Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та ПрАТ Акціонерна страхова компанія Інтертрансполіспро відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги, з врахуванням уточнень (а.с.60-62), обґрунтовувались тим, що 04 квітня 2011 року у м. Києві по вул. Луговій сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача, вартість відновлювальних робіт якого становить 8450 грн. 87 коп. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2011 року винною особою у скоєнні ДТП визнано [PERSON] ПрАТ АСК Інтертрансполіс, де застраховано цивільну відповідальність [PERSON], позивачу частково виплачено страхове відшкодування у розмірі 2500 грн. Від сплати страхового відшкодування в повному обсязі страхова компанія ухиляється, посилаючись на відсутність грошових коштів. На підставі викладеного позивач просить стягнути з страхової компанії 5950 грн. 87 коп. недоплаченого страхового відшкодування, 500 грн вартості проведеної експертизи та 800 грн. витрат на правову допомогу. Також позивач просила стягнути з [PERSON], як особи, винної в ДТП, 1000 грн. франшизи, передбаченої договором обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів. Крім того вказала, що внаслідок неправомірних дій відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що під час ДТП виникли психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань. Крім того позивач перенесла нервовий струс, втратила душевний спокій, в неї зявились головні болі, безсоння та виник страх перед поїздками в автомобілі. Також внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач змушена була витрачати час на поїздки до ДАІ та страхову компанію. Вказаними діями їй спричинено моральну шкоду в розмірі 5000 грн., яку вона просить стягнути з обох відповідачів, зокрема 2550 грн. зі страхової компанії та 2450 з [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2011 року [PERSON] визнано винною у скоєнні ДТП, яке сталося 04 квітня 2011 року о 14 год 00 хв. у м. Києві по вул. Луговій, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль [NUMBER], належний позивачу. Згідно Звіту про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу № 14/04/11 від 06 квітня 2011 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], належного [PERSON], становить 8450 грн. 87 коп. Вказану оцінку, вартістю 500 грн., було проведено на замовлення власника транспортного засобу. Сплата позивачем 500 грн. за проведення оцінки вартості матеріального збитку підтверджується товарним чеком № 14-04 від 06 квітня 2011 року. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.3 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Судом встановлено, що відповідно до Полісу № АА/2016703 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правову відповідальність [PERSON] (Страхувальник) застраховано ЗАТ АСК ІнтерТрансПоліс, найменування якого змінено на ПрАТ Акціонерна страхова компанія Інтертрансполіс(Страховик). Термін дії полісу встановлено з 12 лютого 2011 року по 11 лютого 2012 року. Тобто вказаний поліс був чинним на час скоєння [PERSON] ДТП 04 квітня 2011 року. Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що після настання страхового випадку позивач у встановленому Законом порядку звернулася з заявою до ЗАТ АСК ІнтерТрансПоліс про виплату страхового відшкодування. Страхова компанія частково сплатила страхове відшкодування, перерахувавши за вказівкою позивача 2500 грн. на рахунок приватного підприємця [PERSON], що підтверджується платіжними дорученнями №1829 від 04 жовтня 2011 року, №1829 від 20 вересня 2011 року, № 1420 від 02 серпня 2011 року, №1151 від 13 липня 2011 року, заявою цього приватного підприємця та виписками з його особового рахунку. В подальшому, як вбачається з пояснень позивача, страхова компанія почала ухилятися від виконання свого обовязку щодо виплати страхового відшкодування. Згідно пункту 12.1 ст.12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Полісом № АА/2016703 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено розмір франшизи, який становить 1000 грн. Вказана сума не підлягає сплаті страховою компанією, і підлягає стягненню з особи, винної у скоєнні ДТП [PERSON] Таким чином, враховуючи, що цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON] застраховано у встановленому законом порядку, матеріальна шкода, заподіяна майну позивача, за винятком суми франшизи, підлягає відшкодуванню страховою компанією. Отже на користь позивача з страхової компанії слід стягнути суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 4950 грн. 87 коп. (8450 грн. 87 коп. 2500 грн. (сплачене відшкодування) 1000 грн. (франшиза)). Пунктами 34.2-34.3 ст.34 Закону визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як вбачається з матеріалів справи, позивач за власний рахунок провела дослідження для встановлення вартості відновлення транспортного засобу після ДТП. Страхова компанія не надала суду доказів проведення оцінки вартості збитків, нанесених позивачу внаслідок пошкодження її транспортного засобу. Отже, зі страхової компанії, відповідно до ст.34 Закону, підлягає стягненню на користь позивача 500 грн. витрат, понесених у звязку з оцінкою вартості матеріального збитку. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна (п.п.1, 2, 3 ч.2 вказаної статті). Відповідно до ст.22 Закону страховиком потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок пошкодження її автомобіля в результаті ДТП, оскільки пошкодження сталося з вини відповідача [PERSON], позивач була змушена звертатися до органів ДАІ, проводити за власний рахунок експертизу транспортного засобу та ремонтувати автомобіль, що позначилося на ритмі життя позивача, призвело до понесення додаткових витрат та негативно позначилося на моральному та емоційному стані позивача. Разом з тим суд приходить до висновку, що оскільки моральну шкоду заподіяно у звязку із пошкодженням майна потерпілої особи, вказана моральна шкода, відповідно до положень ст.22 Закону підлягає стягненню з особи, з вини якої сталася ДТП [PERSON] У звязку з вищевикладеним з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: зі страхової компанії 159 грн. 03 коп. судового збору (виходячи з того, що зі страхової компанії на користь позивача стягується загальна сума у розмірі 5450 грн. 87 коп.); з [PERSON] 94 грн. 10 коп. судового збору у звязку з задоволенням позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди та 29 грн. 17 коп. судового збору у звязку з задоволенням позовних вимог про стягнення франшизи. Також, підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. згідно квитанцій № 652 від 30 листопада 2011 року та №46 від 30 січня 2012 року. Суд вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах по 400 грн., оскільки дії відповідачів в однаковій мірі спричинили необхідність звернення позивача до суду. Вказаний розмір відшкодування витрат на правову допомогу не перевищує розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, передбачений ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Враховуючи викладене,

Outcome: partial