Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар"їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - встановити факт фактичного вступу до володіння спадковим майном, відкритим після смерті [PERSON], 26 листопада 2001 року; - визнати право власності на домоволодіння № 7 по вулиці Челюскінців, в с. Олександрівка, Марїнського району, Донецької області. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є рідною донькою [PERSON], 26 листопада 2001 року. Після смерті [PERSON] до спадкування відкрилось спадкове майно, в тому числі й домоволодіння № 7 по вулиці Челючкінців, в с. Олександрівка, Марїнського району Донецького області. За життя [PERSON] заповіту не залишила. [PERSON] у відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) є спадкоємицею [PERSON] першої черги за законом. Позивач прийняла спадщину, відкриту після смерті [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З причини втрати правовстановлюючих документів, дій, направлених на належне оформлення права власності на спадщину звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] своєчасно не вчинила, тому на теперішній час оформити державну реєстрацію права на спадщину позивач може лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, позовні вимоги підтримала надіславши відповідну заяву, з додатковим клопотанням розгляду справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надіслав заяву з визнанням позовних вимог [PERSON], та клопотанням розгляду справи без його участі. Відповідач [PERSON] селищна рада Марїнського району Донецької області у судове засідання не направила свого представника, надіславши на адресу суду заяву з клопотанням розглянути справу за позовом [PERSON] в відсутність органу місцевого самоврядування, при цьому при цьому думку по суті позовних вимог не зазначено. Третя особа районне комунальне підприємство Мар'їнське бюро технічної інвентаризаціїу судове засідання не спрямувала свого представника, надіславши на адресу суду відгук на позовні вимоги [PERSON] з відсутністю заперечень відносно технічної частини позову та висловленням думки про ухвалення рішення до розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Предметом позову є спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Факт та дата смерті спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 602194, видане виконкомом [PERSON] селищної ради Марїнського району Донецької області, та відповідно є 26 листопада 2001 року. Відповідно до пп. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином в при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми ЦК України в редакції 1963 року, який був чинним на час смерті спадкодавця [PERSON] Згідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] правом, наданим ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року), не скористалась, заповіту не залишила. Таким чином спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом, що кореспондує ч. 2 ст. 524 УК України (в редакції 1963 року). Відповідно до змісту розд. VІІ ЦК України (в редакції 1963 року) до складу спадщини входять лише ті права та обовязки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Так, у судовому засідання встановлено, що [PERSON] за власні кошти побудований житловий будинок № 7 по вулиці Челюскінців в с. Олександрівка, Марїнського району, Донецької області на земельній ділянці, виділеній [PERSON] селищною радою, що не оспорюється сторонами, та фактично підтверджено письмовими доказами, а саме: з довідки [PERSON] селищної ради № 06-152 від 2 лютого 2011 року вбачається, що правовстановлюючі документи на вказане будівництво в сільській раді відсутні. Статтями 529, 530 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено дві черги спадкоємців за законом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є, в рівних частках, - чоловік: [PERSON] (родині відносини підтверджено свідоцтвом про одруження серії ЯТ № 026496), відповідач по даній цивільній справі, та донька [PERSON] (родині відносини підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯВ № 846204), позивач по даній цивільній справі. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] фактично вступивши в управління спадковим майном (домоволодінням), а тому на підставі положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнана такою, що прийняла спадщину. Згідно статті 553 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] За загальним правилом, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Право власності на спірне домоволодіння № 7 по вулиці Челюскінців, с. Олександрівка, Марїнського району Донецької області не оформлено. Суд зауважує, що фактичного спору про право власності не існує, однак з причини неналежного прийняття позивачем спадщини, - не має можливості оформити право власності на це нерухоме майно, інакше, як в судовому порядку. Крім того, суд вважає здійснити посилання на ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач з позовом згоден в повному обсязі, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Так, п. 1,2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязанних з розглядом судової справи віднесено, зокрема, державне мито. Згідно п. а ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів Про державне миторозмір ставки державного мита із позовних заяв майнового характеру дорівнює один відсоток ціни позову, але не менше три неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше ніж сто неоподатковуваних мінімумів. Так, вартість домоволодіння № 7 по вулиці Челюскінців в с. Олександрівка, Марїнського району Донецької області складає 38 112, 00 гривень, тому саме пропорційно цій сумі підлягає зарахування державного мита на розгляд справи за позовом [PERSON] Разом з тим, з квитанції від 12 липня 2011 року вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в значно меншому розмірі, а саме 51,00 гривень, тому решта грошових коштів в рахунок сплати державного мита підлягає стягненню за рішенням суду. На підставі ст. ст. 529, 548, 549, 550, 560 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved