Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

\~Позивачі звернулись до суду з даним позовом. В судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, проте в позові зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд розглядати справу без їх участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Всі судові витрати беруть на себе. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що 02 січня 2002 року [PERSON], склала заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 2, відповідно до якого право на земельну частку (пай), що належить їй на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0081117, виданий Таращанською райдержадміністрацією, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право земельної частки (пай) за № 117, заповіла своїй дочці [PERSON]; сертифікат (пай) серія КВ № 0081116 заповіла своїм дітям: [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. 30.04.2009 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з приватизованої земельної ділянки площею 4,7202 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області, загальною вартістю 88972,80 грн, належної спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 279912, виданого Таращанською райдержадміністрацією Київської області 13 червня 2007 року, житлового будинку. Спадкоємцями за заповітом є позивачі. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Позивачі своєчасно звернулися до Таращанської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та отримали Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Проте у видачі їм Свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку було відмовлено, оскільки Заповіт не можна трактувати однозначно в звязку з тим, що заповідано земельну частку (пай) на підставі сертифіката Серії КВ № 0081117 та земельну частку (пай) на підставі сертифіката Серії КВ № 0081116, виданих Таращанською районною державною адміністрацією, а на даний час виданий [PERSON] на земельну ділянку в розмірі 4,7202 га для ведення особистого селянського господарства, в якому обєднано дві земельні частки (пай), належних спадкодавцю на підставі сертифіката Серії КВ № 0081117 та сертифіката Серії КВ № 0081116, і рекомендовано звернутися до суду. За своєю юридичною природою право на земельну частку (пай) є правом на частку землі із земель колишнього колективного чи сільськогосподарського підприємства. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У разі отримання державного акта сертифікат підлягає поверненню районній державній адміністрації, яка його видала. За життя спадкодавець [PERSON] встигла реалізувати своє право вимоги на відведення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) згідно Сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0081117 та серія КВ № 0081116 і отримала [PERSON] акт серія ЯБ № 279912 на право власності на земельну ділянку площею 4,7202 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області, в якому обєднано дві земельні частки (пай), належних спадкодавцю на підставі сертифіката Серії КВ № 0081117 та сертифіката Серії КВ № 0081116. Отже, заповідаючи позивачам по справі, своїм дітям, право на земельні частки (паї), спадкодавець дала розпорядження на випадок своєї смерті і щодо земельної ділянки, право на виділення яких в натурі (на місцевості) вона мала і на які в подальшому оформила [PERSON]. З наведеного вбачається, що позивачі, як спадкоємці [PERSON] мають право на отримання у спадщину земельної ділянки площею 4,7202 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області. Отже, складаючи свій заповіт, [PERSON] мала намір заповісти позивачам по справі, а саме своїм дітям - [PERSON], [PERSON], [PERSON], саме цю земельну ділянку розміром 4,7202 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області, загальною вартістю 88972,80 грн на яку вона при житті виготовила [PERSON] акт серія ЯБ № 279912. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Частиною 3 ст. 213 ЦК України передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять. Їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Тлумачення заповіту необхідно позивачам для отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчено 02.01.2002 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Таращанського району , зареєстрованого в реєстрі за № 2. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Судові витрати позивачі беруть на себе.

Outcome: approved