Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по вул.Артема, 23 в с.Мала Рогозянка Золочівського району, укладений 25.04.2010 року між нею та [PERSON], померлою 03.07.2010 року. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що даний будинок на праві приватної власності належав [PERSON], з якою за життя вона й уклала угоду щодо купівлі-продажу домоволодіння. На підтвердження укладеної угоди вона передала [PERSON] обумовлену суму, отримавши всю документацію на будинок та ключі, про що остання надала розписку. Але нотаріально посвідчити угоду вони не встигли, оскільки [PERSON] виїхала до Білорусії, де й померла. Згодом з"ясувалося, що [PERSON] за життя залишила заповіт, за яким все своє майно заповідала синові - [PERSON] Від відповідача [PERSON] надійшло письмове клопотання про згоду з позовними вимогами та про розгляд справи за його відсутності. Також він підтвердив, що його матір за життя продала свій будинок в с.М.Рогозянка. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. На підставі свідоцтва про право власності від 23.11.1988 року, виданого виконкомом Малорогозянської сільської ради, [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул.Артема, 23 в с.Мала Рогозянка Золочівського району (а.с.13). Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязує передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязує прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну горошову суму. З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2010 року [PERSON] надала [PERSON] розписку про отримання від останньої грошових коштів за належне їй домоволодіння, розташовне по вул.Артема, 23 в с.М.Рогозянка, в рахунок подальшого укладення договору купівлі-продажу (а.с.12). [PERSON] померла 03.07.2010 року в м.Брест республіки Білорусь (а.с.11). За життя [PERSON] склала заповіт, за яким все належне їй майно заповідала синові - [PERSON] (а.с.10). Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно вимог ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З умов угоди вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленість щодо умов договору та відбулося фактичне його виконання, оскільки однією стороною отримано кошти, а іншою будинок. Укладену угоду сином померлої не оскаржено, з угодою він згоден. Відповідно до ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved