Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у звязку з навчанням. В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] про, що свідчить свідоцтво про його народження. Оскільки дитина [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі Національний гірничий університет, тим більш на контрактній основі, що підтверджується договором № 6388/ФБ-11 відповідач має можливість надавати допомогу на навчання дитини, а тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь, у звязку з продовженням навчання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення ним двадцяти трьох років. До суду позивач надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, підтримавши позовні вимоги, просила суд задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного вирішення справи, у випадку неявки відповідача, не заперечувала. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який у поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає, що справу необхідно розглядати за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження. На день подання позову [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі Національний гірничий університетза контрактною формою навчання, що підтверджується договором з учбового закладу № 6388/ФБ-11 від 15 серпня 2011 року, період навчання становить по 30.06.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач не отримує постійного доходу, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.ст.81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 188 грн. 20 коп

Outcome: approved