overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с. Кобижча по вул. Незалежності, 117 , який перейшов їй в порядку спадкування після померлого 21.04.2011 року батька [PERSON]. Свої вимоги обгрунтовує тим , що фактично вступила в управління спадковим майном, проте не змогла юридично оформити право на спадкове майно, оскільки батько не зареєстрував в органах БТІ право власності на будинок. В судове засідання позивачка не з»явилася, але від неї надійшла письмова заява про слухання справи в її відсутність, вимоги підтримує ( а.с. 21 ). Представник відповідача в судове засідання не з»явився , але надійшла заява про слухання справи без представника. Вимоги визнають (а.с. 20) Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги , як дочка (ст.1261 ЦК України) померлого 21.04.2011 року батька [PERSON] , який на день смерті проживав в [INFO] , і якому на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що підтвердила наданими суду письмовими доказами (а.с. 5-11) , належним чином прийняла спадщину , так як на день смерті проживала з батьком та подала заяву до нотаріальної контори ( ст.1268 ЦК України) , що підтверджується довідкою сільської ради та листом нотаріальної контори( а.с.11, 22) . На іншу ? частину будинку позивач не претендує , так як крім неї спадкоємцем є її брат. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до спадкоємців переходять всі права та обов»язки , що належали померлому на момент відкриття спадщини та не припинилися з його смертю, отже до позивача перейшло право власності на нерухоме майно після померлого батька , проте так як не відбулася первинна реєстрація майна (а.с.9-14) , то позивач звернувся до суду , що не суперечить положенням ст. 328 ЦК України. Відповідач вимоги визнає. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося , відповідно до ст. 197 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом Свої вимоги обгрунтовує тим, що 06 грудня 2010 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно умов якого позивач передав відповідачу 48 000 гривень (сорок вісім тисяч гривень), які він зобов»язався повернути до 06 квітня 2010 року. В підтвердження отримання грошей відповідач написав розписку. У зазначений термін відповідач борг не повернув. Наявність заборгованості визнає та обіцяв гроші повернути пізніше, коли в нього буде належна сума. Однак до цього часу сума боргу не повернута, тому він змушений звертатися до суду з даним позовом. Крім того позивач вважає, що відповідно до ст. 1048 ЦК України він має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, та відповідно до ст. 1050 ЦК України в разі невчасного повернення позики позичальник зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три процента річних від простроченої суми. Розрахунок вказаних сум додає. Просить стягнути з відповідача: суму боргу за договором позики в розмірі 48 000 гривень; відсотки від суми позики, передбачені ч. 1 ст. 1048 ЦК України у розмірі 1 640 гривень; інфляційні нарахування у розмірі 5 172,65 гривень; три відсотки річних у розмірі 1 861.50 грн., сплачені при подачі до суду: державне мито у розмірі 566,74 грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень. - У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать довідки пошти. Тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 06.12.2010 року [PERSON] позичив [PERSON] 48 000 грн., які позичальник зобовязався повернути до 06 квітня 2010 року, але до цього часу не повернув. Наведене підтверджується розпискою [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач зазначив, що відповідач визнає наявність боргу та обіцяв повернути кошти пізніше, коли в нього з»явиться належна сума. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутності не надав, (а.с.12,15,17). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги доведені та обгрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Відповідач є батьком сина [PERSON], [INFO], матірю якого є позивачка. Позивачка посилаючись на те, що відповідач не надає допомогу на утримання сина, звернулась в суд з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ? частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позов визнав. Оскільки відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки у вказаному нею розмірі. то позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути на користь держави 188 грн. 20 коп. судового збору. На підставі наведеного, ст. ст. 180-182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Новопсковського районного суду з позовом, у якому просить визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої 05.03.2011 року, а саме на земельну ділянку, площею 1,2795 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Новопсковського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 830094 виданого Новопсковською РДА на імя [PERSON], обґрунтовуючи вимоги тим, що 05.03.2011 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді зазначеної земельної ділянки. Спадщину після смерті матері позивач як спадкоємець за заповітом фактично прийняла, так як отримала у Новопсковській нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 6,07 га. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 1,2795 га нотаріусом було відмовлено, так як за життя мати не встигла отримати Державний акт на земельну ділянку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Представник третьої особи відділу Держкомзему у Новопсковському районі вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено наступне. 05.03.2011 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 282550, виданого 09.03.2011 року Камянською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 1,2795 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Новопсковського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 830094 виданого Новопсковською РДА на імя [PERSON]. У чинність ст.ст. 1216-1218, 1261 ЦК України, ч.1 ст.13 Закону України Про власність до позивача, як до спадкоємця за заповітом переходить право власності на спадщину, до складу якої відносяться земельні ділянки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто за нормою ч.2 ст.1220 ЦК України з 05.03.2011 р. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання права на майно в порядку спадкування за заповітом обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

В січні-лютому 2010 року внаслідок порушення роботи ливневої каналізації відбулось намерзання льоду на зовнішній стіні будинку № 38 по вул.Б.Хмельницького в м. Смілі, від танення якого сталось протікання води у квартирі № 9. Позивач,посилаючисьна те, що залиттям квартири йому було заподіяно шкоду в сумі 8471 грн.,звернувся до суду з позовом до КЖВП „Наш дім про стягнення цієї суми. В судовому засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача на його користь 4500 грн. заподяних збитків. Представник відповідача позов визнав. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 серпня 1998 року позивач та його дочка є співвласниками квартири [ADDRESS]. 01 листопада 2007 року позивач уклав договір з КЖВП „Наш дім про надання послуг з утримання будинків,споруд та прибудинкової території. Згідно з п.3 та п.14 цього договору ,КЖВП „Наш дім зобовязане утримувати будинкові мережі в належному стані, здійснювати їх технічне обстуговування і ремонт, вживати своєчасних заходів для ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки встановлені законом. На підставі п.п.9,14 договору КЖВП „Наш дім зобовязане здійнювати контроль за технічним станом інженерного обладнння будинку № 38 по вул.Б.Хмеьницького, до якого і належить ливнева каналізація. З довідки № 366 від 16 листопада 2010 року управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради вбачається, що в осінньо-зимовий період 2009-2010 роки управління проводило роботи по очищенню покрівель від снігу та льоду. Як вбачається з акту комісії КЖВП „Наш дім від 10 лютгго 2010 року, на стінах кімнати і спальні квартири [ADDRESS] виявено сліди затікання води від танення снігу площею 7 кв.м. Затікання відбулося внаслідок порушення роботи ливневої каналізації,що спричинило замерзання льоду на зовнішній стіні будинку. Відповідно до локального кошториста № 2-1-1 позивачу внаслідок залиття квартири завдано шкоду в сумі 8471 грн. Позивач же просить стягнути 4500 грн. матеріальних збитків, що завдані йому внаслдок залиття квартири. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 205 грн. Ні підставі наведеного ст.ст. 22, 1166 ЦК України та ст.ст. 10,14,88,213,215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 29 листопада 2011 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

07 листопада 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу будинку № 23 по вул.Гоголя в с.Залевки Смілянського району Черкаської області. На виконання цієї угоди позивач передав відповідачу 20000 грн., а відповідач надав документацію на будинковолодіння та розписку про отримання коштів. Крім того, відповідач взяв на себе зобовязання посвідчити вказаний договір нотаріально до 20 грудня 2009 року. Позивач, посилаючись на те, що відповідач від оформлення договору купівлі-продажу ухиляється, що позбавляє позивача права розпорядитися придбаним майном, звернувся в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу будинковолодіння № 23 по вул.Гоголя в с.Залевки Смілянського району не посвідченого нотаріально дійсним та визнання за ним права власності. В судове засідання відповідач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі ,позов визнає. Позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення Смілянського міськрайонного суду від 09 лютого 2007 року відповідачу належить на праві власності будинковолодіння № 23 по вул. Гоголя в с.Залевки Смілянського району Черкаської бласті. 07 листопада 2009 року між сторонами фактично укладено договір купівлі-продажу зазначеного будинковолодіння,після досягнення домовленостей по ціні даної нерухомості та інших істотних умов. З розписки наданої відповідачем позивачу вбачається,що відповідач одержав від позивача за продаж будинковолодіння № 23 по вул.Гоголя в с.Залевки Смілянського району 20000 грн. та взяв на себе зобовязання посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально до 20 грудня 2009 року. Відповідно до ст. 657 ЦК України , договір купівлі-продажу будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовился щодо усіх істотніх умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, аде одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотніх умов договору купівлі-продажу. Позивач бажає посвідчити договір нотаріально,але відповідач від такого посвідчення ухиляється, в звязку з чим не виконує взяті на себе зобовязання щодо нотаріального посвідчення договору, а тому суд вважає за необхідне визнати такий договір дійсним. На підставі наведеного,ч.2 ст.220, ч.3 ст.334, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Виходячи з наведеного та ст. ст. 110-112, 180-183, 184, 191-192 СК України і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Лікар-психіатр 5-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] звернулася до суду із заявою про госпіталізацію хворої [PERSON], [INFO] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що 17.11.2011 року о 13 годині 15 хвилин в 5-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] в примусовому порядку за направленням лікаря-психіатра Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] була госпіталізована [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS] з діагнозом: органічний маячний розлад (шизофреноподібний), параноїдний синдром. Хвора не дала згоду на госпіталізацію. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON], прокурор підтримали вимоги заяви про примусову госпіталізацію хворої [PERSON] Суд, заслухавши лікаря, прокурора, хвору [PERSON], допитавши свідка [PERSON] та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.11.2011 року о 13 годині 15 хвилин в 5-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] в примусовому порядку за направленням лікаря-психіатра Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] госпіталізована [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS] з діагнозом: органічний маячний розлад (шизофреноподібний), параноїдний синдром. Хвора не дала згоду на госпіталізацію. Згідно ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. [PERSON] встановлено клінічний діагноз: органічний маячний розлад (шизофреноподібний), параноїдний синдром. За висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева від 18 листопада 2011 року [PERSON] підлягає госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

14.09.2011 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, що від шлюбу з колишнім чоловіком у неї є донька - [PERSON], яка на даний час є повнолітньою та навчається в Сумському державному педагогічному університеті ім.А.С.Макаренка на 2 курсі бюджетної форми навчання. Відповідач пенсіонер, але на пенсію він вийшов в зв»язку з наявністю пільг, працездатний та має можливість додатково працювати, має задовільний стан здоров»я, він стабільно отримує пенсію та не має будь-кого на утриманні, а тому має можливість надавати допомогу в звязку з навчанням їх донькі. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утриманя доньки на час навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, а сторонами не заперечувався факт того, що [PERSON] є донькою відповідача (а.с.5-7). Згідно довідки №17/901/11 від 07.09.2011 року [PERSON] є студенткою 2 курсу Сумського державного педагогічного університету ім.А.С.Макаренка та термін її навчання закінчується 30.06.2014 року (а.с.10). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як зазначалось вище, відповідач визнав позов повністю. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно до закінчення донькою навчання, а саме: до 30.06.2014 року, починаючи стягнення з 14.09.2011 року. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що між ним та відповідачем 08 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зареєстрований шлюб, актовий запис №194. Від подружнього життя мають одну неповнолітню дитину. Проживаючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не змогли створити міцну сім'ю. Сторони до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернулись з заявами про розгляд справи в їх відсутності. У відповідності зі ст. 197 ЦПК України , суд вважає за можливе розглянути справу в відсутності сторін. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 194, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Суд встановив, шлюбні відносини між сторонами припинені. На протязі останнього часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. За період шлюбних відносин, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] постійно виникали сварки через відсутності взаєморозуміння між ними та довіри. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, такі докази має подати і позивач у справі про розірвання шлюбу. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами , відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач надав достатній обсяг доказів, які підтверджують позов, та вважає за необхідне вимогу позивача задовольнити та шлюб між сторонами, розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Позивач КС «Полтава і полтавці»26 вересня 2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 27 січня 2010 року між КС «Полтава і полтавці»та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 5 про надання кредиту в сумі 4500 грн. Відповідачем умови кредитного договору щодо повернення кредиту не виконуються, загальна сума заборгованості складає 16015,77 грн. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 16015 грн. 77 коп. та понесені судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися, будучи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 5, за умовами якого відповідачу позивачем надано грошові кошти у кредит в сумі 4500 грн. зі сплатою процентів у розмірі 0,19 % щоденно на залишок суми кредиту строком по 27 липня 2011 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем умови договору виконано та надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Відповідач [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобовязання не виконував. Станом на 19 липня 2011 року має заборгованість за основною сумою кредиту 4357,53 грн., заборгованість за відсотками 11658,24 грн. Всього сума заборгованості складає 16 015 грн. 77 коп. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором в загальній сумі 16015 грн. 77 коп. солідарно. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 280 грн. 16 коп. понесених судових витрат.

Outcome: approved