overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача, у якій зазначив, що відповідно до укладеного договору без номера від 26 березня 2008 року [PERSON] 26 березня 2008 року отримала кредит у розмірі 10 000 гривен зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Просить суд стягнути з відповідача суму боргу. У судове засідання представник позивача не явився, звернувся до суду із заявою, у якій підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу у його відсутності. Відповідачка до суду не зявилася, про час та місце справи була повідомлена належним чином, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд вважає за можливе справу розглянути заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідачка не виконала свої зобовязання перед позивачем. Відповідно до наданих розрахунків сума боргу [PERSON] складає 25060,55 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.526, 554, 610 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

У лютому 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 11 травня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя дітей не мають. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різних поглядів на життя, у звязку з чим почали виникати сварки через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя і все це негативно впливало на їхніх стосунків, а також те, що позивач відбуває покарання в Черкаської ВК № 62 довгий час. З липня 2011 року їх сімя розпалася остаточно, були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе. У судове засідання позивач не зявився, його представник надав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 217. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з липня 2010 року. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

У січні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 15 грудня 2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різних поглядів на життя, у звязку з чим почали виникати сварки через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя і все це негативно впливало на їхніх стосунків, а також те, що відповідач зловживає спиртними напоями. З жовтня 2010 року їх сімя розпалася остаточно, були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2001 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції місті Дніпропетровська, актовий запис № 489. Від даного шлюбу сторони не мають дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2010 року. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат які складаються із судового збору та становлять 94.10 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

У серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 28 квітня 1990 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різних поглядів на життя, у звязку з чим почали виникати суперечки та сварки, те що відповідач постійно ображає її принижує. З весни 2011 року сімя розпалася остаточно, були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе. До суду позивач надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, підтримавши позовні вимоги, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1990 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданим виконкомом Кіровської райРадою Дніпропетровського району і області, актовий запис № 25. Від даного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON],[INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з весни 2011 року. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, шляхом надання строку для примирення терміном у 3 місяців, однак сторони примирення не досягли. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік, з огляду на вимоги ч.1 ст. 55 СК України, зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім*ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат які складаються із судового збору в сумі 8.50 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки на їхню неповнолітню дитину, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від свого обовязку з утримання дитини. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 вересня 2006 р., від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні власністю квартирою № 90 будинку 175 по проспекту Героїв Сталінграду в м. Харкові, скасувавши реєстрацію відповідача за цією адресою. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 12 жовтня 2009 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 25137102, та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 25362835, номер запису П-3-2109 в книзі 1, про що свідчить [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25137102 від 26.01.2010 року. На даний час в цій квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON], не маючи на те підстав, оскільки договору найму зазначеної квартири між позивачем та відповідачем не укладалось. Відповідач на даний час постійно мешкає за кордоном, про що свідчить його заява. Позивач придбав спірну квартиру на законних підставах, є її законним власником, тому реєстрація відповідача в зазначеній квартирі порушує його права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали у справі, приходить до наступного. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 25137102, та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 25362835, номер запису П-3-2109 в книзі 1, про що свідчить [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25137102 від 26.01.2010 року. Позивач проживає в зазначеній квартирі. Згідно з довідкою дільниці № 22 КП Жилкомсервіс, в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], однак на даний час відповідач не проживає в зазначеній квартирі, він мешкає за кордоном. Згідно заяви від відповідача, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі під № КПД - 4482, [PERSON] просить зняти його з реєстрації у квартирі [ADDRESS] у звязку з тим, що він проживає у США з 23.10.1996 року та по цей час та має постійне місце проживання за адресою: Вудленд Хиллс Драйв 42, м. СТЕ 11, Саутгейт, штат Кентуки, США ( а.с. 11). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Болградським районним судом Одеської області по цій цивільній справі постановлене рішення, яким позов [PERSON] до Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку, розташовану на території Червоноармійської сільської ради задовольнений в повному обсязі та визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку розміром 1,66га, вартістю 16916,06грн., що розташована у с. Червоноармійське Болградського району Одеської області, як за спадкоємцем після смерті його бабусі [PERSON], що померла 21.04.2011р. В резолютивній частині рішення судом не було вказано про те, що земельна ділянка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розмір її складає 1,66га, вартість її 16916,06грн., і що вона розташована на території Червоноармійської сільської ради, а також, що ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на земельну ділянку серії ОД №019949, що був виданий Болградською райдержадміністрацією Одеської області 07.06.2004р., і зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за №8498-Т, кадастровий №5121487000:01:006:0151; після смерті [PERSON], який помер 08.03.2009р., право власності на земельну ділянку отримала [PERSON], як дружина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.11.2011р., яке було видане державним нотаріусом [PERSON], за спадковою справою №і 26/2010, і зареєстроване в реєстрі за №3228, тому суд вважає необхідним вирішити ці питання додатковим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В заяві вказала, що 02.10.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу має дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Подружні відносини з відповідачем припинили по причині постійних конфліктів, відсутності взаємоповаги, сварки негативно впливали на її здоровя, тому вона з дитиною покинула чоловіка. Він не спілкується з дитиною і не надає матеріальної допомоги на її утримання. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на дитину в сумі 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки заробітку відповідача, не бажає стягувати на свою користь судові витрати по сплаті судового збору та послуги адвоката 150 грн. Відповідач позов визнав повністю. Згідний на розірвання шлюбу та сплату аліментів на дитину в розмірі ? частки заробітку, надав довідку з місця роботи. Сторони не заперечили проти ухвалення рішення в порядку ст.174 ЦПК України. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши надані докази, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права чи законні інтереси інших осіб і може бути прийняте судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 02.10.2004 року відділом РАЦС Романівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 47. (а.с.3) Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. (а.с.7,10). Спору про місце проживання дитини немає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони припинили подружні відносини, миритись не бажають, згідні на розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач є батьком дитини, зобов'язаний утримувати її до повноліття, згідно з довідкою від 29.02.2012 року працює у ЗАТ «Укртехнопромснаб», має заробіток в сумі 650 грн., згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки свого заробітку. Вказаний розмір аліментів не суперечить вимогам закону. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Спірні правовідносини по справі регулюються ст.ст.110,112,180,182,183 СК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовні вимоги можуть бути задоволені в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2007 року, відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції, Луганської області, актовий запис 964. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем припинені у лютому 2012 року через сварки. На примирення не згоден, просив розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. На примирення не згоден. Відповідач у відкритому судовому засіданні позов визнала, на примиренні не наполягає. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач попереджена про наслідки визнання позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2007 року, відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції, Луганської області, актовий запис 964. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем припинені у лютому 2012 року через сварки. На примиренні сторони не наполягають. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову і вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Прокурор звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача майнову шкоду у сумі 4718,00 грн. на користь Державного професійно-технічного навчального закладу "Привільський професійний ліцей". Прокурор у судовому засіданні позов підтримала. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні обставинам викладеним в позові. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату і місце судового засідання повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: витяг зі Статуту Державного професійно-технічного навчального закладу "Привільський професійний ліцей", витяг з наказу №7, копія акту від 14.12.2011р., копія відомості виплати стипендій, довідка з адресного столу. Судом встановлено, що наказом №7 "3-УДЗ" від 01.09.2009 р. відповідач була зарахована в якості учня до ДПТНЗ "Привільський професійний ліцей" для одержання спеціальності "робітник з комплексного обслуговування й ремонту будинків". До занять відповідач приступив з 02 вересня 2009 р. За час навчання вона одержувала стипендію. При подачі про прийом на навчання відповідач написала розписку про те, що вона в інших учбових закладах освіту за рахунок держави не одержувала. 14 грудня 2011 р. Контрольно-ревізійним відділом у м. Лисичанську була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності ДПТНЗ "Привільський професійний ліцей", якою було виявлено, що відповідач з 10.08.2009р. по 01.08.2011р. працювала в TOB фірма "Мед-сервіс" на посаді касира торгівельного залу. Фактично відповідач за денною формою навчання з 10.08.2009р.-по 01.08.2011р. не навчалася, а працювала, що підтверджується листом №1003 від 01.12.2011 року. За час навчання відповідачу була нарахована і сплачена стипендія в загальній сумі 4160,68 грн. Відповідно до ст. 27,39 Закону України "Про професійну-технічну освіту", де зазначено, що відвідування занять учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів є обов'язковим. Стаття 51 Закону України "Про освіту", передбачає право на трудову діяльність, однак в позаурочну годину. Відповідно до ст. 142 Конституції України держава приймає участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, надає фінансову підтримку. Невиконання відповідачем зобов'язань щодо сплати коштів за отримання другої освіти завдає збитків державі у вигляді безпідставного витрачення державних коштів та позбавляє державний навчальний заклад додаткового джерела фінансування за перепідготовку кадрів, що негативно впливає на нормальну діяльність закладу освіти та реалізації ним державних освітніх програм. Суд вважає, що є підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved