overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~ Позивач звернувся до суду із позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований 28.11.1998 року, укладений з відповідачем. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає із позивачем. Подружні відносини та спільне господарство між сторонами припинені з березня 2011 року. Позивач зазначає, що подальше спільне подружнє життя та примирення між подружжям неможливе. Позивач в судовому засіданні підтвердила доводи позовної заяви, зазначила, що примирення з відповідачем неможливе, після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, пояснив, що не заперечує проти проживання доньки в подальшому з позивачкою, зазначив, що примирення між ним та дружиною неможливе. На підставі ст. 174 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 28.11.1998 року між сторонами у справі укладено шлюб, який зареєстровано Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №627 (а.с.17). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні та мешкає із позивачкою, що визнається сторонами та не потребує додаткового доведення. Спільне господарство та подружні відносини сторін фактично припинено з березня 2011 року, примирення між сторонами неможливе. На сьогоднішній день в суді знаходиться позов про розподіл майна подружжя. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини. Збереження сім`ї при існуючих обставинах є недоцільним, адже суперечить інтересам та порушує права дитини. У відповідності до ст. 113 СК України, суд визнає за можливе за клопотанням позивачки відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На виконання ч.7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»№2398І від 01.07.2010 року, ч.2 ст. 118 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду посилаючись на те, що відповідач не виконує умов укладеного 13.12.2006 р. кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, і просить стягнути заборгованість у розмірі \\~23856,66 грн. Сторони, повідомлені про час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, суд ухвалив розглядати справу на відсутність сторін, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Встановивши обставини справи і перевіривши їх \\~доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. \\~\\~ 13.12.2006 р. між сторонами укладено Кредитний договір на підставі якого Позичальникові наданий кредит у сумі 11000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 30% відсотків на суму залишку на рік. Свої зобов`язання за Кредитним договором ПриватБанк виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними у справі доказами. Враховуючи ту обставину, що відповідачка порушила вимоги умов Кредитного договору, а саме: станом на 31.10.2011 року має заборгованість у сумі 23856,66 грн.(заборгованість складається з заборгованості за кредитом 8212,44 грн., заборгованості по процентам 12782,00 грн., по комісії 1250,00 грн, штрафів в сумі 500,00 грн., та 1112,22 грн.) Статтями 526, 527, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належними чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 610, 612 ЦК України чітко визначено, що є порушенням зобов`язання це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Встановивши, що відповідачка не виконана своїх обов`язків за договором кредиту суд вважає позовні вимоги доведеними. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Позивач просила про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала. Відповідач просив про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі з 24.04.2010 року, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивачка у листопаді 2010 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що у межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2009 р. у цивільній справі № 2-10293/09 щодо стягнення з [PERSON] суми у розмірі 500.000, 00 грн. та судових витрат на користь [PERSON] державним виконавцем Жовтневого ВДВС ДМУЮ 24.11.2010 р. був складений акт опису та арешту майна боржника –квартири [ADDRESS]. Такі дії позивачка вважає неправомірними, оскільки зазначена квартира належить не боржнику, а їй на праві власності на підставі договору, у зв’язку з чим просила суд згадану квартиру звільнити з-під арешту та виключити з опису. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представники відповідачів позов не визнали, посилаючись на його безпідставність. Треті особи явку своїх представників до суду не забезпечили, про день та час розгляду справи повідомлялися. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ДМУЮ від 24.11.2010 р. на виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за рішенням того ж суду у цивільній справі № 2-10293/09 щодо стягнення з [PERSON] суми у розмірі 501.828, 00 грн. на користь [PERSON], була описана та арештована належна боржнику квартира [ADDRESS] (а.с. 6-9). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Так, згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном, в тому числі вимагати виключення майна з опису та звільнення його з-під арешту у випадку безпідставного вжиття таких обмежень у зв’язку з зобов’язаннями іншої особи –боржника. Згідно загальних засад диспозитивності цивільного судочинства, закріплених у ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна з сторін зобов’язана підтвердити доказами обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Разом з тим позивачка, посилаючись на належність арештованого майна їй на праві власності, цю обставину належними доказами, а саме відповідним правовстановлюючим документом, не підтверджує. Згідно поясненням представника позивача договір, зазначений у позовні заяві як підстава для пред’явлення вимог, був укладений у простій письмовій формі, а отже згідно ст. 219 ЦК України є нікчемним та не тягне юридичних наслідків. З урахуванням викладеного немає підстав вважати, що арештоване майно дійсно належить позивачці, що тягне відмову у задоволенні позову у зв’язку з його недоведеністю. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, а саме не відшкодовуються позивачці. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина та доньки, посилаючись на те, що діти знаходиться на її утриманні, відповідач є їх батьком, але не приймає участі в їх утриманні, хоча має таку можливість. Відповідач має сталий дохід, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей, а саме: сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ним 18 років та доньки –[PERSON] [INFO] до досягнення нею 23 років у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожного. В судове засідання позивач не з’явилася, надала суду заяву в якій позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з’явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, у зв'язку з чим суд на підставі ст.174 ЦПК України, виносить рішення про задоволення позову. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України обов’язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчання. При визначенні розміру та порядку стягування аліментів суд відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне положення відповідача, який є особою працездатного віку, можливість утримання дітей позивачкою, оскільки остання, також є особою працездатного віку і вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 1/3 від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2011 року, до досягнення дітьми 18 та 23 років, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу. Оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат, вони відповідно до ст.88 ЦПК України стягуються з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивач у травні 2011 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 02.03.2002 р. перебуває з відповідачкою у шлюбі, який було зареєстровано Жовтневим відділом РАЦС ДМУЮ за актовим записом № 158. Від шлюбу сторони мають одну спільну малолітню дитину –дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалося, почуття любові між сторонами втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з 2004 р., примирення між сторонами не є можливим, у зв’язку з чим позивач просив суд шлюб –розірвати. Позивач надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 19 ). Відповідачка до суду не з’явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 20), що згідно ст. ст. 197, 224 ЦПК України є підставою для вирішення справи без її участі у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка з 02 березня 2002 р. перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Жовтневим відділом РАЦС ДМУЮ за актовим записом № 158 (а.с. 6), від якого мають одну спільну малолітню дитину –дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені, примирення між сторонами не є можливим. Вирішуючи позовні вимоги, суд приходить до наступного. Ч. 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони фактичні сімейно-шлюбні відносини припинили, проживають окремо. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався остаточно і не може бути поновлений, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне позов –задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивачка у вересні 2011 р. звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 02.08.1997 р. перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано Відділом РАГС Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська за актовим записом № 643. Від шлюбу сторони мають одну спільну дитину –неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, почуття любові між сторонами втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з 2011 р., примирення між сторонами не є можливим, у зв’язку з чим позивачка просила суд шлюб –розірвати. Позивачка надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 17 ). Відповідач надав суду заяву, у якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 15). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач з 02 серпня 1997 р. перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Відділом РАГС Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська за актовим записом № 643 (а.с. 7), від якого вони мають одну спільну дитину –неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені з 2011 р., примирення між ними не є можливим. Вирішуючи позовні вимоги, суд приходить до наступного. Ч. 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони фактичні сімейно-шлюбні відносини припинили, проживають окремо, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що шлюб розпався остаточно і не може бути поновлений, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне позов –задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь в розмірі 600 грн. щомісяця на час навчання, посилаючись на те, що з 14.09.1991 р. до 21.04.2011 р. його батьки, а саме відповідач [PERSON] та 3-тя особа: [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу він залишився проживати з [PERSON]. На цей час він навчається в „Харківському коледжі будівництва, архітектури та дизайну. Після досягнення ним повноліття відповідач допомогу не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. 3-тя особа: [PERSON] в судове засідання зявивлася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін та 3-ої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно відповідач по справі [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою від 17.10.2011 р. № 101, [PERSON] навчається в „Харківському коледжі будівництва, архітектури та дизайну, термін закінчення коледжу 30.06.2012 р. (а.с.9). Згідно з довідкою Дільниці № 41 Московської філії КП Жилкомсервісвід 07.10.2011 р., [PERSON] та його мати [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Таким чином, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь повнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно на період навчання в „Харківському коледжі будівництва, архітектури та дизайну, починаючи з 20 жовтня 2011 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

27.09.2011 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітків (доходів) щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця на час навчання, посилаючись на те, що з 10.12.1977 р. до 02.08.2001 р. позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з позивачем. На цей час дочку навчається в МОНМСУ НТУ „Харківський політехнічний інститут. Після досягнення дитиною повноліття відповідач допомогу не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити. 3-тя особа: [PERSON] в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд визнає неявку відповідача неповажною і зі згоди позивача та 3-ої особи ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою від 26.09.2011 р. № Н-378, [PERSON] навчається в МОНМСУ НТУ „Харківський політехнічний інститут, термін закінчення інституту 30.06.2013 р. (а.с.3). Згідно з довідкою Дільниці № 34 Московської філії КП Жилкомсервісвід 28.08.2011 р., [PERSON] та її дочка [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Таким чином, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на період навчання в МОНМСУ НТУ „Харківський політехнічний інститут, починаючи з 27 вересня 2011 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить про встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу. В судовому засіданні заявник не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити. В судове засідання зацікавлена особа не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити. Суд дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з березня 2006 року по квітень 2011 року [PERSON] знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. Увесь час вони проживали разом в квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] перебуваючи на пенсії, як працівник органів прокуратури, отримував пенсію у розмірі 6 000 грн. щомісяця. [PERSON] також є пенсіонером за віком та отримує пенсію у розмірі 1016 грн. Мешкаючи разом однією сум*єю [PERSON] та [PERSON] мали спільний сімейний бюджет, опікувались один за одним. У 2010 році [PERSON] тяжко захворів і знаходився під опікою [PERSON] Згідно акта від 21.04.2011 року [PERSON] та [PERSON] з 2006 по [INFO] проживали однією сім*єю, вели спільно господарство. ( а.с. 8). Згідно відповіді КЗОЗ "ХМП № 6"на запит [PERSON], [INFO], надглядався онкологом та терапевтом поліклініки № 6 з 27.05.2010 року до [INFO] року. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення фркту перебування на утриманні , що передбачено п.2 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved