Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. При цьому вказує на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 7 лютого 2006 року. Після розірвання шлюбу батько дітей проживає окремо, не займається вихованням та утриманням неповнолітніх дітей, не піклується про них, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги, не відвідує за місцем проживання та навчання. В зв'язку з викладеним, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити в повному обсязі; представник служби у справах дітей Савранської районної адміністрації не заперечувала проти задоволення позову та вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] [PERSON] позов не визнав, проте повністю підтвердив факти, викладені позивачем, які стосуються виховання та матеріального забезпечення дітей. При цьому вказав, що він намагався спілкуватися з дітьми, але останні його уникали. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони розірвали шлюб 7 лютого 2006 року ( а. с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а. с. 5-6). Рішенням виконкому Концебіської сільської ради Савранського району Одеської області № 05 від 31 січня 2011 року відмовлено [PERSON] в наданні висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Зобов'язано [PERSON] більше спілкуватися з дітьми, приймати безпосередню участь у їх вихованні та було надано термін до 1 серпня 2011 року, для надання документів які посвідчують участь у їх вихованні та утриманні ( а. с. 45). Як пояснив в судовому засіданні голова органу опіки та піклування Концебівської сільської ради [PERSON], будь-яких спроб для налагодження спілкування та матеріального забезпечення дітей [PERSON] не вчинив, що свідчить про самоусунення його від батьківських обов'язків. При цьому вказав, що вихованням та навчанням неповнолітніх займається бабка [PERSON], оскільки матеріальне забезпечення повністю лягло на матір дітей, яка більше часу буває на заробітках. Допитані в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] пояснили, що їх батько [PERSON] після розлучення з матір'ю з ними не спілкується, не цікавиться їх життям, жодного разу не відвідував їх в школі, жодного разу не поздоровляв з днем народження, уникає спілкування з ними, в зв'язку з чим просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно них. Статтею 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Підставами для цього серед іншого є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, які містяться у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Так, в силу ст.150 цього кодексу, батьки зобов'язані виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Крім того, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України). Частиною 1 ст.12 Закону України від 26.04.2001р. №2402-III «Про охорону дитинства»також встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, враховуючи наведене, судом встановлені безспірні докази, які свідчать про ухилення відповідачем від виконання ним своїх обов'язків щодо виховання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] його вина полягає в тому, що він, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», свідоме нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо їх утримання, виховання, навчання та розвитку, не піклується про них, не спілкується з ними, не проявляє щодо дітей щонайменшої батьківської турботи та не надає їм матеріальної допомоги. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] щодо їх утримання, виховання, навчання, піклування про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, підготовку до самостійного життя, а тому, виходячи із інтересів дітей [PERSON] та [PERSON], його слід позбавити батьківських прав відносно цих дітей.

Outcome: approved