Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-08 00:00:00

24.03.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати договір на виготовлення продукції від 24.03.2008 року (далі - Договір) укладеного між ним та [PERSON] та стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] суму боргу у розмірі 11000 грн., пені 5548 грн., інфляційні витрати у розмірі 1252 грн., 3% річних від простроченої суми 693 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. а усього на суму 23493 грн.. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.03.2008 року між ним та ФОП [PERSON] було укладено Договір, згідно якого [PERSON] зобовязався виготовити та укласти художній паркет в його квартирі, а він ([PERSON]А.), у свою чергу, оплатити виконання робіт. Вартість робіт з договором складає 21000 грн.. Виробник отримав аванс у розмірі 12000 грн.. [PERSON] розпочав проведення робіт та зник. На даний час роботи не завершені, відповідач відмовляється у виконанні Договору тому він змушений звернутися до суду з даним позовом про розірвання договору та стягнення заборгованості. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Посилається на те, що з позивачем у нього була домовленість про те, що роботи по укладанню художнього паркету будуть розпочаті після проведення інших робіт по ремонту квартири, а саме шпаклювання стін та інші роботи, що можуть підвищити вологість у приміщенні. Зазначив, що паралельно проводити такі роботи та укладати паркет не можливо, оскільки підвищена вологість може викликати деформацію паркету. Тому роботи по укладанню паркету він не проводив. Щодо грошей, які він отримав за виготовлення художнього паркету він повідомив, що витратив їх на закупівлю матеріалів та обладнання, що необхідні для виготовлення та укладки такого паркету. Також зазначені гроші йшли у рахунок підготовки підлоги для укладки паркету (демонтаж старої підлоги, підготовка матеріалу для монтажу підлоги, монтаж підлоги, вантажно-розвантажувальні роботи, заробітна плата тощо). Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що 24.03.2008 року фізична особа-підприємець [PERSON] та [PERSON] уклали Договір, згідно якого виробник (ФОП [PERSON]М.) зобовязується виготовити та провести укладку художнього паркету, а замовник прийняти та оплатити виготовлену продукцію у відповідності із домовленістю сторін (а.с. 4). 23.03.2008 року та 23.04.2008 року [PERSON] взяв у [PERSON] в рахунок виконання паркетних робіт кошти у розмірі 9000 грн. та 3000 грн. відповідно, про що склав розписки (а.с. 6, 7). Протягом 2008 року [PERSON] проводив підготовчі роботи для укладки паркету у квартирі за адресою: [ADDRESS], а саме демонтував підлогу та, з матеріалів демонтованої підлоги, підготовив основу для укладки паркету. Підготовчі роботи завершені у двох спальнях та коридорі. У вітальні підготовчі роботи на даний час не завершені (а.с 8). 25.05.2009 року [PERSON] звернувся до Міського голови із заявою, у якій просив прийняти міри до підприємця [PERSON] для відшкодування моральних збитків (а.с. 9). 10.06.2009 року Міським головою було надано відповідь [PERSON] у якій повідомляється, що проведено зустріч з підприємцем та відібрано у нього пояснення (а.с. 11, 12). 21.06.2010 року та 10.11.2010 року [PERSON] надсилав листи до приватного підприємця [PERSON] у яких повідомляв про наміри вирішити спір (а.с. 13, 14). У судовому засіданні було зясовано, що [PERSON] припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець (а.с. 83-85). Суд ухвалив замінити фізичну особу-підприємця [PERSON] на фізичну особу [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 37 ЦПК України яка передбачає, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, зміна кредитора чи боржника у зобовязанні, також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. На підставі вищевикладеного у задоволені позовної вимоги про розірвання Договору судом вирішено відмовити за безпідставністю з наступних переконань. Як вбачається з Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 03.03.2011 року була проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Тобто з 03.03.2011 року одна із сторін за Договором вибула. Відповідно до ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. У той же час, ст. 609 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Оскільки з 03.03.2011 року, з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON], зобовязання за вищезазначеним договором вже є припиненими, правонаступництва такого зобовязання немає, тому позовна вимога про розірвання такого договору є безпідставною. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суму боргу, що була отримана ним у вигляді авансу на виконання робіт у розмірі 11000 грн. судом вирішено задовольнити її з наступних підстав. Як зазначалося вище 23.03.2008 року та 23.04.2008 року [PERSON] взяв у [PERSON] в рахунок виконання паркетних робіт кошти у розмірі 9000 грн. та 3000 грн. відповідно, про що склав розписки (а.с. 6, 7). Згідно показів позивача роботи по виготовленню художнього паркету у його квартирі за адресою: [ADDRESS] не завершені, що підтверджується й актом обстеження квартири від 21.03.2011 року складеного ОСББ «Наш дім». Відповідач також не заперечував про те, що роботи з виготовлення художнього паркету ним не проводились. Тому умови Договору [PERSON] не виконані, однак кошти за роботу ним частково отримані. Ст. 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Зі змісту ст. 611 ЦК України випливає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема й відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] взяв в рахунок виготовлення паркетних робіт у [PERSON] 12000 грн.. Виконав робіт на 1000 грн.. Залишок становить 11000 грн.. Тобто своїми діями, а саме невиконанням умов Договору, завдав збитків на 11000 грн.. Посилання відповідача на те, що кошти, які він брав у [PERSON] були витрачені у рахунок підготовки підлоги для укладки паркету (демонтаж старої підлоги, підготовка матеріалу для монтажу підлоги, монтаж підлоги, вантажно-розвантажувальні роботи, заробітна плата тощо) до уваги не приймаються, оскільки жодного належного доказу на підтвердження таких показів, а саме суми використаних коштів на їх проведення, відповідач суду не надав. Суд приймає до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили той факт, що вони виконували у квартирі позивача підготовчі роботи, що позивачем також не оспорюється. Однак за показами свідків не можливо встановити вартість проведення таких робіт. Клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи, з метою визначення вартості проведених робіт, сторонами заявлено не було. Слід зауважити, що судом надавався час [PERSON] для підготовки такого клопотання, однак клопотання заявлене не було. Також [PERSON] надав пояснення, що частину коштів використовував на закупівлю матеріалів та обладнання, що необхідні для виготовлення та укладки художнього паркету. Однак, як вбачається з показів, усе обладнання (фрези, шаблони тощо) знаходиться у відповідача. Актів приймання передачі такого обладнання не складалося. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ч. 2 цієї ж статті говорить про те, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач на підтвердження своїх показів надав докази на підтвердження отримання [PERSON] коштів у сумі 12000 грн.. Відповідачем не надано належних доказів на спростування позовних вимог [PERSON]. У проведенні будівельно-технічної експертизи сторони відмовилися. Також слід відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] пені у розмірі 5548 грн., інфляційних витрат 1252 грн. та 3% річних 693 грн. з наступних підстав. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Ч. 3 ст. 549 ЦК України дає чітке визначення поняттю пені - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Ч. 1 та 2 ст. 551 ЦК України зазначають наступне, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з умов Договору пеня за невиконання чи неналежне виконання його у мов сторонами не встановлювалася. Цивільним законодавством розмір пені за невиконання такого роду зобовязань також не встановлено. Крім того, Договором також не встановлено й строку виконання зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак позивач не надає жодного доказу, що відповідач прострочив виконання зобовязання. Так, у Договорі відсутній строк його виконання, [PERSON] не звертався до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення йому коштів сплачених ним в рахунок виконання Договору, а тому вважати виконання зобовязання простроченим є безпідставним, і , відповідно, стягнення пені, інфляційних витрат та 3% річних є також безпідставним. Також слід відмовити позивачу й у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 грн.. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що йому завдано моральних збитків та пережитих ним моральних чи фізичних страждань. На підставі вищевикладеного позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з [PERSON] на його користь сума заборгованості у розмірі 11000 грн.

Outcome: partial