Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-02 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2000 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалось. На даний час їх сім»я розпалась, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, збереження сімї є неможливим, від надання терміну для примирення відмовилась. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатний, працює та отримує заробітну плату. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 700 грн. на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2000 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії І-ГЮ №037511 виданим 24 листопада 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що [PERSON] до [PERSON] одружились 24 листопада 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2000 року 11 місяця 24 числа зроблено запис за №1378. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], 07 вересня [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №120346 виданого 03 жовтня 2001 року Відділом РАГС м.Рівне вбачається, що [PERSON] Миколаївна народилася 2001 року вересня місяця 07 числа в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2001 року жовтня місяця 03 числа зроблено відповідний запис за №17627. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №154183 виданого 23 травня 2003 року Відділом РАГС м. Рівне вбачається, що [PERSON] народилася 2003 року травня місяця 15 числа, в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2003 року травня місяця 23 числа зроблено відповідний запис за №942. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові та поваги. На думку суду, надання терміну для примирення для сторін позитивних наслідків не принесе, перспектив для збереження сімї не вбачається. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що після примирення шлюбних стосунків між сторонами по справі діти проживають з позивачем, спору між сторонами з цього приводу не виникало, тому суд приходить до висновку, що неповнолітні діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір»ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня , 2011 року №4282-УІ прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день прийняття рішення становить 1112 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає, не допомагає позивачу створювати належні умови для розвитку природних здібностей дітей, а відповідач працездатний, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення. Однак, розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача на думку суду є завищеним, і тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, діючи в інтересах сторін та дітей, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved