Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-11 00:00:00

21 лютого 2011 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір міни квартири [ADDRESS] і квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , 29 грудня 1998 року на товарній біржі «Нерухомість-Південь», зареєстрований під № 3334. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що 29 грудня 1998 року між сторонами на товарній біржі «Нерухомість-Південь» укладений зазначений договір. Позивач звільнила свою квартиру [ADDRESS] та передала її відповідачці, а відповідачка звільнила та передала позивачці свою квартиру [ADDRESS] . Таким чином, сторони виконали свої обов`язки за договором. Згодом, 06 січня 1999 року, повивач зареєструвала право власності на квартиру в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 7753. На сьогоднішній день позивачу стало відомо, що укладена на біржі угода є недійсною, тому що всі договори щодо нерухомого майна, де хоча б однією зі сторін, є громадянин, мають бути посвідчені нотаріально. Зазначає, що сторони добросовісно виконали всі умови договору, проте на даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, відтак, позивачка змушена звернутися до суду за визнанням укладеної угоди міни нерухомого майна дійсною. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердила. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно і належним чином, про причини неявки представника суд не сповістила, будь-яких заперечень з приводу позову не надала. Заслухавши пояснення позивачки і відповідачки, суд вважає за можливе в порядку ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України постановити рішення у справі під час попереднього судового засідання, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлювала ч.І ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на момент укладення угоди, договір купівлі продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Разом із тим, згідно із ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічні положення також закріплені і в ч.2 ст.220, ст.657 ЦК України (в редакції 2003 року), чинного на час розгляду справи. В той же час до договору міни застосовуються правила положення про купівлю- продаж. Судом встановлено, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору міни, виконали угоду, набули відповідних прав по договору, угода зареєстрована в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, втім один з відчужувачів ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. За таких обставин позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. За заявою позивачки всі понесені нею витрати, пов`язані із розглядом справи, відносяться на її рахунок.

Outcome: approved