Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Західінкомбанк»звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсним договору банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті № 2/ВДБ-646.03 від 13 лютого 2009 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Західінкомбанк». В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 13.02.2009 року між ТзОВ КБ «Західінкомбанк»(зараз ПАТ «Західінкомбанк») в особі керуючого Львівської філії [PERSON] та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті № 2/ВДБ-646.03 строком на 1 місяць і 1 день. Додатковою угодою № 1 від 30.09.2010 року термін дії договору продовжено на 1 місяць і 1 день. Просить визнати недійсним Договір від 13.02.2009 року, оскільки він не відповідає і суперечить вимогам чинного законодавства. Так, Постановою Правління Національного банку України від 12.02.2009 року № 68 призначено тимчасову адміністрацію в ТзОВ КБ «Західінкомбанк»строком на 1 рік –з 13.02.2009 року до 12.02.2010 року та введено мораторій на строк 6 місяців - з 13.02.2009 року до 12.08.2009 року. Постановою Правління НБУ № 450 від 05.08.2009 року дію мораторію продовжено до 12.02.2010 року. Відтак, на підставі ст. 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність»з моменту призначення тимчасового адміністратора укладати та підписувати будь-які договори у банку міг лише тимчасовий адміністратор, а усі угоди укладені керівниками банку після призначення тимчасового адміністратора є недійсними з моменту укладення. Таким чином, у керуючого Львівською філією [PERSON], що підписував оспорюваний договір не було відповідних прав на укладення та підписання договору з відповідачем. Відповідно до ст. ст. 215, 203 ч.2 ЦК України, ст. 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність»просить визнати недійсним договір банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті № 2/ВДБ-646.03 від 13 лютого 2009 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов з викладених в ньому мотивів. Додатково пояснила, що після внесення [PERSON] вкладу в іноземній валюті, жодних коштів їй не повернуто, тому позивач усвідомлює правові наслідки недійсності правочину та не заперечує проти приведення сторін договору до попереднього стану. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також заперечення, в яких вказала, що при підписанні оспорюваного договору керуючий філією [PERSON] представляв документи, які засвідчували його повноваження на укладення та підписання договору, вважає, що шляхом подачі позовної заяви банк затягує повернення коштів вкладнику. Просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши письмові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 2009 року між ТзОВ КБ «Західінкомбанк»(на даний час правонаступник - ПАТ «Західінкомбанк») в особі керуючого Львівської філії [PERSON] та [PERSON] укладено договір банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті № 2/ВДБ-646.03 строком на 1 місяць і 1 день, який додатковою угодою № 1 від 30.09.10р. продовжено на 1 місяць 1 день (а.с.5-31,34-37). Згідно умов договору вкладник [PERSON] передала банку на депозитний вклад грошові кошти в сумі 156 235,71 євро, які банк зобов’язувався їй повернути з нарахованими та сплаченими відсотками. У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України (в редакції чинній на час укладення договору) встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно із ст. 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність»визначено, що з дня призначення тимчасового адміністратора повноваження загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) банку переходять до тимчасового адміністратора. Угоди, укладені керівниками банку після призначення тимчасового адміністратора, є недійсними з моменту укладення. Як встановлено в судовому засіданні, Постановою Правління Національного банку України № 68 від 12.02.2009 року призначено в ТзОВ КБ «Західінкомбанк»тимчасову адміністрацію строком на один рік –з 13.02.2009 року до 12.02.2010 року, з цього часу (13.02.09р.) призначено тимчасового адміністратора незалежного експерта [PERSON] та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на шість місяців - з 13.02.2009 року до 12.08.2009 року. Постановою Правління НБУ № 450 від 05.08.2009 року дію мораторію продовжено до 12.02.2010 року (а.с.32,33). Таким чином, на час укладення та підписання оспорюваного договору –13 лютого 2009 року в ТзОВ КБ «Західінкомбанк»діяла тимчасова адміністрація та всі повноваження, в тому числі укладення та підписання угод, перейшли до тимчасового адміністратора Малютіної В.А. Натомість оспорюваний договір підписав керуючий Львівською філією банку [PERSON] згідно довіреності № 1244 від 25.05.07р., хоча у зв’язку з призначенням тимчасового адміністратора з 13.02.2009 року його повноваження припинилися, а відтак він підписав договір за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 215, ч.2 ст. 203 ЦК України, ст. 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність»слід визнати недійсним договір банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті № 2/ВДБ-646.03 від 13 лютого 2009 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Західінкомбанк». У відповідності до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати правові наслідки недійсності правочину та повернути сторони в первісний стан, оскільки відповідачу не повернуто її вклад в іноземній валюті в розмірі 156 235,71 євро. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує судові витрати з відповідача та враховує, що на час пред’явлення позову судовий збір у справах немайнового характеру становив 94,10 грн., а тому саме ця сума судового збору підлягає стягненню на користь ПАТ «Західінкомбанк»(а.с.4).

Outcome: approved