Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

17.10.2011 року позивач звернувся з даним позовом до [PERSON] про визнання скасованим заповіту. В судовому засіданні відповідач [PERSON] замінена на належного відповідача [PERSON] В обґрунтування позову позивач посилається на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо - 03 грудня 2008 року склали заповіти, якими все своє майно заповіли його сину [PERSON] та [PERSON] У серпні 2011 року він звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових справ в інтересах свого сина, але йому було відмовлено в цьому, оскільки 17.06.2006 року [PERSON] та [PERSON] склали заповіт подружжя, яким заповідали належний їм будинок [PERSON], і даний заповіт подружжя належним чином не був скасований. Вважає заповіти [PERSON] та [PERSON] від 03.12.2008 року дійсними, оскільки вони складені з дотриманням вимог до форми заповіту та порядку його посвідчення. Заповіт подружжя від 17.06.2006 року має бути визнаний скасованим на підставі ст. 1254 ЦК України як заповіт, що був складений раніше. Просить позов задовольнити, визнати скасованим заповіт подружжя [PERSON] та [PERSON] від 17.06.2006 року та визнати дійсними заповіт [PERSON] від 03.12.2008 року та заповіт [PERSON] від 03.12.2008 року на користь [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки оспорюваний заповіт подружжя не був скасований у встановленому законом порядку. 3-я особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявився, заяви про участь у розгляді справи від [PERSON] не надходило. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне. [PERSON] 07 листопада 1967 року зареєстрував шлюб зі [PERSON], після реєстрації одруження подружжю присвоєно спільне прізвище Чайка, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ № 171135, виданого рай загсом м. Апостолове 01.11.1967 року. Згідно свідоцтва на право приватної власності на домоволодіння, виданого 02 квітня 2001 року виконкомом Апостолівської міської ради народних депутатів, домоволодіння, яке розташоване в м. Апостолове по пр. Олімпійський, 12, належить [PERSON] 17.06.2006 року подружжя [PERSON] та [PERSON] склали заповіт, яким набутий у період шлюбу будинок, розташований в м. Апостолове по пров. Олімпійський, 12, Дніпропетровської області, заповіли [PERSON] Вказаний заповіт подружжя посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1037. Зі змісту заповіту встановлено, що нотаріусом під час посвідчення заповіту подружжю [PERSON] та [PERSON] було розяснено зміст статей 1233-1235, 1241, 1243, 1254, 1257 та 1307 ЦК України, тобто подружжю [PERSON] та [PERSON] було розяснено порядок відмови від спільного заповіту. 03.12.2008 року [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь [PERSON] та [PERSON] Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2323. 03.12.2008 року [PERSON] склала заповіт на все своє майно на користь [PERSON] та [PERSON] Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2324. [PERSON] померла 09 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 367459, виданого 12.10.2010 року відділом РАЦС Апостолівського РУЮ; [PERSON] помер 18 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 38561, виданого 21.12.2010 року відділом РАЦС Апостолівського РУЮ. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що після смерті [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] 22.12.2010 року зареєстровано спадкову справу. З листа приватного нотаріуса [PERSON] від 10.08.2011 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від імені [PERSON], посвідченого 03.12.2008 року за реєстром № 2323, оскільки [PERSON] та [PERSON] складено заповіт подружжя щодо обєкта права спільної сумісної власності на користь [PERSON], при цьому відмова від заповіту подружжям [PERSON] та [PERSON] не була посвідчена в нотаріальному порядку. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку про відмову в позові з наступних підстав. Відповідно до ст. 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. В судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] 17.06.2006 року склали спільний заповіт щодо належного їм на праві спільної сумісної власності житлового будинку, розташованого в м. Апостолове по пров. Олімпійський, 12, Дніпропетровської області, на користь відповідача [PERSON] Порядок відмови від спільного заповіту подружжю було розяснено нотаріусом під час його посвідчення. За життя ні [PERSON], ні [PERSON] не відмовилися від спільного заповіту, оскільки відмова від спільного заповіту не була посвідчена у встановленому законом порядку, тому спільний заповіт подружжя [PERSON] та [PERSON] від 17.06.2006 року не може бути визнаний скасованим, в звязку з чим позов в даній частині задоволенню не підлягає. Посилання позивача на застосування положень ст. 203 ЦК України є необґрунтованим, оскільки відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування(п.16), загальні положення про правочини поширюються на заповіт тільки у разі, якщо у книзі шостій ЦК України (спадкове право) немає відповідного правила. Оскільки ч.3 ст. 1243 ЦК України встановлено порядок відмови від спільного заповіту подружжя, тому застосуванню підлягає саме вказана норма права, а не загальні положення про правочини. З цих же підстав не підлягають застосуванню положення ст.1254 ЦК України. Позовні вимоги щодо визнання дійсним заповіту [PERSON] від 03.12.2008 року та визнання дійсним заповіту [PERSON] від 03.12.2008 року задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ні ст. 16 ЦК України, ні положеннями книги шостої ЦК України (Спадкове право) не встановлено такого способу захисту цивільних прав як визнання дійсним заповіту, на підставі чого суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги не ґрунтуються на законі, в звязку з чим не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed