Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Мліївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування треті особи Городищенське відділення ЧООБТІ, [PERSON] [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON], Мліївської сільської ради про визнання заповіту та дублікату заповіту недійсними третя особа Городищенське відділення ЧООБТІ. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивачка посилається на те, що 6 липня 2009 року в с. Радиванівка, Кам?янського району, Черкаської області померла її мати, [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишила. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає. На день смерті [PERSON] проживала і вела спільне господарство разом з позивачкою, в с. Радиванівка, Кам?янського району, Черкаської області. Від спадщини, яка залишилась після матері позивачка не відмовлялась. До жовтня 2004 року [PERSON] проживала в [INFO] в будинку по вул. Свердлова, 7, який згідно погосподарського обліку належав [PERSON]. Вказаний будинок мати позивачки успадкувала після [PERSON], яку доглядала і вела з нею спільне господарство до 08.08.2000 року - дня смерті [PERSON] Коли [PERSON] померла, [PERSON] за власний кошт здійснила її поховання. На підставі заповіту [PERSON] від 01.08.2000 року, яким вона все своє майно заповідала матері позивачки, [PERSON] з дня смерті заповідачки фактично вступила в управління майном [PERSON] З успадкованого будинку не виїзджала, утримувала будинок та присадибну ділянку і проживала там після смерті [PERSON] більше трьох років. Через брак коштів та поганий стан здоров?я документально оформити спадщину [PERSON] не встигла. В жовтні 2004 року [PERSON] переїхала проживати до позивачки в с. Радиванівка, Кам?янського району, Черкаської області. Останні роки вона, за станом здоров?я, не мала можливості їздити в с. Мліїв і позивачка, їздила в с. Мліїв та здійснювала догляд за успадкованим матір?ю будинковолодінням. Після смерті матері позивачка приїхала в с. Мліїв, для того щоб вирішити питання по оформленню своїх спадкових прав на успадкований [PERSON], після смерті [PERSON], будинок і від секретаря сільської ради, дізналась, що на цей будинок, на підставі заповіту [PERSON] від 13.02.1997 року, 21 липня 2010 року Городищенський районний суд прийняв рішення про визнання права власності в порядку спадкування, яким визнав за [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок, розташований по вул. Свердлова, 7 у с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], яка померла 08.08.2000 року. Заповіт який [PERSON] склала 01.08.2000 року на користь [PERSON] повністю скасував заповіт складений [PERSON] від 13.02.1997 року на користь [PERSON] Не погодившись із рішенням Городищенського районного суду від 21.07.2010 року, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку. 13.07.2011 року, Апеляційний суд Черкаської області скасував рішення Городищенського районного суду від 21.07.2010 року та ухвалив нове рішення, яким відмовив [PERSON] у задоволенні її позову до Мліївської сільської ради, третя особа Городищенске відділення ЧООБТІ про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на будинок померлої 08.08.2000 року [PERSON] по вул. Свердлова, 7 в с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області. Отримавши копію рішення Апеляційного суду Черкаської області від 13.07.2001 року позивачка звернулась до Городищенської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право власності на будинковолодіння в порядку спадкування, але у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на будівлю, тому вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позов та доповнення до позову підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять визнати, що [PERSON], яка померла 06.07.2009 року прийняла спадщину після [PERSON], яка померла 08.08.2000 року, так як за заповітом фактично вступила в управління спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на будинковолодіння, яке знаходиться по вул. Свердлова, 7, с. Мліїв, Городищенського району, Черкаської області, визнати, що при складанні заповіту [PERSON] в Мліївській сільській раді Городищенського району Черкаської області від 01.08.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 63, була допущена технічна помилка, а саме замість заповідаю [PERSON] в заповіті записано заповідаю [PERSON], визнати, що заповіт [PERSON], яка померла 08.08.2000 року в с. Мліїв, Городищенського району Черкаської області від 01.08.2000 року зареєстрований в реєстрі за № 63, складено заповідачем саме на ім»я [PERSON], яка померла 6 липня 2009 року в с. Радиванівка, Кам»янського району, Черкаської області. Вимоги за зустрічним позовом не визнали повністю. Свою відмову мотивують тим, що при складанні заповіту [PERSON] добре розуміла значення своїх дій, віддавала їм звіт та передбачала наслідки складання нею заповіту, а також власноруч підписала його, чим остаточно ствердила свою добру волю. [PERSON] та її представник підтримали свої вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві та просять визнати заповіт та дублікат заповіту недійсними. Позовні вимоги [PERSON] не визнали, пояснивши, що [PERSON] подала до суду дублікат заповіту, посвідченого 24.05.2004 року секретарем виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, який було видано замість втраченого. Як вбачається зі змісту дублікату заповіту, 01.08.2000 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON], реєстровий номер якого 63. Дублікат заповіту в реєстрі за № 73. Примірник оригіналу заповіту, що підтверджується засвідченою копією заповіту не співпадає за своїм змістом з дублікатом заповіту наданого до суду [PERSON] Згідно дублікату заповіту, заповідач [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], а згідно примірника, що зберігається в Мліївській сільській раді особою, на яку заповідано майно є [PERSON]. Також згідно дублікату заповіту його складено, посвідчено та зареєстровано 01.08.2000 року, а згідно примірника сільської ради 21.07.2000 року. Вважає, що заповіт та дублікат заповіту є недійсними, а тому за [PERSON] не може бути визнано право власності в порядку спадкування на домоволодіння, що розташоване по вул. Свердлова, 7, с. Мліїв Городищенського району Черкаської області. [PERSON] Мліївської сільської ради позовні вимоги [PERSON] визнав, зустрічний позов не визнав і пояснив, що 21.07.2000 року секретарем Мліївської сільської ради, був посвідчений заповіт [PERSON] на користь [PERSON] за р.№ 63. Станом на день складання і посвідчення цього заповіту [PERSON] добре розуміла значення своїх дій, віддавала їм звіт та передбачала наслідки складання нею заповіту, а також власноруч підписала перший і другий примірники цього заповіту та розписалася в книзі реєстрації нотаріальних дій виконкому Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області. Допущені секретарем технічні помилки при складанні заповіту ніяким чином не впливають на проявлення волі заповідача, а тому немає підстав для визнання заповіту та дублікату заповіту недійсними. Представник Городищенського відділку ЧООБТІ у судове засідання не з»явився, попередньо надавши суду заяву з проханням розгляду справи у його відсутності. Суд, вислухавши сторони, та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а зустрічні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що покійна [PERSON], проживаючи одиноко та будучи хворою, усно домовилася з уже також покійною [PERSON] про те, що остання буде проживати біля неї та здійснювати за нею догляд. І [PERSON] тривалий час утримувала спадкодавицю, яка тяжко хворіла, потребувала стороннього догляду та піклування. За це [PERSON] згідно заповіту від 21.07.2000 року заповіла їй все своє рухоме та нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач має право призначити своїм спадкоємцем фізичну особу, незалежно від наявності в неї з цією особою сімейних, родинних відносин. Згідно свідчення свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили той факт, що [PERSON] добросовісно виконала свої зобов»язання перед спадкодавицею, вона дійсно тривалий час доглядала [PERSON], поховала її та залишалася проживати в будинку, який належив покійній. Також свідченнями свідка [PERSON], що вона як секретар сільської ради була запрошена до [PERSON] для виконання нотаріальних обов'язків, був посвідчений заповіт [PERSON] на користь [PERSON], під час складання і посвідчення цього заповіту [PERSON] добре розуміла значення своїх дій, віддавала їм звіт та передбачала наслідки складання нею заповіту, а також власноруч підписала перший і другий примірники цього заповіту та розписалася в книзі реєстрації нотаріальних дій виконкому Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області. Після певного проміжку часу [PERSON] сама захворіла і переїхала проживати до дочки, де і померла. Згідно чинного цивільного законодавства той із спадкоємців, який має право на обов»язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовиться від неї. А тому, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] законно та добросовісно набула право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON], поскільки заповіт, який [PERSON] склала 21.07.2000 року на користь [PERSON] повністю скасовує заповіт, складений [PERSON] від 13.02.1997 року на користь [PERSON] Тому заповіт [PERSON] від 21.07.2000 року складено заповідачем саме на ім»я [PERSON] підлягають до повного задоволення, а у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, поскільки вони безпідставні. Позовні вимоги по зустрічному позову [PERSON] суд вважає, не підлягають до задоволення з наступних підстав. Суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати. У судовому засіданні [PERSON] таких доказів не навела, а посилається лише на те, що заповіт та дублікат заповіту своїми формами та посвідченнями суперечать один одному, мають невідповідності щодо прізвища спадкоємця та дати їх реєстрації, не відповідали волі заповідача. Посвідчені особою, яка не мала права його посвідчувати, не встановила особу заповідача [PERSON] та його волевиявлення, не перевіряла дієздатність заповідача. Дані факти в судовому засіданні свого повного підтвердження не знайшли. У судовому засіданні дійсно встановлено, що заповіт та дублікат заповіту мають невідповідність щодо прізвища спадкоємця, дати та номера їх реєстрації. Свідок [PERSON] повідомила, що дані розбіжності виникли внаслідок технічної помилки, але при цьому зміст і суть заповіту не змінилися і всі вимоги щодо його написання були виконані і це було дійсне волевиявлення заповідача, про що підтвердили інші свідки. Тому суд приходить до висновку, що за допущені технічні помилки посадовою особою заповідач і спадкоємець не мають нести відповідальність та страждати від цього. Суд вважає, що помилка секретаря Мліївської сільської ради допущена внаслідок недбальства і це не може бути підставою для визнання правочину недійсним. А тому зустрічні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed