Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності, та усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки, посилаючись на те, що вона проживає за адресою: [INFO] а-1, кв. 3. Житло - бараки, забудова 1903 року на площі 30 кв.м (житлова площа - 14 кв.м). Даний будинок має 6 квартир і відповідно 6 господарів. По сусідству із позивачкою проживає [PERSON] у [ADDRESS] 6-1. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 30.07.2001 позивачку визнано власником частини будинку № 4 по пров. Квітки-Основ'яненка. Позивачка вважає, що будинки № 4 а-1 і №4 6-2 по пров. Квітки-Основ'яненка перебувають у спільній частковій власності шістьох господарів. За час проживання між господарями чотирьох квартир будинку № 4 а-1 і двох квартир будинку № 4 6-1 була досягнута фактична домовленість про порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння, з приналежними до нього будівлями та спорудами за адресою пров. Квітки-Основ'яненка 4. За домовленістю кожна з квартир користується певною частиною ділянки. Згідно Генерального плану (схеми) земельної ділянки, виготовленим Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор»від 3.06.1999 р. № 2299 (на плані ділянка позивачки позначена діагональними рисками), по пров. Квітки-Основ'яненка, буд. 4 позивачка користується присадибною ділянкою розміром 155 кв. м. Таким чином, ділянку перед своєю квартирою позивачка завжди вважала своєю. Відповідач [PERSON] частину ділянки, яка є часткою позивачки у праві спільної часткової власності згідно домовленості з співвласниками будинку почала використовувати на власний розсуд без її згоди, поставила на її ділянці свій паркан, таким чином, розмір ділянки останньої набагато зменшився. Оскільки, у сторін склалися тривалі неприязні стосунки, вони не можуть досягти згоди у праві користування земельною ділянкою, позивачка була вимушена звернутися до суду. Позивачка просила визнати її власником частки земельної ділянки (розміром 155 кв.м), яка перебуває у спільній частковій власності, пропорційно її частки у праві спільної часткової власності на будинок №4 а-1 по пров. Квітки-Основ'яненка у м. Полтави та зобов'язати [PERSON] припинити дії, які перешкоджають у користуванні частиною земельної ділянки. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка позовні вимоги не визнала, прохала відмовити у їх задоволенні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка проживає за адресою: [INFO] а-1, кв. 3. По сусідству із позивачкою проживає [PERSON] у [ADDRESS] 6-1. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 30.07.2001 позивачку визнано власником частини будинку № 4 по пров. Квітки-Основ'яненка. За час проживання між господарями чотирьох квартир будинку № 4 а-1 і двох квартир будинку № 4 6-1 була досягнута фактична домовленість про порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння, з приналежними до нього будівлями та спорудами за адресою пров. Квітки-Основ'яненка 4. За домовленістю кожна з квартир користується певною частиною ділянки. Згідно Генерального плану (схеми) земельної ділянки, виготовленим Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор»від 3.06.1999 р. № 2299 (на плані ділянка позивачки позначена діагональними рисками), по пров. Квітки-Основ'яненка, буд. 4 позивачка користується присадибною ділянкою розміром 155 кв. м. Відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Outcome: dismissed