Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, з подальшими уточненнями позовних вимог, до відповідачів [PERSON] міської ради, [PERSON], Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»в особі [PERSON] регіональної філії, Управління Держкомзему у м. Львів про визнання частково недійсною ухвали 11-ї сесії 4-го скликання [PERSON] міської ради № 1323 від 03.06.2004 року «Про передачу громадянам у приватну власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові»в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 437 кв.м. та в оренду на 10 років земельної ділянки площею 117 кв.м. ; зобов’язання Управління Держкомзему у м. Львів зареєструвати належну позивачу земельну ділянку розміром 0,0522 га згідно державного акта на право приватної власності на землю 111 В № 065431 виданого на підставі ухвали [PERSON] міської ради від 30.03.2000р. №576 та земельну ділянку розміром 0,0021 га згідно державного акта на право постійного користування землею 11 ЛВ № 025041 виданого на підставі ухвали [PERSON] міської ради від 30.03.2000р. №576 ; також просить визначити порядок виконання рішення, встановивши, що таке є підставою для визначення та присвоєння Управлінням Держкомзему у м. Львів кадастрових номерів вказаним земельним ділянкам та вчинення дій, необхідних для їх реєстрації згідно вимог чинного законодавства. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 09.12.1982 року укладеного між [PERSON] та її матір»ю [PERSON] позивачу належить 11/20 частин житлового будинку № 54 на вул. Втіха у м. Львові. Відповідачу [PERSON] належить 9/20 частин вказаного будинку. Згідно рішення народного суду Червоноармійського району м. Львова від 19.05.82р. між попередніми співвласниками будинку в рівних частках (по Ѕ) згідно 111 варіанту експертизи була поділена земельна ділянка, що використовується на обслуговування будинку. На підставі ухвали [PERSON] міської ради від 30.03.2000 року № 576, з врахуванням меж визначених судовим рішенням, позивачу передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку розміром 0,0522 га та видано державний акт на право приватної власності на землю 111 В № 065431, а також у постійне користування земельну ділянку розміром 0,0021 га для обслуговування житлового будинку (в межах червоних ліній) та видано державний акт на право постійного користування 11 ЛВ № 025041. Вказані державні акти видані без державної реєстрації. На звернення до органів влади позивач дізналася, що зареєструвати державний акт неможливо, оскільки земельна ділянка [PERSON] частково перекривається земельною ділянкою [PERSON], про передачу якої у приватну власність та в оренду є ухвала [PERSON] міської ради № 1323 від 03.06.2004 року. Так, згідно оскаржуваної ухвали відповідачу передано у приватну власність для обслуговування будинку земельну ділянку площею 437 кв.м. та в оренду на 10 років земельну ділянку площею 117 кв.м. Дана земельна ділянка передана їй з порушенням меж визначених судовим рішенням та державних актів, оскільки частина земельної ділянки належна позивачу безпідставно увійшла в межі земельної ділянки [PERSON] За таких обставин позивач просить визнати недійсною ухвалу [PERSON] міської ради № 1323 від 03.06.2004 року в частині передачі [PERSON] земельних ділянок та відповідно до вимог законодавства зобов’язати Управління Держкомзему у м. Львів зареєструвати належні позивачу земельні ділянки, встановивши, що судове рішення є підставою для визначення та присвоєння кадастрових номерів вказаним земельним ділянкам та вчинення дій, необхідних для їх реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з мотивів наведених в письмових заявах. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання 14.12.2011 року не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд приймає до уваги позицію відповідача висловлену повноважним представником в попередніх засіданнях, яка вказала, що [PERSON] міська рада заперечує проти задоволення позову [PERSON] про визнання частково недійсною ухвали за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання 14.12.2011 року не з»явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. В попередніх судових засіданнях відповідач надала пояснення на позов, в яких вказала, що на підставі договору дарування вона є власником 9/20 частин житлового будинку № 54 на вул. Втіха у м. Львові, а позивач –власник 11/20 частин будинку. Судовим рішенням від 19.05.82р. між попередніми співвласниками будинку - матір»ю позивача та дідусем [PERSON] було проведено реальний поділ будинковолодіння та земельної ділянки, згідно якого між сторонами визначено вище згадані ідеальні частки будинку та проведено поділ землі по Ѕ частині кожному. З 1982 року попередні та теперішні власники не змінювали порядку користування земельною ділянкою та її меж. В 2004 році відповідач звернулася до [PERSON] міської ради з заявою про передачу їй земельної ділянки та ухвалою [PERSON] міської ради № 1323 від 03.06.2004 року їй передано у власність земельну ділянку площею 437 кв.м. та в оренду на 10 років земельну ділянку площею 117 кв.м. Вказала, що ухвала винесена правомірно, тому заперечує проти позову [PERSON], а наявність накладення земельних ділянок вважає механічною помилкою в технічних документах. Відповідачі [PERSON] підприємство «Центр державного земельного кадастру»в особі [PERSON] регіональної філії та Управління Держкомзему у м. Львів не забезпечили участь повноважних представників в судовому засіданні, хоча відповідачі належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справі у їх відсутності на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частково до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 09.12.1982 року на праві власності належить 11/20 частин будинку № 54 на вул. Втіха (колись вул. Утіха) у м. Львові, а відповідачу [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 26.03.2002 року на праві власності належить 9/20 частки вказаного будинку (а.с.8,249,250). Як вбачається з копії архівного витягу рішення 1953 року за № 1705 виконкому [PERSON] міської Ради депутатів трудящих по кварталу № 561 залишено в користуванні земельні ділянки за землекористувачами [PERSON] за будинком № 54 на вул. Втіха та зобов’язано їх оформити право на вказаний будинок (а.с.199). Відповідно до рішення Народного суду Червоноармійського району м. Львова від 19.05.1982 року, яке набрало законної сили, проведено реальний поділ будинковолодіння № 54 на вул. Утіха (зараз вул. Втіха) у м. Львові між попередніми співвласниками –[PERSON] –матір»ю позивача та [PERSON] –дідусем відповідача. Даним рішенням встановлено, що приміщення реально виділені [PERSON] становлять 11/20 ідеальних частин будинку, а приміщення виділені [PERSON] –9/20 частин будинку. Також між сторонами поділено земельну ділянку по 111 варіанту експертизи, відображеної на схемі, з якої видно, що поділ проведено по Ѕ частині землі кожній із сторін та зазначено її межі (а.с.9-11). Згідно ухвали 8-ої сесії 3-го скликання [PERSON] міської ради № 576 від 30.03.2000 року позивачу [PERSON] передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 522 кв.м. та у постійне користування земельну ділянку площею 21 кв.м. для обслуговування житлового будинку (в межах червоних ліній). На підставі вказаної ухвали [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0522 га - 111 В № 065431. Також як зазначає позивач нею отримано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0021 га - 11 ЛВ № 025041. Дані державні акти видані без державної реєстрації (а.с.12-14,18). При цьому, суд враховує, що [PERSON] для підготовки і видачі державного акту на право приватної власності та на право постійного користування землею у встановленому порядку виготовлено технічну документацію, яка була затверджена як така, що відповідає вимогам нормативних документів Держокмзему та Головного управління геодезії і картографії та кадастру, зокрема в такій документації серед іншого наявні викопіювання з плану, акт встановлення меж підписаний суміжними користувачами, кадастровий та інші плани земельної ділянки, план встановлення меж, що відповідає поділу земельної ділянки встановленого рішенням суду від 19.05.82р. (а.с.26-47). Згідно ухвали 11-ї сесії 4-го скликання [PERSON] міської ради № 1323 від 03.06.2004 року «Про передачу громадянам у приватну власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові»відповідачу [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 437 кв.м. та в оренду на 10 років земельну ділянку площею 117 кв.м. (а.с.62). Згідно даних Державного реєстру земель, інформації наданої Департаментом містобудування та Управлінням Держкомзему у м. Львів [PERSON] не отримувала державних актів на передані їй земельні ділянки (а.с.135,196,232). Як вбачається з листа [PERSON] міського відділу [PERSON] регіональної філії Центру державного земельного кадастру № 243 від 12.12.2-7 року земельна ділянка [PERSON] частково перекривається земельною ділянкою [PERSON], на яку є рішення сесії [PERSON] міської ради від 03.06.2004р. № 1323. Даний факт підтверджується графічним додатком –кварталу земельної ділянки (а.с.48-49). Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що відповідачу [PERSON] було передано у власність та в постійне користування земельні ділянки, частина яких ухвалою сесії [PERSON] міської ради № 576 від 30.03.2000 року, тобто раніше в часі, передана у власність та користування позивачу [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст.116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. У відповідності до ст.152 Земельного кодексу України. Землекористувач земельної ділянки має право вимагати усунення будь –яких порушень його права на землю. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо користування, володіння чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно із ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Враховуючи вказані норми закону, оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] правомірно передано земельні ділянки ухвалою сесії [PERSON] міської ради № 576 від 30.03.2000 року, яка є чинною, з врахуванням розподілу землі встановленого судовим рішенням. Однак, без попереднього вилучення земельної ділянки у землекористувача [PERSON], тобто всупереч вимог закону, ухвалою сесії [PERSON] міської ради № 1323 від 03.06.2004 року передано у власність [PERSON] земельні ділянки, частина яких накладається на землі позивача, що безперечно порушує її права. Таким чином, суд вважає підставними та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги [PERSON] про визнання частково недійсною ухвали 11-ї сесії 4-го скликання [PERSON] міської ради № 1323 від 03 червня 2004 року «Про передачу громадянам у приватну власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові»в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки площею 437 кв.м. та в оренду на 10 років земельної ділянки площею 117 кв.м., що за адресою: м. Львів, вул. Втіха, 54. Поряд з наведеним, суд відмовляє в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] про зобов’язання Управління Держкомзему у м. Львів зареєструвати належні позивачу земельні ділянки та визначення порядку виконання рішення, встановивши, що таке є підставою для визначення та присвоєння Управлінням Держкомзему у м. Львів кадастрових номерів вказаним земельним ділянкам та вчинення дій, необхідних для їх реєстрації згідно вимог чинного законодавства. Так, за наявності оскаржуваної ухвали [PERSON] міської ради від 03.06.04р. про передачу земельної ділянки [PERSON], частина якої накладається на землі належні [PERSON], а також наявного спору, уповноважені на те органи влади підставно не здійснили реєстрацію права власності та права постійного користування на земельні ділянки позивача, а також інші дії необхідні для реєстрації майна. Крім цього, суд враховує інформацію [PERSON] міського відділу [PERSON] регіональної філії Центру державного земельного кадастру (а.с.48) про наявність розбіжностей при обчисленні площі земельної ділянки переданої [PERSON] Тому в цій частині вимог суд не вбачає порушень відповідачами прав та інтересів позивача. Відтак, [PERSON] вправі в адміністративному порядку з дотриманням вимог чинного законодавства вирішити питання реєстрації переданих їй у власність та у постійне користування земельних ділянок.

Outcome: partial