Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить стягнути з підприємства на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8556 грн. з 19.11.2010 року по 14.09.2011 року. Свої вимоги мотивує тим, що працювала у відповідача з 26.08.2010 року по 18.11.2010 року за сумісництвом на посаді менеджера, була звільнена 18.11.2010 року за ст.36 п.1 КЗпП України, розрахунок з нею проведений лише 15.09.2011 року, термін затримки розрахунку складає 300 днів, з розрахунку середньоденного заробітку 28,52 грн. сума середнього заробітку становить 8556 грн.. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням провести розрахунок, надсилала претензії, однак зарплату отримала лише 15.09.2011 року. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заперечення проти позову, вважає його безпідставним, несвоєчасний розрахунок з позивачкою пояснює наявністю фінансових проблем у підприємства, стверджує, що між ними була домовленість про виплату зарплати частинами, розрахунок проводився відповідно до фінансових можливостей підприємства. Позивачка не заперечила проти розгляду справу за відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачка перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 26.08.2010 року по день звільнення 18.11.2010 року , що стверджується наказами про прийняття та звільнення з роботи.(а.с.39,40) В день звільнення з нею не проведено повного розрахунку, заборгована зарплата в сумі 1988,79 грн. виплачувалася частинами з 22.03.2011 року по 15.09.2011 року.(а.с.37) Позивачкою заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, такі вимоги підлягають задоволенню на підставі ст. 117 КЗпП України, оскільки з вини відповідача їй не було виплачені належні до виплати суми в день звільнення, спір про їх розмір відсутній. Позивачка просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8556 грн. за 300 календарних днів із застосування середньоденного заробітку, який вирахуваний із сумарного заробітку за вересень жовтень 2010 року шляхом ділення на 61 календарний день, що суперечить чинному законодавству. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) зарплата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі(календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З пояснень позивачки вбачається, що вона працювала пятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, її заробіток за місяць становить 870 грн.. Проти даних обставин відповідач не заперечив. Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні з 19.11.2010 року про 14.09.2011 року включно становить 208 робочих днів. Середньоденний заробіток дорівнює 40,46 грн.( 870 грн.+870грн. : 43 р/дн.= 40,46 грн.) Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 8415,68 грн.(40,46 грн. х 208 р/дн.). Позивачка неодноразово зверталась до директора підприємства з вимогою про проведення повного розрахунку, про що свідчать її заяви та претензії.(а.с.12-16). Остаточний розрахунок проведений 15.09.2011 року. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду № 13 від 24.12.1999 року „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ст.233 КЗпП працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до п.25 розяснень вище зазначеної постанови Пленуму ВСУ при застосуванні ст.117 КЗпП перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Враховуючи ці положення, суд вважає, що позивачка не пропустила тримісячний строк звернення до суду з позовом, оскільки розрахунок з нею був проведений 15.09.2011 року, до суду вона звернулась 28.09.2011 року. За таких обставин, позовні вимоги є підставними, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Судовий збір в сумі 188,20 грн. відповідно до Закону „Про судовий збір підлягає стягненню в дохід держави на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial