Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-25 00:00:00

13 квітня 2011 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним. В обґрунтування вимог зазначив, що 11 січня 2008 року між [PERSON] (нині [PERSON]) Л.І. та ВАТ «Родовід Банк» був укладений договір іпотеки жилого будинку № 89/36 по вулиці Московській в місті Маріуполі. Іпотекодавцем у зазначеному договорі вказана [PERSON], як власниця предмету іпотеки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 листопада 2007 року. Позивач вважає даний договір недійсним, оскільки він був укладений неналежною особою, без відома та згоди власника, оскільки [PERSON] не є власником будинку. Дійсним власником будинку є він, [PERSON], його право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2002 року та зареєстроване у БТІ м. Маріуполя. З цих підстав просив визнати договір іпотеки недійсним, а також скасувати внесені відповідно до нього реєстраційні записи про заборону відчуження домоволодіння. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та за участю уповноваженого нею представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка діє за довіреністю, у судовому засіданні предявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача ПАТ «Родовід Банк» у судове засідання не зявився, просив слухання справи відкласти через знаходження у іншому судовому засіданні, не надавши при цьому жодних документів на підтвердження викладених обставин. Разом із тим, визнаючи не поважною неявку представника ПАТ «Родовід Банк», суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі пояснень інших учасників процесу та доказів, наявних серед матеріалів справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON] [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що на забезпечення виконання умов кредитного договору 11 січня 2008 року між іпотекодержателем Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», з одного боку, та іпотекодавцем [PERSON] (нині - [PERSON]) [PERSON], з іншого, було укладено договір іпотеки № Д098/СЖ-002/1.08.1, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] від 11.01.2008 року за реєстровим № 144, предметом якого є домоволодіння № 89/36 по вулиці Московській в місті Маріуполі, належне іпотекодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.11.2007 року. Крім того, при посвідченні зазначеного договору іпотеки приватним нотаріусом [PERSON] було накладено заборону відчуження предмету іпотеки - домоволодіння № 89/36 по вулиці Московській в місті Маріуполі, вчинену ним від 11.01.2008 року за реєстровим № 145. Разом із тим, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 02 лютого 2011 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2011 року, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою від 16.11.2007 року на імя [PERSON], а за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння № 89/36 по вулиці Московській в місті Маріуполі. Доведеними обставинами, викладеними в мотивувальній частині даного судового рішення, є те, що 21 лютого 2002 року на Олександрійській універсальній товарній біржі між продавцем [PERSON], з одного боку, та покупцем [PERSON], з іншого, було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння № 89/36 по вулиці Московській в місті Маріуполі. Право власності покупця [PERSON] на домоволодіння було зареєстроване у Маріупольському БТІ від 16.09.2004 року. Вищезазначені встановлені судом обставини за положеннями ст. 61 ЦПК України беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право за правом їх застави. Застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, зокрема, за умови, що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. В сенсі ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності у особи, яка вчиняє правочин. Згідно із ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом наведеної норми під поняттям «цивільна дієздатність» розуміється здатність фізичної особи своїми діями набувати для себе цивільних прав, здійснювати набуті цивільні права, створювати для себе цивільні обовязки, виконувати створені цивільні обовязки, нести відповідальність у разі невиконання створених для себе обовязків. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON], не маючи майнового права стосовно нерухомості домоволодіння № 89/36 по вулиці Московській в місті Маріуполі, вчинила спірний правочин за відсутності достатнього обсягу цивільної дієздатності, а отже в сенсі ст.ст. 203, 215 ЦК України даний правочин визнається судом недійсним. Разом із тим, визнаючи недійсним спірний договір іпотеки, суд скасовує вчинену на його підставі нотаріусом заборону щодо відчуження належної [PERSON] нерухомості домоволодіння № 89/36 по вулиці Московській в місті Маріуполі. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави у рівних частках судовий збір у розмірі 214,60 гривень. На підставі ст.ст. 30, 203, 215, 575, 583 ЦК України, ст. 5 ЗУ «Про іпотеку»,

Outcome: approved