Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

В вересні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов’язаних з виплатою страхового відшкодування, і просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати з відшкодування потерпілій особі –3 041 грн. 17 коп.; понесених витрат з надання послуг аварійного комісара –85 грн. 00 коп.; витрат за послуги з надання правової допомоги –1 000 грн. 00 коп. та нарахування за прострочення виконання грошового зобов’язання в розмірі –2 527 грн. 90 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір у розмірі 66 грн. 54 коп. та 120 грн. 00 коп. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В обґрунтування позову вказав, що 28 жовтня 2007 року по вул. Н.Леніна у м. Дніпропетровську з вини [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ-21063, державний номерний знак [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується копією постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2007 року. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Опель Вектра», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Згідно з висновком спеціаліста -автотоварознавця розмір матеріального збитку становить 3073 грн. 04 коп. Зазначена матеріальна шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Тому позивач виконав покладені на нього Законом України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»обов’язок з відшкодування шкоди, завданої з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому у них виникло право, передбачене ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»зворотної вимоги до відповідача. 18 серпня 2008 року вони звернулися з листом до відповідача про компенсацію витрат в добровільному порядку, але до цього часу відповідач відшкодування не здійснив. Також вказав, що вони понесли витрати в розмірі 85 грн. 00 коп. за послуги аварійного комісара, понесли витрати у розмірі 1 000 грн. 00 коп. за послуги з надання правової допомоги з боку ПП Юридична фірма «Платон»за контрактом № 45 від 11 листопада 2009 року. Також, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити на їх користь компенсацію інфляційних витрат у розмірі 1 054 грн. 29 коп. Крім цього вказав, що позивач здійснює відшкодування потерпілим у ДТП з вини водіїв, що не застрахували свою цивільно-правову відповідальність. Фонд захисту потерпілих складається з коштів, що знаходяться на депозитних та розрахункових рахунках у комерційних та державних банках. Якби відповідач, згідно із законом застрахував би свою відповідальність, тоді позивачу не довелось би знімати кошти з банківських рахунків для здійснення виплат, та втрачати відповідні відсотки. За аналогією права, згідно п. 2 ст. 37 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»для розрахунку розміру упущеної вигоди застосовується подвійна облікова ставка НБУ, яка становить 1 473 грн. 61 коп., тому він вимушений звернутися з позовом до суду. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з’явився, але надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, ухвалити заочне рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з’явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов’язкові для суду, що розглядає справу про цивільно –правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У судовому засіданні встановлено, що 28 жовтня 2007 року об 11 год.00 хвл. в м. Дніпропетровську по вул. Набережна Леніна, є/о 79 відбулася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем «ВАЗ 21063», номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Опель Вектра», номерний знак 3977ЗАВ під керуванням водія [PERSON], що підтверджується довідкою 1-го міжрайонного відділу Державтоінспекції при УМВС України в Дніпропетровській області від 29 листопада 2007 року за № 14/1-118 СК. Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2007 року [PERSON] був визнаний винним, у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки. Постанова чинна. Згідно звіту № 073 про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Опель Вектра», державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП станом на 31 жовтня 2007 року вартість матеріального збитку складає 3073 грн. 40 коп. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 31 жовтня 2007 року та доданих до неї документів, позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України видало наказ № 453 від 19 березня 2008 року про перерахування на рахунок [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди 3041 грн. 17 коп., в тому числі: 2561 грн. 17 коп. без врахування ПДВ, за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу марки «Опель», з номерним знаком 39773АВ; 480 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертного дослідження. Платіжним дорученням № 113 від 19 березня 2008 року [PERSON] (транспортне) страхове бюро України перерахувало [PERSON] страхове відшкодування згідно наказу № 453 від 19 березня 2008 року в розмірі 3041 грн. 17 коп. 18 серпня 2008 року листом за вих. № 10317/3-2-05 [PERSON] (транспортне) страхове бюро України направило відповідачу вимогу про добровільне відшкодування шкоди, проте відповідачем так і не було відшкодовано суму страхового відшкодування, тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 3041 грн. 17 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем не доведено факт спричинення матеріальної шкоди у вигляді витрат за надання послуг аварійного комісара у розмірі 85 грн. 00 коп., оскільки з матеріалів справи вбачається, що платіжним дорученням № 3168 від 06 лютого 2008 року, було перераховано згідно рахунку № 7 від 21 січня 2008 року 85 грн. 00 коп. за послуги аварійного комісара [PERSON], проте згідно свідоцтва № 23 від 19 вересня 2007 року виданого Українським центром післяаварійного захисту аварійним комісаром, яким було складено звіт № 073 про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Опель Веста», державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП станом на 31 жовтня 2007 року, є [PERSON]. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача нарахування за прострочення виконання грошового зобов’язання в розмірі –2 527 грн. 90 коп. то в цій частині позову також слід відмовити, з наступних підстав. Статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, пов’язані з відшкодуванням шкоди, тобто деліктні правовідносини, а тому норми зобов’язального права не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Також, з матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2008 року [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернулося з вимогою до відповідача про відшкодування понесених витрат у розмірі 3 041 грн. 17 коп., проте доказів отримання відповідачем даної вимоги суду не надано, тим самим не доведено позивачем факту прострочення відповідачем грошового зобов’язання. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача витрат за послуги з надання правової допомоги в розмірі 1 000 грн. 00 коп. то суд вважає, що дані вимоги також не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Склад та розмір витрат, пов‘язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов‘язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2009 року між [PERSON] (транспортним) страховим бюро України та Приватним підприємством «Юридична фірма «Платон»було укладено контракт про надання правової допомоги. Згідно п. 3.1.2 на підставі підготовлених відповідно до п.3.1.1 Контракту судових (позовних) матеріалів Виконавець здійснює представництво інтересів Замовника в судах України з вирішення вказаних питань. Проте, представник Приватного підприємства «Юридична фірма «Платон»особистої участі в судовому засіданні не приймав. Заява про розгляд справи без участі представника позивача була надана представником Моторного (транспортного) страхового бюро України на підставі довіреності від 14 червня 2011 року за № 12636/4 [PERSON]. Також в матеріалах справі відсутня додаткова угода № 45 від 11 листопада 2009 року, тому не доведено, що відповідач входить до цієї угоди. Також, не надано акту прийому-передачі виконаних робіт, що не відповідає вимогам ст.12 Контракту від 11 листопада 2009 року за № 45. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачені судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 66 грн. 54 коп. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 186 грн. 54 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial