Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила визнати за нею, [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходиться в с. Рунгури, вул. Пискавецька, 59, Коломийського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що будинковолодіння № 59 по вул. Пискавецька с. Рунгури зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого згідно рішення виконкому від 10 травня 1989 року № 101, що підтверджується витягом з реєстру прав власності. Однак свідоцтво про право власності втрачено. 11 травня 1991 року [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 13 травня 1991 року зроблено запис за № 14. Померла залишила заповіт, який 19 січня 1991 року посвідчений заступником голови Новомарківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № З, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла [PERSON]. Крім нього інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. Згідно довідки Рунгурської сільської ради від 24 листопада 2010 року № 955 підтверджено, що заповіт від імені померлої, [PERSON], що посвідчувався в Рунгурській сільській раді 19 січня 1991 року не змінювався і не скасовувався. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина по вище зазначеному заповіту на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Коломийський район» с. Рунгури, вул. Пискавецька, 59. В управління спадковим майном в порядку ст. 548 ЦК України в ред. 1963 року вступив її син, [PERSON], що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради від 24 листопада 2010 року № 955. Однак свідоцтва про право на спадщину не отримав. 07 березня 1995 року помер її батько, [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 10 березня 1995 зроблено запис за № 11. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: с. Рунгури, вул. Пискавецька, 59, Коломийського району, Івано-Франківської області. Зазначений будинок загальною площею 37,7 кв.м, житловою 20,1 кв.м, складається з однієї кімнати, кухні та коридора, що підтверджується технічним паспортом. Спадкоємцем за законом на спадщину є вона, дочка померлого, [PERSON], оскільки відповідно до ст. 548 ЦК України в ред. 1963 року вона фактично прийняла спадкове майно, що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради від 24 листопада 2010 року № 955. Син померлого, [PERSON] та дружина померлого, [PERSON] на спадщину не претендують, про що підтвердять в судовому засіданні. Діти померлого, [PERSON] та [PERSON] в будинку не проживали, заяви в нотаріальну контору не подавали, на спадщину не претендують, що підтверджується їхніми заявами. Крім неї інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. З метою оформлення спадщини вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У відповідності до п. 126 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус витребувала подати правовстановлювальний документ на будинковолодіння та витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не взмозі, у звязку з тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок втрачено. Згідно ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті, тому згідно листа Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори їй рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Оскільки померлій [PERSON] було видано свідоцтво про право власності, однак було втрачено, вона подала оголошення в газету «ЗР-Інформ», де надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачене свідоцтво на право власності на будинок в с. Рунгури, вул. Пискавецька (Ковпака), 59 видане на прізвище [PERSON]. Згідно технічного паспорта інвентаризаційна вартість будинковолодіння по вул. Пискавецька, 59 в с. Рунгури становить 22694 грн. Позивач у судове засідання не зявилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не зявилися, однак подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності та визнання позову. Взявши до уваги визнання позову відповідачами, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 1268, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Встановлено, що житловий будинок №59 по вул. Пискавецька (Ковпака) в с. Рунгури, Коломийського району, Івано-Франківської області на підставі свідоцтва про право власності від 10.05.1989 року належав [PERSON], інвентаризаційна вартість нерухомого майно становить 22694 грн., що підтверджується технічним паспором. 11 травня 1991 року [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 13 травня 1991 року зроблено запис за № 14, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №394713. Померла залишила заповіт, який 19 січня 1991 року посвідчений заступником голови Новомарківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 3, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла [PERSON]. Згідно довідки Рунгурської сільської ради від 24 листопада 2010 року № 955 вказаний заповіт не змінювався і не скасовувався. Після смерті [PERSON] спадщину по заповіту на її майно прийняв [PERSON], який вступив в управління спадковим майном в порядку ст. 548 ЦК України в ред. 1963 року, що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради від 24 листопада 2010 року № 955. 07 березня 1995 року [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 10 березня 1995 зроблено запис за № 11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №274500. Після смерті [PERSON] спадщину в порядку ст. 548 ЦК України в ред. 1963 року, прийняла його дочка, позивач [PERSON], яка вступила в управління спадковим майном що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради від 24 листопада 2010 року № 955. Згідно довідки Рунгурської сільської ради №585 від 08.07.2011 року за будинком №59 по вул. Пискавецькій числиться земельна ділянка площею 0,34 га. Першою Коломийською районною нотаріальною Конторою згідно довідки №405/02-14 [PERSON] у звязку з відсутністю право встановлювальних документів відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходиться в с. Рунгури, вул. Пискавецька, 59, Коломийського району Івано-Франківської області після смерті [PERSON], який помер 07 березня 1995 року.

Outcome: approved