Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав у власність останньому 9000 грн. строком до 17 квітня 2010 року без нарахування відсотків. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 02.03.2010 року №1757. До цього часу відповідач не повернув йому отриманої суми грошей, уникає зустрічі з ним, а тому він змушений захищати своє порушене право в судовому порядку. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 9000 грн., а також судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не зявився. Від його представнику суду надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує і просить задовольнити, надала суду оригінал договору позики. Відповідач, повідомлений в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, до суду не зявився, заяви про відкладення розгляду справи суду не направив, а тому суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. В судовому засіданні 11.10.2011 року представник позивача [PERSON] позов підтримала на умовах, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що грошові кошти в [PERSON] не позичав, а договір підписав, так як останній погрожував йому притягненням до відповідальності. Так, в 2010 році він служив в м. Вінниці у внутрішніх військах МВС, зустрічався з дочкою [PERSON] Остання подарувала йому певні речі, оцінки яких він не знає. Далі вони розійшлися і [PERSON] за вимагав у нього повернення грошових коштів. Оскільки в нього грошей не було, вони поїхали до нотаріуса, де він підписав договір позики. Доказів цього представити суду не може. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 02 березня 2010 року в м. Вінниці між [PERSON] (Позикодавець) і [PERSON] (Позичальник) укладено договір позики, згідно з яким позикодавець передав у власність позичальнику 9000 грн. строком до 17 квітня 2010 року, без нарахування процентів. Згідно з умовами договору зазначена сума грошей отримана позичальником від позикодавця повністю до оформлення цього договору. Повернення грошей згідно з п. З Договору мало відбутися в с. Побережне Вінницького району та області, в день фактичного повернення грошей в повному обсязі, тобто 17 квітня 2010 року. Дострокове повернення позики припустиме. Цей договір, за домовленістю сторін, є борговим документом. При цьому сторони підтвердили, що в них відсутні обставини, які примусили їх укласти цей договір на невигідних умовах, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, договір відповідає реальній домовленості сторін, а також що цей правочин ніяким чином не порушує публічний порядок, його вчинення не є впливом помилки, обману, насильства або важких обставин (ст.. 228, 229, 230, 231, 233 ЦК України) - п. 10 Договору. Договір посвідчено [PERSON] Нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, підписано сторонами в присутності нотаріуса, їх особи встановлено, дієздатність перевірено. Договір зареєстрований в реєстрі за №1757. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Догові позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми (ст. 1047 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Наслідки порушення договору позичальником визначені ст. 1050 ЦК України, згідно з якою він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладено у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Посилання відповідача на те, що він був примушений до укладення даного договору суд відкидає як такі, що не підтверджені будь-якими доказами по справі, й спростовуються нотаріально посвідченим договором, добровільно ним підписаним. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позову про стягнення боргу за договором позики. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1010 грн., які є документально підтвердженими та складаються із: судового збору - 90 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи - 120 грн., та витрат на правову допомогу в сумі 800 грн. На підставі ст. 625, 1050, 1053 ЦК України,

Outcome: approved