Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що перебувала із [PERSON] у шлюбі, та має дитину [PERSON], 11.11.209 р.н., яка мешкає разом із матірю; дитина хворіє на порок розвитку головного мозку, гіпоплазію лобно-скроньових часток та мозолястого тіла, симптоматичної епілепсії, грубе відставання у психомоторному розвитку, постійно лежить, не рухається, потребує постійного догляду та піклування, не може сама сидіти, сама не їсть, та потребує оперування у м. Києві. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач добре матеріально забезпечений, працює на двох роботах (у нічному клубі та готелі), має задовільний стан здоровя та можливість надавати матеріальну допомогу, через що позивач вважала правомірним стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\~500,00 грн. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач, заперечуючи частково проти позову, пояснив, що коли була необхідність він допомагав, надав щомісяця 200-300 грн., утім, оскільки ще не набув професію, не має можливість добре заробляти, а зараз працює без оформлення охоронцем. Суд, заслухав пояснення сторін, та дослідив докази, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, [PERSON] народилася 11.12.2009 р., про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний запис та видано свідоцтво; відповідно до цього свідоцтва [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої, яка мешкає разом із матірю, важко хворіє, потребує матеріального утримання, лікування. Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей, між сторонами у справі, яка розглядалася, досягнуто не було, через що для суду, з огляду на вищенаведене, та з метою захисту порушених прав особи, яка звернулася до суду із даним позовом, та через те, що, оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, щодо визначення розміру аліментів, то відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні питання щодо розміру присуджених до сплати аліментів в твердій грошовій сумі, про яке позивачем було заявлено відповідну вимогу, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, мешкає разом із матірю, потребує піклування та утримання, стан здоров'я дитини (дитина хворіє на порок розвитку головного мозку, гіпоплазію лобно-скроньових часток та мозолястого тіла, симптоматичної епілепсії, грубе відставання у психомоторному розвитку) та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, утім, не має стабільного заробітку, має задовільний стан здоровя; відповідач не надав доказів щодо перебування у нього на утриманні інших осіб, що має істотне значення при визначенні розміру аліментів та у звязку з чим, на переконання суду, вбачаються підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі та в розмірі 870 грн. (розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 01.12.2011 р.), що буде справедливим та сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживає дитина, перед дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами з вимоги позову про стягнення аліментів на утримання дітей, суд бере до уваги, що на виконання п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ Про державне митопозивача було звільнено від сплати судового збору та не підлягали оплаті при зверненні до суду витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України), утім, на виконання ч. 3 ст. 88 зазначеного кодексу, згідно зі змістом якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, та відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягають присудженню до стягнення зазначені судові витрати.

Outcome: partial