Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

08.07.2011 року позивач подала в суд позов, в якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений 9 лютого 2011 року між нею та [PERSON]. В обґрунтування вимог [PERSON] та її представник посилались на те, що відповідач не виконувала взяті на себе зобовязання за договором довічного утримання, а саме, не забезпечувала належного догляду, харчування, медичної допомоги. В квартирі, яку позивач передала відповідачу за умовами спірного договору, і в якій залишилась проживати, [PERSON] не прибирала і не здійснювала косметичного ремонту, хоча така потреба існувала. [PERSON] та її представник проти позову заперечували, посилались на те, що відповідач належним чином здійснювала утримання та догляд за [PERSON], а з 04.06.2011 року такий догляд здійснювати не уявлялось можливим, оскільки позивач виїхала з квартири, в якій проживала, і її місцезнаходження не було відоме. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 9 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), за яким позивач передала у власність відповідача квартиру [ADDRESS]. За умовами договору [PERSON] зобовязувалася довічно утримувати [PERSON], а саме: забезпечувати її харчуванням, одягом та взуттям, доглядом, необхідною допомогою та необхідною медичною допомогою, наданням побутових послуг (прибирання квартири один раз на тиждень, прання, в разі потреби, виконувати косметичний ремонт квартири) на суму 700 грн. З пояснень [PERSON] встановлено, що [PERSON] декілька разів після укладення спірного договору готувала та приносила їй їжу, однак кошти на придбання продуктів харчування позивач надавала відповідачу зі своєї пенсії. Інших умов договору [PERSON] не дотримувалась. Відсутність належного догляду та утримання з боку відповідача підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які тривалий час знайомі з [PERSON] і, до укладення останньою договору довічного утримання з [PERSON], піклувались про неї, надавали їй допомогу, здебільшого продуктами харчування. Продовжували цікавитись долею [PERSON] свідки і після 9 лютого 2011 року. На весні 2011 року [PERSON] скаржилась їм на неналежний догляд та утримання з боку [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стверджували, що [PERSON] належним чином виконувала умови договору довічного утримання [PERSON], оскільки бачили, як [PERSON] приносила їжу [PERSON], виводила її на двір. Інших доказів, на підставі яких можливо б було беззаперечно зробити висновок про належність виконання умов спірного договору, [PERSON] суду не надала. Суд критично ставиться до пояснень відповідача, що всі платіжні документи, які б могли підтвердити витрати на утримання [PERSON], вона віддавала останній. Тим більш сумнівною є така позиція відповідача у світлі того, що відповідно до пояснень самої [PERSON], їй ще до укладення договору з [PERSON] було відомо, що остання вже декілька разів укладала подібні договори з іншими особами, які в подальшому розривались, що викликало в неї певні сумніви щодо намірів [PERSON] Про неналежність виконання умов спірного договору з боку [PERSON] свідчить не тільки неможливість останньої довести зворотне документально, але й поясненнями свідка [PERSON], з яких встановлено, що періодично відвідуючи [PERSON], вона далі коридору квартири, в якій остання проживала, не заходила, оскільки сморід, який був в приміщенні, не дозволяв пройти далі. Дана обставина свідчить про відсутність з боку [PERSON] підтримання оселі [PERSON] в належному для життя стані. Відповідно до ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Обовязок по доказуванню належного виконання умов спірного договору лежить на [PERSON], як набувачі за договором, однак відповідач не довела, що нею в повній мірі та належно, за період з 9 лютого 2011 року по 4 червня 2011 року виконувались умови укладеного з [PERSON] договору довічного утримання та догляду. Вирішуючи питання про доведеність з боку відповідача тієї обставини, що вона належним чином виконує умови договору довічного утримання [PERSON], суд не може спиратися лише на показання свідків у справі, оскільки показання свідків з боку позивача, суперечать показанням свідків з боку відповідача, і ці суперечності неможливо усунути за умови відсутності інших фактичних даних, щодо характеру, періодичності та якості виконання з боку [PERSON] своїх зобовязань за спірним договором. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] раніш укладала з іншими особами договори довічного утримання, а потім з її ініціативи вони розривались, не мають правового значення для вирішення спору по суті між [PERSON] та [PERSON], оскільки цивільне законодавство не обмежує громадян у кількості разів укладення даного виду правочинів. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені останньою при подачі позову в суд.

Outcome: approved