Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] у 2008 році звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття нею спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по вуд.Обільна,87 у м.Одесі та автомобіля марки ГАЗ-24 після смерті батька [PERSON], померлого 1.09.1997 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 8.10.1998 року, виданого на ім.я матері [PERSON]; визнати недійсним заповіт, укладений матірю [PERSON] 23.08.1999 року, визнати недійсним договір дарування, укладений 31.10.2002 року між [PERSON] і [PERSON]; визнати за нею позивачкою- право власності на 3\\4 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Обільна,87 у м.Одесі та на легковий автомобіль марки ГАЗ-24. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] позов [PERSON] не визнала і заявила зустрічні вимоги про усунення перешкод у володінні і користуванні власністю шляхом знесення самочинної будівлі по вул.Обільна,87 у м.Одесі, визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників у будівлях і спорудах по вул.Обільна,87 у м.Одесі, відшкодувати з відповідачів [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10000 грн. [PERSON] з позовом [PERSON] не погодилась. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час слухання справи сповіщений. Представник Одеського міськвиконкому до суду не зявився, про час слухання справи сповіщений. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали по справі і встановив наступне: 1 вересня 1997 року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м. по вул.Обільна,87 у м.Одесі, грошові внески та автомобіль марки ГАЗ-24. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась дружина померлого [PERSON] і отримала свідоцтва про право на спадщину за законом (24.08.1998 року- на автомобіль, 8.10.1980 року на грошові внески та житловий будинок з надвірними спорудами). 23 березня 1999 року [PERSON] уклала заповіт, за умовами якого автомобіль марки ГАЗ-24 заповідала на користь [PERSON], житловий будинок з надвірними спорудами заповідала на користь [PERSON] і [PERSON] У заповіті [PERSON] зазначила, які приміщення у будинку та які господарські споруди переходять у спідок до [PERSON]В.( в літ.Априміщення 1-1,1-4,1-2,1-5, гараж літ.Б, літня кухня літ.В, сан блок літ.Д), а які до [PERSON] ( в літ.Априміщення 2-1,2-2,2-3). 31.10.2002 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір дарування, за ямовами якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла в дар 16\\25 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Обільна,87 у м.Одесі. Зазначена частина будинку складається з приміщень 1-1,1-2,1-4,1-5 та надвірних споруд гаражу, літньої кухні, сан блоку,огорож, мостіння. 28.04.2008 року [PERSON] померла. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась тільки [PERSON] [PERSON] вважає, що її право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] порушено з боку [PERSON], що вона позивачка- мала право на спадкування нарівні з матірю [PERSON], що у спадковому будинку вона позивачка проживала як на момент смерті батька так і після його смерті, тому вимагає встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька і визнати свідоцтво про право на спадщину на ім.я матері [PERSON] частково недійсним. [PERSON] також стверджує, що заповіт, укладений у 1999 році матірю і договір дарування від 31.10.2002 року порушують її право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м. по вул.Обільна,87 у м.Одесі, тому і вимагає їх визнати недійсними. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на 3\\4 частини житлового будинку літ.А(зазначає усі приміщення разом з самочинною прибудовою, крім приміщень 1-2,1-5) з усіма господарськими спорудами та автомобіль марки ГАЗ-24. [PERSON], не визнаючи позов [PERSON], пояснила, що за усною домовленістю між [PERSON] та її дочками [PERSON] та [PERSON], спадщину після смерті [PERSON] прийняла тільки [PERSON], яка у 1999 році уклала заповіт і таким чином поділила будинок і автомобіль між дочкою [PERSON] і онукою [PERSON] Оскільки між [PERSON] і [PERSON] склались не добрі стосунки, [PERSON] настояла на укладанні договору дарування, за яким передала їй відповідачці- в дар 16\\25 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Обільна,87 та автомобіль ГАЗ-24. З 2002 року вона [PERSON]- несе усі витрати по утриманню житлового будинку, сама [PERSON] у будинку не проживає. [PERSON] більше 10 років тому назад самочинно зробила двоповерхову прибудову до будинку, належним чином не ввела прибудову в експлуатацію. Газові прибори (лічильник) встановлені в прибудові з порушенням діючих Правил безпеки систем газопостачання в Україні, що стало причиною відключення усього будинку від газопостачання у 2008 році. З огляду на викладене [PERSON] вимагає зобовязати [PERSON] знести самочинну прибудову. [PERSON] створює умови, за якими спільне користування будинком є неможливим, тому [PERSON] просить суд визначити між нею і [PERSON] порядок користування земельною ділянкою площею 600 кв.м. по вул.Обільна у м.Одесі. Моральна шкода для позивачки то її переживання та незручності, які вона терпить у звязку з наявністю самочинної прибудови. [PERSON] оцінила моральну шкоду у розмір 10000 грн. На обґрунтування своїх вимог сторони посилались на такі докази: спадкову справу до майна [PERSON], що надана в копії Третьою нотаріальною конторою м.Одеси, технічні паспорти на будинковолодіння, свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON], заповіт від 23.03.1999 року, договір дарування від 31.10.2002 року, копію домової книги на будинковолодіння №87 по вул.Обільна у м.Одесі. При вищенаведених обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] і зустрічні позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, недоведеними і не обґрунтованими, тому не підлягають задоволенню. Так, [PERSON] вимагає встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька на майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами і автомобіль, а в позові і в своїх поясненнях визнає право на цю ж спадщину з боку матері [PERSON] і сестри [PERSON] Позивачка не визначилась, яку частку спадкового майна вона фактично прийняла після смерті батька, тому ні в позові ні в поясненнях [PERSON] не зазначила, в якій частині свідоцтво про право на спадщину на ім.я [PERSON] є недійсним, з її позивачки точки зору. Безперечних доказі фактичного прийняття спадщини після смерті батька у 1997 році [PERSON] суду не надала, а цей факт [PERSON] не визнає. До того ж, позивачка вимагає встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась у 1997 році, і посилається норми Цивільного Кодексу України,який діє з 1 січня 2004 року. Ні в позові ні в поясненнях [PERSON] (її представник) не зазначили правові підстави, з яких вони вважають недійсним договір дарування, укладений 31.10.2002 року між [PERSON] і [PERSON] Щодо права власності на 3\\4 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Обільна,87 у м.Одесі, то ці вимоги не підлягають задоволенню, тому як [PERSON] також не визначилась з яких правових підстав вона набула права власності на цю частину будинку : якщо в порядку спадкування, то чому зазначила самочинну прибудову; не визначилась вона спадкує майно після смерті батька, чи після смерті матері. Право на спадкування земельної ділянки у позивачки відсутнє, оскільки земельна ділянка у спадкодавців перебувала у користуванні, а не у власності. Зустрічні вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод в користуванні і володінні власністю шляхом знесення самочинної прибудови не містяться на вимогах закону: ч.7 ст..376 ЦК України передбачає право звернення до суду з позовом про знесення самочинної прибудови тільки у відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Щодо вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників у будівлях і спорудах, що розташовані на спірній земельній ділянці то ці вимоги є недоведеними: сторона не надала суду будь-яких доказів технічної можливості визначення такого порядку користування земельною ділянкою. Відшкодування моральної шкоди можливо відповідно до вимог Закону при наявності вини з боку особи, яка її завдала. У даному випадку відсутні докази вини [PERSON] в спричиненні моральної шкоди [PERSON]

Outcome: dismissed