Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 27 листопада 2004 року по 12 листопада 2010 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 01 червня 2007 року, вони придбали 3-х кімнатну квартиру по вул. В.Стуса, 33а/41, в м. Червонограді, яку зареєстрували на [PERSON] 19 липня 2007 року нею був оформлений кредит, на суму 42630 доларів США в АТ [PERSON] [PERSON], на купівлю іншої 3 - х кімнатної квартири по вул. В.Стуса, 19/51, в м.Червонограді, яка згодом була переведена у нежиле приміщення. Також між нею та АТ [PERSON] [PERSON] липня 2007 року був укладений договір іпотеки, предметом якого стала куплена квартира. Крім того, за час подружнього життя, ними було придбане інше майно, як - от: диван, вартістю 5\~000 грн.; холодильник Bosh, вартістю 6\~000 грн.; газова плита з електродуховкою Whirpool, вартістю 4\~000 грн.; телевізор Philips, вартістю 7\~000 грн.; телевізор Philips, вартістю 1\~800 грн.; соковижималка Philips, вартістю 1\~500 грн.; домашній кінотеатр Samsung, вартістю 1\~500 грн.; пральна машинка Bosh, вартістю 4\~000 грн.; спальний гарнітур Kent, вартістю 3\~000 грн.; фотокамера Canon, вартістю 2\~000 грн.; мікрохвильова піч Zanussi, вартістю 700 грн.; телевізор Philips, вартістю 8\~000 грн.; телевізор Sony, вартістю 800 грн.; ноутбук Asus, вартістю 5\~000 грн.; холодильник Bosh,, вартістю 4000 грн.; газова плита INDESIT вартістю 2000 грн.; пральна машина ARDO, вартістю 1\~500 гривень; мяка частина , вартістю 1200 грн; диван, вартістю 800 гривень. Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 листопада 2010 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. У звязку із припиненням шлюбних стосунків з [PERSON] постало питання розподілу спільної сумісної власності. Відтак із урахуванням того, що на її утриманні залишилося двоє малолітніх дітей просила: визнати спільною власністю подружжя квартиру по вул. В.Стуса, 33а/41, в м.Червонограді та нежиле приміщення по вул. В.Стуса,19/51, в м.Червонограді; визнати спільним боргове зобовязання подружжя по кредитному договору № №014/0151/74/50667 від 19 липня 2007 року, укладеного між нею та АТ [PERSON] [PERSON]. Поділити між ними в натурі нерухоме майно та спільне зобовязання в такому порядку: визнати за нею право власності на квартиру по вул. В.Стуса, 33а/41, в м.Червонограді; визнати за [PERSON] право власності на нежиле приміщення по вул. В.Стуса, 19/ 51 у м.Червонограді; змінити сторону боржника у кредитному договорі № 014/0151/74/50667 від 19 липня 2007 року з неї на [PERSON] із припиненням її зобовязань по цьому договору; змінити сторону іпотекодавця в договорі іпотеки № 1744/0151/325570 від 19 липня 2007 року з неї на [PERSON] із припиненням її зобовязань по цьому договору. Залишити у її користуванні диван, вартістю 5\~000 грн.; холодильник Bosh, вартістю 6\~000 грн.; газову плиту з електродуховкою Whirpool, вартістю 4\~000 грн.; телевізор Philips, вартістю 7\~000 грн.; телевізор Philips, вартістю 1\~800 грн.; соковижималку Philips, вартістю 1\~500 грн.; домашній кінотеатр Samsung, вартістю 1\~500 грн.; пральну машинку Bosh, вартістю 4\~000 грн.; спальний гарнітур Kent, вартістю 3\~000 грн.; фотокамеру Canon, вартістю 2\~000 грн. В користуванні [PERSON] залишити мікрохвильову піч Zanussi, вартістю 700 грн.; телевізор Philips, вартістю 8\~000 грн.; телевізор Sony, вартістю 800 грн.; ноутбук Asus, вартістю 5\~000 грн.; холодильник Bosh, вартістю 4\~000 грн.; газову плиту Indezit, вартістю 2\~000 грн.; пральну машинку Ardo, вартістю 1\~500 грн.; мяку частину, вартістю 1\~200 грн.; диван, вартістю 800 грн. (а.с. 1-3). [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. У своїх вимогах посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] із 27 листопада 2004 року по 12 листопада 2010 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 10 червня 2004 року його дружина [PERSON] придбала квартиру по вул. В. Стуса, 51/46, в м. Червонограді, Львівської області. При тому зазначена квартира буда придбана нею у кредит за 39 165,30 грн., який був виданий їй ЗАТ Приват Банк10 червня 2004 року. До їхнього одруження, а саме до 27 листопада 20004 року [PERSON] сплатила лише 2\~600 гривень кредиту, що становить 5,8 % вартості квартири. Решту 94,2 % вартості кредиту, що становить 42 034,7 гривень, було сплачено із сімейного бюджету. Квартира по вул. В.Стуса,33а/41 та нежиле приміщення по вул. В.Стуса,19/51 в м.Червонограді придбані за час шлюбу і є спільною сумісною власністю. Відтак [PERSON] запропонував свій варіант розподілу спільного майна подружжя. Просив визнати за ним право власності на 23/50 частки квартири, що по вул. В Стуса, 51/46, в м.Червонограді, а за [PERSON] відповідно, залишити 27/50 частки цієї квартири. Визнати за ним право власності на ? частки квартири, що по вул. В.Стуса, 33а/41, в м.Червонограді. За [PERSON] також визнати право власності на ? частки квартири, по вул. В.Стуса, 33а/41. Залишити у спільній сумісній власності нежиле приміщення, що по вул. В.Стуса,19/51, в м.Червонограді до повного припинення зобовязань за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19 липня 2007 року (а.с.80-82). У подальшому [PERSON] свої вимоги до [PERSON] збільшив. Крім зазначеного вище варіанту розподілу спільного майна (квартир по вул. Стуса, 51/46, Стуса, 33а/41, та нежитлового приміщення по вул. Стуса, 19/51) просив стягнути із [PERSON] грошову суму 137 721,72 гривню, що становить половину від 275 443,44 гривень загальної суми коштів, які були спільним майном подружжя, однак без його відома були зняті відповідачкою та витрачені на власні потреби (а.с. 109-112); визнати за ним особисте боргове зобовязання перед [PERSON] по договору позики від 31 серпня 2008 року в сумі 25\~000 доларів США, а відтак, визнати за ним право власності на 2/3 частки квартири, що по вул. В.Стуса, 33 а/41 (1/3 частка якої є його особистою приватною власністю, інша 1/3 - як частка у спільному майні подружжя). За [PERSON] просив визнати право власності на 1/3 частки зазначеної квартири ( а.с. 368-370). В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала, покликавшись на обставини, викладені у позовній заяві та доповненнях до позовної заяви (а.с. 299, 390), позовних вимог [PERSON] не визнала, подала до суду письмові заяви, як заперечення проти позову (а.с.121-122, 147, 149, 168, 214, 310, 311, 378), у яких зазначила, що квартира № 46, що по вул. В.Стуса,51, у м. Червонограді була придбана нею 10 червня 2004 року у близьких родичів, до реєстрації шлюбу з [PERSON], і безоплатно. Договір купівлі - продажу був оформлений лише для того, щоб отримати довгостроковий кредит на ремонт цієї квартири. 16 липня 2004 року вона зареєструвала дану квартиру в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації, як особисту власність. Відтак зазначена квартира не є обєктом спільної сумісної власності і не підлягає поділу. Вимог [PERSON] щодо визнання за ним особистого боргового зобовязання перед [PERSON] по договору позики від 31 серпня 2008 року в сумі 25\~000 доларів США, а відтак визнання за ним права власності на 2/3 частини квартири по вул. В. Стуса, 33а/41, у м.Червонограді вважає безпідставними та надуманими. [PERSON] в інтересах сімї не позичав жодних коштів у [PERSON] Такі вимоги [PERSON] заявляються для того, щоб визнати цей борг спільним і поділити його між ними, або на вартість частки у цьому боргу збільшити вартість його майна (у даному випадку квартири по вул. В.Стуса, 33а/41, у м. Червонограді). Не відповідає придумане [PERSON] боргове зобовязання перед [PERSON] і вимогам валютного законодавства. Безпідставними, як на думку [PERSON], є вимоги [PERSON], щодо стягнення в його користь 137 721,72 грн., які нібито були витрачені нею на особисті потреби без згоди останнього. За період з 01 лютого 2010 року по 01 листопада 2010 року на її картковий рахунок у ПАТ Приват Банкдійсно були зараховані кошти в сумі 275 443,44 грн. Однак це не були спільні кошти сімї. 13\~831,05 гривень - це кошти, які поступили її з Червоноградського міського управління праці та соціального захисту населення як одноразова допомога при народженні другої дитини, яку виплачували частинами упродовж року. Ці кошти вона витратила на дітей, тобто за призначенням. Решту 261\~612,39 гривень не належали її і не були спільною сумісною власністю, тому не підлягають поділу. Зазначена сума від самого початку призначалася для передачі іншій особі, яка лише скористалася її картковим рахунком. Частина із цих коштів, поступала на її рахунок після фактичного припинення шлюбних стосунків з [PERSON] Квартири по вул. В. Стуса, 33а/41, та по вул. В.Стуса,19/51, були придбані за час шлюбу і є спільною сумісною власністю. Як варіант розподілу зазначеного майна пропонувала залишити у власності [PERSON] квартиру по вул. В.Стуса, 33а/41, а їй присудити нежиле приміщення по вул. В. Стуса, 19/51. Кредитний борг перед АТ [PERSON] Авальвизнати спільним в рівних частинах ( а.с. 390). На момент припинення спільного подружнього життя у них на збереженні було 22\~000 доларів США, які мали бути витрачені на погашення кредиту (нежилого приміщення по вул. В. Стуса, 19/51, у м.Червонограді), однак були витрачені [PERSON] без її згоди, не за призначенням. Тому просила вирішити питання про поділ цих 22\~000 доларів США між ними (а.с.299). У вимогах [PERSON] до неї просила відмовити. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, а саме: він не заперечував щодо розподілу побутового майна - предметів домашньої обстановки у варіанті запропонованому [PERSON] з урахуванням того, що із [PERSON] залишається двоє неповнолітніх дітей. [PERSON] не згідний на розподіл нежилого приміщення по вул. В. Стуса, 19/51, та квартири по вул. В. Стуса, 33 а/41 у варіантах, запропонованих [PERSON] Також не визнає вимоги [PERSON] щодо поділу 22\~000 доларів США, які нібито він використав без згоди останньої. В остаточному варіанті розподілу спільного майна просив: визнати за ним право власності на 23/50 частки квартири, що по вул. В Стуса,51/46, в м.Червонограді. За [PERSON] відповідно, залишити 27/50 частки цієї квартири; визнати за ним право власності на ? частку квартири, що по вул. В.Стуса, 33а/41, в м.Червонограді. За [PERSON] також визнати право власності на ? частку квартири, по вул. В.Стуса, 33а/41; залишити у спільній сумісній власності нежиле приміщення, що по вул. В.Стуса,19/51, в м.Червонограді до повного припинення зобовязань за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19 липня 2007 року; cтягнути із [PERSON] грошову суму - 137 721,72 гривню, що становить половину від 275 443,44 гривень загальної суми коштів, які були спільним майном подружжя, однак без його згоди були зняті відповідачкою та витрачені на власні потреби; визнати за ним особисте боргове зобовязання перед [PERSON] за договору позики від 31 серпня 2008 року в сумі 25\~000 доларів США; визнати за ним право власності на 2/3 частки квартири, що по вул. В. Стуса, 33 а/41 (1/3 частка якої є його особистою приватною власністю, інша 1/3 - як частка у спільному майні подружжя). За [PERSON] просив визнати право власності на 1/3 частку зазначеної квартири. [PERSON] [PERSON] [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що станом на 22 серпня 2011 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором від 19 липня 2007 року у доларах США, а саме: 28 999 доларів 86 центів заборгованості по основному боргу, 3519 доларів 98 центів заборгованості по відсотках, та 24864 гривень 66 копійок нарахованої пені (штрафних санкцій). Проти поділу боргових зобовязань [PERSON] не заперечує. Вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків [PERSON], та [PERSON], оцінивши наявні у справі письмові документи, а також матеріали цивільних справ за позовами: [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (№ 2-3065/10), [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (№ 2-3066/10), [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку (№ 2-3374/10), [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спільну сумісну власність подружжя (№2-3160/10), суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення із наступних підстав. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжявід 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК ( 2947-14), ч. 3 ст. 368 ЦК ) (435-15), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені з цивільного обороту ), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлене шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2004 року. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей - [PERSON], 09 серпня 2005 року та [PERSON] [INFO]. Спільне життя не склалося. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12 листопада 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, при тому неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] залишено на вихованні з матірю - [PERSON] (справа № 3065/10, а.с. 1-15). За час спільного проживання сторони придбали: 01 червня 2007 року - квартиру по вул. В. Стуса, 33а/41, у м. Червонограді, яку було зареєстровано на [PERSON] ( а.с. 9-10);. 19 липня 2007 року - квартиру по вул. В. Стуса, 19/51,у м. Червонограді, яку було зареєстровано на [PERSON], і яка згідно рішення Червоноградської міської ради №74 від 27 березня 2009 року була оформлена [PERSON] під магазин - салон ( а.с. 13-14). Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу. Як передбачено ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ( ч. 2 ст. 60 СК України). У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що їм належить на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою (ч. 2 ст. 69 СК України). Взаємної згоди на розподіл спільного сумісного майна між сторонами не досягнуто. [PERSON] у своїх первинних вимогах ставила питання про визнання за нею права власності на квартиру по вул. В. Стуса,33а/41, у м. Червонограді в цілому, а за [PERSON] просила визнати право власності на нежиле приміщення по вул. В. Стуса,19/51, у м. Червонограді та змінити її як боржника у кредитному договорі та договорі іпотеки із припиненням зобовязань по цих договорах. В уточнених позовних вимогах [PERSON], як один із варіантів розподілу спільної сумісної власності, просила залишити за [PERSON] квартиру по вул. В Стуса, 33а/41, у м. Червонограді, а її присудити нежиле приміщення по вул. В.Стуса, 19/51. Кредитний борг перед АТ [PERSON] [PERSON] визнати спільним, в рівних частинах (а.с. 380); [PERSON] у своїх уточнених вимогах, з цього приводу, просив визнати за ним право власності на 2/3 частки квартири, що по вул. В.Стуса, 33а/41, в м.Червонограді, а за [PERSON] визнати право на 1/3 частку цієї квартири; нежиле приміщення по вул. В.Стуса, 19/51, просив залишити у спільній сумісній власності до повного припинення зобовязань за кредитним договором № №014/051/74/50667 від 19.07.2007 року ( а.с. 370). Як передбачено ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне становище сімї, приховав, знищив чи пошкодив майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] до припинення шлюбу проживали у 3-х кімнатній квартирі по вул. В. Стуса, 33а/41. Однак через взаємні сварки, непорозуміння, а також через те, що [PERSON] почав відверто погрожувати та наносити побої [PERSON], остання, в кінці серпня 2010 року, з двома малолітніми дітьми змушена була залишити цю квартиру і перейти жити на квартиру по вул. В. Стуса, 51/46 ( справа № 2-3065/10 а.с. 2-13,14-15) . Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 вересня 2010 року [PERSON] зобовязано до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки із всіх видів його заробітку (справа № 2-3066/10 а.с. 1-8). Також згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 грудня 2010 року з [PERSON] стягуються кошти на утримання [PERSON] в сумі 250 гривень щомісячно до досягнення [PERSON] 3-річного віку (справа № 2-3374/10, а.с. 1-17). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що розмір аліментів, який вона отримує на двох дітей є недостатній для їх нормального розвитку. Також встановлено, що [PERSON] відверто перешкоджає [PERSON] у користуванні нежилим приміщенням по вул.В.Стуса, 19/51, щоб здавати його в оренду і таким чином погашати заборгованість по кредитних договорах та мати джерело засобів для існування для себе та неповнолітніх дітей ( а.с. 51-56,125-142,291-235). Тому з урахуванням обставин справи, та діючи в інтересах малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], які проживають із [PERSON], суд вважає, що у власності останньої слід залишити 3/5 частки квартири по вул.В.Стуса, 33а/41, в м.Червонограді . Іншу 2/5 частки зазначеної квартири слід залишити у власності [PERSON] Що стосується поділу нежилого приміщення по вул. В.Стуса,19/51, в м.Червонограді, то частки у вказаному майні сторін мають бути рівними - по ? кожному. Як зазначено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжявід 21.12.2007 року № 11, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї ( ч. 4 ст. 65 СК України). На час постановлення рішення по справі існує боргове зобовязання [PERSON] перед АТ [PERSON] Авальпо кредитному договору №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 року на суму 28 999 (двадцять вісім тисяч девятсот девяносто девять) доларів 86 центів заборгованості по основному боргу, що еквівалентно 231 128 (двісті тридять одна тисяча сто двадцять вісім) гривень 88 коп.; 3519 (три тисячі пятсот девятнадцять) доларів 98 центів заборгованості по відсотках, що еквівалентно 28054 (двадцять вісім тисяч пятдесять чотири) гривень 24 коп.; 24864 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістесять чотири) гривень 66 копійок нарахованої пені (штрафних санкцій), про що ствердив в судовому засіданні представник банку [PERSON] Тому дане боргове зобовязання слід розділити між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відтак із [PERSON] в користь АТ [PERSON] Авальслід стягнути 115 564 (сто пятнадцять тисяч пятсот шістдесят чотири) гривень 44 коп. заборгованості основного боргу, 12 432 (дванадцять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 33 коп заборгованості по відсотках та 12 432 (дванадцять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 33 коп нарахованої пені (штрафних санкцій) за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19 липня 2007. Із [PERSON] в користь АТ [PERSON] [PERSON] також слід стягнути 115 564 (сто пятнадцять тисяч пятсот шістдесят чотири) гривень 44 коп. заборгованості основного боргу, 12 432 (дванадцять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 33 коп. заборгованості по відсотках та 12 432 (дванадцять тисяч чотириста тридцять дві) гривні 33 коп. нарахованої пені (штрафних санкцій) за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19 липня 2007року. Підлягають до задоволення вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо стягнення грошової суми - 130\~806 грн.19 коп., які були без його згоди використані [PERSON] У відповідності до ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Судом встановлено, що в період шлюбу з [PERSON], [PERSON] були відкриті у відділенні Приват Банкукарткові рахунки №462708582022060, та № 46227085820929905. За період з 01 лютого 2010 року по 01 листопада 2010 року на вищевказані карткові рахунки були зараховані кошти в сумі 275 443,44 гривні. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], частина із цих коштів це її одноразова допомога на дитину (декретні), а решта 261\~612,39 грн. це кошти третьої особи, яка в цілях безпеки їх перевезення скористалася її рахунком. Зазначені пояснення суд оцінює критично і не дає їм віри. З даного приводу [PERSON] пояснив, що насправді 261\~612,38 грн. це були їхні спільні кошти, які вона мала намір направити на погашення заборгованості перед банком Авальі він не робив різниці на чиїх банківських картках ці кошти будуть знаходитися. Із розгорнутої інформації про рух коштів по рахунках № 462708582022060, № 46227085820929905 видно, що у період шлюбу з [PERSON], а саме: із 14.07.2010 року по 08.09.2010 року ( а.с. 260-264), на рахунок [PERSON] було зараховано 261\~612,39 грн., які були використані останньою без згоди [PERSON] Як передбачено п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжявід 21.12.2007 року № 11, у разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст. 65 СК України інший з подружжя має право на компенсацію вартості його частини. Відтак слід стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] 130 806 (сто тридцять тисяч вісімсот шість) гривень, 19 коп. що становить ? частку від 261 612,39 (двісті шістдесять одної тисячі шістсот дванадцять) гривень, 39 коп. які були спільним майном подружжя і були використані [PERSON] без згоди [PERSON]. Тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Що стосується вимоги [PERSON] про визнання за ним права 23/50 частки на квартиру по вул. В. Стуса,51/46, у м.Червонограді, визнання за ним особистого боргового зобовязання перед [PERSON] по договору позики від 31 серпня 2008 року в сумі 25\~000 доларів США, та визнання за ним права власності на 2/3 частки квартири, що по вул. В.Стуса, 33а/41, то такі не можуть бути задоволені з наступних підстав. Відповідно до ст. 57 СК України та п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжявід 21.12.2007 року № 11, не належить до спільної сумісної власності одного з подружжя майно, набуте нею до шлюбу. Як встановлено в суді, квартиру по вул. В.Стуса,51/46, в м.Червонограді Олещук ([PERSON]) М.О. придбала 10 червня 2004 року, до шлюбу із [PERSON] 16 липня 2004 року дана квартира була зареєстрована як особиста власність [PERSON] (а.с.173-174). Шлюб між сторонами був укладений значно пізніше, а саме 27 листопада 2004 року. Відтак суд дійшов висновку, що зазначена квартира є особистою власністю [PERSON] Посилання [PERSON] на те, що він сплатив більшу частину кредиту за вказану квартиру до уваги судом не беруться. Кредит на квартиру, що по вул. Стуса, 51/46 брався 10 червня 2004 року [PERSON] (на той час [PERSON]О.) особисто (а.с.176-179). 07 жовтня 2004 року зазначена квартира була передана [PERSON] в іпотеку. Тому [PERSON] самостійно несла зобовязання перед банком, який надав їй кредит, а тому [PERSON] не може претендувати на будь-яку частку у зазначеній квартирі. Безпідставними є вимоги [PERSON] щодо визнання за ним боргового зобовязання перед [PERSON] за договором позики від 31 серпня 2008 року на 25\~000 доларів США, та визнання за ним права власності на 2/3 частки квартири по вул. В.Стуса,33а/41. Такі вимоги, як на думку суду, були заявлені [PERSON] з метою збільшення своєї частки у зазначеній квартирі при її поділі. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що 31 серпня 2008 року [PERSON] позичив у [PERSON] 25 000 доларів США для погашення кредиту за квартиру по вул. В. Стуса, 33а/41, в м.Червонограді оцінюються критично і до уваги не беруться. Дані свідки є добрими знайомими [PERSON], відтак давали такі пояснення на прохання зацікавленої особи. Сама [PERSON] в судовому засіданні такі пояснення заперечила і пояснила, що станом на 31 серпня 2008 року у них з [PERSON] не було потреби дострокового погашення своїх зобовязань перед банком за кредит на квартиру по вул. В.Стуса, 33а/41, в м.Черворнограді. Так званий кредитор [PERSON] [PERSON], на той час, сам мав серйозні фінансові проблеми, у тому числі непогашенні кредитні зобовязання перед банками, тому складена розписка 31 серпня 2008 року є очевидною фікцією. Суд погоджується із такими поясненнями [PERSON] і вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Тому в цій частині, вимоги [PERSON] не можуть бути задоволеними. Не можуть бути задоволеними і вимоги [PERSON] про поділ між нею та [PERSON] 22\~000 доларів США. З цього приводу [PERSON] не подала доказів того, що [PERSON] усупереч вимогам ст. 65 СК України використав ці кошти без її згоди. На підставі наведеного,

Outcome: partial