Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

У лютому 2012 року заявник - лікар - психіатр Жовтневої ЦРЛ звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої вказував, що [PERSON] перебуває на обліку у психіатра, та незважаючи на регулярне приймання стабілізуючої та підтримуючої терапії, стійкого покращення психічного стану [PERSON] не настає. В 2011 році, в зв'язку з погіршенням психічного стану [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в НОПБ №1 з 07 лютого 2011 року по 04 березня 2011 року. 04 липня 2011 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва [PERSON] була продовжена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. У зв'язку із погіршенням психічного здоров'я хвора [PERSON] 23 січня 2012 року була госпіталізована до МОПЛ № Іде і знаходиться по теперішній час. У січні 2011 року хвора була оглянута районним психіатром Жовтневої ЦРЛ [PERSON] та лікарем - психіатром Жовтневої ЦРЛ [PERSON], які прийшли до висновку, що стійкого психічного покращення хворої не настало, наростає зниження інтелектуально - мнестичної функції, спостерігаються періоди загострення тривожно - гадюциногенної симптоматики, тому [PERSON]В потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Крім того, хвора [PERSON] оглянута спеціалізованою психіатричною медико-соціальною експертною комісією та визнана інвалідом ІІ-Ї групи по загальному захворюванню до 01 жовтня 2012 року. В судовому засіданні лікар - психіатр Жовтневої ЦРЛ [PERSON] заяву підтримав, та просив заяву задовольнити. Представник хворої - [PERSON]В, у судовому засіданні надала згоду на амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. Вислухавши думку прокурора Лютої Г.В. про вмотивованість даної заяви, дослідивши матеріали справи та медичний висновок, суд вважає, що заява районного психіатра підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2004 року в зв'язку зі вчиненням суспільне - небезпечного діяння до [PERSON] застосовані примусові міри медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний заклад із звичайним наглядом. 05 листопада 2007 року постановою Центрального районного суду м. Миколаєва вищевказані примусові заходи медицинського характеру були продовжені. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 травня 2008 року [PERSON] була направлена на амбулаторне примусове лікування в умовах психіатричного кабінету Жовтневої ЦРЛ. 17 лютого 2009 року постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва [PERSON] була продовжена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. 03 березня 2010 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва [PERSON] була продовжена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. 18 жовтня 2010 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва [PERSON] була продовжена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. 09 вересня 2010 року хвора [PERSON] оглянута спеціалізованою психіатричною медико-соціальною експертною комісією та визнана інвалідом ІІ-ї групи по загальному захворюванню до 01 жовтня 2012 року. 04 липня 2011 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва [PERSON] була продовжена амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку. Відповідно до медичного висновку лікаря - психіатра Жовтневої ЦРЛ [PERSON] страждає посттравматичним психоорганічним синдромом з інтелектуально - мне стичним зниженням до ступеня слабоумства. Враховуючи те, що у хворої незважаючи на надану терапію, стійкого психічного покращення не настало, наростає зниження інтелектуально - мнестичної функції, спостерігаються періоди галюциногенної симптоматики, [PERSON] потребує продовження амбулаторного психіатричного примусового лікування. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем - психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад шість місяців лікар - психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної, психіатричної допомоги в примусовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність продовження [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки покращення психічного стану [PERSON] внаслідок її лікування не настало.

Outcome: approved