Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

Наприкінці липня 2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що 03 вересня 2008 року між ВАТ «Старокиївський банк»та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено кредитний договір №16/МК-2008/05 про надання останній кредиту в розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38% на рік, з кінцевим терміном повернення 02.09.2009 року. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору 03.09.2008 року між ВАТ «Старокиївський банк» та [PERSON] був укладений договір поруки за яким відповідачі зобовязалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Позивач свої зобовязання згідно кредитного договору виконав повністю. Протягом дії кредитного договору відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 9982 грн. В звязку з тим, що відповідач [PERSON] не виконує свої зобовязання та не проводить виплати по кредитному договору, представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь, позивача заборгованість за кредитом на загальну суму 9982 грн. 21 коп. та судові витрати в сумі В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю. В своїй заяві до суду відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю та просила розглядати справу без її участі. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнав. вважає, що позовна заява безпідставна і не підлягає задоволенню з тих підстав, що до вимог про сплату неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність тривалістю в один рік. Позивачем нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків починаючи з 26.02.2009 року по день подачі позову до суду - 6.07.2011 року, що є неприпустимим. Оскільки позивач більш як три роки не вживав заходів для повернення заборгованості по кредитному договору, укладеного і ФОН [PERSON], не предявляв до поручителя жодних вимог, а тому вищевказаний договір поруки припинив свою дію. Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що обставини, викладені в позовній заяві відповідають дійсності та підтверджені документальними доказами: кредитним договором №16/МК-2008/05 від 03.09.2008 року, договором поруки від 03.09.2008 року, розрахунком заборгованості, вимогою про повернення заборгованості. Відповідно до умов договору про надання банківських послуг позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38 % на рік, з кінцевим терміном повернення 02.09.2009 року. Станом на 07.07.2011 року відповідач своїх зобовязань щодо сплати коштів не виконав, у звязку з чимв нього перед відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 9982 грн. 21 коп., з розрахунку: 4909 грн. 68 коп. - непогашена сума кредиту; 1145 грн. 12 коп. - несплачені відсотки; 126 грн. 71 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами; 2586 грн. 88 коп. - пеня за прострочення сплати основного боргу; 225 грн 98 коп. - штраф за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами: 987 грн. 84 коп.- штраф за прострочення сплати основного боргу, Відповідно до п 4.3 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором. Але відповідач на вимогу банку не реагує, ніяких дій по сплаті кредиту не виконує. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернуї позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, і згідно ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. В той же час суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] заборгованості за кредитним договором по наступним підставам. Як слідує з матеріалів справи співвідповідачка [PERSON] виступила поручителем за зобовязаннями відповідача згідно кредитного договору про надання кредиту, про що був укладений договір поруки від 03.09.2008 року, таким чином вони разом з відповідачем мають солідарну відповідальність невиконання кредитного договору. В той же час п. 7.3 договору поруки від 03.09.2008 року та ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Як слідує зі змісту позовної заяви, доданих до позову претензій та розрахунку заборгованості позичальника, починаючи з 27.10.2008 року відповідачкою [PERSON] постійно порушувався графік повернення кредиту та сплати відсотків. Починаючи з лютого 2009 року по червень 2009 року остання взагалі не здійснювала повернення тіла кредиту. Останній платіж нею було здійснено у грудні 2010 року. Судом також встановлено, що позивач починаючи з лютого 2009 року по даний час не звертався до поручителя з вимогою про виконання простроченого боржником зобовязання. Будь-яких доказів направлення банком вимоги до поручителя про необхідність сплати боргу та отримання цих вимог [PERSON] суду не надано. Таким чином, відповідно до п. 7.3 договору поруки, останній припинив свою дію ще у 2009 році. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача, як сторони, чиї позовні вимоги задоволено в: повному обсязі, з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 99 грн. 83 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі ст.ст. 526, 589, 590, ч. 4 ст. 559, 629 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-62, 107, 114, 118, 119, 120, 207 п.3, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: partial