Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що між нею та [PERSON], 21 серпня 1993 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. Згідно договору купівлі-продажу від 26 травня 2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння під № 3 по вулиці Слобідській в місті Кривому Розі. Придбаваючи домоволодіння [PERSON] домовився з відповідачем [PERSON] про те, що одночасно з придбанням будинку й придбаває у відповідача земельну ділянку. [PERSON], помер 03 травня 2011 року, та після її смерті відкрилась спадщина. Заповіт, [PERSON], складений не був. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця є вона. За час життя [PERSON] на території домоволодіння під № 3 по вул. Слобідській в місті Кривому Розі здійснив самочинне будівництво житлового будинку Д-2незавершене будівництво 62% готовності, літня кухня К, гараж З, погріб Е, баня Ж, сарай И. З метою прийняття спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], але позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими побудовами, внаслідок чого нотаріус своїм листом рекомендував звернутися до суду за захистом своїх прав. З метою введення домоволодіння в експлуатацію на належну нерухомість вона звернулась до [PERSON] районної у місті ради. Там пояснили, про те, що самочинне будівництво житлового будинку з господарським побудовами під номером 3 по вулиці Слобідській в місті Кривому Розі є самочинним будівництвом, а також у неї відсутнє право власності на вказане домоволодіння. Станом на теперішній час договір купівлі-продажу земельної ділянки не укладено, оскільки відповідач [PERSON] ухилялася від виконання обовязку, в той час як її чоловік передав грошові кошти. Її чоловік є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про те, що відповідач не зареєструвала право власності на земельну ділянку в Криворізькій реєстраційній філії ДП Центр державного земельного кадастру, відповідно до заповіту її чоловіка [PERSON], яка належала останньому на підставі державного акту про право власності на землю від 28.03.2000 року №11958. Таким чином, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] комітету [PERSON] районної у місті Ради м. Кривий Ріг в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає та не заперечує розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] районної у місті ради м. Кривий Ріг про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню, за наступними підставами. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 21 серпня 1993 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. Згідно договору купівлі-продажу серія ВЕО № 835757; ВЕО № 835758 від 26 травня 2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 2295, [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння під номером 3 по вулиці Слобідській в місті Кривому Розі. [PERSON], помер 03 травня 2011 року, про що у книзі реєстрації смертей [PERSON] відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області у 2011 році в травні місяці 11 числа зроблено відповідний актовий запис за номером 787. Відповідно до ст.1220 Цивільного кодексу України датою відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, 03 травня 2011 року була відкрита спадщина [PERSON]. Згідно із ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця і народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця є позивач. За час життя [PERSON] на території домоволодіння під номером 3 по вулиці Слобідській в місті Кривому Розі здійснив самочинне будівництво житлового будинку Д-2незавершене будівництво 62% готовності, літня кухня К, гараж З, погріб Е, баня Ж, сарай И. З метою прийняття спадщини [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], але позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими побудовами, внаслідок чого нотаріус своїм листом рекомендував звернутися до суду за захистом свої прав. З метою введення домоволодіння в експлуатацію на належну нерухомість позивач звернулась до [PERSON] районної у місті ради. Там пояснили, про те, що самочинне будівництво житлового будинку з господарським побудовами під номером 3 по вулиці Слобідській в місті Кривому Розі є самочинним будівництвом, а також у позивача відсутнє право власності на нього і для оформлення документів на них позивачеві рекомендували звернутися до суду. Відповідно до п. г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (що діяв на день укладення договору) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Станом на теперішній час договір купівлі-продажу земельної ділянки не укладено, оскільки відповідач [PERSON] ухилялася від виконання обовязку, в той час як її чоловік передав грошові кошти. Відповідно до ст.330 Цивільного Кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 Цивільного Кодексу України майно не може бути витребувано від нього. [PERSON], тобто чоловік позивача є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про те, що відповідач не зареєструвала право власності на земельну ділянку в Криворізькій реєстраційній філії ДП Центр державного земельного кадастру, відповідно до заповіту її чоловіка [PERSON], які належала останньому на підставі державного акту про право власності на землю від 28.03.2000 року №11958. Статтею 220 Цивільно процесуального кодексу України передбачено визнання договору дійсним, щодо якого порушено вимоги нотаріального завірення, якщо сторони договірних правовідносин домовились відносно всіх істотних умов та здійснено повне або ж часткове виконання договору. Фактично сторонами досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, оскільки покупець мав намір придбати та передав грошові кошти, в той час як продавець погодилась з умовами. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності, яке набувається у визначеному законом порядку, є непорушним. Відповідно до ст.376 Цивільного Кодексу України право власності на нерухоме майно, яке самочинно переплановане (збудоване) може бути визнане за особою за рішенням суду. При цьому умовами для задоволення такого права законодавець визначає наступне: - відведення земельної ділянки; - відсутність заперечень з боку власника земельної ділянки; - відповідність самочинно збудованого приміщення будівельним правилам і нормам. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно із технічним висновком ТОВ Смарт інжинирингПро можливість експлуатації житлового незавершеного будівництва житлового будинку Д-2 62% готовності, літня кухня К, гараж З, погріб Е, баня Ж, сарай Ипо вулиці Слобідській, буд. 3 у [PERSON] районі в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дозволяє їх експлуатацію після завершення будівельно-монтажних робіт. Самочинне будівництво житлового будинку з господарськими будівлями здійснене у межах відведеної для цього земельної ділянки, що виключає можливість порушення прав інших осіб. За змістом п. г) ст.143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно із ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Таким чином, у відповідності зі ст.10 Цивільно процесуального кодексу України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст.11Цивільно процесуального кодексу України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, позивач вважає, що аналіз приведених вище обставин в їх сукупності, є допустимими, достатніми та достовірними, такими, що вказують на наявність підстав для задоволення позову, посилання позивача у позові є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved