Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

22.02.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив ухвалити рішення, відповідно до якого визначити порядок користування домоволодінням та земельними ділянками, розташованими за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 43. Свої вимоги мотивувала тим, що вказане нерухоме майно, розташоване за адресою: вул. Авдєєва-Чорноморського, б.43 у м. Одесі належало батьку позивача [PERSON], який помер 22 вересня 2005 року. Спадкоємцями першої черги є відповідач по справі, мати позивача [PERSON], та позивач [PERSON] Відповідно до рішення Київскього районного суду м. Одеси від 24.06.2010 року та ухвали того ж суду від 08.09.2010 року за позивачем та відповідачем визнано право власності на 1\\4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у м. Одесі, вул. Авдєєва-Чорноморського, б.43 та прилеглі до нього земельні ділянки загальною площею 0,0538га: визнано право власності на 1\\2 частину земельної ділянки ( Авдєєва-Чорноморського, 43) площею 0,277га відповідно до плану, та на 1\\2 частину земельної ділянки площею 0,0261 га у межах згідно з планом за кожним. Право власності на 1\\4 частину житлового будинку було зареєстровано позивачем в КП „ОМБТІ та РОН. Державні акти на право власності на вищезазначені земельні ділянки позивачем не одержувалися у звязку з тим, що сторонами не визначений порядок користування даними земельними ділянками. Друга половина даного житлового будинку належить іншому співвласнику, має відокремлений вхід як на земельну ділянку, так і відповідну частину житлового будинку. Спір з іншими співвласниками житлового будинку відсутній. Позивач вказувала, що вона не може знайти з відповідачем взаємну згоду щодо користування земельними ділянками та житловим будинком та вважає, що є можливість встановлення такого порядку користування будинком та земельними ділянками, що виключить спільне користування, що і стало підставою для звернення до суду. В процесі розгляду справи позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила припинити право спільної часткової власності сторін на 1\\2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у м. Одесі, вул. Авдєєва-Чорноморського, б.43 визнати за відповідачкою право власності на 1\\2 частину житлового будинку, що знаходиться у м. Одесі, вул. Авдєєва-Чорноморськго, 43, визнати за [PERSON] право власності на надвірні споруди сараї літ. Ж і літ. С, на земельній ділянці 0,0323 га по спірній адресі, припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку 0,277 га відповідно до плану, припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0.0261га, відповідно до плану, визнати а [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0215 га, вхід на земельну ділянку встановити через існуючий вхід з боку провулка, визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0323га, що розташована по вул. Авдєєва-Чорноморського,43, встановити межі земельної ділянки вказані у висновку експерта, зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у підводі інженерних комунікацій до земельної ділянки площею 0,323 га, стягнути з [PERSON] на корись позивача [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 12140 гривень та стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 4045,50 гривень. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково, відповідно до уточненого позову, надали в судовому засіданні письмову заяву, в якій [PERSON]Ю відмовляється від позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошової компенсації та судових витрат. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, вказуючи, що донька та мати не повинні судитися, просила в позовних вимогах відмовити в повному обсязі, так як бажає розподілити спадщину шляхом продажу будинку та земельних ділянок та поділу грошових коштів. Розглянув у судовому засіданні матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд доходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані чинним ЦК України та Земельним Кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що 1\\2 частина житлового будинку за адресою м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, 43 в м. Одесі належала [PERSON] згідно договору дарування від 09.05.1998 року, реєстровий №5756. Відповідно до договору дарування від 09.05.1998 року №5757 він також набув право власності на земельну ділянку площею 0,0261га, розташовану за вказаною адресою, а відповідно до державного акту №429 йому належала земельна ділянка площею 0,0277га, розташована по вул. Авдєєва-Чорноморського, 43 в м. Одесі. 22 вересня 2005 року [PERSON], який є батьком позивача по справі та чоловіком відповідача, помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна, яку отримала [PERSON]В, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом ( а.с.12-13). Позивач, не погоджуючись з тим, що її мати отримала без її відома всю спадщину після смерті батька, звернулась до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті батька та визнання вказаних вище свідоцтв частково недійсними. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.06.2010 року (а.с.7-8) справа № 2-3882\\10 року, позовні вимоги [PERSON] були задоволені та визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Третьої державної нотконтори від 06 червня 2006 року, реєстровий номер 2-1715, визнано за [PERSON] право власності на 1\\4 частину житлового будинку з надвірними спорудами у порядку спадкування за законом, визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Третьої ОДНК від 05.10.2006 року, реєстровий номер 2-2881, визнано частково недійсним державний акт на право власності, виданий 28 лютого 2008 року управлінням земельних ресурсів, реєстраційний номер 010850500420 на земельну ділянку площею 0,0277 га у межах згідно з планом по вул. Авдєєва-Чорноморського, 43, визнано за [PERSON]. Є.Ю. право власності у порядку спадкування за законом на 1\\2 частину земельної ділянки 0,0277 га у порядку спадкування за законом після померлого 22.09.2005 року [PERSON], визнано недійсним державний акт на право власності виданий 24 червня 2008 року Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі на земельну ділянку площею 0,0261 га по вул. Авдєєва-Чорноморського 43, визнано за [PERSON] право власності на 1\\2 частину земельної ділянки площею 0,0261 га по вул. Авдєєва Чорноморського, 43, визнано за [PERSON] право власності на 1\\2 частину земельної ділянки площею 0,0261 га по вул. Авдєєва-Чорноморського, 43. Вказане рішення районного суду оскаржено не було та набрало чинності 05.07.2010 року. Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси за клопотанням позивача для встановлення порядку користування спірним майном була призначена судова будівельно-технічна експертиза (а.с.45-46). В судовому засіданні представник позивача не заперечував проти наданого експертом другого варіанту розподілу спірного майна, вказуючи, що перший запропонований варіант є дуже затратним для відповідача та, як вбачається з письмової заяви, наданої в судовому засіданні, відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошової компенсації та судових витрат. Відповідач заперечувала проти зазначених позовних вимог позивача, просила суд відмовити в їх задоволенні, посилаючись на безпідставність та недоведеність заявленого, а також не погоджувалась з висновком експерта, вказуючи, що спірне майно необхідно продати та розподілити грошові кошти. При винесенні рішення судом враховується той факт, що права позивача як власника порушені, відповідач постійно чинить перешкоди в підводі інженерних комунікації до спірних земельноих ділянок та не дає можливості своїй доньці користуватись будинком та земельними ділянками. Відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників у разі, якщо спільне користування є неможливим. Відповідно до вимог ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Суд при ухваленні рішення бере за основу варіант № 2, запропонований судовим експертом [PERSON] для визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до висновку № 010\\2011 року судово-будівельної експертизи від 11.08.2011 року (а.с. 57-58), з урахуванням того, що відповідач не має іншого житла крім спірного будинку, та не має можливості виплатити грошову компенсацію, передбачену першим варіантом експертизи. Разом з тим, в частині позовних вимог, які стосуються зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачеві у підводі інженерних комунікацій до земельної ділянки, що їй виділяється, суд вважає необхідним відмовити, так як захисту підлягає лише порушене право і у теперішній час такі вимоги, на думку суду, є передчасними.

Outcome: partial