overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 06.04.2002 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але на цей час шлюбні стосунки між сторонами припинені, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Позивач вважає, що сімя розвалилась остаточно та відновленню не підлягає. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. На пропозицію суду про надання строку для примирення сторони категорично відмовились, так як вважають, що відновити шлюб неможливо. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.04.2002 року, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 168. На даний час стосунки між сторонами припинені, сторони мешкають окремо. Відновляти шлюбні відносини позивач не має наміру і подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Шлюб між сторонами є першим для кожного. Віл шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з матірю. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ст. 112 СК України встановлено, що шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що оскільки сторони припинили спільне життя, тривалий час мешкають окремо один від одного, позивач вважає неможливим збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. 04.09.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Шлюбні відносини припинились 28.07.2011 року. Дитина перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Тому вимушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку та доходів, оскільки їй відомо, що відповідач вже виплачує аліменти на утримання сина третьої особи в розмірі ? частина заробітку та інших доходів. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала і просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час був повідомлений належним чином, судовою повісткою. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заперечень на позов суду не надав. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу відповідно до ст.169 ЦПК України. Третя особа в судове засідання теж не прибула, про розгляд справи була повідомлена належним чином судовою повісткою. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заперечень на позов не надала. Справа слухалась у відсутність третьої особи. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~стан здоровя та матеріальне становище дитини; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~інші обставини, що мають істотне значення. -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як видно з матеріалів справи, 04.09.2010 року сторони уклали шлюб (а.с.2). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.3), батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Зараз сторони живуть окремо. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість це робити. Тому з відповідача повинні стягуватись аліменти. З урахуванням всіх обставин справи: матеріального стану сторін, інших обставин, суд вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку та доходів кожного місяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньок [PERSON] 15.03.1990 року щомісяця у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача на період навчання дитини до виповнення доньці 23 років та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що з відповідачем мають повнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка навчається в Харківському національному університеті міського господарства та неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріально не допомагає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ними розірвано 28.04.2009 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно довідки №653 від 24.06.2010 року [PERSON] навчається в Харківському національному університеті міського господарства, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог Сімейного кодексу на батька та на матір покладені рівні обовязки щодо утримання дітей. За таких обставин суд задовольняє заяву, та стягує з відповідача на користь позивача по 1/6 частину заробітку щомісяця на період навчання повнолітньої доньки [PERSON] до досягнення нею 23 років та 1/6 частину заробітку щомісяця на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до її повноліття. Суд стягує з відповідача держмито 188 гривень 20 копійок .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

[PERSON] на підставі договору дарування від 23 червня 1978 року є власником ? частини домоволодіння № 78 по вул. Дзержинського в м.Сміла Черкаської області. В зазначеній частині будинку зареєстрований колишній зять позивачки [PERSON], який з 1 вересня 2005 року там не проживає, оскільки забрав усі свої особисті речі і виїхав на інше місце проживання, але із реєстрації не знявся Посилаючись на ці обставини, позивачка звернувся в суд з позовом і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку. Відповідач в судове засідання не зявився, в наданій на адресу суду заяві позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача чи членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно акту обстеження від 17 вересня 2011 року [PERSON] в будинку № 78 по вул. Дзержинського м. Сміла з 1 вересня 2005 року не проживає і його особистих речей там немає. За таких обставин [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням ? частиною домоволодінням № 78 по вул. Дзержинського в м. Сміла Черкаської області. На підставі наведеного, ст. 167 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок №17 по вул.Степовій в с.Цапівка Золочівського району в порядку набувальної давності. Вказав, що з 1926 року проживає в даному будинку, згідно погосподарської книги будинок рахується за нею, але право власності за ним не зареєстровано. Від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача - Золочівської селищної ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника селищної ради та про згоду з позовними вимогами [PERSON] Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З довідки КП "АІБ Золочівського району" від 11.10.2011 року №209 вбачається, що згідно довідки Золочівської селищної ради № 754 від 06.09.2011 року житловий будинок з господарськими будівлями по вул.Степовій, 17 в с.Цапівка Золочівського району Харківської області числиться за [PERSON] Будинок до теперішнього часу не інвентаризувався, право власності не оформлялося (а.с.7). Актом, складеним 12.10.2011 року Довжицьким сільським головою, встановлено, що [PERSON] проживав в [INFO] з 1926 року, відкрито і безперервно володіючи ним (а.с.9). В результаті проведеної 27.09.2011 року інвентаризації встановлено, що домоволодіння по вул.Степовій, 17в с.Цапівка складається з будинку "А-1", веранди "а", тамбуру "а-1", ганку "а-2", літньої кухні "Б", веранди "б", ганку "г-1", льоху "В", сараю "Г", сараю "Д", сараю "Е", сараю "Ж", сараю "З", сараю "И", вбиральні "К", огорожі №1-3, колодязю №3 (а.с.10-12). Таким чином, у звязку з тим, що позивач відкрито більше як десять років користується зазначеним нерухомим майном, суд вважає, що за позивачем можливо визнати право власності на данний житловий будинок в порядку набувальної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок 14 по вул.Піщаній в с.Мала Рогозянка Золочівського району в порядку набувальної давності. Вказала, що даний будинок вона успадкувла після [PERSON], померлої 05.03.1982 року. З 1982 року проживає в даному будинку, згідно погосподарської книги будинок рахується за нею, але право власності за нею не зареєстровано. Від позивачки надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача - Малорогозянської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника селищної ради та про згоду з позовними вимогами [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя було складено заповіт, за яким вона все своє майно заповідала [PERSON] та [PERSON] [PERSON] від належної йому частини спадщини в нотаріальному відмовився на користь [PERSON], яка на час смерті [PERSON] мешкала з нею (а.с.8-10). З довідки КП "АІБ Золочівського району" від 25.10.2011 року №241 вбачається, що згідно довідки Малорогозянської сільської ради № 618 від 30.09.2011 року житловий будинок з господарськими будівлями по вул.Піщаній, 14 в с.Мала Рогозянка Золочівського району Харківської області числиться за [PERSON] Будинок до теперішнього часу не інвентаризувався, право власності не оформлялося (а.с.12). В результаті проведеної 21.10.2011 року інвентаризації встановлено, що домоволодіння по вул.Піщаній, 21 в с.Мала Рогозянка складається з будинку "А-1", веранди "а", ганку "а-1", літньої кухні "Б", тамбуру "б", гаражу "В", сараю "Д", сараю "Г", льоху "Е", літнього душу "Ж", вбиральні "З", огорожі №1-3, колодязю №4 (а.с.13-18). Таким чином, у звязку з тим, що позивач відкрито більше як десять років користується зазначеним нерухомим майном, суд вважає, що за позивачем можливо визнати право власності на данний житловий будинок в порядку набувальної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

19.09.2011 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з лютого 2011 року вони разом не проживають, спільного господарства та бюджету не ведуть та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того, позивач просить визначити місце проживання дитини разом із нею. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав частково, вважає необґрунтованим стягнення з його аліментів в розмірі 800 грн щомісячно так як він не працює, а інші позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.06.2005 року і вони є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем (а.с.5, 12, 9). Оскільки з лютого 2011 року сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає, а ступінь відчуженості сторін є значним їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим і це є підставою для розірвання шлюбу. Згідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не має інших утриманців і його стан здоровя та вік дозволяють сплачувати аліменти на неповнолітню дитину, але не у розмірі 800 грн щомісячно, а в розмірі 1/4 частки із всіх видів його заробітку (доходів), так як відсутні докази про те, що відповідач має нерегулярний (мінливий) дохід. Оскільки сторони досягли згоди щодо місця проживання дитини суд визначає її місцем проживання місце проживання матері. Встановлені судом обставини справи є підставами для часткового задоволення позову, з покладанням на відповідача судових витрат по справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

10.11.2011 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/7 частки з усіх видів його доходів, щомісячно, оскільки відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає та на своє утримання в розмірі 1/7 частки до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав частково. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі і є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає разом з позивачем (а.с.2). Згідно до вимог ст.ст.180, 84 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину, а дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що відповідач зобовязаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі по 1/7 частці із всіх видів його доходів, так як він працевлаштований та має постійний заробіток і ці обставини є підставами для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення, складання повного рішення відкласти до 10.12.2011 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

у серпні 2011 року Відкрите акціонерне товариство Чернігівбудзвернулось до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у гуртожитку за адресою: м. Чернігів, вул. Г. Полуботка, будинок 22, з підстав, передбачених ст. ст. 71, 72 ЖК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає з 10.05.2010 року без поважних причин, при цьому йому не створювалися перешкоди в проживанні, не сплачує за послуги з проживання. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду сповіщений у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у 2000 році відповідачу було надано койко місце для проживання у гуртожитку № 2 по вул. Г. Полуботка, 22, який є власністю Відкритого акціонерного товариства Чернігівбуд, з реєстрацією місця проживання за зазначеною адресою в органах МВС. Відповідно до акту від 02.07.2011 року складеного комісією житлового побутового підприємства ВАТ Чернігівбуд, [PERSON], який зареєстрований в гуртожитку ВАТ Чернігівбудпо вул. Г. Полуботка, 22 кімната 54 у м. Чернігові не проживає за зазначеною адресою з 10.05.2010 року. Суд, на підставі п. 8 ст. 8 ЦПК України, вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ст. ст. 71, 72 ЖК України виходячи з того, що питання поселення, проживання у гуртожитку вирішується власником чи уповноваженим органом, а питання користування жилими приміщеннями регулюється Житловим кодексом України та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин понад встановлені законом строки, у звязку з чим втратив своє сервітутне право на спірне житло. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. ст. 71, 72 ЖК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

[PERSON] 11 жовтня 2011 року подала до суду заяву про визнання безвісно відсутнім її чоловіка [PERSON], [INFO]. У обґрунтування своєї заяви посилалася на те, що у січні 2008 року [PERSON] виїхав на заробітки у місто Київ і з цього часу ніяких відомостей від нього не надходило. З цього приводу вона зверталася у Самбірський МВ ГУМВС України у Львівській області із заявою про його розшук, яка була передана у місто Київ. 25 квітня 2008 року із лінійного відділу на станції Київ на Південно-Західній залізниці УМВС України на транспорті прийшла відповідь щодо викрадення у [PERSON] документів. Відносно наслідків його розшуку немає ніяких даних, лише із телефонного повідомлення працівників міліції відомо, що встановити його місце перебування не вдалося. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне їй для розірвання шлюбу. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання заяви посилалася на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Самбірського міськрайонного управління юстиції, який був належним чином повідомлениий, у судове засідання не зявився, а тому суд постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Із свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с. 4). Згідно довідки, виданої ВГІРФО Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області відомо, що [PERSON], уродженець [INFO] (Азербайджан) зареєстрований за адресою [INFO] а/29 у м. Самборі Львівської області ( а.с.( 16). Із пояснень заявника видно, що у січні 2008 року [PERSON] виїхав на заробітки у місто Київ і з цього часу немає жодних відомостей про місце його перебування. Із повідомлень Самбірського МВ ГУМВС України у Львівській області та житлово-експлуатаційної контори № 1 міста Самбора відомо, що відомості про місце перебування [PERSON] відсутні (а.с. 14,18). Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] з січня 2008 року не проживає за вказаною адресою та їм невідоме місце його перебування. Свідок [PERSON] також пояснила, що у квітні 2008 року [PERSON] повідомив по телефону, що виїжджає із м. Києва в м. Самбір і вже придбав квитки, але додому не приїхав. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім дає заявнику можливість розірвання з ним шлюбу у порядку ст. 107 Сімейного кодексу України. Ураховуючи наведене, є підстави визнати [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: approved