Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

04 травня 2011 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовними вимогами про стягнення боргу за кредитом солідарно з [PERSON] та [PERSON] звернулась Кредитна спілка „Союз-Дніпро" м [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 13 січня 2009 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро", як кредитором, та [PERSON], як позичальником, був укладений кредитний договір № 37/09 про надання кредитних коштів у сумі 8596 гривень 00 копійок строком на 24 місяці, починаючи з 13 січня 2009 року по 12 січня 2011 року. За вказаним договором [PERSON] зобов'язалася повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за його користування. Відповідач [PERSON] являється членом КС Союз-Дніпроз оплатою вступного 20 гривень та обов'язкового пайового внесків в загальній сумі 40 гривень за прибутковим касовим ордером №1642 від 06 лютого 2007 року згідно її заяви від 05 лютого 2007 року та відповідно до протоколу [PERSON] №10 від 02 березня 2007 року про прийняття її до членів КС Союз-Дніпро. Кредит отриманий [PERSON] 13 січня 2009 року за видатковим касовим ордером № 192 від 13 січня 2009 року на суму 8596 гривень 00 копійок. [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 10 по 16 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, що складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий відповідачем [PERSON] до 12 січня 2011 року. Але вона неналежним чином виконувала свої зобов'язання, несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування і згідно уточнених позовних вимог остаточна заборгованість [PERSON] за кредитом №37/09 склала 12102 гривні. Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків користування кредитом і сум штрафних санкцій, був укладений договір поруки № 37/09 від 13 січня 2009 року між позивачем відповідачем [PERSON] та поручителем відповідачем [PERSON]. Відповідно до умов договору поруки відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов'язанням [PERSON]. Строк дії кредитного договору № 37/09 від 13 січня 2009 року закінчився 12 січня 2011 року. За зустрічними позовними вимогами [PERSON], вказує, що її згідно п.4.3 договору поруки №37/09 від 13.01.2009 року було ознайомлено з умовами кредитного договору, укладеного між [PERSON] та Кредитною спілкою"Союз-Дніпро" про надання грошових коштів у сумі 8596 гривень, але на строк з 13 січня 2009 року по 12 січня 2010 року. Саме на цей календарний термін повернення кредиту зг [PERSON] звернула увагу, коли підписувала договір поруки № 37/09 від 13.09-2009 року, вважаючи, що кредит надається на 1 рік. Згідно пункту 4.2. данного кредитного договору погашення заборгованості за договором здійснювалося щомісяця за графіком у період з 10 по 15 числа кожного наступного місяця, починаючи з лютого 2009 року по 12 січня 2010 року. Тобто пункт 1.1. кредитного договору № 37/їЙ9 від 13.01.2009 року, який регулює предмет договору [PERSON] вважає, як викладений протирічно і неможливим щодо висновку про те, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх суттєвих умов договору. Окрім того, пункту 4.1.2., який регулює порядок нарахування процентів, в тексті данного договору немає. Фактично позичальником [PERSON] було отримано 7000 гривень для ремонту будівлі, а 1596 гривень, котрі вона повернула позичальнику в день отримання кредиту в якості 18,56%, фактично не користувалася й нарахування процентів Кредитною Спілкою „Союз-Дніпро" повинно було розпочато з суми 7000 гривень. Відповідачем штучно завищено суму кредиту до 8596 гривень. [PERSON] просила суд визнати недійсними кредитний договір № 37/09 від 13.01.2009 року, укладений між Кредитною Спілкою" Союз-Дніпро" та [PERSON] та договір поруки №37/09 від 13.01.2009 року, укладений між [PERSON], Кредитною Спілкою"Союз-Дніпро" та [PERSON]. Позовні вимоги [PERSON] полягали в тому, що з укладеним його дружиною [PERSON] договором поруки № 37/09 від 13.01.2009 року, за яким вона стала поручителем [PERSON] перед Кредитною спілкою"Союз-Дніпро" по кредитному договору № 37/09 від 13.01.2009 року, він не згоден та вважає, що є підстави для визнання його недійсним, бо з [PERSON] він перебуває з 02.08.2003 року у зареєстрованому шлюбі, мають двох малолітніх дітей дітей: [PERSON], 28.12.2003 року та [PERSON], [INFO], проживають разом та ведуть спільне господарство і спільний бюджет. Відповідно до умов договору поруки № 37/09 від 13.01.2009 року поручитель [PERSON] відповідає перед Кредитною спілкою „Союз-Дніпро" як коштами, так і майном, які є їх спільною сумісною власністю. Зазначений правочин виходить за межі дрібного побутового договору і укладений дружиною без погодження з [PERSON], тому вважає, що є підстави для визнання договору поруки № 37/09 від 13.01.2009 року недійсним. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги КС „Союз-Дніпро" [PERSON] визнала повністю. Відповідачка [PERSON] висловилася проти задоволення вимог КС „Союз-Дніпро" і наполягає на задоволенні своїх позовних вимог до КС „Союз-Дніпро" про визнання правочину недійсним. Відповідач [PERSON] також заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Відповідачка [PERSON] ці позовні вимоги визнає повністю. Представники КС „Союз-Дніпро" на своїх позовних вимогах наполягали у повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] не визнали, як і позовні вимоги [PERSON]. Вислухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає позовні вимоги КС „Союз-Дніпро" до [PERSON] та [PERSON] підлягаючими задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно з ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Порука - це договір, за яким до обов'язку основного боржника додатково приєднано зобов'язання іншої особи, яка за нього поручається. Ст. 554 ЦК України передбачено, що у випадку порушення боржником зобов'язання, яке забезпечено порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому поручитель відповідає у тому ж об'ємі, як й боржник, в тому числі, відповідає за сплату відсотків, за відшкодування збитків, за сплату неустойки. Згідно діючого законодавства солідарна відповідальність передбачає, що кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, ст. 543 ЦК України. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Оскільки відповідач [PERSON] згідно з п.2.2 договору поруки № 37/09 від 13 січня 2009 року являється солідарним боржником, то вимоги КС „Союз-Дніпро" [PERSON] до неї є цілком законні та не суперечать чинному законодавству України, бо відповідач [PERSON] не виконує або неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним Договором 37/09 від 13 січня 2009 року і має заборгованість у розмірі 12102 гривні. Позивач КС „Союз-Дніпро"вправі вимагати виконання зобов'язань як від всіх відповідачів разом, так і від кожного з них окремо, як в цілому, так і в частині боргу. Для врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] направлялися претензії з вимогами погасити існуючу заборгованість, але відповідачі не виконали зобов'язань. Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Принцип забезпеченості кредиту означає наявність для захисту своїх інтересів, недопустимість збитків від неповернення боргу із-за неплатоспроможності боржника. Кредит видається також на принципі повернення, строковості та платності, що означає, що кредит може бути повернутий позичальником у встановлений в кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування, тобто сплатою відсотків. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на підставах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд приймає до уваги доводи позивачки [PERSON] у зустрічному позові про визнання договору №37/09 від 13 січня 2009 року у п.1.1 розділу І. „Предмет договору", укладеним між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та [PERSON] недійсним у частині посилання на нарахування процентів згідно п.4.1.2. вказаного договору, бо такий пункт у вказаному договорі взагалі відсутній. У цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Посилання ж [PERSON] на вимоги ч.і ст.215 ЦК України щодо недодержання в момент вчинення КС „Союз-Дніпро" вимог при наданні кредиту [PERSON] за змістом договору на 1 рік а за умовами на 24 місяці та у меншій сумі - 7000 гривень спростовуються показаннями самої позичальниці [PERSON], яка підтвердила одержання нею грошових коштів по кредитному договору №37/09 від КС „Союз-Дніпро" за видатковим касовим ордером у сумі 8596 гривень строком на 24 місяці та наявність згоди [PERSON] бути у вказаному договорі поручителем. Кредитний договір №37/09 від 13 січня 2009 року, укладений між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" [PERSON] та [PERSON] та договір поруки №37/09 від 13 січня 2009 року, укладений між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст.202 ЦК України, є двосторонніми правочинами, спрямованим на набуття сторонами цивільних прав та обов'язків. Судом достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти і зобов'язалася їх повернути протягом 24 місяців, а відповідачка [PERSON] поручилася за виконання [PERSON] усіх зобов'язань по договору. Договори були підписані усіма учасниками, що є прямим волевиявленням, яке відповідає вимогам ст.203 ЦК України. Згідно ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд виходить з того, що його посилання на ст.65 СК України, за якою дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, а при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, не може бути прийняте судом до уваги. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Згідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Отже, суд вважає, що відповідно до умов договору поруки № 37/09 від 13.01.2009 року поручитель [PERSON] відповідає перед Кредитною спілкою „Союз-Дніпро", як гарант за порушення зобов'язання [PERSON] і цей договір не може розглядатися, як угода розпорядження майном, бо договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших сторін, крім сторін договору. З цих підстав посилання [PERSON] на те, що [PERSON], як дружина відповідає як коштами, так і майном, які є спільною сумісною власністю подружжя, бо договір поруки виходить за межі дрібного побутового договору і укладений [PERSON] без погодження з [PERSON]С, як чоловіком та визнання з цих вимог договору поруки № 37/09 від 13.01.2009 року недійсним являються безпідставними, а їх мотивація відноситься до регулювання особистих немайнових та майнових прав та обов'язків подружжя, оскільки розпоряджатися майном подружжя можна, лише маючи письмову згоду другого з подружжя, з його нотаріально завіреним підписом. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки Союз-Дніпро, М.[PERSON], вулиця К. Лібкнехта,49 борг за кредитним договором №37/09 від 13 січня 2009 року у сумі 12102 (дванадцять тисяч сто дві)гривні 00 копійок та судові витрати у справі по сплаті державного мита у розмірі 121 гривня та сплаті витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу у розмірі - 120 гривень, а всього 12343(дванадцять тисяч триста сорок три) гривні.

Outcome: partial