Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення часток в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], що становлять по 1/3 її частині. В обгрунтування своїх вимог зазначала, що на підставі договору дарування, посвідченого 30.06.2005 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та договору міни, посвідченого 20 травня 2002 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], їй, відповідачу та їхній померлій матері на праві спільної сумісної власності належить вищевказана квартира. 16 жовтня 2010 року мати [PERSON] померла. Позивач - [PERSON] та відповідач, її брат - [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини, однак оформити свідоцтво про право на спадщину не можуть через те, що така квартира знаходиться в спільній сумісній власності трьох осіб і частка кожного зокрема не визначена. В силу ч.2 ст.370 ЦК України, частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом чи рішенням суду. Оскільки будь- яких домовленостей чи судових рішень щодо часток в спільній сумісній власності не було, кожний із співвласників має право на 1/3 частину квартири. Просить визначити вид власності шляхом визначення часток на підставі ч.І ст.357 ЦК України. Позивач повністю підтримала вимоги заяви в суді, просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в даній справі, встановлені обставини та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, на підставі Договору дарування, посвідченого 30.06.2005 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий №2154) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «РМБТІ» р.№11204503 від 14.07.2005 року та договору міни, посвідченого 20.05.2002 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий №2297) та реєстраційного посвідчення Рівненське МЕТІ р.№ 130-39-36129 від 27.05.2002 року, що ціла приватна квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачці [PERSON], відповідачу [PERSON], та їх матері [PERSON], померлій 16 жовтня 2010 року в місті Рівне, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ГЮ №101217, Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 16.10.2010 року на актовий запис №1681 від 16.10.2010 року. Будь-яких змін в державну реєстрацію права спільної сумісної власності на дану квартиру не встановлено. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, за відсутності доказів про іншу домовленість між співвласниками, рішень судів чи законних підстав нерівності часток в спільній сумісній власності, суд прийшов до висновку, що частки вищенаведених співвласників в спільній сумісній власності є рівними і частка кожного із них складає по 1/3 частини квартири [ADDRESS]. За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними та наявними законні підстави для визначення належних співвласникам, в тому числі позивачці [PERSON], відповідачу [PERSON] та спадкодавцю [PERSON], по 1/3 частці вищевказаної квартири, що знаходилась в спільній сумісній власності, припинення спільної сумісної форми власності і визначення її як спільної часткової, відповідно до положень ч.2 ст.355, ст.356, ч.І ст.357 ЦК України. На підставі викладеного, ст. ст. 355, 356, 357, 368, 370 ЦК України,

Outcome: approved