Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 31666 грн. 60 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., та судових витрат, посилаючись на те, що матеріальна та моральна шкоди були завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини працівника відповідача КП Одесміськелектротранс [PERSON] Представник відповідача позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав частково в сумі 1000 грн., не обґрунтовуючи розрахунок саме цієї суми; вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не визнав, посилаючись на відсутність моральної шкоди у позивача, який також винний у цьому ДТП. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4795 грн. 67 коп.; позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. не підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 7 лютого 2011 р. позивач, керуючи належним йому на праві приватної власності автомобілем Мерседес 123, номерний знак [NUMBER], рухався в м. Одесі, по вул. Краснова, з боку площі Толбухіна, на підїзді до перехрестя з Адміральським проспектом, побачив, що не працюють світлофори, за напрямком руху встановлено дорожній знак 2.3. Головна дорога, [PERSON] продовжив рух, не знижуючи швидкості. По правий бік від нього за перехрестям на Адміральському проспекті, у напрямку Люстдорфскої дороги, знаходився тролейбус ЮМЗ Т-1, бортовий номер 2011, що належить Комунальному підприємству Одесміськелектротранс, під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення технічних засобів, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. 5.5.2011 р. ст. інспектором дізнання відділу ОМ ДТП та дізнання УДАЇ ГУМВС України в Одеській області було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, матеріали стосовно обох водіїв: [PERSON] за порушення п.12.3, 11.4 ПДР, [PERSON] за порушення п.10.1 ПДРпередані у встановленому порядку для застосування адміністративних заходів. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2011 року в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП визначено, що причиною цієї дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм [PERSON] вимог п.12.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, а також порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до висновку № 4641 від 14 серпня 2011 р. автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зношення деталей, що замінюються, складає 14387 грн. 02 коп. Позивач не обґрунтував суму 31666 грн. 60 коп., заявлену у вимогах про відшкодування матеріальної шкоди. Фактично, зазначена ним сума є лише просто арифметичною складовою всіх сум, перелічених у висновку автотоварознавчого дослідження. Крім того, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Оскільки позивач, як вбачається із зазначених постанов, що містять посилання на висновок фахівців НДЕКЦ за № 11/А-102 від 20.4.2011 р., повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, та мав технічну можливість попередити зіткнення, то, внаслідок порушення вимог двох перелічених пунктів Правил дорожнього руху Українисамим позивачем [PERSON], що має істотне значення для розгляду справи, відшкодуванню підлягає лише частка (14387 грн. 02 коп. : 3) вартості шкоди - в сумі 4795 грн. 67 коп. Суд вважає, що зазначена сума підлягає стягненню з відповідача, оскільки працівник КП Одесміськелектротранс[PERSON] порушив вимоги пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, а представник відповідача не довів, що матеріальна шкода підлягає відшкодуванню лише в сумі 1000 грн. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В частині заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сумі 10000 грн., суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки не доведені позивачем, який, крім того, мав можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, однак сам порушив вимоги п.12.3, 11.4 Правил дорожнього руху України. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, повязані із проведенням судових експертиз. Як вбачається з квитанції № 58-13121/1 від 1.8.2011 р., за автотоварознавче дослідження вартості шкоди було сплачено 500 грн., однак ухвалою суду експертиза не призначалася, розрахунку витрат експерта суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу. Позивач надав до суду квитанцію за № 025247 про сплату 3000 грн. відповідно до договору про надання юридичних послуг від 1.6. 2011 р., укладеному з СГД-ФОП [PERSON] Однак, у цій квитанції не зазначено, ким саме понесені витрати. Крім того, у договорі не закріплені засади обчислення суми 3000 грн., більш того, в п.2.1. зазначеного договору вказано, що позовна заява має бути направлена до суду не пізніше 7 днів з моменту проведення оплати послуг виконавця, оплата відбулася 1. 6. 2011 р., однак до суду позов наданий лише 27.9.2011 р. Представники позивача: [PERSON], [PERSON] у судових засіданнях діяли лише на підставі довіреностей від імені [PERSON], відсутні відомості, що вони є фахівцями в галузі права. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Стягненню на користь позивача частині судових витрат підлягає лише судовий збір в частковій сумі - 51 грн.

Outcome: partial