Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-01 00:00:00

01.04.2011 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказав, що рішенням Луганської міської Ради від 30.06.2006 року № 6/102 зі змінами до нього від 24.12.2008 року №46/32 [PERSON] в оренду була надана строком на 49 років земельна ділянка загальною площею 0.8424 га за адресою: м.Луганськ, 7-й Лутугінський проїзд, 4, під будівництво та розміщення будівель та споруд виробничої бази. Між Луганською міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди землі від 04.06.2010 року, державна реєстрація від 16.08.2010 року №041043000108. Відповідно до п. 8 Договору річна орендна плата встановлюється у розмірі земельного податку /річного/ у гривнях, збільшеного на коефіцієнт 2,5. Згідно п. 11 Договору річна орендна плата за земельну ділянку сплачується орендарем у грошові безготівковій формі рівними частками до 15 серпня та 15 листопада. У зв»язку з тим, що відповідач свої зобов»язання за договором оренди не виконував, за період з 16.08.2010 року по 31.12.2010 року у розмірі 14936,83 грн. Відповідно до п. 15 Договору за несвоєчасне внесення плати за землю з орендаря стягується пеня, за період з 16.11.2010 року по 28.02.2010 року було нараховано пеню у розмірі 408,93 грн. Просили стягнути з відповідача на користь Луганської міської Ради заборгованість з орендної плати за землю в сумі 14936,83 грн., пеню у розмірі 408,93 грн., а всього 15345,76 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав аналогічні позову пояснення. Відповідач у судове засідання не з”явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання , причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням думки представника позивача, який просив ухвалити рішення при заочному розгляді справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог прокурора м. Луганська у інтересах держави в особі Луганської міської Ради з наступних підстав. Згідно з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населенних пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів- відповідні органи виконавчої влади. Відповідно до ч.1 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об”єктом плати за землю є земельна ділянка, за яку, у разі надання її у оренду, згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України „ Про плату за землю”, справляється орендна плата, котру на підставі ст. 33 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні” стягують міські ради. Судом встановлено наступне. Згідно з рішенням Луганської міської Ради від 30.06.2006 року № 6/102 [PERSON] в оренду була надана строком на 49 років земельна ділянка загальною площею 0.8424 га за адресою: м. Луганськ, 7-й Лутугінський проїзд, 4, під будівництво та розміщення будівель та споруд виробничої бази. Рішенням Луганської міської Ради від 24.12.2008 року №46/32 / а. с. 15/ до рішення Луганської міської Ради від 30.06.2006 року № 6/102 було внесено зміни, згідно з якими [PERSON] передано земельну ділянку, площею 0,8424 га під розміщені споруди, будівництво та розміщення будівель та споруд виробничої бази, та площею 0,8089 на під розміщені споруди, будівництво та розміщення будівель та споруд виробничої бази. 04.06.2010 року між Луганською міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди землі, державна реєстрація від 16.08.2010 року №041043000108 / а. с. 5 –7/, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0.8424 га за адресою: м. Луганськ, 7-й Лутугінський проїзд, 4. Земельна ділянка загальною площею 0.8424 га за адресою: м. Луганськ, 7-й Лутугінський проїзд, 4, була передана в натурі відповідачеві / а. с. 9 –11/. Відповідно до п. 8 Договору річна орендна плата встановлюється у розмірі земельного податку / річного/ у гривнях, збільшеного на коефіцієнт 2,5. Згідно п. 11 Договору річна орендна плата за земельну ділянку сплачується орендарем у грошові безготівковій формі рівними частками до 15 серпня та 15 листопада. У зв»язку з тим, що відповідач свої зобов»язання за договором оренди не виконував, за період з 16.08.2010 року по 31.12.2010 року виникла заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 14936,83 грн., через що було нараховано пеню за період з 16.11.2010 року по 28.02.2010 року у розмірі 408,93 року / а. с. 4/. Відповідно до п. 15 Договору за несвоєчасне внесення плати за землю з орендаря стягується пеня. Згідно зі ст. 526 Цивільного Кодексу зобов”язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін у відповідності з договором. Відповідно до ст. 24 Закону України „ Про оренду землі” орендавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, у здійснення яких позивачем відповідачеві була надана на правах оренди земельна ділянка, за яку відповідач зобов”язаний був сплачувати орендну плату відповідно до умов договору, але порушив свої зобов”язання, чим спричинив виникнення заборгованості з орендної плати за землю у розмірі за період з 16.08.2010 року по 31.12.2010 року у розмірі 14936,83 грн., через що за період з 16.11.2010 року по 28.02.2010 року було нараховано пеню у розмірі 408,93 року. В добровільному порядку відповідач наявну заборгованість не погасив, тому суд вважає за доцільне стягнути її шляхом проголошення відповідного рішення. Що стосується судових витрат по справі, то, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved