Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-05 00:00:00

До суду надійшла зазначена заява, обґрунтовуючи яку заявник зазначає, що ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21.05.2010р. було затверджено мирову угоду по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування квартири недійсним. Згідно до умов мирової угоди відповідачі взяли на себе зобовязання виплатити [PERSON] на протязі року 80000,00 грн., а [PERSON] зобовязалася відмовитися від позову та визнати дійсним договір дарування спірної квартири. Позивачка [PERSON] свої зобовязання виконала належним чином та в повному обсязі. Однак відповідачі свої зобовязання перед нею не виконали до теперішнього часу, та не сплатили їй грошові кошти. Тому вона просить суд зобовязати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] виконати умови мирової угоди шляхом стягнення з них солідарно на її користь заборгованість у розмірі 80000,00грн. Позивачка в судове засідання не зявилася, у своїй письмовій заяві на адресу суду позовні вимоги підтримує повністю, та просить слухати справу слухати за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, у своїх заявах позовні вимоги [PERSON] визнають повністю, просять суд слухати справу за їх відсутності. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, у своїй заяві позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, просить суд слухати справу за його відсутності. Суд дослідив, проаналізував та оцінив матеріали справи дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, дійсно ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21.05.2010р. по цивільній справі за №2-230/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування квартири недійсним, у звязку з укладанням мирової угоди відповідно до ст..ст.175, 205 ЦПК України провадження у справі було закрито. Згідно до умов мирової угоди, затвердженої судом, відповідачі зобовязалися виплатити [PERSON] на протязі року з дня затвердження мирової угоди 80000,00 грн., в свою чергу [PERSON] зобовязалася відмовитися від позову та визнати дійсним договорів дарування спірної квартири [ADDRESS]. Свої зобовязання за мировою угодою позивач виконала належним чином. Однак відповідачі в порушення умов мирової угоди свої зобовязання перед нею не виконали і в установлений мировою угодою річний строк кошти не сплатили. Відповідно до ст.ст.11, 201 ЦК України, затверджена судом мирова угода за своєю природою є право чином, який за загальним принципом цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст.525,526, 530 ЦК України. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для врегулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права). Правовідносини, що виникли між сторонами за поданим позовом, не врегульовані цивільним процесуальним законодавством, яке не передбачає процедури примусового виконання умов мирових угод. Таким чином вбачаються достатні підстави для застосування судом аналогії права. Оскільки ухвала Деснянського районного суду м.Києва від 21.05.2010р. по цивільній справі за №2-230\\10 не відповідає вимогам ст.19 Закону України „Про виконавче провадження»(не містить строків пред'явлення виконавчого документа до виконання, реквізитів сторін спору тощо), то вона не має статусу виконавчого документа. А оскільки мирова угода не є судовим рішенням згідно ст.208 ЦПК України і видача за нею, так само як і за ухвалою, якою вона затверджена, виконавчого листа законодавством не передбачена, то позивач не звертався до Деснянського районного суду м. Києва з приводу звернення до виконання мирової угоди в порядку ст.368 ЦПК України. Відповідно до ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі (в тому числі у зв'язку з затвердженням судом мирової угоди) повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Однак спірні правовідносини, з приводу яких подано цей позов, хоч і виникли між тими самими сторонами, проте у них інший предмет і підстави, тому причин відмовляти в прийнятті позовної заяви та відкритті провадження у суду немає. Крім того відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа [PERSON] позовні вимоги визнають повністю. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі наведеного,

Outcome: approved