Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-06 00:00:00

05 березня 2008 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS], Ѕ частину автомобіля СААБ-95, яка знаходиться в користуванні відповідача, а також Ѕ частину грошових внесків у центральному банку „Валета на Мальті, які були зроблені на ім`я відповідача (а.с.34-35). Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем одружилась 05.07.1997 року. 05.08.1997 року згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна на ім`я відповідача ними була придбана квартира [ADDRESS]. 07.07.2000 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу позивач з чоловіком працювала на Мальті. У 2001 році ними був придбаний автомобіль СААБ-95, також подружжя мало у центральному банку „Валета грошові внески, зроблені під час знаходження у шлюбі. 24.06.2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив постановити рішення, згідно з яким поділити майно подружжя. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив суд розподілити майно, набуте у шлюбі квартиру [ADDRESS], визнавши за позивачем право власності на 2/3 частин вказаної квартири, за відповідачем 1/3 частину квартири. Також просив встановити порядок користування спірною квартирою, з урахуванням проживання в квартирі двох сімей: [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], з часткою у власності 2/3 та [PERSON] з часткою у власності 1/3. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 25.07.1997 року. Від даного шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2008 року шлюб між сторонами було розірвано, крім того місце проживання неповнолітньої дитини визначено з батьком. [PERSON] є інвалідом з дитинства. Батько, як медичний працівник, взмозі утримувати і лікувати дитину, у зв`язку з чим був вимушений тимчасово виїхати на Мальту для лікування дитини. Під час знаходження у шлюбі сторонами була придбана квартира [ADDRESS]. Посилаючись на те, що дитині-інваліду необхідна окрема кімната та її утримання лікування потребує значних коштів, просив суд відійти від рівності часток та визнати за ним право власності на 2/3 частин квартири. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2010 року вказані позови були об`єднані в одне провадження. [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, вважаючи його безпідставним. Крім того, свій позов в частині розподілу автомобіля та грошових внесків у банку не підтримали та просили лише розподілити спірну квартиру. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази та вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами є майновими, які випливають з шлюбних, та врегульовані відповідно до набуття права спільної сумісної власності подружжям нормами Цивільного Кодексу України та Сімейного Кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, про що 05.07.1997 року було зроблено актовий запис №375. Від вказаного шлюбу народилась дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради від 25.07.2000 року ( а.с. 9). Згідно посвідчення серії ААБ№277941 від 14.09.2007 року [PERSON] є інвалідом та їй призначена державна соціальна допомога (а.с.40). 05 серпня 1997 року [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с 37-38). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім того, зазначеним рішенням було визначено місце проживання неповнолітньої дитини, [PERSON] з батьком, [PERSON], на що мати дана свою згоду (а.с.101-102). Вказане рішення оскаржено не було та набрало законної сили. 24 січня 2008 року [PERSON] дала нотаріальну згоду на тимчасовий виїзд до Мальти своєї доньки [PERSON] у супроводі батька [PERSON] (а.с.79). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.370 ЦК України частки співвласників майна, що перебуває в спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено договором, законом або рішенням суду. Згідно з ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленостями між ними або законом. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності ст.70 СК України у випадку розподілу майна, частки майна подружжя є рівними. Відповідно до частини 2 вказаної статті при вирішенні спору про поділ майна подружжя суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 19.06.2010 року, приїхавши додому з Мальти, був позбавлений можливості увійти в свою квартири, так як відповідачка не впустила його, що стало приводом для звернення до органів міліції (а.с.80,81). Згідно ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, донька, за умови, що розмір алміментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У судовому засіданні встановлено та не заперечувалось відповідачкою, що вона не бачила свою доньку з січня 2008 року, жодної матеріальної допомоги на її утримання, лікування чи навчання дитини не надавала, так як цілком довірила її виховання, утримання та лікування батьку. Як пояснила представник [PERSON] у судовому засіданні, її довіритель має намір повернутись до м. Одеси для постійного проживання у зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні порядку користування спірною квартирою. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, призначеної судом, технічно можливо визначити порядок користування спірною квартирою з урахуванням проживання у ній разом з батьком [PERSON] неповнолітньої дитини [PERSON], яка є інвалідом і потребує проживання в окремій кімнаті. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим визначити порядок користування квартирою №16 в будинку №2 по вулиці Гераневій у м. Одесі, виділивши [PERSON] у користування житлову кімнату „8 площею 12, 3 кв.м. та лоджию площею 1,4 кв.м.; [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати „3 площею 17,6 кв.м. та „4 площею 9,6 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м. та вбудовану шафу „5 площею 0,6 кв.м., яка примикає до житлових кімнат „3 та „4, залишивши у загальному користуванні сторін підсобні приміщення 1-коридор площею 10,6 кв.м., 7 туалет площею 1,5 кв.м., 6- ванна площею 3,0 кв.м., 2- кухня площею 10,0 кв.м.

Outcome: partial