overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

КС «Аккорд» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 15 грудня 2006 року між ними та відповідачем було укладено кредитний договір №10755, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 672 грн. з кінцевим терміном повернення до 21 червня 2007 року. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, а тому станом на день подачі заяви про стягнення суми боргу, заборгованість за тілом кредиту становить -498,75 грн., за процентами - 968,75 грн, за пенею 1158 грн, всього - 2625,5 грн. У зв'язку з наведеним просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №10755 від 15.12.2006 року в сумі 2625,5 грн грн., а також судові витрати. Представник розивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу без участі представника позивача КС «Аккорд». Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КС «Аккорд» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №10755, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 672 грн. з кінцевим терміном повернення до 21 червня 2007 року. Вказаний факт підтверджується копією кредитного договору №10755 від 15.12.2006 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за користування кредитом [PERSON], ним було неодноразово прострочено термін сплати кредиту, а тому станом на день подачі заяви про стягнення суми боргу за тілом кредиту становить -498,75 грн., за процентами - 968,75 грн, за пенею 1158 грн, всього - 2625,5 грн. Наведені обставини підтверджуються дослідженими по справі доказами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 29 квітня 1996 року у Пісківській селищній раді Бородянського району Київської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя та виховання дітей, і вже протягом пяти років вони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав, на розірвання шлюбу погодився. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 квітня 1996 р. Пісківською селищною радою Бородянського району Київської області було зареєстровано шлюб між сторонами. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ст.ст.105,110 СК України шлюб може бути розірвано за позовом сторін, будь-які права, свободи чи інтереси інших осіб в даному випадку не порушуються. Оцінюючи викладене суд вважає, що позов про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому його необхідно задовольнити та шлюб між сторонами розірвати, залишивши позивачці після розірвання шлюбу прізвище Троценко.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 листопада 1995 року Кіровоградським райвідділом реєстрації актів громадського стану. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки, шлюбно-сімейні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільного господарства. Тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов визнав, на розірвання шлюбу погодився. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 листопада 1995 року Кіровоградським райвідділом реєстрації актів громадського стану було зареєстровано шлюб між сторонами. Відповідно до ст.ст.105,110 СК України шлюб може бути розірвано за позовом сторін, будь-які права, свободи чи інтереси інших осіб в даному випадку не порушуються. Оцінюючи викладене суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому позов необхідно задовольнити та шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 05.07.1975р., від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], 06.04.1976р. народження, шлюб не склався, в сім*ї виникали різного роду непорозуміння та сварки з різних питань сімейного життя, виявилось, що вони люди з різними характерами та поглядами на життя, у зв*язку з чим відносини між ними погіршились, вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет і проживають окремо з 1995р. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на те, що примирення між ними не можливо, сім*я розпалась остаточно, примирення не можливо, оскільки шлюб тривалий час існує формально. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовим повідомленням (а.с. 25), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають в шлюбі з 05.07.1975р. (а.с. 5 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], 06.04.1976р. народження. Як пояснила позивачка, їх подружнє з відповідачем життя не склалося, в сім*ї виникали різного роду непорозуміння та сварки з різних питань сімейного життя, виявилось, що вони люди з різними характерами та поглядами на життя, у зв*язку з чим відносини між ними погіршились, вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет і проживають окремо з 1995р., а з 1997р. взагалі жодного разу не спілкувались. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивачку на розірвання шлюбу, є обгрунтованими, подальше збереження сім*ї стало неможливим, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Спір про поділ спільного майна між сторонами на час розгляду справи відсутній. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Після розлучення [PERSON] виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Шевченко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

15 вересня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком № 15 по вулиці Рильського в смт. Арбузинка Миколаївської області. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказала, що 14.11.2002 року згідно договору купівлі-продажу, укладеного Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було куплено даний житловий будинок та зареєстровано в Арбузинському БТІ за реєстраційним № 50. У цьому будинку з моменту його купівлі і по теперішній час проживає мати позивачки [PERSON]. Пізніше з?ясувалося, що за даною адресою зареєстровано ще дві невідомі позивачу особи: [PERSON], [PERSON], але фактично з 14.11.2002 року не мешкають в даному будинку і не використовують за призначенням. На думку позивача вони проживають за іншою адресою і за місцем реєстрації не повертались. Посилаючись на ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, ст. 383 Цивільного кодексу України, позивач просить визнати відповідача такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з?явились, про причину неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, власником житлового будинку за адресою: с. Бузьке Арбузинського району Миколаївської області вул. Рильського, 15 є [PERSON] ( а.с.6). В даному будинку прописані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON]. Довідкою Костянтинівської селищної ради Миколаївської області ( аркуш 7) підтверджується, що в будинку по вул. Рильського, 15, в с. Бузьке Арбузинського району проживає мати позивачки [PERSON]. З копій актів перевірки факту проживання, вбачається, що вищевказані особи за даною адресою з моменту реєстрації і на момент перевірки не проживають (а.с.8). Статтею 71 Житлового кодексу України, передбачено, що при тимчасовій відсутності наймачів або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили передбачене ст. 72 ЖК України право користування жилим будинком, що належить позивачу. Відповідно до ст. 98 Житлового кодексу, тимчасові мешканці можуть бути зареєстровані в даному будинку лише за згодою власника будинку. Позивач такої згоди відповідачам не надавала. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту місця відкриття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня 2011 року помер її син [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з ј частини квартири [ADDRESS]. Вона являється спадкоємицею першої черги за законом, на майно свого сина. Але оформити спадщину в Южноукраїнській нотаріальній конторі, тобто за місцем відкриття спадщини, вона не має можливості, оскільки на час відкриття спадщини її син ніде не був зареєстрований, а саме, 23 березня 2009 року подав заяву про зняття його з реєстраційного обліку, хоча продовжував проживати у вказаній квартирі. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала вимоги і пояснила, що визнання даного факту їй необхідно для вирішення питання про прийняття спадщини. Після смерті її сина [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді частини квартири, яку вона не може прийняти через те, що він був знятий з реєстраційного обліку. Заповіт спадкодавцем не складався. Просить про задоволення заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій зазначає, що визнає заявлені вимоги та просить розглянути справу без його участі. Свідки в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] постійно проживав в м. Южноукраїнську, в квартирі [ADDRESS] (проспект Леніна, 2). Вислухавши заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. В суді встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с. 6). 07 травня 2011 року [PERSON] помер у віці 34 років в селищі Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право власності [PERSON] належить частина в квартирі [ADDRESS], яка знаходиться в спільній власності (а.с.5). Згідно виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію, [PERSON] 23 березня 2009 року був знятий з реєстраційного обліку по вул. Миру, 12 (проспект Леніна,2) кв. 126 (а.с. 10). Згідно ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON] має право на спадкування за законом в першу чергу. У відповідності зі ст. 1221 ЦК України, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини. Оскільки спадкодавець [PERSON] ніде не був зареєстрований, то місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини нерухомого майна, тобто м. Южноукраїнськ Миколаївської області. За таких обставин заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2008 року. Від спільного подружнього життя 25 червня 2004 року народився син [PERSON]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Оскільки відповідач надає незначну матеріальну допомогу, а дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні, вона звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Як видно із свідоцтва про народження, сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Беручи до уваги зазначене та обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів і які передбачені ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до її повноліття. В силу п. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплата судового збору. Тому, на підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 13 січня 2001 року було зареєстровано шлюб між сторонами від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - Олександра, [INFO]. З відповідачкою сімейні відносини не склались, тому що не сумісні характери викають постійні сварки та скандали. Все це призвело, що вони втратили повагу одне до одного, з жовтня 2010 позивач проживає окремо . У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 28 липня 2011 року сторонам було надано строк для примирення та відкладений судовий розгляд справи на 28 листопада 2011 року . 28 листопада 2011 року позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що примиритися з відповідачем не можливо, просить позовні вимоги задовольнити, постановивши рішення, вважає що надій на примирення немає . Відповідачка в судове засідання не зявилася, причин неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 51 Конституції України Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі спільно не ведуть домашнє господарство, фактично не проживають разом майже один рік, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сімю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23.05.2011року представниками Павлоградського РЕМ було складено акт № 042522 про порушення відповідачем [PERSON] користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України за № 1357 від 26.07.1999року, із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету міністрів України від 26.10.2000року № 1607, від 26.09.2001року № 1275, від 11.01.2006року № 4 (далі - ПКЕЕн), а саме виявлено за місцем проживання відповідачів самовільне підключення проводів, токоприймачів до електромережі повз прилад обліку. Діями відповідача позивачу були спричинені збитки на суму 232,74грн., які позивач просить стягнути з відповідачів, а також стягнути судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, однак належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без їх участі суду не надали. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідачі не зявилися до суду без поважних причин. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю за наступних обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі мешкають у буд. № 10 кв. 33 по вул. Будівельна м. Павлограда Дніпропетровської області, між ними та позивачем існують договірні правовідносини з приводу користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області. Спірні правовідносини сторін регулюються нормами ст.714 ЦК України, статей 24-27 Закону від 16 жовтня 1997року № 575\\97 ВР «Про електроенергетику»( далі Закон), Правилами та Методикою визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006року № 562 (далі Методика). При укладенні договору сторони обумовили права і обовязки кожного з них з приводу постачання електроенергії та відповідальність за неналежне виконання умов договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 30.07.2011року представниками Павлоградського РЕМ було складено акт № 002051 про порушення відповідачем [PERSON] користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України за № 1357 від 26.07.1999року, із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету міністрів України від 26.10.2000року № 1607, від 26.09.2001року № 1275, від 11.01.2006року № 4 (далі - ПКЕЕн), а саме виявлено за місцем проживання відповідача самовільне підключення проводів, токоприймачів до електромережі повз прилад обліку. Діями відповідача позивачу були спричинені збитки на суму 2151,86грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог повністю за наступних обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач мешкає у буд. № 12 кв. 91 по вул. Ленінградська м. Павлограда Дніпропетровської області, між ним та позивачем існують договірні правовідносини з приводу користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області. Спірні правовідносини сторін регулюються нормами ст.714 ЦК України, статей 24-27 Закону від 16 жовтня 1997року № 575\\97 ВР «Про електроенергетику»( далі Закон), Правилами та Методикою визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006року № 562 (далі Методика). При укладенні договору сторони обумовили права і обовязки кожного з них з приводу постачання електроенергії та відповідальність за неналежне виконання умов договору.

Outcome: approved