Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що 26 березня 2001 року померла її свекруха - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у виді 31/100 частки будинку № 24 по вул. Канівська в м. Дніпропетровську, що підтверджується договором дарування від 27 травня 1988 року. Померла заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги були чоловік позивача та його брат - [PERSON] та [PERSON], який помер 15 липня 2008 року. Після смерті матері [PERSON] фактично прийняв спадщину, так як проживав у її будинку, користувався предметами побуту. Але свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримав. 10 березня 2009 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у виді 31/100 частки будинку № 24 по вул. Канівська в м. Дніпропетровську, які він фактично прийняв після смерті своєї матері [PERSON] та домоволодіння № 104 по вул. Партизанській в с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] залишив заповіт від 17 червня 2002 року, посвідчений секретарем Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 142, в якому вказав їх сина - [PERSON], як єдиного спадкоємця всього його майна, що підтверджується заповітом. Однак 15\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квітня 2009 року [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на її користь. Отже позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Крім неї і сина - [PERSON] у померлого є і донька - [PERSON], котра також подала на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини відповідну заяву до нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову від спадщини. Прозивачем також була подана заява про прийняття спадщини від 06.08.2009 року. 16\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квітня 2010 року на домоволодіння № 104 по вул. Партизанській в с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а на 31/100 частки будинку № 24 по вул. Канівська в м. Дніпропетровську в нотаріальній конторі її відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що її чоловік не подав заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Вважає, що має право спадкувати житловий будинок свекрухи, так як її чоловік після її смерті фактично прийняв спадщину, а вона є його спадкоємицею першої черги за законом. Просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], померлої 26 березня 2001 року, визнати за нею право власності на 31/100 частини домоволодіння № 24 по вул. Канівська в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав в повному обсязі, надав суду заперечення, в яких посилається на те, що позивач не має ніякого відношення до спадкового майна, [PERSON] не мав ніяких підтверджень факту прийняття спадщини. Представник відповідача - територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] проти позову не заперечувала. Треті особи [PERSON] та представник КП ДМБТІ до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, за наступних підстав. Судом встановлено, що 31/100 частини будинку № 24 по вул. Канівська в м. Дніпропетровську належало на праві власності [PERSON], на підставі договору дарування від 27 травня 1988 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № І-І984. [PERSON] померла 26 березня 2001 року. Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену частину домоволодіння. Спадкоємцями першої черги померлої були сини - [PERSON] та [PERSON], які фактично прийняли спадщину, оскільки на день відкриття спадщини [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном, а [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем по вул. Косіора,16/77 в м. Дніпропетровську. Зазначені факти підтверджуються поясненнями допитаних по справі свідків, які пояснили, що спадкове майно, яке залишилось після смерті матері, братами [PERSON] було поділене. Таким чином,брати [PERSON] прийняли спадщину у вигляді 31/200 частин спірного домоволодіння кожний. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 10 березня 2009 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у виді 31/200 частки будинку № 24 по вул. Канівська в м. Дніпропетровську, які він фактично прийняв після смерті своєї матері [PERSON] та домоволодіння № 104 по вул. Партизанська в с. Личкове Магдалинівського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] залишив заповіт від 17 червня 2002 року, посвідчений секретарем Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 142, в якому вказав сина - [PERSON], як єдиного спадкоємця всього його майна. Однак 15\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~квітня 2009 року [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач, що підтверджується даними Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 26 березня 2001 року, підлягають задоволенню. Щодо вимог про визнання права власності, то вони підлягають частковому задоволенню, в частині розміру частки спадкового майна.

Outcome: partial