Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що згідно договору дарування він є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Друга Ѕ частина зазначеної квартири належить відповідачу [PERSON] . На даний момент у вказаній квартирі зареєстрований та мешкає [PERSON] Відповідач [PERSON] є його сином. Крім того в квартирі зареєстрована дочка відповідача [PERSON] . Однак з 1994 року ні [PERSON] , ні [PERSON] в квартирі не проживають, квартиру не утримують. З 2008 року позивач став проживати в квартирі [ADDRESS] , разом з дідом [PERSON] . Через те, що за даною адресою прописані ще дві особи, вони не можуть отримати субсидію та вимушені оплачувати за них комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, в квартирі жодного разу не з`являлися, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації. Про причину не явки відповідачі суд не повідомили. Суд з урахуванням думки позивача ухвалив: розглянути справу без участі відповідачів, заочно. Представник третьої особи СГІРФО в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої поясненні надані в судовому засіданні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Вислухавши позивача, третю особу [PERSON] , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору дарування від 19.09.2005 року позивачу належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] (а.с. 7). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.07.1994 року [PERSON] належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки виданої начальником КП «Павлограджитлосервіс» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] , 1932 р.н., [PERSON] 1965 р. н., [PERSON] 1991 р. н. (а.с. 10). Як вбачається з акту від 23.08.2011 року складеного у зв`язку з перевіркою паспортного режиму, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , однак довгий час не проживають в зазначеній квартирі (а.с. 13). Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Таким чином, суд вважає, позовні вимоги щодо визнання відповідачки [PERSON] такою що втратила право користування квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеною вище квартирою не можуть бути задоволенні, оскільки він є власником Ѕ частини квартири. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, відповідач [PERSON] , який є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] не може бути позбавлений права користування своєю власністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial