Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10 грудня 2007 року, [PERSON] 10.12.2007 року отримала кредит у сумі 7500 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до заборгованості, яка станом на 11.09.2011 року становить 18956.59 гривень, а саме заборгованість за кредитом 7500 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8830.41 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом 1247.29 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 878.89 гривень. На підставі наведеного просять стягнути з [PERSON], в їхню користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 грудня 2007 року в сумі 18956.59 гривень та судові витрати понесені банком при подачі даної позовної заяви до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без участі представника ПриватБанку, позов підтримує повністю. Представник відповідачки, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. В своїх поясненнях зазначив, що відповідачка, [PERSON] допустила виникнення заборгованості по кредиту через важкий матеріальний стан. Заслухавши представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між відповідачем, [PERSON] та ПАТ КБ Приватбанк був укладений кредитний договір № б/н від 10 грудня 2007 року, за яким відповідачка отримала кредит банку, шляхом відкриття кредитної лінії в сумі 7500 гривень. При цьому відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно сплачувати проценти, комісію за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни згідно графіку погашення заборгованості по кредиту. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи досліджено, що відповідач взяті на себе зобовязання, що виникають з умов договору, не виконав, внаслідок чого, станом на 11.09.2011 року має заборгованість в сумі 18956.59 гривень, а саме заборгованість за кредитом 7500 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8830.41 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом 1247.29 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 878.89 гривень. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а відповідачкою позовні вимоги визнано, суд вважає, що в позові слід задовольнити. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] підлягають до стягнення в користь ПАТ КБ Приватбанк судові витрати в сумі 189.57 гривень судового збору та 120 гривень витрат понесених за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи, сплачені при подачі позову до суду Згідно ч.3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Враховуючи, що Рахівським районним судом 11 жовтня 2011 року, було винесено ухвалу про забезпечення позову, суд у відповідності до ч. 3 ст. 154 ЦПК України скасовує заходи забезпечення позову.

Outcome: approved