Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що має від [PERSON] сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства, мешкає разом з нею і на утримання якого відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2002, проте відповідач має заборгованість з виплати аліментів станом на 01.12.2009 в розмірі 10088,45 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, за період з 01.02.2009 по листопад 2009, яка становить 23419,36 грн. Позивачка надала заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягла в повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, надав заяву в якій зазначив, що з позовом не згоден, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.02.2002 відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, на користь позивачки на утримання сина [PERSON], до досягнення останнім повноліття. Вказаний факт не заперечується сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З погляду на викладене суд розглядає позов в межах вимог про стягнення неустойки з несплаченої суми аліментів за період з лютого по листопад 2009 року, виходячи з суми заборгованості яка станом на 01.02.2009 становить 6835,94 грн., хоча з наданого розрахунку заборгованості вбачається інше (а.с. 3-4). При цьому суд не бере до уваги розрахунок, наданий відповідачем, так як він зроблений станом лише на 01.09.2009, а доказів того, що розрахунок заборгованості по аліментах, зроблений станом на 01.12.2009 оскаржений сторонами судові не надано (а.с. 40). Як вбачається з розрахунку заборгованості, наведеного [PERSON] в позові, він зроблений з урахуванням суми заборгованості за попередній місяць в наступному місяці, тобто при розрахунку неустойки в розмірі 1% від суми прострочення в кожному наступному місяці врахована заборгованість за попередні місяці що, на думку суду, відповідає положенням ч. 1 ст. 196 СК України згідно з якою при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивачка просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 1% від суми прострочення за 10 місяців з лютого по листопад 2009 року. Згідно розрахунку заборгованість за лютий 2009 року становить 310,23 грн., а за кожний наступний місяць 326,92 грн. З погляду на викладене вище суд вважає, що розрахунок пені в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, зроблений позивачкою вірно, отже загальний розмір неустойки за визначений позивачкою період часу складає 23419,36 грн. Відповідачем надані чеки, які підтверджують факт переказів грошових коштів на користь позивачки у зазначений останньою період часу. Загальний розмір цих переказів становить 6145,68 грн. (а.с. 81-84) Отже, на думку суду, за вказаний період часу відповідач повинен сплатити на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 17273,68 грн. (23419,36-6145,68). З цих підстав суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню. Окрім того, витрати на правову допомогу, судовий збір, відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки та держави відповідно.

Outcome: partial