Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат в сумі 18110,77 грн., повязаних з відшкодуванням майнової шкоди, завданої відповідачем пошкодженням автомобіля марки „Audi-100, номерний знак 1952 АР-1, посилаючись на обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини [PERSON] 11 серпня 2009 року на 323 км а/д Київ-Ковель. Просив стягнути з відповідача 2539,45 грн.. інфляційних та річних, 1580 грн. поточних витрат та 2342 грн. 30 коп. понесених судових витрат, а всього суму 24572,52 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду письмові заперечення, в яких позову не визнав, не заперечуючи обставин дорожньої пригоди, вважає розмір відшкодування завищеним, при проведенні оцінки автомобіля присутнім не був, є непрацюючим, просив слухання справи відкласти, оскільки перебуває на сезонних роботах в іншій місцевості. Поважність причин неявки в судове засідання відповідачем не доведена, судова повістка згідно поштового повідомлення вручена відповідачеві особисто за зареєстрованим місцем проживання в [INFO] 22 лютого 2012 року, будь-яких даних про виїзд за межі району відповідач не надав, а тому немає підстав відкладати розгляду справи; суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наданих доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Факт вчинення [PERSON] неправомірних діянь, які спричинили пошкодження транспортного засобу, підтверджується постановою судді Сарненського районного суду від 28 вересня 2009 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 139 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. З постанови вбачається, що [PERSON] 11 серпня 2009 року о 19 годині 30 хвилин на 323 км а/д Київ-Ковель, керуючи автомобілем, виїхав на головну дорогу, не надав переваги в русі іншому транспортному засобу, допустивши зіткнення з автомобілем марки „Audi-100, номерний знак 1952 АР-1, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана постанова від 28 вересня 2009 року, якою встановлені обставини вчинення [PERSON] порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, є у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України обовязковою для висновку про цивільно-правові наслідки дій відповідача з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони відповідачем. У відповідності до вимог статті 22 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснює оплату послуг аварійних комісарів. Наявність у потерпілого [PERSON] правових підстав для відшкодування позивачем майнової шкоди підтверджується копією міжнародного полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності „Зелена карта, відповідач не заперечував обставин відсутності у нього страхування своєї цивільно-правової відповідальності. На підставі звіту № 165П від 7 вересня 2009 року про визначення матеріального збитку внаслідок ДТП, заподіяного власнику автомобіля марки „Audi-100, номерний знак 1952 АР-1, вартість збитку становила 20576 грн. 79 коп. 24 листопада 2009 року позивачем була здійснена виплата відшкодування потерпілій внаслідок ДТП особі в сумі 18110 грн. 77 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 4438. Статтею 1191 ЦК України, ст. 38 Закону № 1961-IV визначене право позивача на зворотну вимогу (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 9 листопада 2009 року та 3 лютого 2010 року позивачем були понесені витрати на оплату послуг аварійних комісарів в сумі 1380 грн. та 200 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №№ 4172 та 425 відповідно. Письмовою вимогою від 26 січня 2010 року позивач попередив відповідача про необхідність відшкодування понесених витрат. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про прострочення відповідачем визначеного Законом № 1961-IV грошового зобовязання з часу отримання відповідної вимоги та про наявність визначених ст.ст. 11, 623-625 ЦК України правових підстав для стягнення з відповідача 1725 грн. 21 коп. інфляційних та 814 грн. 24 коп. річних від простроченої суми. Доведеними є також вимоги позивача про відшкодування на його користь з відповідача понесених судових витрат в сумі 2342 грн. 30 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 623-625, 1191, 1193 ЦК України,

Outcome: approved