overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій вказують, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира №64 за адресою м. Калинівка по вул. Машинобудівників, 24 Вінницької області. Позивачі як власники нерухомості мають право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, однак при оформленні договору дарування квартири виявилось, що частки кожного із власників в майні не виділені, зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявились, однак від їх імені (від кожного зокрема) до суду надійшла письмові заяви, датовані 26.12.2011 р., в яких останні вказують, що позовні вимоги, ними заявлені, підтримують повністю, просять їх задовольнити та розгляд по справі проводити за їх відсутності. Пердставник відповідача Калинівської міської ради Вінницької області в судове засідання не зявився, однак від його імені в матеріалах справи наявна письмова заява, датована 21.12.2011 року, в якій останній просить заслухати справу по суті, зауваживши, що позовні вимоги, заявлені позивачами, визнає повністю. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою [ADDRESS], вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.02.1995 року. [PERSON] квартира зареєстрована за власниками у Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації 10 лютого 1995 року в реєстровій книзі №5 за реєстровим номером 35\\192, однак їх частки в майні не виділені. Відповідно ст.ст.316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При зверненні позивачів до нотаріуса з питанням дарування вищезазначеної квартири їм було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не виділені частки майна у спільній сумісній власності, але при цьому розуміється, що їхні частки у спільній сумісній власності рівні, тому що вони користувались рівними правами та несли рівні обовязки щодо квартири та інших домовленостей між ними не існувало. Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю. Частиною 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або спільну часткову власність. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що від шлюбу з відповідачем має трьох неповнолітніх дітей. Син [PERSON], [INFO] проживає разом з батьком. Сини [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матірю, яка їх утримує та доглядає. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання синів. Просить стягнути аліменти на утримання двох синів. У судове засідання позивачка подала заяву, змінила позовні вимоги, просила стягнути аліменти на утримання сина [PERSON]. Справу просила слухати справу у її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання надав заяву з проханням слухати у його відсутності, зі зміненими позовними вимогами згоден. Прийняття рішення можливе у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.08.1996 року. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сини [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матірю, яка їх утримує та доглядає. Син [PERSON] проживає разом з батьком. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання синів. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є належним до задоволення, оскільки відповідач не виконує, передбаченого ст.180 СК України обовязку по утриманню своєї неповнолітнього сина, за станом здоровя і матеріальному становищу останній має можливість сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

У грудні 2011 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 10.09.2007 р. помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 4,1289 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Червоноперекопської сільської ради Каховського району Херсонської області. Спадщину після смерті [PERSON] успадкував [PERSON] на імя якого Каховською державною нотаріальною конторою 07.04.2008 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом реєстр. № 1-801, однак отримати Державний акт на вищевказану земельну ділянку останній не зміг, оскільки помер 10.05.2011 р. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв фактично, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на предмет спадщини. В звязку з чим позивач змушений звернутися до суду. Просив суд визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 10.05.2011 р. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву в якій справу просив розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій справу просив розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2007 р., помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 4,1289 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Червоноперекопської сільської ради Каховського району Херсонської області. Спадщину після смерті [PERSON] успадкував [PERSON], на його імя Каховською державною нотаріальною конторою 07.04.2008 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом реєстр. № 1-801. Однак отримати Державний акт на вищевказану земельну ділянку останній не зміг, оскільки помер 10.05.2011 р., що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Позивач є рідним сином померлого [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження позивача. Спадщину після смерті батька позивач прийняв фактично, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на предмет спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, оскільки він є спадкоємцем за законом і має право на спадкування, відмови від прийняття спадщини не заявляв. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 03 вересня 2005 року між ним і [PERSON] виконкомом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 22. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб із відповідачем виявився невдалим, спільне подружнє життя у них не склалося. Основною причиною розладу в сімї стало те, що у них виявилися різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Досить тривалий час вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, їхня сімя розпалась, а шлюб носить формальний характер, тому він підлягає розірванню. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 03 вересня 2005 року виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 22. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявилася, направила до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03 вересня 2005 року виконавчий комітет Калинівської селищної ради Броварського району Київської області зареєстрував шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 22. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що, згідно свідоцтва про народження та паспорту, його прізвище- Майдіков. У свідоцтві про його народження, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Прізвище матері у її паспорті було записане- Майдик. 19 квітня 2011 року [PERSON] померла. У свідоцтві про її смерть прізвище записане, згідно з паспортом- Майдик. Після смерті матері відкрилася спадщина, яку заявник не може отримати через відсутність доказів наявності рідства між ним та померлою матір*ю, підтвердити який безсудовим порядком він не може, тому просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], яка померла 19.04.2011 року. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтвердив. Заінтересована особа Новотроїцька селищна рада в судове засідання надіслала клопотання про розгляд справи без участі представника, проти заявлених вимог не заперечує, рішення просить прийняти на розсуд суду. Вислухавши пояснення заявника, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, матір*ю [PERSON], [INFO] записано [PERSON]. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що заявник є сином померлої у квітні 2011 року [PERSON], з якою він мешкав в одному будинку, вів спільне господарство, здійснив поховання. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] дала аналогічні свідчення. Суд вважає, що на підставі ст.256 ч.1 ЦПК України заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає право на здійснення його спадкового права. На підставі ст. 256 п.1 ЦПК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому вказала, що з 06.08.1987 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час зареєстрованого шлюбу ними було придбано квартиру [ADDRESS]. Досягти згоди щодо розподілу сумісно нажитого майна з відповідачем не має можливості, тому просить розірвати шлюб та розподілити сумісно нажите майно, виділивши їй 1/2 частку квартири. В судове засідання сторони не заявилися. Звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідач проти запропонованого позивачем варіанту поділу майна заперечень не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 1987 року відділом реєстрації актів громадського стану м.Запоріжжя, актовий запис № 1739. Відповідно до довідки ОП ЗМБТІ право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст.. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Тому, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, їй самій важко забезпечувати сина всім необхідним. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла письмова заява, в якій вона просить справу розглянути у її відсутність і заявлений позов задоволити. Також в судове засідання не зявився відповідач [PERSON], який подав телефонограму про визнання заявленого позову. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30.09.2011 року, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу, згідно предявленої копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ПАТ КБ ПриватБанкзаборгованість за кредитним договором в сумі 29588,58 доларів США, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.02.2008 року між ПАТ Комерційний банк ПриватБанкта гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 24282,68 доларів США строком до 14 лютого 2013 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак відповідач свої зобов'язання по укладеному договору не виконує. Станом на 19.08.2011 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 29588,59 доларів США. Відповідач в добровільному порядку не виконав письмову вимогу про погашення заборгованості. В судове засідання представник ПАТ Комерційний банк ПриватБанкне з'явився, в поданому письмовому клопотанні просить справу розглянути у відсутності представника позивача, заявлений позов підтримує. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з рекомендованим поштовим повідомленням, причини неявки не повідомив, а тому, враховуючи згоду представника позивача, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 15.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанкта гр.[PERSON], шляхом оформлення Заяви позичальника, ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами банку, укладено кредитно-заставний договір, згідно якого відповідачу було надано кредит в сумі 24282,68 доларів США строком до 14 лютого 2013 року, зі сплатою процентів за ставкою 10,56% річних. Однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору відповідач [PERSON] своїх обовязків належним чином не виконував. Згідно розрахунку станом на 19.08.2011 року заборгованість по кредитному договору відповідача становить 29588,59 доларів США, з яких 19521,52 доларів США заборгованості за кредитом, 2918,81 доларів США сума заборгованості по відсотках, 5260,42 доларів США заборгованість по пені, 448,98 доларів США заборгованість з комісії, 1438,86 доларів США сума штрафів. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

31.01.2009 року, під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у [PERSON], за адресою: вул. Кірова, буд.№48 в м. Підгородне, що проводилась згідно з п.48 Правил користування електричною енергією для населення, контролером, електромонтером, електромонтером-водієм Дніпропетровських районних електричних мереж було виявлено самовільний накид дротів на лінію електропередач, які раніше були відключені. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, в результаті чого представниками ДРЕМ був складений акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення №00120486 від 10.04.2007 року, згідно якого розмір завданого збитку, заподіяного енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, складає 2744,92 грн., яку представник позивача і просить стягнути з відповідача у своїй позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка зареєстрована та проживає [INFO] і є одержувачем електроенергії. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідачки за вищевказаною адресою, що проводилась 31.01.2009 року контролерами Дніпропетровських районних електричних мереж було виявлено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі енергопостачальника через прилад обліку електричної енергії, після відключення, що підтверджується актом про відключення побутового споживача, внаслідок чого енергопостачальнику завдано матеріальних збитків. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено ст.27 Закону України "Про електроенергетику", п.48 Правил користування електричною енергією для населення. Відповідно до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, представниками ДРЕМ був складений акт про порушення №00119369 від 31.01.2009 року, у звязку з чим відповідно до п.7 Методики обчислення розміру нанесених збитків, заподіяних енергопостачальнику унаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1416 від 22 листопада 1999 року, позивачем було розраховано суму збитку, яка складає 2744 грн. 92 коп. Згідно матеріалів цивільної справи позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею витрати. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне повністю задовольнити позов.

Outcome: approved