Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до відповідача [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 05.11.2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Впродовж останніх років відповідач не виконує своїх обов»язків по утриманню дитини, не надає для цього ніяких коштів, при цьому зазначала, що інших дітей у відповідача по справі не має, працює та отримує заробітки. У добровільному порядку відповідач відмовляється від вирішувати питання щодо утримання дитини. Крім того, зазначала, що з відповідачем фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, подружніх стосунків не підтримують. При цьому шлюб існує лише формально, спір про майно у сторін відсутній. Просила суд розірвати зазначений шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача у справі, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання з»явився позивач та підтримав позовні вимоги, відповідач в судове засідання не з»явився, проте про місце та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься зворотнє повідомлення, а відповідно суд в порядку ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 05.11.2000 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Впродовж останніх років відповідач не виконує своїх обов»язків по утриманню дитини, не надає для цього ніяких коштів, при цьому зазначала, що інших дітей у відповідача по справі не має, працює та отримує заробітки. У добровільному порядку відповідач відмовляється від вирішувати питання щодо утримання дитини. Суд вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обгрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте не заперечує проти сплати аліментів на їх утримання, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до відповідно до ст. ст. 180, 181,182, 185 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі або у натуральній формі, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров»я і матеріальне становище дітей, стан здоров»я і матеріальне становище платника аліментів. Одночасно, відповідно до ч 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 тієї ж постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення для справи, зокрема те, що відповідач по справі працює та отримує заробітки, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно встановити на користь позивачки по справі має сплачуватись у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача у справі, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути також судовий збір в розмірі 107 гривень 30 копійок на користь держави. На підставі зазначеного,

Outcome: approved