Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що згідно укладеного договору з відповідачем від 21.12.2005року, він отримав кредит у розмірі 5000грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної кредитної карти № 5457082904184699. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користуванння платіжною карткою. 17.12.2008року у розмірі 250грн та 18.12.2008року у розмірі 250грн ПАТ КБ "Приватбанк" в односторонньому порядку з його кредитної картки № 5457082904184699, були списані кошти з поміткою "штраф за позовом до суду". Відповідач дійсно у вересні 2008року, звертався до дружківського суду з заявою про видачу судового наказу, який був видано 03.12.2008року та скасовано ухвалою Дружківського міського суду 20.02.2009року. У липні 2009року йому стало відомо про списання з йлого рахунку коштів в сумі 500грн, та надіслано листа до відповідача про відсутність у договорі від 21.12.2005року умов, норм та законних підстав про застосування до нього штрафних санкцій. Замість відповіді банк 29.07.2009року зарахував на його кредитну картку гроші в сумі 500грн з поміткою "повернення штрафу". Вважає, що банк вчинив односторонній правочин, який може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленністю з цими особами. Просить суд визнати недійсним односторонній правочин, який здійснив Приватбанк, списавши з рахунку його картки гроші в сумі 500грн; зобов'язати Приватбанк вчинити певні дії по перерахунку відсотків, штрафів та пені, нарахованих на суму залишку заборгованості за кредитом, виходячи з недійсності наслідків правочину з 17.12.2008року по теперішній час. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, пояснив, що вважає незаконним списання з його рахунку штрафних санкцій 17-18 грудня 2008року в загальній сумі 500грн, оскільки умовами кредитного договору не передбачено нарахування йому штрафних санкцій. Вважає, що списавши кошти з рахунку, відповідач вчинив односторонній правочин. Оскільки вчинив це безпідставно, то правочин винен бути визнаний недійсним, а відповідача винен перерахувати йому відсотки, штрафи пені нараховані на суму залишку заборгованості за кредитом. Просить його позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги. Пояснила, що дійсно з рахунку кредитної карти відповідача було знято банком 17 та 18 грудня 2008р по 250грн кожного дня. На прикінці липня 2009року банк повернув позивачу 500грн, зарахувавши йому на рахунок таку суму. Дії банку щодо списання коштів не є одностороннім правочином. Тому їх не можна визнати недійсними. Крім того позивач помиляється, що йому були нараховані штрафи та пені. Банк не нараховував штрафних санкцій. Просить в позові відмовити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що між сторонами по справі 21.12.2005року було укладено кредитний договір, згідно якому позивач отримав у відповідача кредит у розмірі 5000грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць з розрахунку 360днів на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії кредитної картки №5457082904184699. Кредит був наданий у вигляді фінансового фіксованого кредитного ліміту на кредитну картку (а.с.4-6). Судом встановлено, що 17 та 18 грудня 2008року з карткового рахунку позивача відповідачем було знято по 250грн кожного дня , як штрафи за позовом до суду, а 29 липня 2009року позивачу повернуто відповідачем на картковий рахунок 500грн. (а.с. 14) Суд не може погодитися з позивачем, що дії відповідача щодо списання з його рахунку 500грн є одностороннім правочином, якиий винен бути визнаний недійсним. Згідно ст. 202 ЦК України правочин за змістом являє собою дії, спрямовані на досягнення цивільно-правових результатів, тобто набуття, зміну і припинення цивільних прав та обов'язків, на встановлення, зміну та припинення цивільно-правових відносин. За ознакою вказаної спрямованості правочини відрізняються від такого різновиду юридичних фактів, як юридичні вчинки. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленністю з цими особами. Правочини - це дії правомірні. Дія щодо списання коштів з рахунку позивача, не створює обов'язки для відповідача. Аналізуючи вказану норму ЦК , суд приходить до висновку, що дії відповідача, щодо списання коштів з кредитної картки позивача не створюють обов'язків для відповідача; це дії, які поняттям правочину не охоплюються, тому не можуть бути визнанні недійсними, як правочин. Вимогу щодо визнання таких дій неправомірними, позивач не ставить, не дивлячись на те, що суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснивши право позивачу щодо зміни предмету або підстави позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаєтьтся як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може погодитися зі ствердженнями позивача, що у період з 19 грудня 2008року по 29 липня 2009року відповідачем були нараховані позивачу штрафи, пені, відсотки, внаслідок зменшення суми залишку кредиту на 500грн. Із виписки по кредитному рахунку позивача, який наданий позивачем до суду, не вбачається, що із цього рахунку відбувалося списання коштів на погашення пені, або штрафних санкцій у період після 18 грудня 2008року по 30 квітня 2010року (а.с.14-15). Крім того, відповідачем наданий розрахунок нарахованих позивачу відсотків на суму залишку кредиту (а.с. 56-57 ), який суд вважає зробленим правильно. Із виписки вбачається, що за вказаний період позивачу було нараховано за користування кредитним лімітом відсотків на суму 334,29грн, із розрахунку вбачається, що у випадку врахування списаних 500грн, позивачу було б нараховано відсотків на суму 721,62грн. Аналізуючи такий розрахунок та виписку по кредитному рахунку позивача, суд приходить до висновку, що позивачу нараховувалися відсотки у розмірі 3% на місяць, відповідно до умов договору без урахування списаних 500грн. Позивач не надав суду доказів, які б спростували доводи відповідача, що списання спірної суми не вплинуло на стан його кредитного рахунку, і не завдало позивачу ніяких наслідків у виді пені та штрафу. Враховуючи викладене, суд вважає, що задоволені позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed