Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-27 00:00:00

12.04.2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування витрат на поховання. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що 23 серпня 2010 року помер її бувший співмешканець [PERSON] з яким вона проживала у незареєстрованому шлюбі з квітня 2006 року і до дня смерті. Після смерті [PERSON] організацію і затрати на його поховання взяла позивачка, так як останній був розлучений зі своєю колишньою дружиною [PERSON] та яка на той час перебувала у м. Одеса. [PERSON] замовила столову для того щоб відбувати поминальний обід, автобус для ритуальних послуг, продукти харчування, труну, інші ритуальні речі, на що було затрачено кошти. На слідуючий день до м. Пирятин приїхала бувша дружина [PERSON] [PERSON], мати відповідача [PERSON], яка спочатку попрохала позивачку допомогти їй в організації поховання, а пізніше почала все влаштовувати на свій лад. У звязку з чим, від столови та автобуса позивачці прийшлося відмовитися. Продукти харчування, які вона купувала були відвезені додому до позивачки для організації поминального обіду та сніданку, оскільки бувша дружина покійного не запросила на поминальний обід тих людей, які перебували у дружніх стосунках з покійним та його рідню. Після того, як поховали [PERSON] минув деякий час, могила стояла не прибрана на не огороджена, тому [PERSON] вирішила поставити огорожу, на яку також затратила кошти. Відповідачі у добровільному порядку не відшкодували витрати на поховання та облаштування могили, тому вона змушена звернутися до суду. Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позову та стягнення солідарно з неї та [PERSON] затрачених позивачкою коштів на поховання. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, лише в частині сплати коштів за придбані позивачкою труну та ритуальні речі на які було затрачено 1007 грн., та пояснив суду наступне, що труну та ритуальні речі дійсно купувала позивачка, а поминальний обід та сніданок відбувала його мати, колишня дружина покійного [PERSON], куди і для чого купувалися продукти харчування [PERSON] йому невідомо. Що стосується огорожі навколо могили то відповідач заперечував проти її облаштування, оскільки хотів поставити іншу, але не заперечив той факт, що огорожа поставлена [PERSON] і до цього часу знаходиться там. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (рідний брат покійного), [PERSON], [PERSON] (копач на кладовищі), [PERSON] (кума [PERSON]А.), [PERSON] (подруга [PERSON]А.), [PERSON] (сусідка покійного), [PERSON] (сусідка покійного) підтвердили той факт, що дійсно [PERSON] помер 23.08.2010 року, 24 серпня 2011 року його було поховано. До приїзду з м. Одеси колишньої дружини покійного, організацією похорон займалася позивачка, поминальний обід відбували не у столові, а у [PERSON] вдома на вул. Абаканській. [PERSON] та [PERSON] займалися купівлею продуктів харчування, складали меню. На поминальному обіді була позивачка, рідні покійного, сусіди і друзі. Огорожа яку поставила [PERSON] навколо могили і по цей час знаходиться там. Свідок [PERSON], племінник покійного, у судовому засіданні пояснив, що він безпосередньо разом із позивачкою їздили на автомобілі замовляли труну, автобус, столову, купували ритуальні речі, продукти харчування, крім того, 23.08.2011 року свідок разом із відповідачем [PERSON] та [PERSON] відвозили тіло покійного до м. Гребінки на проведення судово-медичної експертизи, за що [PERSON] особисто платив кошти, які дала йому позивачка [PERSON] Після того, як до м. Пирятина приїхала колишня дружина покійного, то автобус і столову відмінили, продукти харчування які купувала [PERSON] на відбування поминального обіду, свідок відвіз останній додому на пров. Бурячний. Судом установлено: 23 серпня 20101 року помер [PERSON], про що зроблено запис у Книзі реєстрації смертей 27.08.2010 року за № 228, зареєстрованим Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області. (а.с. 4) 23.08.2010 року [PERSON] у магазині «Ритуальні послуги»купувала труну та інші ритуальні речі, про що свідчить накладна № 27 видана ФОП Куцебко, на загальну суму 1007 грн. (а.с. 5) Крім того, було придбано продукти харчування, про що свідчать товарні чеки: від 23.08.2010 року за № 4, 11, 172; від 24.08.2011 року № 173; від 29.08.2010 року № 3, 24, 27, 176; від 26.09.2010 року № 4; від 27.09.2010 року № 179; від 27.09.2010 року № 99. (а.с. 5-6, 8-11). Також, 11.09.2010 року було придбано позивачкою матеріал для виготовлення огорожі навколо могили, що підтверджується товарними чеками за № 42 та б/н від 11.09.2010 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1232 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Вказані витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що продукти харчування, які були нею придбані, використані на поминальний обід та сніданок, оскільки як було встановлено вони були відвезені додому позивачці, та свідки підтвердили що поминальний обід проходив у матері відповідача [PERSON], тобто бувшої дружини покійного, якій допомагали готуватися подруги. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»та відповідно до ст. 459 ЦК України у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред'являтись як особами, що мають право на відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. При цьому суд ураховує, що підтверджується матеріалами справи, що позивачкою придбано труну та ритуальні речі і поставлено огорожу навколо могили, у звязку з чим були понесені витрати на загальну суму 1316 грн. 13 коп. Крім того, ст. 88 ЦПК України закріплює, що стороні, на користь якої винесено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У свою чергу, ст. 79 ЦПК України відносить до судових витрат і витрати на правову допомогу. Таким чином, при стягненні витрат на правову допомогу визначального значення набуває саме документальне підтвердження понесених витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] понесла втрати за сплату судового збору та юридичну допомогу на загальну суму 671 грн. (а.с. 1, 53), відповідачем [PERSON] понесено витрати на юридичну допомогу у сумі 1000 грн. Так як позов задоволено часткового, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вище викладене та

Outcome: partial