Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

Прокурор Макарівського району Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Макарівської райдержадміністрації Київської області та Управління Держкомзему у Макарівському районі (далі-позивачі) з позовом до [PERSON], Козичанської сільська рада Макарівського району Київської області (далі - відповідачі), в якому просили визнати недійсним договір оренди земельної ділянки та заборонити [PERSON] використовувати спірну земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог посилились на те, що в ході перевірки, проведеної прокуратурою Макарівського району Київської області встановлено, що Козичанською сільською радою Макарівського району передано в оренду відповідачці [PERSON], яка є дружиною [PERSON], земельну ділянку площею 0, 835 га для ведення особистого селянського господарства, про що укладено договір оренди земельної ділянки № 3 від 14.02.05 р. Відповідно до цього договору орендодавець - Козичанська сільська рада Макарівського району передає орендарю - [PERSON] земельну ділянку площею 0, 835 га з метою її використання для ведення особистого селянського господарства і орендар зобов'язується один раз на рік до 15 червня вносити на рахунок орендодавця орендну плату в сумі 280, 72 грн. Разом з тим, за інформацією управління Держкомзему у Макарівському районі орендована земельна ділянка розташована за межами населеного пункту с. Козичанка Макарівського району, а тому вважають, що Козичанська сільська рада передала вказану земельну ділянку в оренду [PERSON] у порушення вимог ст. 123 та п. 12 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (далі - ЗК України), оскільки повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою має відповідний орган виконавчої влади (Макарівська районна державна адміністрація), а не місцева рада. В судовому засіданні прокурор Малашич Ю.Ю. викладене в заяві підтвердила та уточнила позовні вимоги: просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №3 від 14.02.2005 року, від решти позовних вимог відмовилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача - Козичанської сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON] позов визнав. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В ході перевірки, проведеної прокуратурою Макарівського району Київської області встановлено, що Козичанською сільською радою Макарівського району передано в оренду відповідачці [PERSON] земельну ділянку площею 0, 835 га для ведення особистого селянського господарства, про що укладено договір оренди земельної ділянки № 3 від 14.02.05 року ( [PERSON] перевірки дотримання вимог земельного законодавства №А024115 від 19.08.2010 року Управління Держкомзему у Макарівському районі та схема до нього). Відповідно до цього договору орендодавець - Козичанська сільська рада Макарівського району передає орендарю - [PERSON] земельну ділянку площею 0, 835 га з метою її використання для ведення особистого селянського господарства і орендар зобов'язується один раз на рік до 15 червня вносити на рахунок орендодавця орендну плату в сумі 280, 72 грн. Відповідно до положень ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно з вимогами ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 123 ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до вимог ч.1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно з ч.2 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до положень ст. 17 ЗК України розпорядження землями державної власності належить до повноважень місцевих державних адміністрації. Пунктом 12 розділу X «Перехідні положення» цього кодексу встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно відповіді Управління Держкомзему у Макарівському районі №01-12/1833 від 20.08.2010 року орендована земельна ділянка розташована за межами населеного пункту с.Козичанка Макарівського району, а тому Козичанська сільська рада передала вказану земельну ділянку в оренду відповідачці [PERSON] в порушення вимог ст. 123 та п. 12 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, оскільки повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою має відповідний орган виконавчої влади (Макарівська районна державна адміністрація), а не місцева рада. Крім того відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 ЗК України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованого відповідно до закону. Згідно відповіді Макарівського районного відділу Київської обласної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» № 686 від 19.08.10 станом на час перевірки у Розділі 4 «Записи державної реєстрації договорів оренди землі» Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі по Козичанській сільській раді Макарівського району договір оренди земельної ділянки площею 0, 835 га, укладений між [PERSON] та Козичанською сільською радою Макарівського району, не зареєстровано, а також не зареєстровано кадастровий номер на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,835 га у АС базі даних Макарівського РВ КОФ ЦДЗК. Таким чином у відповідності до ст.ст. 125, 126 ЗК України право оренди на відповідну земельну ділянку у [PERSON] не виникло . Згідно з положениями ст. 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - 2 третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою недійсності правочину. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи викладене, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 8,5 грн. судового збору.

Outcome: approved