Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-13 00:00:00

Прокурор Комунарського району м.Запоріжжя відповідно до ст.121 Конституції України, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру»звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, посилаючись на те, що прокуратурою району проведена перевірка щодо законності використання відповідачем земельної ділянки, площею 0,0040 га, що розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Снайперська,39. В ході перевірки виявленні порушення земельного законодавства з боку [PERSON], а саме використання зазначеної земельної ділянки без правоустановчих документів шляхом розташування металевого вагончику та будівельних матеріалів на землях житлової та громадської забудови. За порушення вимог земельного законодавства [PERSON] 23.09.2008 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. Оскільки зайняття відповідачем земельна ділянка належить до фонду земель міської ради, самовільне використання ним цієї ділянки зашкоджує соціально-економічним інтересам держави, так як перешкоджає реалізації політики держави у формуванні раціональної системи землеволодінь і землекористувань, проведенню загальнодержавної та регіональної програми охорони та використання. Враховуючи викладене, прокурор просить суд зобовязати [PERSON] звільнити самовільно зайняту нею вказану земельну ділянку та сплатити шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка відповідно до розрахунку Управління з контролю за використанням та охороною земель у Запорізькій області від 23.09.2008 року складає 413,87 гривень. В судовому засіданні прокурор підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON], повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилася і не повідомила суд про причини неявки, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнала повністю, посилаючись на те, що з грудня 2008 року вона не є власником зазначеної земельної ділянки, що підтверджується наданим нею договором дарування. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Прокурор не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, на вимогу прокуратури Комунарського району м.Запоріжжя, державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Запорізькій області 23.09.2008 року проведена перевірка додержання вимог земельного законодавства при використанні відповідачем земельної ділянки, площею 0,0040 га, із земель житлової та громадської забудови, що розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Снайперська,39, за результатами якої виявлено факт самовільного використання зазначеної земельної ділянки без правоустановчих документів (а.с.3-4). За порушення вимог земельного законодавства [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень (а.с.5-6). Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки від 23.09.2008 року, внаслідок неправомірних дій відповідача державі спричинено шкоду в сумі 413,87 гривень (а.с.7-8). Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. На підставі ст.13 Конституції України земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними обєктами права власності народу відповідно до закону. На підставі ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документи, що посвідчує право на неї, те державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст.211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок. Згідно зі ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст.121 Конституції України на прокуратуру покладено обовязок представництва інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно зі ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру»підставою представництва інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок противоправних дій (бездіяльності) фізичних чи юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або державою. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку, площею 0,0040 га, що розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Снайперська,39, чим завдала шкоду державі в сумі 413,87 гривень, що повністю підтверджується дослідженими судом доказами, тому позов прокурора підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, який був звільнений від сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду при подачі заяви, з відповідача повинні бути стягнуті на користь держави зазначені судові витрати.

Outcome: approved