Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд усунути їй перешкоди у здійсненні права власності, вселити її в квартиру, та встановити порядок користування житловим приміщенням: виділити їй в користування одну із двох наявних кімнат в квартирі [ADDRESS], відповідачці виділити іншу, а ванну, кухню, вбиральню та інші підсобні приміщення залишити в спільному користуванні. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що зазначена квартира належить їй і відповідачці на праві спільної часткової власності, складається з двох кімнат. На теперішній час в даній квартирі проживає відповідачка і чинить їй перешкоди у користуванні своєю часткою: не впускає її в квартиру, тому вона не може зареєструвати своє право власності у БТІ в установленому законом порядку і отримати технічний паспорт на квартиру. Вказані обставини призвели до того, що, вона, на її думку, є обмеженою у своєму праві користування житловим приміщенням і, тому просить виділити їй у користування одну з наявних двох кімнат у спірній квартирі. Домовитись з відповідачкою вона не змогла і тому була змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні з викладеними обставинами справи не погодилась. Пояснила суду, що не чинить перешкод позивачці у користуванні власністю, але у звязку з тим, що кімнати в квартирі є суміжними, то відсутня можливість розділити квартиру в натурі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. Квартира [ADDRESS] складається з двох суміжних кімнат, житловою площею 26,6 кв. м., загальна площа квартири є 41,1 кв. м На теперішній час в даній квартирі зареєстрована і проживає відповідачка [PERSON] На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.10.2006 р., виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області [PERSON] належить ? частина квартири [ADDRESS]. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.02.2011 р., по справі № 2-74/11; залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.04.2011 р. по справі № 22/ц-5582/11, за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого 28 березня 2008 р. [PERSON] Згідно листа ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» № 1282 від 24.05.2011р., провести поточну технічну інвентаризацію та виготовити технічну документацію на обєкт нерухомого майна, неможливо у звязку з відсутністю доступу на обєкт. Між сторонами по справі виникли складні стосунки, в тому числі й через питання щодо реалізації свого права власності на зазначене нерухоме майно. Вказані обставини призвели до того, що позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди, а відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Спірною квартирою користується Відповідачка, яка чинить перешкоди Позивачці у користуванні квартирою, сторони не дійшли згоди про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Позивачка, як власниця частини квартири, має право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивачка бажає реалізувати своє право власності. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Позивачка, як власник майна, бажає і має наміри розпоряджатися своєю часткою нерухомого майна, зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку. Таким чином, вимога Позивачки про усунення перешкод у реалізації права власності на частку нерухомого майна, підлягає судовому захисту та задовольняється судом. Суд вважає за необхідне усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні права власності шляхом вселення в спірну квартиру. Щодо вимог про виділення в користування однієї із двох наявних кімнат у спірній квартирі, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст.47 Житлового кодексу Української РСР норма житлової площі встановлена в розмірі 13, 85 квадратного метра на одну особу; відповідно до ст. 104 Житлового кодексу УРСР суд вправі задовольнити вимоги члена сімї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. Як видно з копії технічного паспорту, спірна квартира складається з двох неізольованих кімнат, наступною жилою площею: 12, 00 кв. м, і 14,60 кв. м. Позивачкою заявлені вимоги щодо виділення їй у користування однієї із двох суміжних кімнат, що суперечить нормам житлової площі, встановленій Житловим кодексом на одну особу, і що, на думку суду, порушує житлові права сторін щодо забезпечення їх житлом, яке повинно відповідати встановленим вимогами ст. 47 Житлового кодексу Української РСР нормам. Крім того, згідно ст. 63 Житлового кодексу Української РСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського жилого фонду є окрема квартира або інше ізольоване приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом. Тому суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог про встановлення порядку користування жилим приміщенням - відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати по справі розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved