Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON], аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 31.10.2006р.н. в розмірі 30% заробітної плати відповідача щомісячно, починаючи з дня подання даної заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину - [PERSON], 31.10.2006р.н. в твердій грошовій сумі у розмірі 163,80грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з 03 червня 2006 року перебувала з відповідачем в шлюбі, 31 жовтня 2006 у них народилася донька [PERSON]. За час шлюбу відповідач періодично ухилявся від обов'язку утримувати доньку та всі витрати на догляд, харчування та медичне забезпечення дитини вона несла самостійно. Інших утриманців у відповідача немає, стягнення по виконавчих документах не проводиться. Вважає за необхідне визначення судом суми аліментів на дитину та щомісячне їх стягнення у частці від заробітної плати відповідача. Окрім цього, їх донька постійно відвідує дитячий начальний заклад №44, вартість перебування в якому складає 163грн. на місяць, що вважає додатковими витратами на дитину, які підлягають до стягнення з відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до змісту позовних вимог. Додатково пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. З врахуванням вищенаведеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав частково, пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, однак не в такому розмірі, як просить позивач. Просить стягувати аліменти в розмірі 25% від його заробітної плати. Щодо стягнення з нього додаткових витрат на дитину заперечив. Зазначає, що часто навідує доньку, цікавиться її життям, здоров'ям, матеріальним добробутом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За вимогами ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що сторони з 03 червня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому мають неповнолітнього доньку [PERSON], 31.10.2006р.н. На даний час в провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться справа про розірвання шлюбу між сторонами, вони проживають окремо та неповнолітня донька залишилася проживати з позивачем, відповідачем кошти на утримання дитини надаються періодично. Стан здоров'я у відповідача нормальний, крім цієї дитини інших утриманців у нього немає, стягнення за виконавчими документами не проводиться. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом досліджені всі докази надані сторонами, однак, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували здійснення позивачем додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами чи здійснення таких в майбутньому. Судом не приймаються до уваги покликання позивача на те, що відвідування неповнолітньою донькою сторін дитячого начального закладу №44, вартість перебування в якому складає 163грн. на місяць, слід вважати додатковими витратами на дитину. Можливість для відповідача сплачувати аліменти в розмірі 30% заробітної плати щомісячно, позивачкою не доведена. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають до задоволення частково, а саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 серпня 2011р. і до досягнення нею повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Вимога щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину до задоволення не підлягає, оскільки наявність таких не підтверджена жодними доказами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судових витрат звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 185, 191 СК України, та

Outcome: approved