Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виконком Луцької міської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що на обліку у Службі у справах дітей Луцької міської ради перебувають на обліку малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], як діти які опинились у складних життєвих обставинах. Зазначає, що після розлучення батьків діти залишились проживати з бабусею - [PERSON]. Мати дітей - [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, бродяжить, підтримує звязки з особами сумнівної репутації. Батько [PERSON] у вихованні дітей участі не приймає, навчанням та станом здоровя дітей не цікавляться, не сплачує аліменти на їх утримання. Вихованням та утриманням дітей займаються бабуся [PERSON], яка створила належні умови для їх розвитку. Просить суд позбавити батьківських прав відповідачів щодо малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача підтримала заяву з підстав у ній викладених та просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву з підстав у ній викладених та просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась по невідомим суду причинам, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін по справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Відповідачі злісно ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню малолітніх дітей. Так, з досліджених в судовому засіданні пояснень відібраних оперуповноваженим Луцького МВ УМВС України у Волинській області у [PERSON] вбачається, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, часто перебуває в сумнівних компаніях в нетверезому стані, не виконує своїх батьківських обовязків по вихованню та матеріальному утриманні своїх дітей. (а.с. 16). Крім того, дані обставини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які вказали, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню малолітніх дітей, вихованням, навчанням та станом здоровя дітей не цікавляться, батько не сплачує аліменти на їх утримання. Зазначали, що відповідач [PERSON] інколи провідує дітей за місцем їх проживання, однак такі зустрічі недовготривалі та носять періодичний характер, батько під час таких зустрічей ні виховання ні навчанням дітей не займається, не цікавиться їхнім здоровям та внутрішнім світом. Із письмового висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 29 червня 2011 року (а.с. 4), випливає, що позбавлення батьківських прав відповідачів щодо малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є доцільним та в інтересах малолітніх дітей. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав розяснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками. З врахування викладеного, суд вважає, що відповідачі свідомо не виконують своїх батьківських обовязків щодо неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення їх батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Заперечення відповідача [PERSON] проти задоволення позову не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Сам [PERSON] не заперечив того факту, що його зустрічі з дітьми носять періодичний характер і він як батько участі у вихованні дітей не приймає.

Outcome: approved