Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-02 00:00:00

13.07.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у звязку з продовженням навчання в розмірі ? частки його заробітку до досягнення ним 23 років. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач є його батьком, проживає окремо від позивача та його матері [PERSON] Всі витрати, повязані з навчанням, харчуванням та придбанням одягу несе [PERSON] Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач навчається на денному відділенні Вознесенського професійного аграрного ліцею за спеціальністю «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва» на другому курсі. Тому позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно з 13.07.2011 року до 30.06.2012 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, розуміючи свій обовязок утримувати дитину при цьому зазначав, що не має можливості сплачувати аліменти, оскільки має на утриманні непрацездатну матір, яка потребує лікування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-ЖД №420943, виданим 22.09.1993 року. Згідно довідки Вознесенського професійного аграрного ліцею від 31.03.2011 року №126 [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання за спеціальністю «тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва» і термін навчання до 30.06.2012 року. Навчання є безоплатним, крім цього позивач отримує стипендію в розмірі 130 грн. щомісячно (відповідно до довідки Вознесенського професійного аграрного ліцею №205 від 08.07.2011 року). У відповідності зі ст. 199 СК України якщо повнолітня донька, син продовжує навчання в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 200 СК України за рішенням суду кошти на утримання повнолітньої дитини визначаються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тощо. З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що [PERSON] працює у ПАТ «Втормет», його заробітна плата за період з січня по червень 2011 року в сумі складає 13005,21 грн. [PERSON] працездатна особа, на обліку у лікаря не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживає разом з матірю, яка працює, має статус «дитина війни», перебуває на обліку у лікаря-терапевта. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що аліменти на утримання повнолітнього сина слід стягувати в частці від заробітку відповідача, а саме 1/6 частина його доходу, починаючи з дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В той же час суд не погоджується з вимогами позивача щодо визначення мінімального розміру аліментів, яке підлягає стягненню з платника, а саме 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вказана норма може застосовуватися лише до вимог про стягнення аліментів на утримання дітей. Разом з тим ч. 1 ст. 6 СК України вказує на те, що правовий статус дитини має особа лише до досягнення нею повноліття. Тому, вказані вимоги не ґрунтуються на Законі. Враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. 5 ст. 4 Декрету КМ України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 з відповідача на користь бюджету м. Вознесенська підлягають стягненню також 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial