Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

У березні 2011 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона э власником земельної ділянки загальною площею 0,059 га під № 28-а у садівничому кооперативі "Дорожник-63" на території Новодолинської сільської ради. На цій земельній ділянці з цільовим призначенням для ведення садівництва позивачка без належного дозволу та проектної документації самочинно побудувала садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на цій садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться на території Новодолинської сільської ради у садівничому кооперативі "Дорожник-63", ділянка №28-а, в с.Нова Долина Овідіопольського району Одеської області та складається з житлового будинку - А-2, а-а2, Б-санблок, 1-5 споруди. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Дотримання прав інших осіб при здійсненні позивачкою самочинного будівництва представник позивача обґрунтовував поясненнями щодо відсутності будь-яких скарг на це з боку суміжних землекористувачів. При обговоренні поставленого судом питання про необхідність призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи представник позивачки проти цього заперечував. Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, їх представники в судове засідання повторно не з'явились, про причини неявки суду не повідомили. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України, та оскільки представник позивачки не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч.1 ст.376 ЦК україни). Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ст.66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 928917 від 13 березня 2008 року позивачка є власником земельної ділянки № 28-а, загальною площею 0,059 га у садівничому кооперативі "Дорожник-63" на території Новодолинської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення садівництва. Згідно з виготовленим Комунальним підприємством "Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації" технічним паспортом на зазначеній земельній ділянці розташовані садовий будинок - А-2, а-а2, Б-санблок, 1-5 споруди. Це нерухоме майно самочинно побудовано позивачкою, що підтверджується висновком Комунального підприємства "Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації" про самовільне будівництво від 14 лютого 2011 року №44, визнано позивачкою у позовній заяві та її представником у судовому засіданні. Згідно із звітом Державного підприємства "Науково-дослідна виробничо-технічна агенція "Статегія регіонального розвитку" від 28 лютого 2011 року №64 технічний стан конструкцій та інженерних мереж садового будинку та господарських споруд під №28-а у садівничому кооперативі "Дорожник-63" на території Новодолинської сільської ради є добрим, ці об'єкти об'єкти можуть бути введені в експлуатацію. На час складання зазначеного звіту Державне підприємство "Науково-дослідна виробничо-технічна агенція "Статегія регіонального розвитку" мало ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції на проведення господарської діяльності, що пов'язана із створенням об'єктів архітектури за переліком згідно з додатком, в тому числі щодо технічного огляду та оцінки стану будівельних конструкцій будівель, споруд та інженерних мереж. Суд звертає увагу, що звіт про технічний стан будівельних конструкцій спірного нерухомого майна не є висновком судової експертизи в розумінні ст.66 ЦПК України та Закону України Про судову експертизу. Також зазначений технічний звіт не містить положень, які гарантовано підтверджують, що побудований внаслідок самочинного будівництва садовий будинок є безпечним для проживання людей, а його збереження не порушить інтереси інших осіб. В силу ч.4 ст.10 ЦПК України під час розгляду справи суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, але з боку позивача не було надано достатніх доказів тих обставин, з якими діюче законодавство України пов'язує можливість визнання за позивачкою права власності на обєкти самочинного будівництва, тому даний позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed