Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, та уточнивши вимоги просить визнати незаконним та скасувати: п.19 Рішення [PERSON] райвиконкому від 17.09.1993 р. № 1075, згідно якого за [PERSON] оформлено право власності на господарчий блок розміром 10,0х9,0м по вул. О. Невського/ріг Чорноморської дороги; реєстраційне посвідчення, видане 28.09.1993 року КП ОМБТІ та РОНна ім*я [PERSON] про реєстрацію гаража по вул. О.Невського/ріг Чорноморської дороги, 82а, а також просить зобов*язати КП ОМБТІ та РОНзняти з реєстрації гараж розміром 10,0х9,0м по вул. О.Невського/ріг Чорноморської дороги, 82а, та видати на її ім*я технічний паспорт на житловий будинок літ. Аз надвірними спорудами: вбиральня літ. З, гараж літ. Л, розташований на земельній ділянці площею 430 кв.м по вул. Олександра Невського, 82. При цьому позивач посилається на те, що 18.06.1993 року її чоловік, [PERSON] купив у [PERSON] 12/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі, по вулиці Олександра Невського, № 82 та складається в цілому з одного камяного житлового будинку та надвірних споруд: Б- літня кухня, Г- сарай, Д- вбиральня, Ж- гараж, розташованих на земельній ділянці площею 902,0 м2. Договір купівлі-продажу засвідчено нотаріусом 18.06.1993р., та право власності за чоловіком позивача зареєстровано 29.09.1993 р. в ОМБТІ та РОН в книзі 236, ст. 88 за реєстровим номером 24184. Після смерті чоловіка позивача, 08 липня 2007 року відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири [ADDRESS] та на 12/25 частин житлового будинку під № 82 по вул. О. Невського в м. Одесі. Позивач на підтвердження права власності в порядку спадкування надала суду рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2008 року у справі № 2-3608/08 за її позовом, згідно з яким за нею визнано право власності на 12/25 частини житлового будинку № 82 по вул. О. Невського в м. Одесі в порядку спадкування за законом. Позивач також вказує, що реалізувати права власника щодо користування майном не може так як [PERSON] вважає, що гараж та господарчий блок в м. Одесі по вул. О. Невського, буд. 82А належить йому на праві приватної власності. При цьому [PERSON] посилається на п. 19 Рішення виконавчого комітету [PERSON] районної [PERSON] народних депутатів від 17 вересня 1993 р. № 1075 та Реєстраційне посвідчення, видане Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 28 вересня 1993 року. Позивач вважає вказані документи незаконними, в зв*язку з чим змушена звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник відповідача ОМР в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Представник відповідача КП ОМБТІ та РОНв судовому засіданні також позов не визнала, просить відмовити в його задоволені. Представник третьої особи [PERSON] районної адміністрації ОМР в судовому засіданні 23.06.2011 року позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, в подальшому до судового засідання не з*явилась, повідомлялась, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні 23.06.2011 року позовні вимоги не визнав, предявив зустрічний позов. В подальшому в судове засідання 21.07.2011 року представник [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, будь-яких заяв не надав. Ухвалою суду від 21.07.2011 року позовні вимоги [PERSON] залишено без розгляду. Вислухавши представників ОМР та КП ОМБТІ та РОН, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, пунктом 19 рішення [PERSON] районної [PERSON] народних депутатів №1075 від 17.09.1993 року було вирішено оформити право власності за [PERSON] на господарчий блок розміром 7,0х6,0 (гараж і сарай), зведений на земельній ділянці площею 10,0х9,0 м (90,0кв.м) по вул. О.Невського/Чорноморська дорога, однак без відповідної правової підстави. В матеріалах справи міститься наданий суду третьою особою [PERSON] на підтвердження своїх прав на земельну ділянку, на якій з його слів знаходиться його господарський блок та гараж, согласительный договор, укладений 22.02.93р. між [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що [PERSON] передав [PERSON] в орендне користування на 50 років за 150 тисяч крб. земельну ділянку 0,02 га з належної йому присадибної ділянки /а.с.54/. Відповідно до ст. 153 ЦК України /в ред. 1963р./ договір вважається укладеним, коли між сторонами в належній формі досягнуто згоди по всім істотним умовам. Зазначений согласительный договор, на думку суду не містить згоди сторін договору по всім істотним умовам договору та укладений з порушенням встановленого порядку. Аналізуючи положення цього документа, слід також враховувати, що громадянин [PERSON] взагалі не мав права вирішувати правову долю земельної ділянки, що була надана йому у користування згідно рішення зборів колгоспу ім. К. Лібкнехта. Суду не надано доказів того факту, що зазначена земельна ділянка належала [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України /в ред. 1992 року/ власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Розпоряджаються землею ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві [PERSON] народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. В місті Одесі повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок на той час були надані виконавчому комітету Одеської міської ради, а [PERSON] райвиконком ніколи таких повноважень не мав. Статтею 19 Земельного кодексу /в редакції 1992р./ передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації провадиться лише після вилучення (викупу) цієї ділянки в порядку, передбаченому статтями 31 і 32 цього кодексу. Відповідно до ст. 31 Земельного кодексу України /в редакції 1992 року/ вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадилося за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення місцевих [PERSON] народних депутатів. Такого рішення щодо вилучення частини земельної ділянки № 82 по вул. О. Невського для розміщення на ній господарського блоку (гаража) [PERSON] не отримував, тобто земельна ділянка для обслуговування індивідуального гаражу [PERSON] не надавалася. Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу /в редакції 1992р./, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. [PERSON] був власником жилого будинку з надвірними спорудами і будівлями, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. О.Невського,82, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 10.06.1993 року, виданим на підставі рішення Виконкому [PERSON] районної [PERSON] народних депутатів №694 /а.с.14/. 18 червня 1993 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі доручення, та [PERSON], чоловіком позивачки, було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив 12/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м.Одесі по вул. О.Невського під №82, та складається в цілому з одного камяного житлового будинку та надвірних споруд: Б- літня кухня, Г- сарай, Д - вбиральня, Ж- гараж, №1 огородження, розташованих на земельній ділянці площею 902 м2 /договір посвідчено18.06.1993р. державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №4-5178, та право власності за [PERSON] зареєстровано 29.09.1993 р. в КП ОМБТІ та РОНвід № 24184 стр 88 кн 236 р 4-5178 /а.с. 15-16/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.06.2008 року за [PERSON] було визнано право власності на 12/25 частин житлового будинку №82 по вул. О.Невського в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 08.07.2007 року /а.с.19-20/. Крім того, з матеріалів справи судом вбачається, що 11 листопада 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було встановлено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Одеса, вул. О.Невського, 82 /а.с. 17/. Враховуючи вищевикладене, а також відсутність в договорі купівлі-продажу від 18 червня 1993 р. будь-яких застережень щодо обтяження житлового будинку або відповідної земельної ділянки правами третіх осіб (оренда, сервітут тощо), суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що зазначений согласительный договорне створював ніяких юридичних наслідків для [PERSON], а значить і для позивача як його спадкоємиця за законом. Як вбачається з технічного паспорту на гараж №82А по вул. О. Невського, в графі особливі відміткизазначено: Рішення виконкому [PERSON] від 17.09.1993р. № 1075 про виділення земельної ділянки площею 90 кв.м. /а.с.58/. Проте вказане рішення не містить відомостей про виділення [PERSON] земельної ділянки /а.с.7-8/. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. За таких обставин, суд приходить до висновку, що земельна ділянка по вул. О. Невського 82, на якій здійснювалось будівництво, була зайнята [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved