overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON]. 18.05.1997 року мати неповнолітньої дитини [PERSON] померла. Після смерті якої опікуном над дитиною стала баба [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі ? частину його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, натомість подала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила, просила розглядати справу й його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою відповідача та [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно розпорядження Московської районної державної адміністрації м. Києва від 31.10.1996 року № 1001 опіку над неповнолітньою [PERSON] призначено її бабу [PERSON]. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її повному утриманні.. Відповідач проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 п.1 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку по утриманню дитини визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, п.3 цієї норми визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставинами, які враховуються судом визначенні розміру аліментів є стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на обставини справи, суд вважає, що позов має бути частково задоволений шляхом стягнення на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4% частини всіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120-00 грн. та державне вито на корить держави в розмірі 51-00 гривня.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. У своєму позові позивач вказала, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 29.10.2005 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Заводським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції ( актовий запис № 395). Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] Даниласергійовича, [INFO], який мешкає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть. Причиною розладу служить відсутність взаєморозуміння, любові та поваги між сторонами по справі. В позовній заяві позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з*явилася, але у письмовій заяві повідомила, що позов підтримує і просить розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з*явився, але у письмовій заяві повідомив, що позов підтримує і просить розглянути справу без його участі. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні було встановлено, що шлюб між сторонами фактично припинено. На примирення не згодна, дитина залишається з позивачем. Спору про поділ майна немає. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Таким чином, позов [PERSON] повністю знайшов своє обгрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

20.07.2011 року [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ „Інтрансавтострой про розірвання договору оренди з підстав невиконання умов договору по оплаті орендної плати. Рішенням суду в задоволенні позову було відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове про задоволення вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що після укладення договору оренди землі з боку орендаря мало місце систематична несплата орендної плати. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,2130 га на території Кархівської сільської ради на підставі державного акту на право власності від 26.01.2006 року, яку він згідно до договору від 06.11.2007 року передав в оренду ТОВ „Інтрансавтострой. [PERSON] вважає, що вказаний договір оренди повинен бути розірваний, оскільки орендар порушує строки внесення орендної плати. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що п. 14 укладеного договору оренди передбачено відповідальність орендаря у разі невиконання зобовязання по сплаті орендної плати у вигляді пені в розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, а не розірвання договору. Такі висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, умовам договору та положенням діючого законодавства. Зокрема, ч.1 ст. 32 Закону України „Про оренду землі передбачає можливість розірвання договору оренди землі на вимогу однієї зі сторін в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умов договору. Пунктом 34 договору оренди передбачена можливість розірвання дії договору у наслідок невиконання стороною обовязків, передбачених договором. Обовязок сплачувати орендну плату один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата, встановлений п.11 договору оренди. Відповідач не заперечує того факту, що орендна плата не була виплачена за 2010 рік у строк, обумовлений договором. Це є невиконання орендарем умов договору і це є підставою для розірвання договору оренди. Посилання відповідача на ту обставину, що позивач не звертався за отриманням орендної плати і йому 26.07.2011 року направлявся лист з пропозицією отримати орендну плату, не спростовують того факту, що орендар допустив порушення умов договору, оскільки обовязок вчасно вносити оренду плату покладений саме на орендаря. Вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат необхідно провести відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

У травні 2011 року КП «Броваритепловодоенергія» звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01 грудня 2005 року по 01 лютого 2011 року в сумі 3 738 грн. 96 коп. В обгрунтування позову зазначається про те, що протягом вказаного періоду відповідач не сплачує кошти за надані їй послуги з теплопостачання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав й пояснив, що відповідач попереджена про суму заборгованості, яку вона має перед позивачем й про необхідність її погашення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку про необхідність позов задовольнити. З довідки комунального підприємства «Служба замовника» № 112 від 10 березня 2011 року (а.с.6) вбачається, власником особового рахунку по квартирі [ADDRESS] є [PERSON]. Сім'я складається з двох чоловік: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно із довідкою комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броварське БТІ» від 28 березня 2011 року (а.с.4) право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] З дослідженого в судовому засіданні розрахунку суми боргу видно, що заборгованість за надані у зазначену квартиру послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2005 року по 01 лютого 2011 року становить 3 738 грн. 96 коп. Відповідно до ст.67 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення наведених вище положень нормативно-правових актів відповідач своєчасно плату за послуги з теплопостачання не вносить. Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала і, будучи допитаною в якості свідка відповідно до ст..62 ЦПК України суду пояснила, що 12.05.2008 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області за а/з № 13. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Проте стягувати аліменти вона не бажає. Причиною розірвання шлюбу є те, що в них з відповідачем різні погляди на життя, внаслідок чого між ними стали виникати суперечки та непорозуміння. Чоловік піднімав на неї руку, бив її та жорстоко з нею поводився. Шлюбні стосунки припинили півтора року тому. Збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. На примирення не згідна. Просить залишити їй прізвище [PERSON]. Неповнолітню дочку залишити проживати з нею. Спір про поділ спільного майна відсутній. Просить не фіксувати судове засідання технічними засобами. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи належно повідомлений, проте, надав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність без застосування технічних засобів. Позов визнає в повному обсязі, не заперечує щоб дитина проживала з матірю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За клопотанням сторін фіксування технічними засобами не проводиться. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.05.2008 року виконкомом Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області за а/з № 13. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Проте стягувати аліменти позивачка не бажає. Причиною розірвання шлюбу є те, що в сторін різні погляди на життя, внаслідок чого між ними стали виникати суперечки та непорозуміння. Відповідач піднімав на позивачку руку, бив її та жорстоко з нею поводився. Шлюбні стосунки припинили півтора року тому. На примирення позивачка не згідна. Суд дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітній дитині. Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивачки і залишити їй прізвище [PERSON]. Місце проживання неповнолітньої дочки залишити з позивачкою. Спір про поділ спільного майна відсутній. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Вказані обставини встановлено з пояснень позивачки, допитаної в якості свідка, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

В липні 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 14.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №171. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку Софію [INFO], яка проживає з позивачкою. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, судом належним чином повідомлений про часі місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 14 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 171 (свідоцтво про шлюб І-ФП №027549, видане 14 серпня 2007 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку Софію [INFO] (свідоцтво про народження І-ФП №007944, видане 25 квітня 2008 року). Сторони проживають окремо з червня 2011 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до збереження сімї, про що свідчить його неявка в судове засідання, тому суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини , що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, де зазначає, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області № 2-570 від 05.07.2011 року відповідача позбавлено батьківських стосовно сина [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови Чаплинської районної державної адміністрації № 358 від 02.09.2011 року її призначено піклувальником неповнолітнього та влаштовано його в її сімю. В теперішній час дитина проживає разом з нею і знаходиться на її забезпеченні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] згідно рішення Чаплинського районного суду Херсонської області № 2-570 від 05.07.2011 року позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови Чаплинської районної державної адміністрації № 358 від 02.09.2011 року позивачку призначено опікуном неповнолітнього та влаштовано його в її сімю. Згідно копії свідоцтва про народження дитини відповідач записаний його батьком. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Інші стягнення по виконавчому листу з нього не проводяться. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 22.02.2010 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у державному акті на право на земельну ділянку не визначена частка, яка належала їй та її померлому чоловіку. Крім неї інших спадкоємців немає. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0671 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області в судове засідання не з?явився, подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні правовідносини. Судом установлено, що позивачці та її чоловіку [PERSON] була виділена земельна ділянка, розміром 0,0671 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по вул. Ленін, 65/ 2 в смт Асканія-Нова Чаплинського району Херсонської області. 22.02.2010 року [PERSON] помер. Позивачка звернулась до нотаріальної контори у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку не визначені частки, які належать їй та її померлому чоловіку. Після смерті чоловіка позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася своєчасно і на день смерті чоловіка проживала разом з ним. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що на зазначене майно, яке залишилася після смерті [PERSON], ніхто не претендує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначає, що Чаплинський район енергозбуту і електромереж є структурним підрозділом відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго. [PERSON] є споживачем електроенергії, яка надається йому Чаплинським РЕЗ і ЕМ. 10 серпня 2011 року, в ході перевірки будинку, в якому мешкає відповідач, було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, шляхом зміни схеми підключення. Внаслідок чого спожита електроенергія лічильником не враховувалась. По факту виявлення порушення контролерами РЕЗ і ЕМ було складено акт № 221211 від 10 серпня 2011 року. Відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення№ 562 від 04.05.2006 року складає 8737 гривень 53 копійки. Просить стягнути з відповідача зазначену суму в рахунок відшкодування заподіяних збитків та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Просить зменшити суму збитків, посилаючись на тяжкий фінансовий стан сім?ї. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено, що відповідач є споживачем електроенергії /абонентський номер 044064/, яка надається йому Чаплинським РЕЗ і ЕМ . При перевірці контролерами Чаплинського РЕЗ і ЕМ правил користування відповідачем електронергії за місцем його проживання [INFO] було виявлено безоблікове користування електроенергією, шляхом зміни схеми підключення, про що було складено акт № 221211 від 10.08.2011 року. Таким чином суд вважає, що відповідач своїми діями порушив Правила користування електричною енергією для населення № 1357 від 26 липня 1999 року і згідно вимог ст. 27 Закону України Про електроенергетикуповинен нести цивільну відповідальність. Розмір збитків, заподіяних позивачу, обчислений відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків№ 562 від 04.05.2006 року, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населенняі складає 8737 гривень 53 копійки. Згідно ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Враховуючи, що відповідач безробітний, має на утриманні двох дітей та матір пенсіонерку його матеріальний стан, суд вважає, що розмір відшкодування шкоди слід зменшити до 6000 гривень.

Outcome: partial