Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-25 00:00:00

В липні 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вона зазначила, що 08 серпня 2005 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок , що розташований за адресою с. Дмитрівка вул.. Шевченко, 10 та земельну ділянку, що була надана для його обслуговування та належала [PERSON]. на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом, яка звернулася у встановленому законом порядку до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 13 березня 2011 року державним нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Що стосується земельної ділянки, то нотаріусом було виявлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку не відповідає встановленій формі, тому позивачу було рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи Відділу Держкомзему у Вознесенському районі в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що 08 серпня 2005 року померла [PERSON] . (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 002917, видане 11 серпня 2005 року). Спадкоємцем за заповітом, що був посвідчений 18 липня 2003 року секретарем Дмитрівської сільської ради за р.№ 28 є її онука [PERSON], яка прийняла спадщину, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Другої Вознесенської ДНК від 14 липня 2011 року. 13 березня 2011 року позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою село Дмитрівка вул.. Шевченко №10. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю № 75 від 09.12.1993 року [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,3911 га для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства. Згідно довідки Другої Вознесенської державної нотаріальної контори від 02.11.2010 року № 1168 при проведені правової експертизи нотаріусом було встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку є неможливим, оскільки в правовстановлюючому документі на земельну ділянку вказано два цільових призначення: обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, що суперечить ст..19 Земельного Кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що вказана невідповідність, виникла в звязку з тим, що згідно з п.1.4 Інструкції про порядок складання, виготовлення, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю , затвердженої наказом Держкомзему від 15 квітня 1993 року № 28 передбачалася можливість видачі одного державного акту на кілька черезсмужних земельних ділянок. В звязку з внесенням 15 березня 2009 року змін до ст. 126 Земельного Кодексу України було встановлено, що державний акт на землю може бути виданий лише на одну земельну ділянку. Державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] був виданий на підставі рішення [PERSON] сільської ради від 24.03.1993 року та відповідав вимогам діючого на той час законодавства. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі в тому числі і прийняття спадщини. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в судовому засіданні було встановлено і підтвердилося матеріалами справи, що за померлою [PERSON] згідно земельно-кадастрової документації дійсно значиться земельна ділянка площею 0,39 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку і 0,14 га для ведення підсобного господарства за адресою село Дмитрівка вул.. Шевченко № 10. (довідка [PERSON] сільської ради від 04.04.2011 року № 298). Таким чином, суд враховуючи неможливість оформлення позивача у спадкових правах у державній нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а також ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки.

Outcome: approved