Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство теплових мереж Черкаситеплокомуненерго звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу в сумі 4030 грн. 76 коп., мотивуючи тим , що станом на 01.09.2011 року відповідачі, внаслідок несплати грошових коштів, за спожиту теплову енергію заборгувала КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» грошову суму в розмірі 3937 грн. 34 коп., яку просить стягнути з відповідачів. Також просить стягнути з відповідачів інфляційні збитки в сумі 66,71 грн., та 3% річних в сумі 26,71 грн. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав, але зменшив суму наявного боргу, оскільки відповідачі на момент розгляду в суді справи, частково сплатили борг. Просив задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідачів на користь позивача 3372 грн. 82 коп. Крім того, просив стягнути з відповідачів 66,71 грн. інфляційні збитки, 26,71 грн. 3% річних, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30грн. на користь позивача, а судовий збір в сумі 51грн. в дохід держави. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала проти стягнення з них заборгованості в сумі 3372 грн. 82 коп. Заперечила проти стягнення з них інфляційних в сумі 66,71 грн. та 3% річних в сумі 26,71 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: положеннями ст.ст. 67, 68 ЖК України, п.п.14,17,35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992р. №572 передбачено, що плата за користування тепловою енергією власниками квартир (будинків), наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов»язку (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов»язаними доти, доки їхній обов»язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, неправомірними діями відповідачів нанесена шкода підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов»язання перед бюджетом, що впливає на якість наданих послуг, а тому відповідачі повинні сплатити борг позивачу в сумі 3372 грн. 82 коп. за спожиту теплову енергію. В частині позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних в розмірі 66,71 грн., останні не підлягають до задоволення, оскільки встановлено, що у сторін виникли правовідносини з приводу надання послуг по теплопостачанню, тобто комунальних послуг, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 згаданого закону споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Пунктом 10 ч.3 ст. 20 цього ж закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені в установлених законом чи договором розмірах. Таким чином їх стягнення не передбачено вказаним законодавством для даного виду правовідносин. Крім того, не підлягають до задоволення вимоги щодо стягнення з відповідачів 3% річних в сумі 26,71 грн., оскільки таке стягнення не передбачено законом та договором. Посилання представника позивача в судовому засіданні на необхідність застосування положень ст. 625 ЦК України щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних, - є необгрунтованими та безпідставними, оскільки вказані норми закону не регулюють дані правовідносини. Крім того, цивільно-процесуальне законодавство лише визначає процедуру розгляду та вирішення цивільних справ і норми, які набули чинності з 03.08.2010р. Крім того, з відповідачів, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути судові витрати: на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30грн. та в дохід держави державне мито в сумі 51грн. Враховуючи вище викладене ,

Outcome: partial