Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-27 00:00:00

В лютому 2012р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просив стягнути з відповідача суму матеріальних збитків, які були спричинені підприємству внаслідок ДТП, яке відбулось 16 лютого 2010 року о 11.15 годин з участю відповідача [PERSON], в діях якого вбачалось порушення п.10.1 ПДР України . В результаті ДТП позивачу були спричинені матеріальні збитки, які виражаються в тому, що відбувся простій тролейбусів маршруту №1 , так як після ДТП ділянка проїзної частини була перекрита , рух було припинено. Розмір матеріального збитку становить 118 гривні 87 копійок. Представник позивача –[PERSON], у судове засідання не з’явилась, у заяві на адресу суду просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час і дату судового засідання до суду не з’явився , про причини неявки не повідомив. Тому суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення по справі. Суд перевіривши матеріали справи доказами, якими сторона обґрунтовує свої вимоги та доводи, вважає, що позов КП«Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи , що згідно довідки з УДАЇ м. Маріуполя Донецької області –16.02.2010 р. відбулось ДТП на перехресті вул.. Бахчиванджи з вул.. Зелинського в м. Маріуполі , з участю водіїв [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.05.2011р. по матеріалам, які надійшли з ВДАЇ м. Маріуполя УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності - [PERSON] був визнаний винним в скоєні ДТП 16.02.2010р., але провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.. 124 КпАП України було закрито, через сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності (ас.3) Згідно розрахунку , наданому представником позивача до позову – сума збитків дорівнює 118 гривень 87 копійок (а.с.4) Відповідно до ст..1187 ЦК України –шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз’яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 року - шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 2) доходи, які особа могла б ретельно одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода) п.9 роз’яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв’язку з заподіянням шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума збитків доказана, вина особи , що спричинила дані збитки встановлена. Враховуючи матеріальний стан позивача, суд на підставі 82 ЦПК України звільняє його від сплати судового збору.

Outcome: approved