Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Укрцукорінвест" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , в заяві стверджує, що працювала фельдшером на ТОВ «Укрцукорінвест» на Красносільському цукровому заводі. 23 вересня наказом № 166/1-к директора ТОВ «Укрцукорінвест» [PERSON], звільнена з посади у звязку з прогулом (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин з 23 вересня 2011 року за частиною 1 пункт 4 статті 40 КЗпП України. Наказ № 166/1-к директора ТОВ «Укрцукорінвест» [PERSON] про своє звільнення з роботи рахує незаконним, так як не скоювала прогулу і не порушувала трудового законодавства. На протязі трьох місяців, які передували її звільненню не виплачували заробітну плату. Будь-які звернення до адміністрації товариства не давали жодного результату і їм повідомляли, що адміністрація не може вирішити питання виплати заробітної плати, так як це відноситься до компетенції директора [PERSON], яка з січня 2011 року на території заводу не зявлялася. 22 вересня 2011 року їй, як і іншим працівникам заводу стало відомо про те, що [PERSON] на 11.00 годину має бути на нараді в Бершадській РДА куди її викликали у звязку з конфліктом, який виник щодо володінням цукровим заводом. У звязку з тим, що директор не зявлялася на території заводу, не здійснювала прийом працівників заводу, не приймала і не розглядала скарги, вона вимушена були звернутися з приводу невиплати заробітної плати до голови Бершадської РДА, коли там буде директор [PERSON] Біля 11 години (в 10 годин 45 хвилин), вона залишила територію заводу і разом з іншими працівниками поїхала в Бершадську РДА щоб звернутися до голови РДА та інших службових осіб райдержадміністрації з приводу невиплати нам заробітної плати та щоб нарешті зустрітися з директором [PERSON], яка, як вони надіялися, не зможе уникнути зустрічі з працівниками, яким на протязі тривалого часу не виплачується заробітна плата. В Бершадській РДА їх прийняв голова РДА [PERSON], при цьому була і директор ТОВ «Укрцукорінвест» [PERSON], яка на нараду запізнилася і прибула приблизно об 11 годині 20 хвилин. До 14.00 години вони всі були на робочих місцях. З врахуванням того, що на заводі згідно трудового розпорядку обідня перерва з 12 до 13 години, то вона ніякого прогулу більше трьох годин не скоювала. Тим більше, що залишала територію заводу з поважної причини, так як поїхала на прийом до голови Бершадської РДА у звязку з тривалою невиплатою заробітної плати через відсутність на заводі директора, тривалим порушенням наших трудових прав. Конституцією України, а саме статтею 43 гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя, має право на заробітну плату, право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом. Статтею 40 Конституції України також гарантовано, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Крім того, при звільнені її з роботи ТОВ «Укрцукорінвест» порушено порядок звільнення мене за частиною 1 пункту 4 статті 40 КЗпП України, так як це звільнення за порушення трудової дисципліни і таке звільнення має здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень. При звільнені мене з роботи ці правила дотримані не були. 23 вересня 2011 року її просто не допустили до роботи, не пропустили на територію заводу, а приблизно через тиждень ознайомили з наказом про звільнення. Протиправними діями відповідача щодо мого незаконного звільнення, відвертим та грубим порушенням моїх трудових прав, їй заподіяно значну моральну шкоду, яку вона оцінюю в 3000 гривень. Причинена моральна шкода полягає у втраті та порушенні її нормальних життєвих звязків, перенесених нею моральних стражданнях у звязку з незаконним звільненням, протиправного позбавлення її заробітку, позбавлення можливості утримувати себе та свою сімю. Відверто протиправне рішення ТОВ «Укрцукорінвест» , яке було ініційоване директором товариства, змусило її звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду. Статтею 237-1 КЗпПУ передбачено, що у разі, якщо порушення власником або уповноваженим ним органом трудових прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то в такому випадку власник або уповноважений ним орган зобовязаний відшкодувати причинену моральну шкоду. Викладені нею обставини підтверджуються наказом № 166/1-к від 23.09.2011 року. В судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги і просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що звільнення проведено законно, просить в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. 23 вересня наказом № 166/1-к директора ТОВ «Укрцукорінвест» позивач [PERSON], звільнена з посади у звязку з прогулом (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин з 23 вересня 2011 року за частиною 1 пункт 4 статті 40 КЗпП України. Згідно акту про відсутність працівників на роботі від 22 вересня 2011 року складеного ТОВ «Укрцукорінвест» [PERSON] була відсутня на роботі в період з 09.45 до 13.40 год., що з врахуванням обідньої перерви (з 12.00 до 13.00 год.) складає 02.55 год., тобто позивач була відсутня на роботі менше трьох годин протягом робочого дня, що свідчить про неправомірність наказу №166/1-к. Крім того, згідно протоколу №5 засідання профспілкового комітету від 15 лютого 2012 року згода первинної профспілкової організації ТОВ «Укрцукорінвест» Красносільський цукровий завод на звільнення [PERSON] відсутня. Відповідачем не надано суду будь-якого іншого протоколу засідання профкому з приводу розгляду питання про дачу згоди на звільнення [PERSON], тому суд оцінює критично і не приймає до уваги відповідь на подання голови профкому за вих. №2 від 23.09.2011 року (а.с. 14). Оскільки відповідачем при звільненні було грубо порушено вимоги трудового законодавства, тому суд рахує, що позовні вимоги [PERSON] про заподіяння їй моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 1000 грн. Згідно ст. 235 ч. 2 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно заяви позивача та матеріалів справи вимушений прогул [PERSON] складає п»ять, середній заробіток становить 978,18 грн., тому на час звернення з позовом заборгованість за час вимушеного прогулу становить 4890,9 грн. З наведеного, оскільки відповідачем було грубо порушено вимоги трудового законодавства при звільненні [PERSON], так як позивач не допустила прогулу, що підтверджує і сам відповідач, згода профкому на звільнення відсутня, тому суд рахує, що позов [PERSON] є законним, обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді, оскільки позивач від його сплати звільнений. Згідно з вимогами ст. 367 ч.1 п. 2, 4 ЦПК України рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: partial