Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-16 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому послався на те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний та іпотечний договори. В день їх укладання позивач передав банку на відповідальне зберігання оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, однак співробітники банку їх втратили, у зв’язку з чим він витратив кошти для їхнього відновлення. Просив суд стягнути з відповідача на його користь, понесені ним витрати по відновленню правовстановлюючих документів на квартиру у розмірі 1000, 00 грн., вартість поїздки до м. Миколаїв у сумі 108, 00 грн., відшкодувати йому моральну шкоду у сумі 3 000, 00 та судові витрати по справі. Позивач у судове засідання не з’явився, суду надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та у зв’язку з неможливістю прибуття до суду через значну віддаленість розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково в частині відшкодування витрат, понесених позивачем по відновленню втрачених правовстановлюючих документів на квартиру, в задоволенні іншої частини позовних вимог просила відмовити. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що 21.05.2007 року між сторонами укладено договір про іпотечний кредит та кредитний договір (а.с. 8-21), згідно яких позивачу було надано кредит в сумі 104 282, 00 грн. на придбання квартири та 22 346, 00 грн. на сплату початкового внеску. У цей же день позивачем відповідно до акту прийому-передачі правовстановлюючих документів були передані на відповідальне зберігання банку договір купівлі-продажу квартири від 18.05.2007 року № 862 та технічний паспорт на квартиру № 3 в житловому будинку № 35 по вул. Баштанської республіки в м. Баштанка (а.с. 22). Відповідно до висновку службового розслідування від 18.02.2011 року, співробітники служби безпеки банку встановили втрату вказаних правовстановлюючих документів співробітниками банку (а.с. 24-26). Для відновлення вищезазначених правовстановлюючих документів позивачем було сплачено приватному нотаріусу та районному БТІ 1 000, 00 грн. (а.с. 27, 28). Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. За ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Отже суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 000, 00 грн. у відшкодування витрат, пов’язаних з відновленням втрачених правовстановлюючих документів. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте, задоволення такої вимоги можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Таким чином, за змістом зазначених норм відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. У спірних правовідносинах на зазначені підстави позивач не посилається, будь-яких обставин щодо цих підстав судом не встановлено і з матеріалів справи не вбачається. З урахуванням зазначеного позовні вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також витрати, що пов’язані з явкою до суду (а.с. 29), та витрати на правову допомогу (а.с. 30, 33). На підставі викладеного,

Outcome: partial