Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-09 00:00:00

30.09.2009р. ПАТ КБ „Приватбанк” звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. 21.12.2009р. відповідачем була подана апеляційна скарга на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 30.09.2009р. про відкриття провадження по справі (а.с. № 47-48). Також 21.12.2009р. до суду надійшли письмові заперечення [PERSON], в яких відповідач просив суд позовну заяву повернути позивачу, як таку, що подана з порушення правил підсудності (а.с. № 41-42). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.03.2010р. апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено, ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 30.09.2009р. про відкриття провадження по справі залишено без змін. (а.с. № 63). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 19.11.2007р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № HMIBAE00000176, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 36860,03 дол. США, з терміном повернення до 16.11.2012р. та зі сплатою щомісячно кредиту згідно графіку погашення та відсотків за користування кредитом. На забезпечення виконання умов кредитного договору, відповідачем в заставу було передано автомобіль марки BMW модель 740, 2000р.в., тип ТЗ: легковий седан, № кузова: WBAGE81000DB836650, державний номер BX2838AO. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 36860,03 дол. США, на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов’язання, у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 05.06.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 28874,52 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 220124,89 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 24936,04 дол. США; за відсотками за користування кредитом у розмірі 1698,60 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 266,14 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань в розмірі 567,53 дол. США та штрафні санкції в розмірі 1406,21 дол. США. Представник позивача –[PERSON] (яка діє на підставі доручення від 26.09.2011р.), в наданій суду 10.11.2011р. заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме, передати в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк” шляхом вилучення у відповідача належне йому на праві власності заставлене майно –автомобіль марки BMW модель 740, 2000р.в., тип ТЗ: легковий седан, № кузова: WBAGE81000DB836650, державний номер BX2838AO, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки BMW модель 740, 2000р.в., тип ТЗ: легковий седан, № кузова: WBAGE81000DB836650, державний номер BX2838AO, що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк” права укладати від його імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою –покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк” всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, в заяві від 10.11.2011р. представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, постановити по справі рішення суду на загальних засадах ЦПК України. Відповідач –[PERSON] –в попереднє судове засідання 16.12.2010р. не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, що підтверджується відповіддю ЦАС, в справі є поштове повідомлення про завчасне отриманням відповідачем судової повістки, про причини неявки відповідач суд не сповістив. Під час проведення попереднього судового засідання 16.12.2010р. в задоволенні клопотання відповідача (зазначеному в письмових запереченнях від 21.12.2009р.) про повернення позовної заяви, було відмовлено, оскільки п. 4.6 кредитного договору сторонами була визначена підсудність розгляду справи, зокрема в Жовтневому суді м. Дніпропетровська. Крім того, порушення судом правил підсудності при прийнятті позову до провадження не було встановлено апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу судді Ткаченко Н.В. від 30.09.2009р. про відкриття провадження. В судове засідання 10.11.2011р. відповідач також не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, в справі є поштове повідомлення про завчасне отриманням відповідачем судової повістки, про причини неявки відповідач суд не сповістив. Отже, виходячи з положень ч. 4 ст. 74, ч.1 ст.76, ст. 77 ЦПК України (зі змінами від 07.07.2010р.) суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутністю відповідача на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, враховуючи, заяву представника позивача про підтримання позову, апеляційну скаргу та письмові заперечення відповідача від 21.12.2009р., зі змісту яких вбачається, що позовні вимоги відповідачем фактично не визнаються, виходячи з положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе винесення рішення на загальних засадах ЦПК України в судовому засіданні за відсутності сторін. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов’язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»№1255-ІV від 18.11.2003р., позивач є обтяжувачем як кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням. Відповідно до ст. З Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»№1255-ІV від 18.11.2003р., обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних осіб і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»№1255-ІV від 18.11.2003р. предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу»заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 22, 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»№1255-ІV від 18.11.2003р., обтяжувач має право в разі порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів та неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»№1255-ІV від 18.11.2003р., звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»№1255-ІV від 18.11.2003р. передбачено можливість продажу обтяжувачем (кредитором) предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Судом встановлено, що 19.11.2007р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № HMIBAE00000176, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 36860,03 дол. США, з терміном повернення до 16.11.2012р. та зі сплатою щомісячно кредиту згідно графіку погашення та відсотків за користування кредитом. На забезпечення виконання умов кредитного договору, відповідачем в заставу було передано автомобіль марки BMW модель 740, 2000р.в., тип ТЗ: легковий седан, № кузова: WBAGE81000DB836650, державний номер BX2838AO. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 36860,03 дол. США, на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов’язання, у зв’язку з чим у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 05.06.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 28874,52 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 220124,89 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 24936,04 дол. США; за відсотками за користування кредитом у розмірі 1698,60 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 266,14 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов’язань в розмірі 567,53 дол. США та штрафні санкції в розмірі 1406,21 дол. США. Як вбачається з наданої суду довідки ПАБ КБ «Приватбанк», на день винесення рішення, тобто на 10.11.2011р., заборгованість відповідача перед банком не зменшилася, а навпаки, значно зросла (більше, ніж у 3 рази) та складає 88176,60 дол. США, в тому числі є прострочена заборгованість по кредиту 17608,60 дол. США, та відсоткам 5763,37 дол. США, виходячи з чого, суд приходить до висновку, що [PERSON], належним чином не виконує взяті на себе зобов’язання по договору, внаслідок чого виникла значна сума заборгованості по договору (зросла більше, ніж у 3 рази), існування якої є підставою для дострокового задоволення грошових вимог позивача (обтяжувача) по договору шляхом звернення стягнення на заставне майно. В розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати саме первісну ціну позову, оскільки банк позовні вимоги не уточнював. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе передати в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк” шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно – автомобіль марки BMW модель 740, 2000р.в., тип ТЗ: легковий седан, № кузова: WBAGE81000DB836650, державний номер BX2838AO, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HMIBAE00000176 від 19.11.2007р. станом на 05.06.2009р. в розмірі 220124 грн. 89 коп., що є еквівалентом 28874,52 дол. США, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки BMW модель 740, 2000р.в., тип ТЗ: легковий седан, № кузова: WBAGE81000DB836650, державний номер BX2838AO, що належить на праві власності [PERSON] шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк” права укладати від його імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою –покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк” всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.09.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2201 грн. 25 коп. (1% від ціни позову в гривневому еквіваленті з урахуванням змін щодо розміру судового збору, встановлених Законом України «Про судовий збір», що 01.11.2011р. набрав законної сили ). Щодо витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то з огляду на те, що 01.11.2011р. набрав законної сили Закон України «Про судовий збір», згідно якого ст. 81 ЦПК України «Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи»виключена з цивільно-процесуального кодексу України, суд не находить підстав для стягнення з відповідача на користь держави цих витрат, не дивлячись на те, що ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.09.2009р. стягнення витрат на ІТЗ було відстрочено до винесення рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved