Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду з позовом про стягнення аліментів. Посилалась на те, що 18.01.2002 року розірвала шлюб з відповідачем [PERSON] Під час шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Діти проживають з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач в добровільному порядку аліменти на неповнолітню доньку не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач є працездатною особою. На його утриманні немає інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. У звязку з наведеним просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, обґрунтовуючи вищезазначеним. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Як вбачається з довідки Тернопільського РВ УМВС України в Тернопільської області [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Причину своєї неявки до суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи у відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 18.02.2002 року. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Однак як стверджує позивач, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини . Статтею 181 Сімейного Кодексу України передбачені способи виконання батьками обовязку утримувати дитину, які визначаються за домовленістю між сторонами, а при відсутності такої домовленості, за рішенням суду, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З пояснень позивача, суд вбачає, що відповідач на даний час працює по найму. На даний зареєстрований в [INFO], на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також стан здоровя і матеріальне становище сторін та їх неповнолітньої дитини, відсутність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, а також те, що відповідач офіційно не працює суд, вважає, що з останнього слід стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць Крім цього, у відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судові витрати 51 грн. судового збору, та 120 грн. витрат на інформаційно-техніне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved