Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-12 00:00:00

12 серпня 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказував, що проживає в с. Логвин з 1988 року та має свідоцтво про право власності на житло, що знаходиться за адресою с. Логвин, вул. Шевченка, 123, Володарського району Київської області від 23 жовтня 2007 року. 18 квітня 2011 року позивач звернувся до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» з проханням відвести земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, яка знаходиться на території Логвиньскої сільської ради по вул. Шевченка, 123 Володарського району Київської області. 22 квітня 2011 року він отримав відмову на своє звернення від 18 квітня 2011 року, яку мотивовано тим, що дана земельна ділянка відноситься до земель державного лісового фонду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка відноситься до земель державного лісового фонду та знаходиться на території [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області за адресою с. Логвин, вул. Шевченка, 123, Володарського району Київської області розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Володарського району Київської області позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Представник відповідача Державного підприємства «Білоцерківського лісового господарства» позовні вимоги не визнав, та пояснив суду, що відповідно до розпорядження КМУ від 10.04.2008 року № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» із змінами : «З метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земель лісових ділянок Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Деркомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживання у цій сфері: зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду зі зміною цільового призначення». Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в с. Логвин з 1988 року та має свідоцтво про право власності на житло, що знаходиться за адресою с. Логвин, вул. Шевченка, 123, Володарського району Київської області від 23 жовтня 2007 року (а.с.7-9). 18 квітня 2011 року позивач звернувся до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» з проханням відвести земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, яка знаходиться на території Логвиньскої сільської ради по вул. Шевченка, 123 Володарського району Київської області. 22 квітня 2011 року він отримав відмову на своє звернення від 18 квітня 2011 року, яку мотивовано тим, що дана земельна ділянка відноситься до земель державного лісового фонду (а.с.6). Згідно пункту 18 підпунтку ґ) постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7, з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VІ. Ст. 377 ЦК України вказує, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. В силу вимог ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 гектара. Відповідно до письмових доказів позивач [PERSON] є власником будинку в с. Логвин по вул. Шевченка, 123 Володарського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.10.2007 року. Даний будинок приватизований згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно законодавства встановлені норми земельних ділянок, які громадяни можуть набути у власність безоплатно із земель державної або комунальної власності. Тому враховуючи вимоги ст. 377 ЦК України, ст. 120, 121 Земельного Кодексу України, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах законодавства. Із запереченнями представника відповідача Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» суд не може погодитись, з розпорядженням КМУ від 10.04.2008 року № 610, враховуючи, що ЦК України та ЗК України мають вищу юридичну силу, ніж розпорядження КМУ. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved