Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

У березні 2012 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка та житловий будинок. Спадкове майно позивач прийняв шляхом вступу у володіння цим майном, так як на день смерті проживав із спадкодавицею. Разом з цим, у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту, не залишила. Спадковий будинок був збудований ще у 1978 році та введений в експлуатацію рішенням Милівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 25.02.1992 року. Однак, з незалежних від неї обставин [PERSON] за життя не встигла зареєструвати право власності на житловий будинок. У зв'язку з чим, отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки не була проведена первинна реєстрація права власності на житловий будинок, а тому нотаріальна контора відмовилась видати свідоцтво про право на спадщину. Просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: с. Петрушки, вул. Шевченка, 1, Києво-Святошинського району, Київської області в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився. Про час, день та місце слухання справи повідомлений. Направив до суду листа в якому позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити та слухати справу у його відсутності. Представник Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надіслали суду листа, в якому просили справу розглядати за відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 27 березня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №202414, яка була матір'ю позивача. З рішення КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області за № 137 від 15 грудня 2011 року, вбачається, що первинна реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: с. Петрушки, вул. Шевченка, 1, Києво-Святошинського району, Київської області не була проведена. З технічного паспорту на житловий будинок під номером 1 в с. Петрушки по вул. Шевченка, Києво-Святошинського району, Київської області вбачається, що житловий будинок побудовано в 1978 році. Судом встановлено, що спадковий будинок було перебудовано на підставі рішення виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих про надання свідоцтва на перебудову житлового будинку №526/43 від 15 листопада 1976 року згідно типового проекту №184-12-46 та свідоцтва на будівництво, виданого виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих від 23 листопада 1976 року за №438. Після чого, рішенням Милівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області №7/8 від 25.02.1992 року житловий будинок в с. Петрушки по вул. Шевченка, 1, Києво-Святошинського району, Київської області було введено в експлуатацію. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та які підтверджували їх вимоги та заперечення. На підтвердження доводів щодо належності даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] позивачем надано суду копії технічного паспорту від 19 вересня 1988 року, рішення виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих №526/43 від 15 листопада 1976 року, свідоцтва на будівництво №438 від 23 листопада 1976 року, рішення Милівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області №7/8 від 25.02.1992 року, технічного паспорту від 07 листопада 2011 року. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що будинок не є самочинно побудованим, оскільки збудований на підставі свідоцтва на будівництво та введений в експлуатацію відповідним рішенням сільської ради, проте не була проведена державна реєстрація. Однак, на той час виникнення права власності на будинок не пов'язувалось з його державною реєстрацію, тому [PERSON] набула права власності на житловий будинок в с. Петрушки по вул. Шевченка, 1, Києво-Святошинського району, Київської області. З матеріалів спадкової справи № 342/2011 встановлено, що 17 червня 2011 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. За життя [PERSON] заповіту не залишила. 19 листопада 2011 року [PERSON] нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,126 га, що знаходиться в с. Петрушки по вул. Шевченка, 1 та свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади у ТВБВ №5399/020/034 Ощадного банку в с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №1 по вул. Шевченка в с. Петрушки, Києво-Святошинського району, Київської області було відмовлено оскільки [PERSON] не надав оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, що підтверджується матеріалами справи (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2667/02-31 від 19 листопада 2011 року). Згідно ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. У відповідності до встановленої законом черговості у першу чергу спадкують діти спадкодавця, той з подружжя, хто пережив його, та батьки. Позивачі спадкове майно прийняли так як, на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем та протягом шести місяців не заявили відмови від неї та звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст.1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Суду надано позивачем достатньо доказів неможливості отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №1 по вул. Шевченка в с. Петрушки, Києво-Святопшнського району, Київської області у зв'язку з відсутністю первинної реєстрації на будинок, який спадкодавець збудував на підставі відповідних дозволів, ввів в експлуатацію, проте з незалежних від нього обставин не зареєстрував. Інших спадкоємців відповідно до матеріалів спадкової справи не має, а тому за позивачем може бути визнано право власності на вказане майно.

Outcome: approved