Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Соломянської районної у місті Києві державної адміністрації та просила встановити факт належності померлому [PERSON] будинку №6 під літерою Ав технічному паспорті від 06.08.2010 року з надвірними спорудами по вул. Садовій у м. Києві та визнати це майно спадковим. Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок №6 під літерою Ав технічному паспорті від 06.08.2010 року з надвірними спорудами по вул. Садовій у м. Києві. Відповідно до розяснень, викладених в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 Про судову практику у справах про спадкуваннявідповідачем у справі за даним позовом є [PERSON] міська рада. В ході розгляду справи судом було проведено заміну відповідача на належного [PERSON] міську Раду. Позивач уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на будинок №6 під літерою Ав технічному паспорті з прилеглими до нього надвірними будівлями по вул. Садовій мікрорайону Жуляни у м. Києві. Будинок складається згідно плану з веранди (1) площею 10,8кв.м; прихожої (2) площею 16,1 кв.м; житлової кімнати (3) площею 28,2 кв.м; житлової кімнати (4) площею 9,5 кв.м; житлової кімнати (5) площею 9,4 кв.м; кухні (6) площею 8,7 кв.м, а також прилеглих надвірних будівель сарай площею 37,0 кв.м (літер. Г); погріб площею 24,0 кв.м (літер. Д); убиральня площею 3,0 кв.м (літер. Є); споруди (ворота, огорожа, доріжки (№1-4). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 лютого 1994 р. її батько [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Девятої [PERSON] нотаріальної контори, яким заповідав [PERSON], житловий будинок (в якому вони разом проживали) з прилеглими до нього надвірними будівлями, що знаходиться в м. Києві, с. Жуляни по вул. Садовій, 6. 29 січня 1998 р. помер батько позивача [PERSON] Спадкоємців, окрім неї немає і вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті батька [PERSON]. Позивач зареєстрована та постійно, більше 40 років, мешкає у цьому будинку, утримує будинок в належному технічному стані, іншого житла не має. Позивач звернулась до 9-ої Державної нотаріальної контори в м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про право спадкування за заповітом (спадкова справа №859/2010), але їй було відмовлено на тій підставі, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Позивач та її представник позивача в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] міська Рада в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у відсутність її представника та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] в ході розгляду справи проти задоволення позову заперечував. Посилався на те, що суд при розгляді справи має зясувати чи відповідає будівля визначеним законодавством вимогам. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, беручи до уваги заяву [PERSON] міської Ради, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної та завіреної належним чином копії спадкової справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 листопада 1993 р. померла мати позивача [PERSON], яка постійно проживала в [INFO] у приватному будинку, збудованому подружжям. Після смерті матері в будинку №6 залишились мешкати батько позивача [PERSON], [PERSON] позивач у справі, та неповнолітня на той час онука померлої [PERSON] третя особа у справі. Спадкоємцями 1-ої черги за законом після смерті матері на той час були [PERSON] чоловік померлої, та її діти донька [PERSON] (позивач у справі) та син [PERSON]. Позивач з братом не претендували на спадщину. Брат позивача зі своєю сімєю (треті особи у справі) з 1987 р. мешкали у іншому будинку, збудованому на тій же земельній ділянці, де був збудований будинок батьків. Батько позивача [PERSON] фактично прийняв у спадщину подружню частку - половину будинку з надвірними будівлями. Згідно ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Таким чином [PERSON] прийняв спадщину, оскільки він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, проживав із [PERSON] однією сімєю. Після смерті матері, батько позивача продовжував проживати в будинку, сплачував всі необхідні платежі, обробляв землю, ремонтував житловий будинок та господарські будівлі, фактично вступив в управління та володіння майном. Судом встановлено, що 17 лютого 1994 р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Девятої [PERSON] нотаріальної контори, яким заповідав позивачу - [PERSON], житловий будинок (в якому вони разом проживали) з прилеглими до нього надвірними будівлями, що знаходиться в м. Києві, с. Жуляни по вул. Садовій, 6. Дані обставин підтверджуються матеріалами спадкової справи. Встановлено, що 29 січня 1998 р. помер батько позивача і спадкоємців, окрім неї, немає. Таким чином позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті батька [PERSON]. Крім того, вона зареєстрована та постійно, більше 40 років, мешкає у цьому будинку, утримує будинок в належному технічному стані, іншого житла не має. Встановлено, що позивач звернулася до 9-ої Державної нотаріальної контори в м. Києві із заявою про видачу свідоцтва про право спадкування за заповітом (спадкова справа №859/2010), але їй було відмовлено на тій підставі, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Судом встановлено, що у 1957 р. матері позивача [PERSON] була виділена земельна ділянка в с. Жуляни за адресою: вул. Садова, 6 площею 0,14 Га для забудови. Будинок з надвірними будовами був побудований в 1970 р. Для реєстрації осіб, які мешкали в цьому будинку, за погодженням Залізничного РУ ГУ МВС України в м. Києві заведено Будинкову книгу. Встановлено, що будинок складається із 3-х житлових кімнат площею 28,2 кв.м; 9,5 кв.м; 9,4 кв.м; кухні 8,7 кв.м; веранди 10,8 кв.м; прихожої 16,1 кв.м. Дійсна вартість будинку становить 96124,00 грн. згідно технічного паспорту від 06.08.2010 р. п.1 літера А, ап.17, дійсна вартість споруд (п.1 літери Г, Д, Є): сарай 5323,00 грн.; погріб 2439,00 грн.; убиральня 1405,00 грн., споруди (п.1-4): ворота, огорожа, доріжки 5381,00 грн. Дійсна вартість всіх будівель та споруд, на які просить визнати право власності позивач 110672,00 грн. Відповідно до проекту газифікації житлового будинку №6 по вул. Садовій, за погодженням з Київенергота згідно з планом будинку від 12.1977 р. проведено технічне оснащення будинку згідно замовленого проекту. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на житловий будинок виникає з моменту завершення будівництва будинку та введення його в експлуатацію. Встановлено, що будівництво будинку завершене більше 40 років тому, використовується як житло. Право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами, який в порядку спадкування перейшов до позивача підтверджується також: технічним паспортом БТІ від 06.08.2010 р., будинковою книгою, дозволом на забудову №786, Актом на земельну ділянку від 22.06.1957 р., заповітом складеним на імя позивача, проектом газифікації будинку, архівною довідкою №198, квитанціями про сплату податку на землю з 1990 2010 роки, листом Соломянської райдержадміністрації від 12.07.2010 р. Слід зазначити, що відповідно до листа Соломянської райдержадміністрації від 16.08.2011 р. житловий будинок під літерою Аза адресою: м. Київ, вул. Садова, буд.№6 був збудований у 1970 році і відповідає діючим на той час нормам забудови та вимогам дозволу на забудову №786 від 29.06.1957 року. Згідно технічного паспорту БТІ від 06.08.2010 р. надбудов, перебудов, переобладнань та перепланувань в даному житловому будинку не проводилось. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок №6 під літерою Ав технічному паспорті від 06.08.2010 року з надвірними спорудами по вул. Садовій у м. Києві. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved