Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

В листопаді 2011 року [PERSON] звернулася із позовом про укладення з нею окремого договору найму житлового приміщення, а саме на кімнати №№ 806, 807 гуртожитку сімейного типу, який належить ДП «ВАТ «Миколаївпромсантехмонтаж» та розташований в будинку по вул.. Айвазовського, 6 в Корабельному районі м. Миколаєва (далі - гуртожиток). Вимоги позивача вмотивовані тим, що 06 лютого 2009 року з нею було укладено договір найму житлових приміщень, згідно якого її сімї із трьох осіб надані у користування кімната №№ 805, 806 та 807 гуртожитку. Кімнати №№ 806-807 являють собою єдину ізольовану квартиру загальною площею 37,7 кв.м. з окремим входом, коридором: та санвузлом. Кімната № 805 площею 13,7 кв.м. розташована поряд, але окремо і з входом з коридору гуртожитку. Після розлучення з відповідачем в 2010 році між сторонами виникають конфліктні ситуації, які унеможливлюють сумісне проживання колишнього подружжя та їх дитини в одній квартирі, тому позивач просить укласти окремі договори житлового найму, розділив особистий рахунок на два особистих рахунки, та надати у користування відповідачеві окрему житлову кімнату № 805, площею 13,7 кв.м. В зустрічній позовній заяві від 28 квітня 2011 року [PERSON], який не визнає позов [PERSON], просив постановити рішення про його вселення в кімнати №№ 806- 807, надання в його користування житлової кімнати № 807, площею 11,1 кв.м. з відкриттям окремого особового рахунку; коридор з санвузлом залишити в сумісному користуванні, а кімнату № 805 надати в користування позивачу та їх дитині. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], посилаючись на вимоги ст.. ст.. 63 та 104 ЖК України, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Представники третіх осіб, які не заявляли самостійних вимог, вважали позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] безпідставним, оскільки [PERSON] на підприємстві не працює та надання в його користування кімнати № 805 не буде порушувати право відповідача на житло в гуртожитку сімейного типу. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав та просив задовольнити його позовні вимоги по мотивам, викладеним в зустрічній позовній заяві. Дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку поясненням осіб, які брали участь у справі, суд знаходить позов [PERSON] безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Так, посилаючись на передбачене ст.. 104 ЖК України право на зміну умов найму житлового приміщення, позивач [PERSON] просить укласти з нею окремий договір житлового найму на кімнати №№ 806, 807 гуртожитку сімейного типу по вул.. Айвазовського, 6 в м. Миколаєві, а кімнату № 805 цього ж гуртожитку надати в користування відповідачу [PERSON] В сврю чергу [PERSON], з посиланням на своє право користуватися всім наданим його колишній сімї житлом, просить визначити порядок користування кімнатами |та надати в його користування ізольовану житлову кімнату № 807, площею 11,1 кв.м. з відкриттям окремого особистого рахунку та залишити коридор з санвузлом в спільному користуванні. Крім того, [PERSON] вимагає свого вселення саме в кімнату № 807 гуртожитку. Суд вважає, що вимоги позивача та зустрічні вимоги відповідача в частині укладення з ними на різних умовах окремих договорів житлового найму суперечать ст. 63 та ст.. 104 ЖК України, тому не можуть бути задоволені. В той же час, [PERSON], як колишній член сімї наймача, який на підставі ст.. 64 ЖК України користувався з наймачем рівними правами на житло та в силу конфліктних відносин з позивачем на цей час не може цими правами користуватися, підлягає вселенню в житло, де раніше проживав та не втратив на нього права. В процесі розгляду справи встановлено, що сторони до 29 жовтня 2010 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розлучення батьків дитина залишилася проживати із матірю. 01 листопада 2004 року між ДП ВАТ «Миколаївпромсантехмонтаж» - ЖКП «Добробут;» та [PERSON] укладений договір № 111 найму кімнати № 811 гуртожитку» строком на 11 місяців. В подальшому 20.09.2005 року та 29.09.2006 року між цими сторонами укладалися аналогічні договори (а.с. 37-39). Після працевлаштування [PERSON] в ЖКП «Добробут» з позивачем за первісним позовом і5.05.2007 року укладений договір № 309 по найму кімнати № 726 гуртожитку (а.с. 40), а з 06.02.2009 року - договори найму кімнат № 805-807, які надані сімї [PERSON] за рішенням наглядової ради ВАТ «Миколаївпросантехмонтаж» від 21 лютого 2008 року в порядку покращення житлових умов (а.с. 4,13). Із пояснень сторін та представлених фотознімків вбачається, що сторони в період сумісного проживання в кімнатах № 806, 807 гуртожитку провели суттєвий ремонт житлових приміщень та в результаті значного благоустрою житла стали проживати в окремій двокімнатній квартирі з усіма зручностями. В той же час, надана сторонам кімната № 805 використовувалась сімєю як господарське приміщення, яке, на думку суду, в силу свого розташування поряд з балконом спільного користування та відсутності елементарних зручностей як в самій кімнаті, так і на восьмому поверсі гуртожитку, не відповідає вимогам ст.. 63 ЖК України та не може бути обєктом окремого договору найму житлового приміщення. Крім того, надання у користування [PERSON] кімнати № 805 та фактичне його визнання таким, що втратив право користування благоустроєними кімнатами №№ 806 - 807, суттєво порушує право відповідача на житло, передбачене ст.. 64 ЖК України, та не відповідає вимогам-ст.. 104 ЖК України, яка регулює умови для зміни договору найму ЖИТЛОВОГО приміщення. За таких умов, позов [PERSON] не відповідає вимогам закону, тому не підлягає задоволенню. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] про вселення, на погляд суду ,є обгрунтованими та на підставі ст. 64 ЖК України підлягають задоволенню, оскільки сторони мають рівні права на житло та після розлучення із позивачем остання перешкоджає проживанню [PERSON] в кімнатах №№ 806-807 та вважає, що їх сумісне проживання неможливе. В той же час, безпідставними є також і вимоги [PERSON] про вселення кімнату № 807 та укладання з ним окремого договору житлового найму на зазначене житло. Із матеріалів справи, вбачається, що ізольована квартира, яка складається із житлових кімнат №№ 806,807 площею відповідно 16,6 та 11,1 кв.м., коридору та санвузлу, є обєктом-спільного користування сторін, тому колишній член сімї наймача може вимагають укладання з ним окремого договору житлового найму, якщо належна йому частина житлової площі може бути виділена у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. Встановлено, що на кожного із членів колишньої сімї припадає по 9,23 кв.м. житлової площі, тому, на погляд суду, виділення [PERSON] в гуртожитку ізольованої кімнати, площею 11,1 кв.м буде суттєво порушувати житлові права інших осіб, тобто колишньої дружини та доньки. Враховуючи те, що сторони не заявляли клопотання про розподіл судових витрат, суд вважає за можливе віднести їх за рахунок сторін.

Outcome: partial