Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в районний суд з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування квартири удаваним та розірвання договору. В обгрунтування позову посилається на те, що 11.08.2004 року між ним та [PERSON] було укладено договір дарування квартири, яка знаходиться за адресою: с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, вул. О.Галіненка, 10/2. Одночасно з договором дарування було складено розписку про те, що обдаровувана зобовязується сплатити 100000 грн. за купівлю вищевказаної квартири в строк до 11.08.2009 року. Так як [PERSON] була на момент підписання договору заміжня, за її проханням був укладений саме договір дарування квартири з тим, щоб у випадку виникнення непорозумінь з чоловіком квартира не увійшла до складу спільного майна подружжя, але насправді вона мала сплатити позивачу кошти в сумі 100000 грн. Таким чином було приховано договір купівлі-продажу, а договір дарування є удаваним. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з проханням сплатити кошти за придбану квартиру, але відповідач своїх зобовязань за договором не виконала. Оскільки договір не виконано, а кошти не сплачено до обумовленого в ньому терміну, позивач розглядає це як односторонню відмову від виконання зобовязання, що не допускається, а тому просить розірвати договір дарування за підставами, встановленими для договору купівлі-продажу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю на умовах, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], якій розяснено правові наслідки відповідної процесуальної дії, що передбачені ч. 4 ст. 174 ЦПК України, позов визнала і не заперечує проти його задоволення. Пояснила, що дійсно в серпні 2004 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу, а не договір дарування. Грошові кошти, які вона зобовязалася передати позивачеві згідно з даною нею розпискою, зібрати не змогла і свої зобовязання в цій частині не виконала. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача і відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. 11.08.2004 року між [PERSON] (дарувальник) і [PERSON] (обдаровувана) укладено договір дарування, згідно з яким дарувальник передав безоплатно у власність обдаровуваній, а обдаровувана прийняла у власність квартиру під номером другим, розташовану в селі Якушинці Вінницького району Вінницької області по вул. Галіненка в будинку під номером 10. Даний договір посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №3306 (а.с. 6-7). Статтею 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати у майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Таким чином, обовязковою юридично значущою ознакою договору дарування є його безоплатність, тобто відсутність у обдаровуваного обовязку вчинити на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру. Разом з тим, одночасно з укладенням договору дарування [PERSON] складена і передана [PERSON] розписка, оригінал якої наданий суду, згідно з якою вона зобовязалась в строк до 11.08.2009 року сплатити [PERSON] кошти в сумі 100 тисяч гривень за придбання квартири [ADDRESS]. Згідно з ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Оскільки передання [PERSON] квартири у власність [PERSON] насправді було не безоплатним, а остання зобовязалась сплатити за це грошові кошти в сумі 100000 грн., насправді між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, правила про який і підлягають застосуванню до відносин сторін. Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Згідно з розпискою, сторони встановили строк сплати коштів за квартиру до 11.08.2009 року, проте як пояснили представник позивача та відповідач, кошти до цього часу не сплачені. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що договір дарування від 11.08.2004 року був удаваним, до нього слід застосувати правила договору купівлі-продажу, згідно з якими розірвати договір на вимогу продавця (позивача) у звязку з невиконанням покупцем (відповідачем) свого обовязку оплатити товар в обумовлений сторонами термін. Вищевикладене дає суду законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем і його задоволення. На підставі ст. 235, 655, 692, 717 ЦК України,

Outcome: approved