Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради мотивуючи тим, що 05.06.2009 року помер його батько [PERSON], позивач у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців першої черги немає, 16.04.2010 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], але спадкодавцю було передано у приватну власність земельну ділянку в СТ «Архітектор» під № 29 розміром 0,0400 га, на цю ділянку на імя спадкодавця видано державний акт, але нотаріусом земельна ділянка не включена до спадкового майна, оскільки державний акт зареєстровано після смерті батька позивача, а тому позивач просив суд визнати за ним право на спадщину після померлого батька, а саме: на земельну ділянку в СТ «Архітектор» під № 29 площею 0,0400 га, яка була передана у приватну власність [PERSON] рішенням Білоцерківської міської ради від 19.03.2009 року за № 1011. В суді представник позивача за довіреністю підтримав позовні вимоги. На підставі ухвали суду від 14.10.2011 року по справі було проведено заміну відповідача на належного-Білоцерківську міську раду і залучено до участі в розгляді даної справи в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] товариство «Архітектор». Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі представника відповідача до суду не надходило, а тому за згодою представника позивача на підставі ст..ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі представника Білоцерківської міської ради. Представник Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори як 3-ї особи по справі до суду не зявився, але до суду надано листа щодо розгляду справи без участі представника нотаріальної контори. Голова СТ «Архітектор» як 3-ї особи, не заперечує в суді щодо задоволення позову, оскільки батько позивача був членом СТ «Архітектор», мав земельну ділянку, яку йому, як і решті членів товариства було передано у приватну власність. Заслухавши пояснення представника позивача, представника 3-ї особи, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 5 червня 2009 року помер [PERSON] батько позивача, що стверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження позивача. З матеріалів справи також вбачається, що заповіту померлий не залишив, а позивач, як син померлого, є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з розяснення державного нотаріуса Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 03.10.2011 року, позивачу фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0400 га для ведення садівництва, що розташована в СТ « Архітектор », ділянка № 29 в м.Білій Церкві, оскільки правовстановлювальний документ-державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий та зареєстрований на імя [PERSON] 22.01.2010 року, тобто, після його смерті. Судом встановлено, що 16.04.2010 року державним нотаріусом [PERSON] на імя [PERSON] було оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 05.06.2009 року [PERSON] на квартиру під № 33 по вул..Турчанінова,25 в м.Білій Церкві, що слідує з копії вказаного свідоцтва. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] був членом СТ «Архітектор», за рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23.12.1999 року за № 383 йому передано у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0406 га, також на його імя було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 843274 площею 0,0400 га, яка розташована в СТ « Архітектор », діл. № 29 в м.Білій Церкві Київської області, на підставі рішення Білоцерківської міської ради 44 сесії 5 скликання № 1011 від 19.03.2009 року, цільове призначення-для ведення садівництва, вказаний державний акт було зареєстровано у встановленому законом порядку 18.01.2010 року, тобто, після смерті [PERSON] Наведене стверджується копією державного акта, копією рішення від 23.12.1999 року. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст.35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Землі загального користування садівницького товариства є його власністю. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами та іншими обєктами загального користування. Приватизація земельної ділянки громадянином\~ членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Відповідно до ст..1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як розяснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст..126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Як встановлено судом, на імя спадкодавця було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0400 га, що розташована в м.Білій Церкві, але цей акт не пройшов державну реєстрацію за життя спадкодавця, тобто, спадкодавець не набув права власності на вказану земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства, а тому спадкоємці не мають можливості оформити спадщину на земельну ділянку. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вказано вище, позивач, як спадкоємець [PERSON], позбавлений на даний час можливості оформити спадщину на земельну ділянку із-за відсутності правовстановлюючого документа, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя спадкодавця, не було зареєстровано за його життя у визначеному законом порядку, акт пройшов державну реєстрацію після смерті [PERSON] Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обовязковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано вище в рішенні, батько позивача набув певних майнових прав на спірну земельну ділянку. А оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], сам позивач не є членом СТ «Архітектор», не спадкує майна у товаристві, тобто, він взагалі позбавлений можливості оформити спадкові права на земельну ділянку для ведення садівництва, а тому суд вважає за можливе визнати за ним право в порядку спадкування за законом після померлого батька на земельну ділянку, оскільки інший порядок для набуття позивачем права на вказану земельну ділянку законодавством не визначений. А оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі такого свідоцтва, то суд вважає за можливе визнати за ним право в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0400 га на території м.Білої Церкви, оскільки інший порядок для набуття позивачем права на вказану земельну ділянку законодавством не визначений. При зверненні позивачем до суду сплачено судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн., але необхідно доплатити 83 грн. як із позовів майнового характеру, а тому за згодою представника позивача ці витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved