Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, до Державного сільськогосподарського підприємства Комунар(далі ДСП Комунар) та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі на загальну суму 21842,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку на загальну суму 17342,20 грн., витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 1500, 00 грн., відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 25 квітня 1975 року наказом по підприємству № 84-к вона була прийнята до ДСП Комунарі призначена на посаду робочий овочевої бригади. Починаючи з січня 2008 року і по день подання позовної заяви (12 липня 2011 року), заробітна плата виплачувалась лише десять разів повністю та пять разів частково. Згідно довідки вих. № 34 від 25.05.2011 року про заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.06.2011 року становить 17342,20 грн. Проте ДСП Комунар не здійснив остаточний розрахунок з позивачем до дня звернення до суду. Крім того позивач зазначає, що у звязку з тим, що вона не отримувала своєчасно заробітну плату, у неї накопичились борги перед комунальними підприємствами, вона була змушена відмовлятися від придбання речей, які їй були необхідні, що змушувало її звертатися за допомогою до інших людей. За таких умов вона морально страждала і взагалі подальше її існування потребувало від неї додаткових зусиль. Також позивач хворіє на тяжкі хвороби, що в свою чергу потребує від неї обовязкове вживання ліків. Постійне порушення відповідачем своїх обовязків не тільки ускладнює життя позивача, але і ставить її життя під загрозу. Нанесену моральну шкоду позивач оцінює у сумі 3000, 00 грн. В судове засідання позивач не зявилася, її представник подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача ДСП Комунарв судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати по суті за її відсутності. Враховуючи вищезазначене та виходячи з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі. Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, вважає можливим задовольнити позовні вимоги виходячі з наступного. Відповідно копії трудової книжки серії БТ-1 № 6845870 [PERSON] працювала в ДСП Комунарз 25.04.1975 року (а.с.5-7). 25 квітня 1975 року наказом по підприємству № 84-к [PERSON] була прийнята до ДСП Комунарі призначена на посаду робочий овочевої бригади (а.с.4). Частиною 1 ст.24 Закону України Про оплату праці, а також ч.1 ст.115 КЗпП України, встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як вбачається з довідки вих. № 34, виданої ДСП Комунар25.05.2011 року, заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] станом на 01.06.2011 року становить 17342,20 грн. (а.с.3). Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Положення п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 № Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодиіз змінами та доповненнями встановлено, що судами необхідно враховувати , що відповідно до ст.2371 КЗпП України (яка набрала чинності 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати йому належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело його до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок про відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Позивач не отримував своєчасно заробітну плату, а також кінцевий розрахунок при звільненні, у нього накопичились борги перед комунальними підприємствами, вона була змушена відмовлятися від придбання речей, які їй були необхідні, що змушувало її звертатися за допомогою до інших людей. За таких умов вона морально страждала і взагалі її подальше існування потребувало від неї додаткових зусиль. Також позивач хворіє на тяжкі хвороби, що в свою чергу потребує від неї обовязкове вживання ліків (а.с.11), а постійне порушення відповідачем своїх обовязків не тільки ускладнює життя позивача, але і ставить її життя під загрозу. Сума морального відшкодування в розмірі 3000,00 грн. визнана представником \~відповідача, згідно наданої ним заяви, (а.с.19). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.2 ч.2 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Витрати, понесені позивачем на правову допомогу в сумі 1500 грн. не мають підтвердження суми розрахунку за відповідний час встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року „Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави , але в повному обсязі визнані відповідачем, тому підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставинами, що не підлягають доказуванню: є обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 203 грн. 43 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

Outcome: approved