Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-14 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив достроково розірвати договір оренди землі від 18 жовтня 2007 року № 040783900183, укладений з ТОВ „Інтрансавтострой. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 3,47 га для сільськогосподарського використання, яка була передана відповідачу в оренду строком на 10 років на підставі договору оренди. Всупереч п.п. 9, 11 договору оренди та ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі орендна плата ТОВ „Інтрансавтострой з листопада 2009 року і по даний час не сплачується. Оскаржуваним рішенням Чернігівського районного суду від 05 серпня 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції порушені норми ст.ст. 57, 64 ЦПК України, оскільки судом надана неналежна оцінка доказам сплати орендної плати відповідачем. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умовами договору оренди земельної ділянки сторони передбачали у разі невнесення орендної плати в строк, передбачений договором, не розірвання договору, а сплату пені і вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення п. 33 договору оренди та вимоги ст. 141 ЗК України. Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,47 га в с. Кархівка, Кархівської сільської ради, що належить йому згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 02.02.2006 року і яку він передав в оренду ТОВ „Інтрансавтострой 18 жовтня 2007 року на підставі договору оренди. [PERSON] вважає, що вказаний договір оренди повинен бути розірваний, оскільки має місце порушення орендарем умов договору, а саме несплата ним орендної плати . Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що п. 14 укладеного договору оренди передбачено відповідальність орендаря у разі невиконання зобовязання по сплаті орендної плати у вигляді пені в розмірі 02 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, а не розірвання договору. Такі висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам і положенням ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі, ст. 141 Земельного кодексу України. Пунктом 34 договору передбачено право сторони договору на його розірвання в судовому порядку у разі невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України „Про оренду землі на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону. Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктами 9, 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 393 грн. 46 коп. Орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата. Статтею 24 Закону України „Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до положень п. в ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Судом достовірно встановлено, що відповідачем систематично не виконувались умови договору оренди, не сплачувалась орендна плата протягом 2009 року і по даний час, що є порушенням, як умов договору, так і норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а також є підставою для розірвання договору оренди. Посилання відповідача на те, що [PERSON] не звертався за отриманням орендної плати і не зявляється за її отриманням не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки повідомлення на адресу [PERSON] було надіслано 2 серпня 2011 року, в той час як 21 липня 2011 року Чернігівським районним судом було відкрито провадження у даній справі. Відповідно до ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. За таких обставин, коли судом достовірно встановлено, що відповідачем не сплачено орендну плату позивачці за користування земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, а договір оренди землі від 18 жовтня 2007 року розірванню. За таких обставин, коли судом встановлено, що відповідачем не виплачувалась орендна плата позивачу за користування земельною ділянкою, яка належить йому на праві власності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, а договір оренди землі від 18 жовтня 2007 року необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати в сумі 86 грн. 75 коп.

Outcome: approved