Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Просить суд їх задоволити поновити строк звернення до суду в частині оскарження наказу про винесення догани від 05 травня 2011 року №53; визнати незаконним та скасувати наказ про винесення догани від 05 травня 2011 року №53; поновити на посаді директора Здолбунівського РСТК ТСО України; стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3300 (три тисячі триста) гривень. Свої вимоги аргументує тим, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення відповідачем проведено всупереч вимогам, які передбачені трудовим законодавством України. В судовому засіданні представники відповідача просять суд відмовити позивачу у поновленні строку звернення до суду в частині оскарження наказу про винесення догани від 05 травня 2011 року №53 та у задоволенні його позову про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов та покликаючись на те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з роботи у відповідності до вимог чинного трудового законодавства України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 04 березня 1981 року [PERSON], позивача по справі призначено на посаду начальника Здолбунівського КГГК ДТСААФ. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні витягом з наказу голови Рівненського обласного комітету ДТСААФ №5 від 01 вересня 1982 року. В 1991 році ДТСААФ перейменовано в Товариство сприяння оборони України на підставі постанови УІІ з»їзду ДТСААФ України. На підставі наказу ЦК ТСО України від 17 червня 2003 року № 49 назву посади, яку займав позивач по справі - начальника навчального закладу змінено на назву «Директор навчального закладу Товариства сприяння обороні України». 24 лютого 2011 року Бюро Рівненського обласного комітету була прийнята постанова з якої вбачається, що «Чотири навчальні заклади закінчили рік з збитками, сума збитків становить 99,7 тис. грн. (Здолбунівський СТК - 16,3 тис. грн.; Рівненський СТК - 28,4 тис. грн.; Зарічненське НВП - 26,0 тис. грн. та Рівненський АШ - 29,0 тис.грн.)». З даних чотирьох закладів, Здолбунівський СТК, яким керував позивач по справі, був найменш збитковим. В судовому засіданні встановлено, що не один із керівників вищезазначених _ збиткових закладів не був звільнений з займаної посади, за виключенням позивача по справі. Постановою Пленуму Рівненського обласного комітету Товариства сприяння оборони України у резолютивній частині п.8 зазначено, що Здолбунівському СТК до 15 серпня 2011 року завершити проходження державної акредитації у Департаменті ДАІ УМВС України. 14 квітня 2011 року комісією у складі завідувача господарством [PERSON], інструктора з організації контролю за навчальним процесом [PERSON], інструктора з організаційно-масової і спортивної роботи [PERSON] була проведена перевірка Здолбунівського РСТК ТСО України. За результатами якої, було складено довідку у якій відображено недоліки в організаційній роботі спортивно-технічного клубу. 27 квітня 2011 року колектив Здолбунівського СТК ТСОУ звернувся з клопотанням до членів Бюро Рівненської ОО ТСОУ у якому виклали стан роботи Здолбунівського СТК та просили членів Бюро клопотати перед ЦК ТСОУ про надання фінансової допомоги для покращення матеріально-технічної бази спортивно-технічного клубу. Наказом № 53 від 05 травня 2011 року [PERSON]Ц оголошено догану. З дослідженого в судовому засіданні наказу від 05 травня 2011 року №53 про винесення догани позивачу вбачається, що відповідач посилається на те, що під час позапланової перевірки 14 квітня 2011 року працівниками апарату обласної організації виявлено ряд суттєвих недоліків в роботі позивача, а саме: не підготовлено пакет документів та не здано до Департаменту ДАІ МВС України для проходження акредитації навчального закладу, що взагалі ставить під загрозу існування навчального закладу. Зазначено, що позивачем не дотримуються норми законодавства щодо виплати заробітної плати, яка не виплачувалась з лютого місяця. Не виплачено розрахункові кошти (компенсація за невикористані щорічні відпустки) викладачу, якого звільнено 01 лютого 2011 року. Не виконує позивач свої функціональні обов'язки по керівництву навчальним процесом та оформленню навчальної документації. Відповідно до наказу №35 від Об травня 2011 року позивачу було надано щорічну відпустку з 06 травня до 17 червня 2011 року. В перший день перебування позивача у відпустці його ознайомлено з наказом про застосування дисциплінарного стягнення. 19 липня 2011 року комісією у складі інструктора з організації та контролю за навчальним процесом [PERSON], головного бухгалтера обласної організації [PERSON], завідуючого господарством [PERSON] була проведена цільова перевірка Здолбунівського РСТК ТСО України. По результатам перевірки був складений акт, який затверджений головою обласної організації ТСО України 20 липня 2011 року, з висновку якого вбачається, що директор навчального закладу [PERSON] повністю усунувся від виконання своїх функціональних обовязків. 23 липня 2011 року на засіданні Бюро Рівненського обласного комітету (протокол №11) була прийнята постанова з резолютивної частини якої вбачається : «інформацію щодо цільової перевірки Здолбунівського спортивно-технічного клубу ТСО України взяти до відома; директору Здолбунівського спортивно-технічного клубу [PERSON] усунути недоліки, вказані в акті цільової перевірки. Інформацію щодо усунення недоліків представити в обласну організацію до 26 липня 2011 року; обласній ревізійній комісії у період з 27 до 29 липня поточного року провести ревізію фінансово - господарської діяльності Здолбунівського СТК ТСО України; рекомендувати Голові обласної організації ТСО України [PERSON] прийняти відповідне рішення щодо перебування [PERSON]Ц, на посаді директора Здолбунівського спортивно-технічного клубу, за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності.». 27 липня 2011 року заступником голови ОО ТСОУ [PERSON]»я Д.А. була складена доповідна записка Голові рівненської обласної організації ТСО України [PERSON] з якої вбачається, що ревізія фінансово-господарської діяльності, запланована на 27 липня 2011 року не проведена у звязку з тим, що головний бухгалтер Здолбунівського СТК знаходиться у щорічній відпустці з 20 липня до 20 серпня 2011 року. Згідно наказу №21 від 15 серпня 2011 року [PERSON] звільнено з посади директора Здолбунівського РСТК ТСО України з 15 серпня 2011 року за систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку у зв'язку із застосуванням до позивача раніше заходів дисциплінарного стягнення відповідно до п.З ст.40 КЗпП України. З наказу вбачається, що «Відповідно до Постанови Бюро Рівненського обласного комітету від 23 липня 2011 року №11, акту перевірки статутної діяльності Здолбунівського РСТК від 19 липня 2011 року, встановлені факти серйозних недоліків, прорахунків та упущень зі сторони директора Здолбунівського спортивно-технічного клубу [PERSON] (конкретні відомості про порушення наведені у зазначених постанові та акті). До директора Здолбунівського РСТК [PERSON] вже застосовувались заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яка не втратила у порядку ст. 151 КЗпП України юридичної сили за давністю та не була знята достроково (наказ від 05 травня 2011 року). Бездіяльність директора Здолбунівського РСТК [PERSON] розцінюється, як порушення трудової, фінансової та методичної дисципліни, що приводить до спричинення матеріальної шкоди ТСО України та підриває імідж спортивного клубу, як організації Товариства сприяння обороні України. Має місце халатне відношення до посадових обовязків». Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ст.233 ЦПК України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивачем в частині позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про винесення йому догани від 05 травня 2011 року №53 пропущений строк звернення до суду. Посилання позивача в частині поновлення строку на звернення до суду не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач про існування наказу про оголошення йому догани дізнався 06 травня 2011 року. З даної дати і повинен рахуватись строк звернення до суду. Оскільки позивачем пропущено трьох місячний строк звернення до суду, підстав для його поновлення, як того вимагає ст.234 КЗпП України немає, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Однак, як встановлено в судовому засіданні, перед винесенням догани, відповідачем не відібрано письмових пояснень від позивача з а приводу порушення ним трудової дисципліни. В перший день перебування позивача у відпустці, його було ознайомлено з наказом про оголошення догани, крім того судом встановлено, що позивачем підготовлено пакет документів та здано до Департаменту ДАІ МВС України для проходження акредитації навчального закладу, вказана робота мала б бути виконана до кінця 2011 року, затримки в виплаті заробітної плати та інших виплат зумовлені об'єктивними, незалежними від позивача обставинами, а в зв'язку з скрутним становищем і відсутністю коштів у спортивно-технічному клубі, встановлених судом обставин представники відповідача в судовому засіданні не спростували. Дані обставини повністю підтверджуються письмовими доказами по справі, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, суд прийшов до висновку, що при застосуванні дисциплінарного стягнення до [PERSON] та видачі наказу від 05 травня 2011 року №53 відповідачем були порушені вимоги КЗпП України, тому вказаний наказ не може враховуватись, як застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть ^ бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів » у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок і застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. 23. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Як встановлено в судовому засіданні, в наказі №21 від 15 серпня 2011 року про і звільнення позивача, відповідачем не вказані конкретні випадки порушення його трудової, фінансової та методичної дисципліни, не зазначено у яких конкретних випадках ним допущено недоліки, прорахунки та упущення. Не вказано час вчинення порушень (до чи після застосування дисциплінарного стягнення), наказ виданий передчасно, з порушенням п.4 Постанови Бюро Рівненського обласного комітету від 23 липня 2011 року, де зазначено, що за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності спортивно-технічного клубу, прийняти відповідне рішення щодо перебування [PERSON] на посаді директора Здолбунівського СТК. Однак, рішення про звільнення позивача з роботи було прийнято без проведення ревізії. Крім того, відповідачу достовірно було відомо, що Здолбунівська СТК є збитковою організацією, що призвело до невчасної виплати заробітних плат, проплати коштів на отримання свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи не з вини позивача. Аналізуючи дані обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у керівництва Рівненської ОО ТСОУ склались неприязні стосунки та упереджене ставлення до позивача по справі. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] проведено в порушення вимог ч.3 ст.40 КЗпП України, тому в цій частині позовні вимоги про його поновлення на роботі підлягають до задоволення. Що стосується позовної вимоги позивача про відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконне переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника прийняте органом, який розглядає трудовий спір підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу, довідку про його роботу на даному підприємстві установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Відповідач на вимогу суду довідки, передбаченої ст.49 КЗпП України відносно позивача не надав, а лише представники відповідача в судовому засіданні просили суд не брати довідки, наданої позивачем до уваги посилаючись на ті обставини, що вона не відповідає дійсності. Однак, представники відповідача належних доказів на спростування даної довідки не надав, тому суд при обчисленні середнього заробітку позивача виходить з наданої позивачем суду довідки. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки про доходи, станом на 31 липня 2011 року середньомісячна заробітна плата позивача по справі [PERSON] складала 2320,38 грн. З моменту звільнення позивача по справі по день винесення рішення судом пройшло 3 (три) місяці, судом визнано незаконним звільнення позивача, тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15 серпня 2011 року по день поновлення на роботі становить 6961,14 грн. і дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Незаконним звільненням позивачу було завдано і моральної шкоди, яка полягає у тому, що було принижено честь та гідність позивача, його моральний і діловий авторитет, переживання, страждання. Однак, розмір моральної школи, яку позивач просить суд стягнути з відповідача, на думку суду є завищеним, і тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved