Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою, в якій просив суд встановити факт належності заповіту, засвідченого Лисичанським державним нотаріусом від 23.06.1992 року, реєстр №2-4630 на ім’я «Печеневський Віталій Володимирович», [INFO] –заявнику [PERSON]. Заявник в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним в заяві. Представник заінтересованої особи [PERSON] судовому засіданні не заперечувала про задоволення заяви. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що заявник є сином [PERSON], у якої був брат [PERSON], що помер у 1997 році. При житті дядько заявника - [PERSON] у 1992 році зробив заповіт на заявника –[PERSON] Судом досліджені наступні докази: копія паспорту та іден. номеру заявника, копії свідоцтв про народження, копія свідоцтва про смерть, копія свідоцтва про укладення шлюбу, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія домової книги, копія заповіту, копія свідоцтва про право власності на житло, копія витягу про реєстрацію права власності, копія свідоцтва про право на спадщину за законом, копія реєстраційного напису, копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, копії довіреностей представників сторін. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 04.12.1997 році у м. Лисичанську Луганської області помер дядько заявника –[PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку №111 по вул.. Орджонікідзе м. Лисичанська Луганської області, який належав йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Лисичанською ДНК 26.06.1992р., реєстр №2-4853. При звертанні до Лисичанської державної нотаріальної контори №1 з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, з’ясувалося, що у заповіті прізвище заявника зазначене як «Печеневський», тоді як у паспорті, його прізвище зазначено як «Печенівський». Факт належності заповіту підтверджується свідоцтвом про народження, де прізвище заявника зазначене російською мовою як «Печеневський», а ім’я та по батькові «Віталій Володимирович», дата та місце народження «08.12.1979р.н., м. Лисичанськ», які співпадають з його ім’ям та по батькові, зазначеними у паспорті заявника; паспортом, де його прізвище зазначено як «Печенівський»; свідоцтвом про право на житло, де власником ? частини квартири №5 будинку №1 по кв. 50 років Перемоги, зазначений [PERSON]; домовою книгою по вул.. Орджонікідзе буд.111 у м. Лисичанську, де заявник зазначений російською мовою як [PERSON] На підставі п.6 ст.256 ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім’ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Тобто, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу. Встановлення факту належності заявнику заповіту не є встановлення належності такого документу, що посвідчує особу, оскільки на ній не передбачено наявність фотокартки та іншого що посвідчує особу. Наявність у заповіті помилки в написанні прізвища заявника не є перешкодою для встановлення факту належності його заявнику. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved