Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

15 березня 2011 року заявник [PERSON] звернулася в суд з заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], мотивуючи свій позов тим, що з дитинства її син [PERSON] проживає разом з нею і страждає на тяжке хронічне психічне захворювання. У звязку з цим він неодноразово лікувався у Полтавському обласному психоневрологічному диспансері і 10 січня 2011 року його було визнано інвалідом 2 групи з дитинства по психічному захворюванню безтерміново. Син потребує постійного стороннього догляду. Він має розумову відсталість, загальну затримку мовного розвитку, читає, але не розуміє зміст прочитаного, не складає пораховані числа, має слабо розвинену моторику. Син дуже емоційний, тому постійно потрібно наглядати за ним і контролювати його поведінку вдома та на вулиці. Вона постійно мешкає з сином, тому відповідно до ст.60 ЦК України може бути призначена його опікуном. Просила суд визнати [PERSON], [INFO], який народився в місті Полтава недієздатним. Встановити опіку над [PERSON], призначивши його опікуном її, [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала. Просила її задовольнити в повному обсязі. Представник Відділу опіки та піклування Київської районної в місті Полтаві ради в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є розписка про вручення судової повістки. Представник Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради в судове засідання не зявився, але надав суду лист, в якому просив слухати справу у його відсутності. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Відділу опіки та піклування Київської районної в місті Полтаві ради та представника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради. Суд, заслухавши заявника [PERSON], вивчивши матеріали даної цивільної справи, дійшов до висновку, що вимоги заявника необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 237 ЦПК України встановлено, що заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подана членами її сімї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом. Встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с.4,6) з народження страждає на тяжке психічне захворювання, виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді вродженого недоумства, а саме помірної розумової відсталості з порушеннями поведінки. Згідно довідки МСЕК від 10.01.2011 року (а.с.8) [PERSON] визнаний інвалідом 2 групи, як інвалід з дитинства безстроково. Внаслідок психічної хвороби [PERSON] позбавлений можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. Потребує постійного стороннього догляду. Вищевикладене підтверджується [PERSON] №684 амбулаторної судово-психіатричної від 25.08.2011 року. Частиною 1 статті 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Частиною 1 статті 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна. Опікуном [PERSON], [INFO] може бути його мати [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved