Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що йому на праві власності належить 51/200 частки будинковолодіння в с. Іванівка Вінницького району Вінницької області, вул. Коцюбинського, буд. 55. Співвласниками інших 51/200 часток будинковолодіння є відповідачка [PERSON], та 49/100 часток відповідач [PERSON] Оскільки з відповідачами по справі в позивача виникли неприязні відносини, спільне користування належним їм житловим будинком є неможливим, тому позивач звернувся з позовом про виділ в натурі належної йому частки нерухомого майна. Відповідачка [PERSON] звернулася до позивача із зустрічним позовом, посилаючись на те, що оскільки їй належить на праві власності 52/200 ідеальних частки вищевказаного будинковолодіння, також просить виділити їй в натурі її частку в будинковолодінні, посилаючись на встановлений між колишніми співвласниками будинку порядок користування приміщеннями з 17.05.1985 року на підставі рішення суду, при цьому своєю часткою бажає користуватися спільно з сином [PERSON], якому належить 49/100 частки будинковолодіння. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, вказаних в ньому. Позивач пояснив, що користується та проживає в спірному будинку, а саме в кімнаті площею 27 кв.м. та користується верандою площею 9 кв.м., іншого місця проживання не має, так як зареєстрований в квартирі, яка продана, а в квартирі в [ADDRESS], співвласником якої він є, проживають його діти з сімями. Після проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи позивач уточнив позовні вимоги, просив виділити йому в натурі відповідну частку в будинку за другим варіантом висновку № 942 із стягненням з нього відповідної компенсації за збільшення його часки в результаті виділу частки в натурі, даний варіант відповідає порядку користування будинком, який фактично склався між співвласниками. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, підтримавши зустрічний позов, при цьому відповідачка пояснила, що оскільки між нею і її матірю, що подарувала свою частину будинковолодіння її сину [PERSON], з одного боку та позивачем існують неприязні відносини, неодноразово виникали сутички, поділ будинковолодіння в натурі є необхідним, при цьому оскільки попередні співвласники будинку здійснили фактичний поділ приміщень, але не зареєстрували його, просила встановити можливі варіанти виділу часток з урахуванням цього порядку, тобто враховуючи, що попередній співвласник будинку [PERSON] продовжує проживати в будинку та користуватись кімнатами, позначеними на плані поверху житлового будинку 1-1 та 1-2, а відповідачка [PERSON] разом з позивачем успадкували частку в будинку після смерті батька [PERSON], який користувався кімнатою 1-3 (а.с. 14). Тому наполягала на виділу в натурі частки з будинковолодіння з тієї його частини, якою користувався її батько. Сама ж вона проживає та зареєстрована в [INFO], є співвласником 1/4 його частини, де крім неї проживає ще багато членів родини, тому вона б хотіла проживати окремо. Та після проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила виділити їй в натурі відповідну частку в будинку за другим варіантом висновку № 942, тобто таку ж частку в будинковолодінні, на яку водночас претендує позивач. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позов, просив задовольнити зустрічний позов відповідачки [PERSON], пояснивши, що це відповідатиме інтересам бабусі [PERSON], яка проживає в будинку, оскільки позивач ображає її та спільне з ним проживання в будинку неможливе, підтримує пояснення матері, відповідачки [PERSON] Допитаний неодноразово в судовому засіданні експерт Вінницького відділення КНДІСЕ [PERSON] пояснив, що при проведенні ним двох експертиз сторонами наполягалось саме розроблення варіантів виділу в натурі часток з урахуванням фактичного порядку користування будинковолодінням, при цьому враховуючи, що співвласників будинку троє, будинок можна поділити лише на дві окремі квартири, тобто виділити в натурі одну квартиру, а іншу залишити у власності двох співвласників. При проведенні експертиз ним використовувались дані інвентарної справи, за якою в натурі будинок не ділився, а всі співвласники мають ідеальні частки, та до уваги брались лише приміщення, належним чином введені в експлуатацію, відповідні частки та вартість приміщень визначені ним згідно чинного законодавства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матірю позивача та відповідача [PERSON], спірний житловий будинок належав їй з колишнім чоловіком [PERSON] як спільне майно подружжя та після розірвання шлюбу в судовому порядку даний будинок було між ними поділено, їй виділили дві кімнати, якими вона користується на даний час, а чоловіку одну велику кімнату № 1-3 за технічним паспортом та зобовязали вчинити відповідні дії, але він кімнату на дві окремих не поділив та окремого входу до своєї частини будинку також не збудував, так само вони не реєстрували відповідні рішення суду 1985 року щодо поділу між ними будинку. З сином в неї дійсно неприязні відносини, він неодноразово її бив, а тому вважає, що він не повинен проживати в даному будинку. Заслухавши пояснення сторін, експерта, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне первісний позов задовольнити. Так, в судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу [PERSON] дійсно належить 51/200 частка будинковолодіння в с. Іванівка Вінницького району Вінницької області, вул. Коцюбинського, буд. 55, згідно рішення Вінницького районного суду від 10.07.2009 року по справі № 2-991/2009 та реєстраційного посвідчення від 27.08.2009 року. Інша 51/200 частка в даному будинковолодінні належить відповідачці [PERSON] згідно цього ж рішення суду та реєстраційного посвідчення від 20.08.2009 року. Дані частки в будиноковлодінні успадковані сторонами після смерті батька [PERSON], якому належала 51/100 частка в будинковолодінні згідно свідоцтва про право власності від 04.02.2008 року № 163, видане на підставі рішення виконкому Іванівської сільської ради від 24.09.2007 року № 92. 49/100 частки даного будинковолодіння належить відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування частки жилого будинку від 05.05.2008 року. Дана частка була подарована відповідачу його бабусею [PERSON], якій вона належала згідно свідоцтва про право власності від 04.02.2008 року № 162, видане на підставі рішення виконкому Іванівської сільської ради від 24.09.2007 року № 91. Всі правовстановлюючі документи на будинок були оглянуті судом, відповідні оригінали знаходяться в інвентарній справі, що витребувана судом для огляду в судовому засіданні, та сторонами не оскаржуються. Попередні співвласники будинковолодіння [PERSON] та [PERSON] були колишнім подружжям, батьками позивача [PERSON] та [PERSON] Після розірвання шлюбу вони вирішили поділити спільний будинок, звернувшись до суду, 17.05.1985 року між ними укладена мирова угода, за якою встановили порядок поділу в натурі житлового будинку та господарських приміщень, дана мирова угода була затверджена ухвалою Вінницького районного суду від 17.05.1985 року по справі № 2-317/1985, якою [PERSON] було присуджено відповідні кімнати в будинку та господарські приміщення, що склали 49% будинковолодіння, а [PERSON] було присуджено відповідно іншу частину приміщень, що склало 51% будинковолодіння. Також рішенням Вінницького районного суду від 19.06.1985 року по цій же справі було зобовязано [PERSON] вчинити відповідні дії з метою поділу в натурі будинковолодіння, а саме зробити окремий вихід з його частини будинковолодіння із вікна кімнати № 3, закласти прохід між кімнатами 2 і 3, та зробити перегородку з кімнатою 4. Сторони не заперечують, що фактично їх батько вказані в рішенні суду 1985 року роботи не зробив, рішення та ухвалу суду батьки в установленому порядку не зареєстрували, тобто не завершили поділ будинку в натурі, але дійсно між ними з 1985 року встановився та існує по даний час порядок користування будинковолодінням, згідно мирової угоди, а саме, їх мати [PERSON] користувалася кімнатами, позначеними на плані поверху житлового будинку, наявного в технічному паспорті, №№ 1-1 та 1-2, а батько [PERSON] кімнатою 1-3, яку він мав відповідною перегородкою переділити на дві кімнати 3 і 4, але так і не зробив. Мати сторін [PERSON] до цього часу проживає в будинку та користується вищевказаним кімнатами. Після смерті батька ключі від його частини будинку є лише в позивача [PERSON], проте його постійне проживання в будинку заперечують відповідачі, стверджуючи, що він лише іноді зявляється в будинку, водночас самовільно збудував сарай біля будинку. Також сторони погоджуються, що між ними існують неприязні відносини, тобто між відповідачами, матірю сторін [PERSON], з одного боку, та позивачем і його дружиною з іншого боку, тому дійсно спільне користування будинком без припинення між ними спільної власності є неможливим. При цьому в своїх поясненнях відповідачі наполягали на можливому виділенні в натурі відповідних часток в будинковолодінні лише з частки будинку, якою користувався померлий батько сторін [PERSON], проти чого не заперечував і сам позивач, на підтвердження чого [PERSON] було надано відповідні постанови про відмову в порушенні кримінальних справ. Факт притягнення будь-кого з сторін до кримінальної чи іншої відповідальності за дії проти інших співвласників чи членів їх родини в судовому засіданні не доведено. З урахуванням такої позиції сторін по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, за висновком якої № 1795, 1796 від 27.12.2010 року розподіл ідеальної 51/100 частки будинковолодіння по 51/200 частки не вбачається можливим та з урахуванням поділу будинку за рішеннями Вінницького районного суду від 17.05.1985 року та 19.06.1985 року, а також мирової угоди від 17.05.1985 року, поділ 51/100 частки будинковолодіння на дві окремі квартири також є неможливим за браком житлової площі будинку. Оскільки після проведення судової експертизи та допиту експерта було зясовано, що поділ будинку на три частини в натурі неможливий, було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу для зясування можливих варіантів поділу будинковолодіння на дві частини з виділом одному із співвласників 51/200 частки, за висновком якої № 942 від 11.08.2011 року встановлено, що поділ будинковолодіння з виділом з нього 51/200 частки без відступу від ідеальної 51/200 частки неможливий, в тому числі з урахуванням фактичного користування співвласниками приміщень. Даним висновком було вказано на два можливих варіанти виділу частини з відхиленням від ідеальної 51/200 частки з урахуванням фактичного користування приміщеннями на даний час із визначенням розміру компенсації іншим співвласникам та переліком ремонтно-будівельних робіт, які необхідно буде здійснити співвласнику для виділення частки в натурі. Згідно зустрічної позовної заяви [PERSON] бажає свою виділену частку в натурі з будинковолодіння обєднати з часткою сина [PERSON] та користуватися ними спільно (а.с. 69 70). Згідно наданого суду акту ЖЕК № 12 від 28.07.2010 року було встановлено, що в квартирі [ADDRESS], співвласником якої є позивач, проживає 4 особи, позивач же в квартирі не зареєстрований та не проживає. Згідно акту від 03.08.2010 року, завіреного головою Іванівської сільської ради, позивач [PERSON] проживає в [INFO]. На підтвердження факту постійного проживання за даною адресою позивачем також надано суду поштову кореспонденцію, адресовану йому за даною адресою та відомості з попереднього місця роботи позивача. Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Наявними в справі правовстановлюючими документами підтверджується наявність саме спільної часткової власності на спірне будинковолодіння між сторонами по справі. Поділ будинковолодіння в натурі юридично та фактично не відбувся, оскільки попередні співвласники лише встановили між собою певний порядок користування спільним майном, не вчинивши відповідних дій по виділенню кожному з них відповідних часток будинковолодіння в натурі. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В судовому засіданні жоден із співвласників не погоджувався на грошову компенсацію вартості його частки в будинку. Враховуючи обставини справи, вищевказані та доведені в судовому засіданні, суд вважає необхідним виділити в натурі 52/200 частки будиноковолодіння позивачу, а саме, приміщення в житловому будинку літ. А: кімната 1-3 площею 27, 1 кв.м. та частина веранди І площею 2, 9 кв.м., а також господарські будівлі: ворота з хвірткою № 2 та огорожа № 3 в розмірі 1/3 частини, при цьому дані господарські будівлі залишити у спільному користуванні всіх співвласників, відповідно до варіанту № 2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 942 від 11.08.2011 року, оскільки самі відповідачі заперечують можливість спільного користування ним частиною будинку з будь-ким з відповідачів, такий варіант відповідає порядку користування будинком, що склався, позивач проживає в цій частині будинку та виділення кожному із співвласників по 51/200 частини будинковолодіння в натурі з урахуванням прав співвласника 49/100 частини будинку є неможливим. На підставі вищевказаного висновку судової експертизи позивача необхідно зобовязати провести наступні ремонтно-будівельні роботи: улаштувати подвійні двері для входу в частину приміщення І веранди літ. а-1, улаштувати дверний проріз між приміщенням частини веранди І та приміщенням кімнати 1-3, улаштувати перегородку в приміщенні І веранди літ. а-1, закласти дверний проріз між приміщенням веранди І та приміщенням кімнати 1-3, та всіх сторін необхідно зобовязати виконати ремонтно-будівельні роботи по улаштуванню окремих систем інженерних мереж газопостачання. В звязку з виділом позивачу 52/200 частки з нього слід стягнути 944 грн. грошової компенсації за відступ від ідеальних часток, що встановлено висновком експертизи, на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному по 472 грн. Тому частину будинковолодіння, що залишається після виділу 52/200 частки, тобто 148/200 частки слід залишити у спільній частковій власності відповідачів, частки яких з урахуванням такого виділу складають: 101/400 частки житлового будинку з господарськими приміщеннями [PERSON], 195/400 частки житлового будинку з господарськими приміщеннями [PERSON], враховуючи рівномірне зменшення їхніх попередніх часток. Та оскільки за уточненим зустрічним позовом подані вимоги, які взаємовиключні з вимогами за уточненим первісним позовом, в його задоволенні слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved