Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав, відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він як батько дитини ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та не приймає участі в її утриманні. В судовому засіданні позивачка та її представник свої позовні вимоги підтримали і підтвердили обставини викладені в позовній заяві і додатково пояснили, що відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, просили позов задовольнити. Представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради в залі судового засідання просила, щоб при вирішенні питання по суті були враховані права та інтереси дитини. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, в своїх письмових запереченнях та поясненнях вказав, що відповідач в силу постійного перебування за кордоном не може постійно піклуватися про дитину. матеріальну допомогу надає, але позивачка від даної допомоги відмовляється.Просили в позові відмовити. Згідно до висновку органу опіки і піклування Чернівецької міської ради від 26.05.2011 року №11-24-535 встановлено, що відповідач по справі [PERSON], не приймає участі в утриманні своєї дитини, не займається його вихованням, зовсім не турбується і не цікавиться її життям, здоров'ям, навчанням та майбутнім, не навідує дитину, не надає матеріальної допомоги. [PERSON] фактично без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. З метою соціального захисту інтересів неповнолітнього , позивач та служба у справах дітей вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Суд дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності вислухавши сторони по справі, висновок служби у справах дітей приходить до висновку, що позов не обгрунтованний і не підлягає задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач по справі ні в своєму поясненні ні в позовній заяві , та документів які він долучив до справи , належним чином не довів, що [PERSON] доцільно позбавляти батьківських прав. Так, відповідно до п.15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя і розцінюється як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками. Також встановлено, що з моменту народження дочки [PERSON], тобто з [INFO] року по 14.12.2007 року сторони з малолітньою дитиною проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство, підтримували подружні стосунки. Підстав вказувати, що протягом цього періоду відповідач дочкою не цікавився, її вихованням не займався, своїх батьківських обов'язків не виконував немає, позивачем на підтвердження цього доказів надано не було. В період часу з 14.12.2007 року по 05.03.2009 року відповідач перебував у закордонному відрядженні в складі спеціального миротворчого підрозділу МВС України в Косово (колишня республіка Югославія), а тому з поважних причин був обмежений у спілкуванні з дитиною та не мав можливості в повній мірі виконувати свої батьківські обов'язки. По приїзді з Косово, в травні 2009 року, шлюб між сторонами було розірвано, однак відповідач продовжував спілкуватись з дочкою. В липні 2009 року [PERSON] виїхав до Республіки Польщі, де проживає та працює до даного часу, що підтверджується штампом про перетинання кордону в закордонному паспорті, посвідкою про надання дозволу на проживання в Республіці Польщі та клопотання прокурора м. Гданськ Польща про надання послуг по перекладу процесуальних документів. Проживання відповідача за кордоном обмежує його можливості у спілкуванні з дитиною віч-на-віч, з цих підстав він позбавлений реальної можливості в повній мірі приймати участь у вихованні дитини, піклуватись про фізичний та духовний розвиток, її навчання, а тому відсутнє свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками та відсутня його вина у цьому. Згідно пояснень самої позивачки в залі судового засідання встановлено, що причинами звернення її до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки стало не ухилення його від виконання батьківських обов'язків, а відмова у виїзді дитини за кордон в супроводі матері та бажання чоловіка [PERSON] удочерити дитину, що не є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки. Згідно ст..164 СК України, встановлені відповідні підстави позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що ті підстави на які посилаються позивачі не є вагомими при позбавленні батьківських прав відповідача. Суд приходить до висновку, що в інтересах неповнолітньої дитини на даний час недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: dismissed