Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агентство Союздрук» про визнання протиправною бездіяльність товариства. В судовому засіданні уточнив позовні вимоги, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він як громадянин України на підставі конституційного і законного права 2.02.2011року звернувся до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агентство Союздрук» на отримання, використання і поширення інформації, яка необхідна йому була для написання дисертації, над якою він зараз працює. 9.02.2011року йому зателефонував чоловік, який представився заступником директора відповідача і якому він підтвердив своє бажання отримати інформацію. Однак на дату подання позову до суду відповіді на своє звернення він не отримав. У звязку з чим просить суд визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Агентство Союздрук», яка виявилася у ненаданні відповіді на його звернення від 4.02.2011року. Зобовязати відповідача надати йому відповідно до законодавства належну обґрунтовану відповідь на його звернення. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 3грн.40коп., за інформаційно-технічне забезпечення 7грн.50коп., а також 5000грн. за оплату надання йому правової допомоги. Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилався на те, що 7.02.2011року ТОВ «Агентство Союздрук» отримало лист від [PERSON] з запитом щодо деяких аспектів господарської діяльності відповідача. Під час телефонної розмови ним було повідомлено, що запитувана інформація потрібна йому у роботі, як доценту Київського національного економічного університету. 22.02.2011року простим поштовим листом відповідачем було надіслано відповідь на запит [PERSON] Після чого до ТОВ «Агентство Союздрук» не надходило жодних нових запитів чи інформація про те, що надіслана відповідь не була отримана [PERSON] Позовну заяву із суду відповідач отримав 29.06.2011року і тільки тоді дізнався про вимоги позивача, який жодних дій щодо досудового урегулювання спору не здійснив. Після отримання від суду ухвали про відкриття провадження, відповідачем було надіслано позивачу лист №01-1850 від 1.07.2011року з метою попередження зловживання позивачем правами, в т.ч. процесуальними. Також позивачем не обґрунтовані позовні вимоги і щодо стягнення витрат на правову допомогу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» позивач [PERSON] 2.02.2011року звернувся до відповідача директора ТОВ «Агентство Союздрук» [PERSON] з заявою про необхідність повідомити його щодо реалізації друкованої продукції та роздрібної вартості реалізації друкованих видань./а.с.5/ Дане звернення відповідач ТОВ «Агентство Союздрук» отримав 7.02.2011року./а.с.5/ Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно ч.2 ст.3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Згідно ч.1 ст.15 Закону Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Згідно ч.3 ст.15 відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Згідно ч.4 рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Згідно ст.20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку. В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що на звернення позивача [PERSON] від 2.02.2011року позивачу було надано відповідь за №-2-436 від 22.02.2010року./а.с.26/ При цьому в судовому засіданні представник надала суду журнал вихідної кореспонденції ТОВ «Агентство Союздрук» на 2011рік згідно якого за вих.№436 22.02.2011року [PERSON] було направлено лист з відповіддю. Журнал було оглянуто в залі судового засідання. У суду немає підстав для сумніву щодо записів зроблених в даному журналі. Як пояснила в залі судового засідання представник відповідача лист відправлявся простим листом. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що даний журнал не прошнурований та не завірений печаткою, оскільки даний факт суттєво не впливає на зміст журналу та фіксування відповідачем відправки вихідної кореспонденції. Позивач в залі суду не заперечував того факту, що він не отримавши відповідь повторно не звертався до відповідача з вимогою надати йому відповідь, оскільки не вважав це за потрібне, а звернувся безпосередньо до суду з відповідною заявою 23.05.2011року, тобто через три місяці після відправлення звернення відповідачу. Дані обставини свідчать про правдивість пояснень представника відповідача яка суду пояснила, що позивач повторно не звертався до відповідача з необхідністю надання йому відповіді у разі неотримання ним первинної відповіді на звернення, в досудовому порядку спір з приводу питань, які виникли у нього до відповідача не вирішував і після отримання від суду ухвали про відкриття провадження по справі, позивачу повторно 1.07.2011року за вих.№01-850 разом з листом від 22.02.2011року вих.№2-436 було направлено відповідь./а.с.27/ В судовому засіданні позивач не заперечував того факту, що він отримав дану відповідь від відповідача. Крім того, як вбачається із норм Закону України «Про звернення громадян» Законом регулюються порядок та строк розгляду звернення, при цьому не визначається порядок направлення відповіді заявникам. Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, обєднання громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 14квітня 1997року №348 також не визначено порядок відправки вихідної кореспонденції на звернення. Тобто порядок відправлення відповідей на адресу громадян залишений на розсуд організацій. У звязку з чим суд приходить до висновку про те, що відповідач 22.02.2011року направивши позивачу не рекомендованого без зворотнього повідомлення листа з відповіддю на звернення [PERSON] дотримав норми Закону України «Про звернення громадян». Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.3 доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач у відповідності з вимогами Закону України «Про звернення громадян» розглянув звернення позивача [PERSON] та надав відповідно у встановлені Законом строки відповідь позивачу, суд приходить про необґрунтованість позовних вимог [PERSON], які задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed