Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21 червня 1996 року він придбав у [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Одеській товарній біржі, що підтверджується записом у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 15072 від 21 червня 1996 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу, [PERSON], яка діяла особисто та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON] передали ключі від квартири, а [PERSON] передав їм грошові кошти за придбане нерухоме майно, вселились у квартиру та до нинішнього часу продовжують здійснювати відносно квартири усі повноваження власників. 05 серпня 1996 року позивач зареєстрував у Комунальному підприємстві Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомостісвоє право власності на вищевказане нерухоме майно. Позивач просить суд вищезазначений договір купівлі-продажу квартири визнати дійсним. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак за зазначеною адресою не проживають, що підтверджується відміткою КП ЖКС Чорноморський ( а. с. 23-25). Представник третьої особи Одеської товарної біржі у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 224 ЦК України( в редакції 1963 року), який був чинним до 1 січня 2004 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що 21 червня 1996 року [PERSON] придбав у [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в Одеській товарній біржі, що підтверджується записом у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 15072 від 21 червня 1996 року ( а. с. 10-13 ). Відповідно до умов договору купівлі-продажу, [PERSON], яка діяла особисто та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] передали ключі від квартири, а [PERSON] передав їм грошові кошти за придбане нерухоме майно, вселився в квартиру та до нинішнього часу продовжує здійснювати відносно квартири усі повноваження власника. Відповідачі будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу до позивача не предявляли, право позивача на квартиру не оспорювали. Позивач вселився у квартиру та своє право власності на це нерухоме майно 05 серпня 1996 року зареєстрував у Комунальному підприємстві Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості( а. с. 13- зворот). Відповідно ст. 227 ЦК України (1963 року), який діяв на день укладення договору відчуження квартири, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання форми договору тягне його недійсність. Однак згідно ч. 2 ст. 220 ГК України (2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки 21 червня 1996 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, суд вважає, що даний договір купівлі-продажу слід визнати дійсним.

Outcome: approved