Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Що позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11 листопада 1996 року він з відповідачами уклав договір позики на суму 12266 гривень, терміном до 11 квітня 1997 року. Для забезпечення повернення позики, в той самий день, був укладений договір застави квартири відповідачів, [ADDRESS]. 11 квітня 1997 року позика не була повернута і 20.05.1997 року державним нотаріусом був вчинений виконавчий напис. Взята позика все одно не поверталася і судовим виконавцем Калуського міського суду, були проведенні прилюдні торги, які не відбулися в зв'язку із відсутністю покупців, і квартира була передана йому, на яку 10.12.1998 року було оформлено право власності. В березні 2000 року, рішенням Калуського міського суду, дії виконавця по проведенню прилюдних торгів, були визнанні неправомірними. Рішенням суду від 19 липня 2002 року Калуський відділ державної виконавчої служби, було зобов'язано провести по даній квартирі, повторні прилюдні торги, усунувши попередні недоліки. Після тривалих судових слухань, по позовах сімї [PERSON], рішенням Калуського міськрайонного суду, від 29.12.2006 року, свідоцтво про право власності, видане на його прізвище, визнано недійсним. У міському відділі ДВС Калуського МРУЮ є виконавче провадження, про стягнення з відповідачів коштів в сумі 12513 гривень на його користь, по виконавчому напису нотаріуса від 20 травня 1997 року. Не зважаючи на те, що відповідачі мали повернути позику, ще 11 квітня 1997 року, гроші не були повернуті. В зв'язку з чим він звернувся до суду, про відшкодування матеріальних збитків пов'язаних з інфляцією та нарахуванням річних відсотків. Рішенням суду від 13 червня 2008 року, залишеним без змін ухвалами апеляційного та касаційного суду його позов був повністю задоволений. Однак і після набуття рішенням від 13 червня 2008 року, законної сили, відповідачі не повертали борг та продовжували порушувати взяті на себе грошові зобов'язання і як наслідок несуть за це відповідальність передбачену ст.625 ЦК України. Рішення суду від 13 червня 2008 року охоплювало період прострочки боржників від 11 квітня 1997 року до 01 квітня 2008 року. Прострочка боржників продовжувалася і в період з 01 квітня 2008 року по 01 жовтня 2009 року відповідачі продовжували завдавати йому матеріальну шкоду пов»язану з інфляцією та річними відсотками. Рішенням Калуського міськрайонного суду по справі № 1751 за 2009 рік залишеним без змін ухвалами як Апеляційного суду Івано-Франківської області так і Верховного Суду України, його позов був задоволений. Однак і в подальшому відповідачі по справі не повертати кошти та продовжували завдавати йому матеріальну шкоду за період з 01 жовтня 2009 року по 01 серпня 2011 року. Загальну суму боргу відповідачів станом на 01 жовтня 2009 року становила 58975,17 грн. Згідно офіційних даних Держкомстату України по індексу інфляції в період з 01 жовтня 2009 року по 01 серпня 2011 року за період з 01 жовтня 2009 року по 01 серпня 2011 року : 100,9 Х 101,1 X 100,9 X 109,1 X 101,0 X 100,9 X 101,4 X 101,3 X 100,8 X 100,4 X 100,3 =119,29 Таким чином проіндексована сума становить = 58975,17 грн. X 119,29 = 70 351 грн., а заподіяні матеріальні збитки повязані з інфляцією становлять 70 351 грн. - 58 975 грн. = 11 376 грн. Крім цього у відповідності до ч.2 ст 625 ЦК України, боржники (відповідачі) на вимогу зобов'язані сплати 3 (три) проценти річних від простроченої суми. Прострочена сума в розмірі 58 975,17 грн. за період з 11 березня 2009 року по 11 серпня 2011 року дорівнює 29 місяців (3 % річних становить - 0,25 в місяць 3 % : 12 міс. = 0,25 % Таким чином заподіяна шкода від не сплати 3 % річних становить : 58 975,17 х 7,25 (29 міс х 0,25) = 4275,69 грн. Таким чином матеріальна шкода в цілому завдана йому від інфляції за час прострочення з 01.04.2008 року по 01.06.2009 року та 3% річних від простроченої суми становить 11376 грн. + 4275,69 грн. = 15 651,69 грн. Крім відповідачів, позичальником та боржником по спільному зобов'язанню є і [PERSON], який помер 13.03.2007 року. Після його смерті, його мати [PERSON] 08 грудня 2010 року, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого вона успадкувала майно в розмірі 1/5 частини заставної квартири по вул. Пушкіна 13 Б 28, що в м.Калуш. В зв'язку із такими обставинами вона зобов'язана задовольнити його вимоги у розмірі, що відповідає частці [PERSON] у спадщині, а відповідно до свідоцтва про право на власність на житло від 02.09.1993 року, [PERSON] на праві приватної спільної (часткової власності) належала 1/5 частина квартири №28, по вулиці Пушкіна 13Б/28, що в м.Калуш. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи покинула зал судового засідання в наступне судове засідання не зявилася. Відповідачі [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Суд заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони між собою уклали договір позики від 07.11.1996 року, як встановлено рішенням Калуського міськрайонного суду від 13.06.2008 року. За яким вони позичили у [PERSON] 12266 грн. 07.11.1996 року між сторонами також був укладений договір застави, згідно якого заставодержатель надав заставодавцю кредит на суму 12266 грн. за договором позики, а заставодавець забезпечував кредит заставою належного йому на праві власності майна на суму 12266 грн., а саме чотирьохкімнатною квартирою №28 по вул. Пушкіна 13 „б" в м.Калуш. У зв"язку з неповерненням боргу Рішенням суду від 13 червня 2008 року, залишеним без змін ухвалами апеляційного та касаційного суду його позов про відшкодування шкоди був задоволений за період прострочки боржників від 11 квітня 1997 року до 01 квітня 2008 року. Прострочка боржників продовжувалася і в період з 01 квітня 2008 року по 01 жовтня 2009 року. Рішенням Калуського міськрайонного суду по справі № 1751 за 2009 рік залишеним без змін ухвалами як Апеляційного суду Івано-Франківської області так і Верховного Суду України позов був задоволений. В судовому засіданні з'ясовано, що на день слухання справи борг за договором позики не повернуто. Згідно офіційних даних Держкомстату України по індексу інфляції в період з 01 жовтня 2009 року по 01 серпня 2011 року загальний індекс інфляції становить: 100,9 Х 101,1 X 100,9 X 109,1 X 101,0 X 100,9 X 101,4 X 101,3 X 100,8 X 100,4 X 100,3 = 119,29 Таким чином проіндексована сума становить = 58975,17 грн. X 119,29 = 70 351 грн., А заподіяні матеріальні збитки повязані з інфляцією становлять 70 351 грн. - 58 975 грн. = 11 376 грн. У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні позивач просить стягнути з відповідачів 3% річних з простроченої суми в сумі 4275,69 грн. Суд вважає, що дана сума підлягає до задоволення з розрахунку наведеного в позовній заяві, а саме: прострочена сума в розмірі 58 975,17 грн. за період з 11 березня 2009 року по 11 серпня 2011 року дорівнює 29 місяців (3 % річних становить - 0,25 в місяць 3% : 12 міс = 0,25 %. Таким чином заподіяна шкода від не сплати 3 % річних становить : 58 975,17 х 7,25 (29 міс х 0,25) = 4275,69 грн. Таким чином індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми становить 15\~651,69 грн., які слід стягнути з відповідачів в користь позивача. Як вбачається з рішення Калуського міськрайонного суду від 13.06.2008 року судом встановлено, що із договору позики та виконавчого напису крім відповідачів позичальником та боржником по спільному зобов'язанню є і [PERSON]. Однак, в судовому засіданні встановлено, що він помер 13.03.2007 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], його мати [PERSON] 08 грудня 2010 року, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого вона успадкувала майно в розмірі 1/5 частини заставної квартири по вул.Пушкіна 13 Б 28, що в м.Калуш. Оскільки відповідачка [PERSON] успадкувала 1/5 частину спадкового майна то вона зобов"язана задовольнити вимоги кредитора у розмірі, що відповідає його частці у спадщині [PERSON] Згідно ст.173 ЦК України (в редакції 1963 року) кожен із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці з іншими, якщо інше не випливає із закону і не встановлено договором. По-скільки предметом зобов'язання є гроші як подільні, то суд вважає, що дані кошти підлягають стягненню у рівній частці. Таким чином суд дійшов висновку про задоволення позову та відшкодування позивачу матеріальної шкоди. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved