overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на майно житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що в с. Плебанівка по вул. Лугова, 87, Теребовлянського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 28 грудня 1997 року [PERSON]. Позивач не може отримати у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на дане спадкове майно, а тому він змушений звернутися з позовом до суду. У судове засідання сторони не зявилися, однак в матеріалах справи є заяви, якими позовні вимоги підтримують, справу просять слухати у їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] 25 грудня 1997 року склав заповіт, яким заповів [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Лугова, 87, в с. Плебанівка Теребовлянського району Тернопільської області. Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінювався та не скасовувався. [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть, серія 1-ИД № 039877, помер 28.12.1997 року, що є частом відкриття спадщини на належне йому майно. Вартість даного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 23.05.2011 року [PERSON] бюро технічної інвентаризації, становить 69944 грн. На житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, належний [PERSON] [PERSON] державна нотаріальна контора свідоцтво про право на спадщину за заповітом видати позивачу не може через відсутність правовстановлюючих документів, про що свідчить відмова вказаної нотаріальної контори № 417/02-14 від 26 травня 2011 року. Позивач фактично вступив в оперативне управління спадковим майном. Судові витрати позивач просить покласти на нього. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивача [PERSON] слід задовільнити, визнавши за ним право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що у с. Плебанівка вул. Лугова, 87, Теребовлянського району Тернопільської області, після смерті 28 грудня 1997 року [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить продовжити строк для прийняття спадщини за заповітом у нотаріальній конторі, оскільки пропустила визначений законом шестимісячний строк з поважних причин. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, зіславшись на мотиви, наведені у позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки встановлено наступне. Спадкодавець [PERSON] згідно свідоцтва про смерть, серія 1-ИД № 053443, померла 10 січня 2008 року, що є моментом відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом [PERSON] пропустила шестимісячний строк для звернення в нотаріальну контору з поважних причин. Судові витрати позивач [PERSON] просить покласти на неї. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що 18 травня 2007 року у виконавчому комітеті Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 6. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем вони припинили через те, що останній часто буває у нетверезому стані, виражається на адрес\\ позивачки та їх спільних дітей нецензурною лайкою, застосовуючи до них фізичну силу. Відповідач звинувачує позивачку у порушенні подружньої вірності та погрожує їй вбивством. Чергова сварка відбулася 12 червня 2011 року, яка закінчилася тим. що відповідач жорстоко побив позивачку в присутності їхньої малолітньої доньки, після чого позивачка разом з дітьми живе у своїх батьків в с. Кам'янка Глибоцького району Чернівецької області. З вказаної дати не проживають разом. Зважаючи на викладене, просить суд шлюб, укладений з [PERSON] розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимогі визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтовані та підлягають задоволенню. Так, з пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що сім'я розпалась через постійні сварки та сімейні чвари. Відсутність взаєморозуміння між сторонами призвела до втрати почуття любові та поваги. З червня 2011 року вони припинили подружні стосунки не спілкуються і не підтримують їх, примирення між сторонами не можливе, оскільки обоє наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до положень ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що сім'я розпалась остаточно і шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 5,060 га на підставі державного акту серії ЯА № 172723, виданого 06 грудня 2004 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. За заповітом, померла [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та де б воно не знаходилось і все те, що буде їй належати. [PERSON]. відмовляється від спадщини на користь [PERSON] Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,060 га на підставі державного акту серії ЯА № 172723, виданого 06 грудня 2004 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності на позовних вимогах наполягає (а.с.26). Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.27). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2010 року померла [PERSON] (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина на : земельну ділянку площею 5,060 га на підставі державного акту серії ЯА № 172723, виданого 06 грудня 2004 року (а.с. 9). [PERSON]. за свого життя 26.04.2010 року склала заповіт (а.с.6), в якому заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та де б воно не знаходилось і все те, що буде їй належати. Згідно копії спадкової справи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулась тільки [PERSON] (а.с.21-24) [PERSON]. відмовляється від спадщини на користь [PERSON], про що подав заяву (а.с.27). На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 5,060 га на підставі державного акту серії ЯА № 172723, виданого 06 грудня 2004 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і подальше збереження сімї є неможливим. Сторони в судове засідання не з*явилися, подавши при цьому заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач свої вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач позовні вимоги визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 16 вересня 2006 року у виконкомі Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис № 4 / а. с. 6/. В подружжя від даного шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO] /а.с. 7/, який проживає біля позивача та перебуває на її утриманні /а.с. 8/. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Причиною розпаду сімї є розбіжність поглядів на життя та ведення домашнього господарства. Сімейне життя не склалося і сімейні стосунки фактично припинилися, у зв*язку із чим сторони шлюбні відносини припинились у листопаді 2009 року, з того часу сторони проживають окремо. За час окремого проживання ніхто із подружжя не вживав будь яких заходів для примирення та збереження сім*ї. Крім того, [PERSON] створив іншу сім*ю. Зясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б як їх інтересам, так і інтересам малолітньої дитини, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України дає підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст., ст. 105, 110, 112, 235 ч.8 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

у серпні 2011 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.10.1989 року, від спільного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час [PERSON] вступила до Професійно-технічного училища № 10 м. Полтави. Відповідач коштів на утримання доньки не надає. В звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку до досягнення нею 23-річного віку або до закінчення навчання. В судове засідання позивач [PERSON] зявилася, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду цивільної справи судовою повісткою з повідомленням.. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Згідно розписки виданої Професійно-технічним училищем № 10 м. Полтава [PERSON] вступила на 1 курс денної форми навчання. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. За вказаних обставин, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23 років, але не пізніше як до закінчення навчання, за виключенням часу канікул. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач просив виселити відповідачку із службового житла за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачка з 18.04.2007 р. по 26.04.2011 р. працювала у позивача прибиральницею території, у зв'язку з чим отримала вказане службове житло. Оскільки відповідачка пропрацювала менше 10-ти років, звільнилася за власним бажанням, вона підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові. Відповідачка позов не визнала, суду пояснила, що вселилася у розбиту квартиру, яку привела до належного стану за власний кошт. У судовому засіданні досліджені докази: накази №26-к від 18.04.07., №9 від 04.02.08., №66 від 26.04.11.; особова картка відповідачки; витяги з рішень виконкому №571 від 21.08.07., №361 від 20.05.08.; ордер №46 від 24.06.08.; попередження про виселення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка згідно наказу №26-к від 16 квітня 2007 р. була прийнята позивачем на посаду прибиральника. Рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради №571 від 21 серпня 2007 р. квартира [ADDRESS] була закріплена як службова та наказом позивача №9 від 04 лютого 2008 р. виділена відповідачці. На підставі рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради №361 від 20 травня 2008 р. відповідачці 24 червня 2008 р. був виданий ордер №46 на службове житло за адресою: [ADDRESS]. Наказом №66 від 26 квітня 2011 р. відповідачка була звільнена з роботи у позивача за власним бажанням. Відповідно до ст. 124 ЖК УРСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією,... підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Оскільки відповідачка не відноситься до категорій осіб, які згідно ст.125 ЖК УРСР не можуть бути виселені зі службового житла, позов підлягає задоволенню. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 8,50 грн. та сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн., а всього 45,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 21.05.08. між ним та відповідачем був укладений договір кредиту та договір іпотеки. Умови кредитного договору відповідач не виконує, тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - кв.65 у буд.36 кв-лу Дружби народів у м. Лисичанську, визначити спосіб реалізації шляхом продажу предмету іпотеки і виселення осіб, що мешкають там. Представник позивача позов підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, позов визнала, просила справу слухати за її відсутності. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав задовольняє його. З матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2008 р. сторони уклали кредитний договір №LGY0GK0000000633, згідно п.8.1 якого відповідачка отримала 26775 доларів США на придбання нерухомості та обслуговування договору кредиту зі сплатою 1,25% в місяць на залишок суми.. Для забезпечення вказаного договору 21 травня 2008 року між сторонами також був укладений договір іпотеки. Згідно нього предметом іпотеки є нерухомість за адресою: м. Лисичанськ, кв-л Дружби народів, буд. 36 у кв.65. яка складається з: 1 - коридор, 2-вбудована шафа, 3 - санвузол, 4 - кухня, 5 - житлова кімната, загальною площею 21.50 м.кв., житловою - 11.80 м.кв.. Вартість предмету іпотеки складає 175 750 грн.. Стартовою ціною продажу предмету іпотеки згідно п.п.11, 22, 33.4 є 87 875 грн.. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач виконує неналежним чином, внаслідок чого станом на 13 липня 2011 р. у нього перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 32\~388, 38 доларів США, яка складається з основного боргу в розмірі 21985, 51 доларів США, заборгованості по процентам за користуванням кредитом -5318, 47 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 1076, 37 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 2435, 85 доларів США, фіксованого штрафу 31, 37 доларів США і штрафу (процентної складової) - 1540, 81 доларів США.. Листом від 06 липня 2011 р. відповідачка була повідомлена про наявність у неї заборгованості. У зв'язку з цим у позивача на підставі ст.33 ч.1 Закону України "Про іпотеку" виникло право звернення стягнення на зазначений предмет іпотеки. Суд вважає, що визнання позову не порушує нічиїх охоронюваних прав та інтересів. Разом з тим, оскільки за адресою предмета іпотеки ніхто не зареєстрований та не мешкає, позов в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн., витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 1820 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про скасування рішення Лисичанського міського від 25.05.05 р. про визнання його померлим, посилаючись на те, що він дійсно не проживав за місцем своєї реєстрації, бо з липня 2002 року працював за вахтовим методом, а з травня 2003 р. мешкав окремо від дружини, хоча сплачував аліменти. Заявник заяву підтримав. Представник заявника заяву підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у заяві. Представник зацікавленої особи надала заяву про скасування рішення. У судовому засіданні досліджені наступні докази: рішення Лисичанського міського суду від 25.05.05 р.; паспорт заявника; свідоцтво про шлюб; заяви на переказ; довідка про реєстрацію смерті. В судовому засіданні встановлено, що заявник з 2002 р. перебував на території Російської федерації, звідки періодично перераховував зацікавленій особі гроші у якості аліментів на утримання дитини. Рішенням Лисичанського міського суду від 25 травня 2005 р. заявник був визнаний померлим, про що був зроблений актовий запис від 08 липня 2005 р. №00007. Оскільки заявник є живим, підстави для визнання його померлим відпали. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими і на підставі ст.48 ЦК України скасовує рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 29.09.1990 року у міськвідділі ЗАГС м. Чернівці, актовий запис №2064. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що збереження сім'ї неможливе, оскільки вони у 2009 році припинили будь які відносини. В період шлюбу вони не змогли дійти згоди в своїх особистих стосунках і на цьому грунті між ними постійно коїлися сварки та скандали. На сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер, а тому його потрібно розірвати. Зазначає, що за домовленістю з відповідачкою дитина після розлучення повинна залишитися з нею. Просить шлюб укладений між ними розірвати та дитину після розірвання шлюбу залишити з відповідачкою. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Просив шлюб розірвати, на примирення не згідний та дитину - [PERSON] після розірвання шлюбу залишити з відповідачкою. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення. В третя особа в судовому засіданні позовні вимоги позивача, щодо визначення її місця проживання підтримала. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню так як сім'я розпалась і поновленню не підлягає. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 вересня 1990 року у Чернівецькому міському відділі РАГС, де зроблений відповідний актовий запис №2064, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу. /а.с.5/. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача та те, що відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Лубенської міської громади про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі. В позові вказала, що має у власності домоволодіння, за адресою м. Лубни, вул.. Л. Руденко, 14 . Даний будинок позивачці подарував її батько, [PERSON], який за час свого життя в будинку, власноручно добудував тамбур «а11» та сарай Е, які відразу узаконені не були. Позивачка вирішила узаконити дане самочинне будівництво. Самочинне будівництво погоджене з відповідними службами міста. Прохає суд визнати за [PERSON] право власності на самочинно збудовані: -тамбур «а» та сарай «Е», які розташовані за адресою вул.. Л. Руденко, 14 в м. Лубни В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач Лубенська міська рада в судове засідання представника не направила, надала суду листа в якому справу прохає розглянути без їх участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Треті особи - Лубенське управління містобудування та архітектури, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області в судове засідання не зявилися, надали суду письмові заяви в яких прохають справу слухати без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Враховуючи думку учасників судового розгляду, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже забудоване нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач має у власності домоволодіння, за адресою м. Лубни, вул.. Л. Руденко, 14, яке їй залишилося в дарунок від батька, [PERSON]. Батько позивачки час свого життя на території домоволодіння, власноручно добудував тамбур «а11» та сарай Е, які за час життя батька узаконені не були. На даний час позивачка вирішила узаконити дане самочинне будівництво. Самочинне будівництво погоджене з відповідними службами міста. Таким чином, враховуючи інтереси позивача, вищенаведені обставини, відсутність спору, прохання [PERSON] визнати за нею право власності на самочинне будівництво, а також те, що вимоги позивача є правомірними, такими, що відповідають закону і підлягають задоволенню, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved