Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

25.07.2011 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (далі ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, у розмірі 10\~774.19 грн., за кредитним договором, який було укладено між ВАТ «Ві Ей [PERSON]» та [PERSON], на суму 5 100.00 грн., з кінцевим терміном повернення до 07.09.2011 року і стягнути з відповідача понесені судові витрати при зверненні до суду в сумі 227.74 грн. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору, шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника [PERSON], відкритий у ВАТ «Ві Ей БІ [PERSON]». Відповідач не виконав умови договору, не сплатив позичальнику борг та заборгованість по процентам за користування кредитом, а тому позивач ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» просить суд стягнути з відповідача-боржника 4\~902.07 грн., заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3\~179.51 грн., комісії за РО 1620.10 грн., плати за пропуск платежів (штраф) 1072.54 грн., а всього на загальну суму 10\~774.19 грн., та 227.74 грн., понесених витрат при зверненні до суду. Від представника, за дорученням ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача на підставі доказів наданих до позовної заяви. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник заявлені позовні вимоги позивача не визнали надавши пояснення про те, що кредитний договір № 406/1 від 08.09.2008 року, який було додано до позовної заяви позивачем, повинен був регулювати правовідносини, які б виникли між [PERSON], та Відкритим акціонерним товариством «Ві Ей [PERSON]» за умови дотримання кредитодавцем та позичальником вимог, встановлених ст.203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Як зазначає представник відповідача, ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» не є стороною правовідносин, що виникли на підставі кредитного договору № 406/1 від 08.09.2008 року на який товариство посилається у позові, до того ж у тексті кредитного договору немає жодної згадки про позивача, хоча зазначений кредитний договір скріплено печаткою ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]», а по тексту кредитного договору кредитодавцем є ВАТ «Ві Ей [PERSON]». [PERSON], з ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]» не перебуває у жодних правовідносинах, у тому числі і договірних, а на день розгляду справи не існує будь-яких підстав, які б слугували виникненню між [PERSON], та ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]» цивільних прав та обовязків. Діями [PERSON], не було завдано шкоди позивачу. ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]» та ВАТ «Ві Ей [PERSON]» є різними банківськими установами. Позивачем не надано до суду доказів про те, що ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]» і ВАТ «Ві Ей [PERSON]» це одна і таж юридична особа. У звязку з чим вважають позовні вимоги ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]» до відповідача [PERSON], є безпідставними, оскільки між позивачем та відповідачем не укладався кредитний договір. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 08.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Ві Ей [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 406/1 про надання [PERSON], споживчого кредиту в сумі 5100.00 грн. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору, шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника [PERSON], відкритий у ВАТ «Ві Ей БІ [PERSON]». Відповідно до кредитного договору [PERSON], зобовязувався повертати кредит та відсотки у встановленому у договорі порядку до 07.09.2011 року. Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами: так, відповідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу ЦК України; відповідно до ст.530 ЦК України слідує , що якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ); відповідно до ст.536 ЦК України слідує, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Крім того ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання ). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України з якої слідує, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Разом з тим відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обовязок доказування і подання доказів сторонами, із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, як встановлено у судовому засіданні та слідує із кредитного договору № 406/1 від 08.09.2008 року, зазначений кредитний договір було укладено між Відкритим акціонерним товариством «Ві Ей [PERSON]» та [PERSON], що не заперечував у судовому засіданні [PERSON], та стверджується копією вказаного кредитного договору. Згідно з частиною першою, другою, третьою та пятою статті 90 ЦК України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування; юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування. Комерційне (фірмове) найменування юридичної особи може бути зареєстроване у порядку, встановленому законом; найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру; юридична особа не має права використовувати найменування іншої юридичної особи. Із приписів зазначеної статті витікає, що юридична особа може мати, крім повного, також і скорочене найменування. Це, зокрема, підтверджується й положенням ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», відповідно до якої до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців включається скорочене найменування юридичної особи лише у разі його наявності. Як вбачається із копії свідоцтва серії А 01 № 625853 про державну реєстрацію юридичної особи - ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]» від 02.07.1992 року скорочене найменування юридичної особи позивача відсутнє. Представник же позивача у судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності за наявними у справі документами. Клопотань щодо доручення або витребування доказів сторонами не було заявлено суду, а при розгляді справи, суд в силу ст.60 ЦПК України не має можливості за своєю ініціативою витребувати докази, оскільки цей обовязок покладено на сторони. Із поданих до суду позивачем письмових доказів також не вбачається те, що ВАТ «Ві Ей [PERSON]» є скорочене найменування юридичної особи ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]». За таких обставин відсутні докази відносно того, що абревіатура «Ві Ей БІ [PERSON]» вживається у скороченій назві позивача, останнім не доведено протилежне, а тому підстави для задоволення позову позивача до [PERSON], у суду відсутні, оскільки позивачем не доведено те, що позивач у справі ПАТ«Всеукраїнський [PERSON]» і ВАТ «Ві Ей БІ [PERSON]» є однією і тією ж юридичною особою. Вимоги щодо найменування банків встановлені в ст.15 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно до якої банк має повне і скорочене офіційне найменування українською та іноземними мовами. Найменування банку має містити слово «банк», а також вказівку на організаційно-правову форму банку. Вимоги щодо повного найменування акціонерних товариств встановлені в пункті 4 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства». На підставі наведеного та

Outcome: dismissed