадцять сім) гривень 13 копійок, штраф за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом 510 (пятсот десять) гривень 00 копійок, заборгованість за щомісячною комісією 220 (двісті двадцять) гривень 00 копійок. Відповідно до ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитор) зобовязується надати гроші (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсоток. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст.1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений порядок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Дослідив та оцінив зібрані докази в сукупності, суд вважає, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором доведена належними доказами і позовні вимоги підлягають задоволенню. Невизнання відповідачем позовних вимог, суд розцінює як намагання ухилитися від сплати боргових зобовязань, так як 3 покази відповідача стосовно того, що вона не отримувала кредит, а заяву на перерахування заборгованості за кредитним договором написала під тиском працівників позивача спростовані в судовому засіданні дослідженими доказами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved