Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на майно: 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с. Оляниця, вул. Щорса, 13, Тростянецького району Вінницької області, що належав померлій 16.02.2010 року [PERSON], зазначивши, що після смерті матері вчасно прийняв спадщину, однак, в силу відсутності правовстановлювальних документів на будинок, позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права та змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на вищевказане майно. Сторони в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримують, визнають та просять справу заслухати у їх відсутність. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній документами та доказами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про смерть серія ІІІ-АМ № 279050, зареєстрованого виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] помер 26.07.1991 року (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-АМ № 161729, зареєстрованого виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] померла 16.02.2010 року (а.с. 4). Копія свідоцтва про народження вказує, що померлі [PERSON] та [PERSON] були батьком та матірю позивачу.(а.с. 6,7). Зміст довідки № 404 від 10.06.2011 року, виданої виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області, вказує, що згідно погосподарської книги № 10 особовий рахунок № 421, житловий будинок по вул. Щорса, 13, с. Оляниця Тростянецького району Вінницької області належить до суспільної групи колгоспників, станом на 15.04.1991 року склад двору наступний: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно ст. 120 Цивільного Кодексу України в редакції, що діяла з 01.01.1964 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.п. «а» п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], померлий 26.07.1991 року, [PERSON], померла 16.02.2010 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділений правом сумісної власності на майно колгоспного двору, а саме: на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в с. Оляниця, вул. Щорса, 13, Тростянецького району Вінницької області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копія технічного паспорту на спірний житловий будинок зазначає, що власниками у рівних долях, а саме: 1/6 частини майна, є [PERSON], [PERSON] та [PERSON](а.с. 8) Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК Ураїни, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved