Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Красноармійськвугілля» про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 24.11.2010 року по 18.03.2011 року, наказ про прийняття на роботу № 1322к від 23.11.2010 року. 09 грудня 2010 року о 08 годині 20 хвилин з ним стався нещасний випадок на виробництві пересуваючись до місця роботи, в районі ПК-99 він обходив вагон ВГ-2,5, який стояв на рельсовому шляху, посковзнувся на мокрій деревяній стойці, впав та вдарився головою об колесо вагонетки. В звязку з травмою йому встановлений діагноз закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню, удари, садно лобової області справа. З 24.12.2010 року по 09.01.2011 року він лікувався амбулаторно. З 10.01.2011 року по 20.01.2011 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Красноармійської ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ з розсіяною органічною симптоматикою, лівосторонньою пірамідальною недостатністю, ВСД по гіпертонічному типу, кризова течія, цефалгією, вестібулопатією, вираженим антено-невротичним сіндромом. По наслідкам травми складено Акт Н-5 розслідування нещасного випадку на виробніцтвіпо та Акт № 13 формі Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом затверджені 10.12.2010 року. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 18.03.2011 р. було встановлено 50% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності по трудовому каліцтву.Після проходження МСЕК продовжує лікування. Відповідно до висновків МСЕК йому протипоказано працю на в підземних умовах. В результаті виробничої травми відбулося ушкодження його здоровя, у звязку з чим йому нанесений моральний збиток, який виражається в наступному: через травму він змушений тривало лікуватися. З моменту нещасного випадку і до теперішнього часу живе з відчуттям сильного головного болю, болю в шийному відділі хребта, часто відчуває слабкість, підвищення артеріального тиску. Так як він ще молода людина, через постійний біль, лікування він змушений докладати багато зусиль для нормального існування. Через постійне лікування і перебування на лікарняному він не може матеріально забезпечувати себе на тому ж рівні, коли працював, що поставило його у скрутне матеріальне становище, оскільки досить велика частина коштів витрачається на відновлення здоровя. Він має родину дружину та двох неповнолітніх дітей 2009 та [INFO]. Дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Коли його травмувало, дружина була вагітна, а старшій доньки було трохи більше 1 року. Він тривалий час після травми хворів, лікувався і амбулаторно і стаціонарно. Дружина була вимушена піклуватися не тільки про дитину, але і про мене. Його це дуже пригнічувало. Усі ці фактори викликали в нього негативні емоції й переживання. Порушено його нормальні життєві звязки і йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, яке в свою чергу примусово змінено. Планував працювати, розраховував на високу заробітну плату, оскільки праця шахтаря оплачується на достатньому рівні, виховувати та утримувати своїх дітей, а після травми голови не працює, отримує 50% від заробітку, який мав до травми, а це вважає не можна назвати достатнім утриманням родини. Крім того він не може приділити дітям необхідної уваги через наслідки травми, оскільки в нього часто виявляється головний біль, запаморочення, бувають випадки, коли дитячий шум його дратує, від чого він також страждає. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 60000 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представника позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля» позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вирішення питання стосовно позовних вимог просить вирішити на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі з 24.11.2010 року по 18.03.2011 року перебував в трудових відносинах (а.с. 4-6). Під час виконання трудових обов'язків, в результаті нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоровя - діагноз закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню, удари, садно лобової області справа. (а.с. 7-8). В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 18.03.2011 р. було встановлено 50% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. (а.с. 9). Згідно виписки з історії хвороби, епікризів позивачу рекомендовано періодичний прийом препаратів та проходження періодичного лікування у медичних закладах (а.с. 10-29). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 60% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, повязані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоровя їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON],. заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 50%, позивач визнаний інвалідом 3 групи. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ДП «Красноармійськвугілля» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного Підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн., по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial