Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

У вересні 2011року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свої позовних вимог позивач послалася на те, що шлюбні відносини між ними припинені через постійні сварки, втрату поваги один до одного, різні погляди на життя, а також те, що з жовтня 2010року сторони проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 14.12.1996року народження та [PERSON] [PERSON] народження, які проживають разом з нею. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглядати в її відсутність та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив справу розглядати в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 1995року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1КЕ №271918 виданим 04 лютого 1995року районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Гадяч Полтавської області. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 14.12.1996року народження (свідоцтво про народження серії І-КЕ №313122 видане районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Гадяч Полтавської області від 20.12.1996року) та [PERSON] [PERSON] народження (свідоцтво про народження серії І-КЕ №279567 видане районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Гадяч Полтавської області від 11.08.1995року). Шлюбні стосунки між подружжям припинені з жовтня 2010року, позивач заперечує проти примирення та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 04.02.1995 року між сторонами - розірванню. [PERSON] у своєму позові просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON], це клопотання слід задовольнити так як воно не суперечить закону.

Outcome: approved