Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи про те, що ним 13.10.2010 року було передано [PERSON] 4\~900 доларів США, про що останній надав письмову розписку та зобов`язався виплатити вказану суму до 28.12.2010р., проте відповідач повернув лише 1\~250 доларів США, у зв`язку з чим позивач просить стягнути грошову суму позики у розмірі 3\~650 доларів США грн., а також відшкодування моральної шкоди в сумі 10\~000 грн. у в`язку з невиконанням обов`язку по поверненню боргу відповідачем. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність [PERSON] , так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані докази та вивчиш матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розписки від 13.10.2010р. [PERSON] зобов`язався повернути 4\~900 доларів США, кінцевий строк повернення позики 28.12.2010р. (а.с. 17). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідносини, згідно яких одна сторона зобов`язана здійснити на користь іншої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, тощо) або утриматись від певної дії. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (займодавець) передає іншій стороні (заємщику) у власність (у оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути кредитору таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 615 частиною 2 ЦК України, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлене договором або законом (стаття 525 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином суд дійшов до висновку про те, що у позивача згідно умов укладеного договору займу внаслідок невиконання обов`язку відповідачем повернути позичену грошову суму. Разом з тим, оскільки законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня (ст. 192 ЦК України), а іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, чого позивачем не доведено, суд вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення суми позики в національній валюті України станом на день винесення рішення суду в сумі 29\~163,14 грн. Не можуть бути задоволені вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки невиконання договірного зобов`язання відсутнє ця підстава для відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно частині задоволених позовних вимог у вигляді сплати державного мита в сумі 51 грн., а також витрат на ІТЗ в сумі 60 грн.; з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню державне мито в сумі 240,63 грн.

Outcome: partial