Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розділити майно, що є їх з відповідачем спільною власністю, виділивши їй в користування: Ѕ частину меблів для кухні 6000 грн., машинку для миття посуду 4000 грн., електричну піч 2700 грн., компютер, ксерокс, принтер 5000 грн., конвектор УФО 1000 грн., грошову компенсацію за Ѕ частину вартості автомашини з причепом 42500 грн., а всього на суму 61200 грн. Зобовязати відповідача передати їй 12000 грн. особистих коштів та виплатити компенсацію в сумі 5850 грн. за перевищення долі в вартості майна. Відповідачу виділити в користування все інше майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що 17.12.2005 р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб в Каховському РАЦС, актовий запис за №298. На даний час вона з чоловіком проживає окремо. Спільна дитина перебуває на її утриманні. За час шлюбу ними за спільні кошти було придбано майно: меблі для кухні вартістю 12000 грн., лінолеум для кухні 2000 грн., машинка для миття посуду 4000 грн., газова панель 600 грн., електрична піч 2700 грн., витяжка 700 грн., водонагрівач 500 грн., гостинна станка 2000 грн., холодильник 1000 грн., пральна машина 1800 грн., компютер, ксерокс, принтер 5000 грн. 2 супутникові антени 1000 грн., люстра для кухні 500 грн., конвектор УФО 1000 грн., автомашина марки «Форд Транзит», державний номер [NUMBER], зареєстрована в Новокаховському МРЕО 80000 грн., причеп для автомашини 5000 грн., а всього майна на суму 118800 грн. Крім того у відповідача залишились кошти на суму 12000 грн. Зазначала, що за час шлюбу в будинку 34-«а»по вул. Чкалова в м. Каховка був зроблений капітальний ремонт, чим істотно збільшена його вартість. Для цього ними було витрачено 15300 грн. спільних коштів. Будинок належить на праві власності відповідачу. Кожен з них має право на Ѕ частину спільно нажитого майна в сумі 67050 грн. Згоди про поділ спільно нажитого майна між сторонами не досягнуто. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, зазначала, що все майно, яке вона зазначила в позові вони купували на спільні кошти, їм ніхто не допомагав. Вони постійно разом працювали, заробляли гроші. Крім того, її мати дала їй 1500 доларів США, які отримала після продажу нею спадкового майна. Вказані гроші вона принесла додому для вкладення в спільну сімейну справу, коли ж вона «уходила»з дому в серпні 2010 р., відповідач нічого їй не віддав, а вона нічого з собою не забирала. Не заперечувала тієї обставини, що будинок, в якому вони проживали належить батькові відповідача. Ремонт робили в будинку за власні кошти. Автомобіль Форд Транзит вони також купували за свої кошти в 2007 р., батьки собі також купували аналогічний автомобіль. В купівлі автомобіля їм ніхто не допомагав. Вартість майна, зазначеного в позові, визначила самостійно, виходячи з вартості, за яку воно купувалось. Фактично бізнесом займались разом з батьками відповідача, поділу майна та прибутків не було, все вважалось спільним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги лише в частині поділу причепу, проти решти позовних вимог заперечував з тієї підстави, що будинок взагалі належить його батькові, все майно, яке вони купували купувались на кошти, які давали його батьки, у них з дружиною не було матеріальної можливості витрачати такі кошти, все що вони змогли нажити за весь час це причеп. Вважає, що такі суми, які зазначила позивач просто неможливо було набути за такий короткий проміжок часу. Зазначав, що автомобіль Форд Транзит був ними куплений за кошти, які він отримав від продажу власного будинку, розташованого в с. Нова Маячка Цюрупинського району і який належав йому ще до шлюбу, також у нього був власний автомобіль ВАЗ-2104, який також було придбано ним до шлюбу, а гроші від продажу вкладено в купівлю Форду, на поділ якого претендує позивач. На сьогоднішній день вказаний автомобіль Форд Транзит переоформлено на його мати з [PERSON], а тому говорити про те, що вони мають на праві спільної сумісної власності вказаний автомобіль неможливо. Не заперечував того, що кухня замовлялась ними спільно, проте розраховувались за неї з грошей, які давали батьки. Будинок, в якому вони проживали належить його батькові, ремонт також фактично робився на гроші батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її донькою, їй відомо, що вона під час спільного проживання постійно працювала з відповідачем разом, вони заробляли гроші. Майно, в будинок вони купували разом. Купували разом автомобіль Форд Транзит, купували кухонний гарнітур, купували техніку. Підтвердила той факт, що передавала донці грошові кошти в розмірі 1500 доларів США, як подарунок від спадкового майна, що залишилось після смерті бабусі останньої. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дуже рідко бувала в гостях у сторін по справі, знала, що вони постійно працювали разом, купували майно, на чиї кошти купувалось майно їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому було відомо, що його сестра [PERSON] працювала разом зі своїм чоловіком, купували спільне майно. На чиї саме гроші воно купувалось йому не відомо. На його думку, все майно купувалось на спільні гроші. Підтвердив ту обставину, що [PERSON] отримала від матері 1500 доларів США, які він вважає, вона забрала в сімю. Свідок [PERSON] пояснила, що їй не відомо яким чином саме купувалось все належне майно сторонам, вважає, що все купувалось на спільні кошти та спільними зусиллями, оскільки вони жили разом, працювали разом, обговорювали з ними всі покупки. Підтвердила ту обставину, що [PERSON], як і її чоловік [PERSON], отримали від матері як подарунок від бабусі по 1500 доларів США. На її думку, [PERSON] забрала вказані гроші до сімї. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вважає, що все майно, яке вказала [PERSON]Є, було придбано за його кошти, оскільки ані позивач, ані відповідач стільки не заробляли і не мали жодної можливості все це купувати. Не заперечував проти тієї обставини, що вони купили на спільні кошти лише причеп до машини. Наполягав на тому, що позивач не має жодного відношення до майна, яке знаходиться в будинку, належному йому. Заслухавши пояснення сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦК України. Відповідно до положень ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 1 ст. 62 СК України). Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири; жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; продуктивна і робоча худоба; засоби виробництва; транспортні засоби; грошові кошти; акції та інші цінні папери; паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Матеріалами справи та поясненнями сторін та свідків по справі встановлені наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 08.02.2011 р. серії 1-КГ №059774 шлюб між [PERSON] та [PERSON]Є, було укладено 17.12.2005 р., про що в Книзі реєстрації шлюбів і зроблено відповідний актовий запис №298. Відповідно до наданих суду гарантійних талонів на майно, визначене позивачем як спільне сумісне майно, а саме: холодильник (придбаний 06.12.2003 р.), поверхня «Арістон» (придбана 27.12.2009 р.), вбудована піч (придбана 27.12.2009 р.), вбудована посудомийна машина (придбана 22.01.2010 р.), бойлер (придбаний 16.01.2010 р.), конвектор «УФО»(придбаний 14.10.2009 р.), тюнер (придбаний 13.11.2007 р.), витяжка (придбана 27.12.2009 р.) - були придбані на імя [PERSON] Належних та обґрунтованих доказів факту придбання кухонних меблів сторонами під час шлюбу надано не було. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині поділу майна, а саме: меблів для кухні, машинки для миття посуду, електричної печі, компютера, ксерокса, принтера, конвектора УФО задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було надано суду належних та обґрунтованих доказів на підтвердження факту купівлі вказаного майна за спільні кошти під час шлюбу. Показання свідків в цій частині судом не можуть бути прийняті до уваги, як такі що не підтвердили позицію [PERSON], а лише засвідчили сам факт існування зазначеного майна, без підтвердження часу його купівлі та дійсної вартості. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги [PERSON]Є, в частині стягнення з відповідача її особистих коштів в сумі 12000 грн., оскільки свідки підтвердили лише факт передачі вказаних коштів позивачу, проте та обставина, що вказані кошти були привласнені відповідачем - під час судового засідання не доведено. Згідно будівельного паспорту №187 на житловий будинок по вул. Чкалова, 34-«а»в м. Каховка земельна ділянка за вказаною адресою належить [PERSON] Забудова ділянки дозволена рішенням Малокаховської сільської ради [PERSON] Домоволодіння по вул. Чкалова, 34-«а», в м. Каховка, Херсонської області не зареєстровано. А тому, безпідставними є вимоги [PERSON] про стягнення коштів, вкладених в поліпшення вартості майна, належного одному з подружжя в даному випадку [PERSON] Що стосується решти позовних вимог суд виходив з наступного. Автомобіль «Форд Транзит», державний номер [NUMBER], 2003 року випуску, з 27.07.2007 р. належав [PERSON], з 23.12.2010 р. перереєстрований на [PERSON] (відповідь Відділення ДАІ Каховського району від 22.12.2011 р. №397). Відповідно до біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу реєстраційний номер №706728 [PERSON] купив в липні 2007 р. вказаний вище автомобіль. Отже, автомобіль «Форд Транизит», 2003 р., державний номер [NUMBER], належав на праві спільної сумісної власності сторонам по справі, проте з 23.12.2010 р. його було перереєстровано на [PERSON] (копія технічного паспорта та відповідь Відділення ДАІ Каховського району від 22.12.2011 р. №397). Шлюб між сторонами розірвано не було, проте спільне проживання та ведення спільного господарства ними було припинено в серпні 2010 р., що підтвердила позивач та не довів протилежного відповідач [PERSON] Враховуючи ту обставину, що сторони не дійшли згоди щодо вартості автомобіля «Форд Транзит»судом була призначена судова авто товарознавча експертиза, відповідно до висновку якої №07/02-12 від 14.02.2012 р. середня ринкова вартість (без проведення огляду автомобіля) «Форд Транзит», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON]Є, станом на серпень місяць 2010 р. складала 85885,50 грн. Надану суду відповідачем під час судового засідання довідку-рахунок №458363 на підтвердження вартості Форду Транзит під час його відчуження 23.12.2010 р. суд до уваги прийняти не може, оскільки відомості, що містяться в ній спростовані відповіддю з Відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м. Нова Каховка, Каховського, Бериславського районів УМВС України в Херсонській області, отриманої на запит суду 01.03.2012 р., відповідно до якої на вантажні транспортні засоби акт оцінки вартості не передбачено. Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на ту обставину, що спірний автомобіль було придбано за його особисті кошти, отримані від продажу належних йому автомобіля ВАЗ-21043 та будинку, розташованого в с. Нова Маячка Цюрупинського району, враховуючи наступне. На підставі договору від 09.10.2001 р. [PERSON] був власником жилого будинку, що знаходиться в смт. Нова Маячка Цюрупинського району. На підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2007 р. [PERSON] продав зазначений будинок за 5000 грн. Позивач факту вкладення отриманих коштів від продажу будинку в купівлю автомобіля «Форд Транзит»в судовому засіданні не визнала, відповідач належних доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав. Крім того, відповідно до відповіді відділення ДАІ Каховського району від 22.12.2011 р. повідомлено, що автомобіль ВАЗ-21043, 1997 року випуску, Державний номер [NUMBER], з 17.07.2003 р. належить на праві власності [PERSON] передано право керування на підставі доручення. А тому посилання відповідача щодо продажу ним ВАЗ-21043 свого підтвердження не знайшли. Отже, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення грошової компенсації за Ѕ частину автомобіля Форд Транзит, який було придбано ними під час шлюбу і який перебував у них на праві спільної сумісної власності, підлягають задоволенню зі стягненням на користь позивача 44442,75 грн., виходячи з вартості, зазначеної у висновку експерта станом на серпень 2010 р. Сторонами під час судового засідання було досягнуто згоди та не заперечувалась та обставина, що ними під час шлюбу було придбано причеп до автомобіля, вартість якого на момент розгляду справи складає 3000 грн. Отже,

Outcome: partial