Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-14 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди. В позовній заяві посилається на те, що з відповідачами було укладено договір строкового банківського вкладу. Після закінчення терміну дії Договору, відповідач не приступив до виконання грошового зобов'язання встановленого Договором, фактично відмовився від виконання свого зобов'язання та не повертав позивачу суму вкладу протягом наступних 2 років. З метою захисту порушеного права він неодноразово звертався до суду з позовними заявами про стягнення з відповідача суми вкладу та інших нарахувань передбачених законом за неправомірне користування коштами позивача після закінчення строку договору депозитного вкладу. Суд задовольнив позовні вимоги вкладника. Боржник також добровільно не сплатив борг у строк, встановлений державним виконавцем на виконання судового рішення від 30.06.2010р. по справі № 2-229/10. За постановою від 20.11.2010р. державного виконавця було відкрито зведене виконавче провадження. Листом від 13.09.11р № 6530/3 державний виконавець повідомив позивача, що 09.09.11р. на депозитний рахунок ДВС надійшли стягнуті кошти боржника в рахунок погашення боргів згідно зведеного виконавчого провадження. Згідно платіжних доручень державний виконавець сплатив позивачу стягнуту з боржника суму вкладу та боргу, визначеного судовими рішеннями станом на 22.06.11р. Поряд з цим у наступному періоді з 23.06.11р. до 09.09.11р. боржник продовжував користуватися вкладом позивача без дозволу на це їх власника та збагачуватися за його рахунок шляхом порушення цивільних (майнових) прав вкладника. Протиправними діяннями відповідача протягом 78 днів (з 23.06.11р до 09.09.11р.) його інтересам була завдана матеріальна шкода, сума компенсації якої має бути стягнута судом з відповідача на його користь. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню становить 1209 гривень, крім того просив стягнути понесені судові витрати. У судове засідання позивач не з,явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об,ємі, В разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з,явилися, письмових заперечень проти позову не подали, письмових заяв про відкладення судового засідання до суду не надходило. За згодою позивача, відповідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 02.09.2008 року укладено Договір №599396 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках пакету послуг ПП»Базовий+» №12588888594. З метою захисту порушеного права позивач неодноразово звертався до суду з позовними заявами про стягнення з відповідача суми вкладу та інших нарахувань передбачених законом за неправомірне користування коштами позивача після закінчення строку договору депозитного вкладу. Суд задовольнив позовні вимоги вкладника згідно рішень Славутицького міського суду від 30.06.2010 року, 28.01. За постановою від 20.11.2010 року державного виконавця було відкрито зведене виконавче провадження. Листом від 13.09.2011 року №6530/3 державний виконавець повідомив позивача, що 09.09.2011рок на депозитний рахунок ДВС надійшли стягнуті кошти боржника в рахунок погашення боргів згідно зведеного виконавчого провадження. Згідно платіжних доручень від 15.09.2011р №№ 2254; 2256, 2260 державний виконавець сплатив позивачу стягнуту з боржника суму вкладу та боргу, визначеного судовими рішеннями станом на 22.06.2011 року. Дослідивши надані письмові документи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором. Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Змістом п.2.3 Договору встановлена процентна ставка - 17,2 % річних за користування коштами позивача. Виходячи з умов Договору та положень чинного цивільного законодавств відповідач повинен сплатити позивачу суму процентів у розмірі 735,12 гривень за період незаконного користування чужими коштами з 23.06.2011р. по 09.09.2011р. Крім сплати процентів (відсотків) за фактичне користування сумою вкладу відповідач повинен бути притягнутий до відповідальності за порушення грошового зобов'язання, що передбачено статтею 625 ЦК України з застосуванням економічної санкції. Вказаною нормою закону боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язані сплатити суму інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення. Отже, відповідач має сплатити суму економічних санкцій у вигляді інфляційних втрат та 3% річних нарахувань на загальну суму 208,22 грн. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками також вважаються витрати які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За існуючого порядку встановленого ЗУ « Про виконавче провадження » державна виконавча служба у ході виконання зведеного виконавчого провадження мала перераховувати стягнену з боржника суму на банківський рахунок, який вказаний стягувачем. Листом від 13.09.11 № 6530/3 державний виконавець зобов'язав позивача вказані банківські реквізити для подальшого перерахування стягнутих з боржника коштів. Стягувач надав державному виконавцю платіжні реквізити Броварської відділення Ощадбанку №5400/043 у м Славутичі. Далі вказаним відділенням Ощадбанку, в межах діючого тарифу (0,8% від суми) надання платної послуги, було утримано 237,26 грн. з перерахованої суми коштів. Внаслідок чого позивач отримав суму боргу меншу ніж та, що була визнана судом перерахована за платіжними дорученнями ДВС від 15.092011р. Докази цих обставин, свідчать про наявність обов'язкових витрат позивача (реальних збитків ), які він зробив для відновлення свого порушеного права. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму реальних збитків позивача у розмірі 265,66 грн., що складається з сум оплачених поштових (28,40грн ) та банківські (237,26 грн. ) послуг. Відомості про діючий тариф Ощадбанку підтверджуються листом керівника відділення Ощадбанку від 31.05.11 № 592. Факт оплати позивачем послуги банку підтверджується випискою від 19.09.11р. з ощадкнизі позивача. Факт оплати позивачем поштових послуг з підготовки позовної заяви для відновлення порушеного права вкладника підтверджується чеками. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Наданою суду квитанцією підтверджуються судові витрати позивача у розмірі 123 гривень сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду від сплати судового збору позивач звільнений на підставі Постанови КМ України „Про державне мито". За правилом ч. З ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, від стягується з відповідача у дохід держави пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved