Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільної з відповідачем неповнолітньої дитини до її повноліття, зазначивши на обґрунтування своїх вимог те, що з 2009 року вона проживала з відповідачем однією сімєю без офіційної реєстрації шлюбу та у них народилася спільна неповнолітня дитина донька Олександра, 15 березня 2011 року. З дня народження дитини відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, але з вересня 2011 року перестав надавати їй таку допомогу на утримання доньки, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач має постійну роботу та заробіток, вона просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, оскільки і відповідач як батько дитини повинен забезпечувати матеріальне утримання дитини, але він ухиляється від виконання свого обовязку, в звязку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів з відповідача в примусовому порядку за судовим рішенням. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, прохав стягнути з відповідача аліменти ну утримання малолітньої дитини в розмірі 1\\3 частини її прибутків щомісячно до повноліття дитини, оскільки дитина хворіє та потребує додаткових витрат на її лікування, а відповідач після припинення проживання однією сімєю позивачці матеріальну допомогу на утримання спільної дитини надає в незначному розмірі та не щомісячно. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.11), у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву (а.с.13), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити, в звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності позивачки, інтереси якої в судовому засіданні представляє представник на підставі нотаріально посвідченої довіреності, яка не містить будь-яких обмежень щодо повноважень представника сторони у справі(а.с.14). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини його прибутків щомісячно до повноліття дитини, оскільки на даний час він з позивачкою спільно не проживає, в звязку з чим дитина проживає з позивачкою, а він матеріальну допомогу на утримання дитини надає на прохання позивачки та у незначних розмірах. Дитина в майбутньому буде потребувати лікування в звязку з виявленими у неї захворюваннями. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - доньки Олександри, 15 березня 2011 року(а.с.5), яка народилась у позивачки в період проживання з відповідачем однією сімю без реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, а неповнолітня дитина згідно довідки виконкому Солонянської селищної ради Дніпропетровської області та актів обстеження за участю депутата селищної ради (а.с.3-4,17-18) проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач після припинення сімейних відносин не надає в добровільному порядку регулярно та в достатньому розмірі матеріальної допомоги на утримання дитини для забезпечення її життєдіяльності, тому з нього необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в примусовому порядку у розмірі 1\\4 частини від усіх його прибутків щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, а встановлений законом прожитковий мінімум для дитини такого віку становить з 01 жовтня 2011 року 853 гривні, а з 01 грудня 2011 року - 870 гривень. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою, має постійну роботу, де отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить близько 2500 гривень, позов визнав в розмірі 1\\4 частини своїх прибутків, стан здоров'я як дитини, так і платника аліментів. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин щодо матеріального стану та стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також розміру витрат позивачки на утримання дитини суду не надано. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial