overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі до вересня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину –сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо, на утримання дитини матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проте не заперечувала, що відповідач оплачує навчання сина. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що синові матеріально допомагає щомісяця в добровільному порядку, дає гроші на навчання, одяг, розваги тощо, за минулий рік загалом надав допомоги приблизно на 32000 грн., тому не бачить підстав для стягнення з нього аліментів. Крім того, він працює підприємцем та у сьогоденній важкій економічній ситуації має невеликий чистий прибуток. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не підтримав, пояснив, що батько дійсно допомагає йому матеріально, дає гроші на навчання, одяг, власні потреби тощо, і цих коштів йому вистачає на життя. 5 днів на тиждень він мешкає у казармі у м.Донецьку, де навчається й повністю знаходиться на державному забезпеченні, до матері приїжджає лише на вихідні. Тому вважає, що батьки порівну утримують його матеріально. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії I-НО №347285 сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки ЖКП «Житло «Центр»від 28.11.2011 р. син проживає разом з матір’ю. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання сина, оплачує навчання, купує одяг тощо. Окрім того, той факт, що батько матеріально його підтримує і цієї матеріальної допомоги йому достатньо, підтверджує і сам [PERSON] Самою ж позивачкою не надано суду доказів того, що відповідач отримує великій дохід, а тому отримана від нього допомога є неспівмірною з ним. Отже суд приходить до висновку, що відповідач не ухиляється від своїх обов’язків утримувати неповнолітню дитину, а тому права позивачки не порушувалися. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на частину квартири [ADDRESS]. В позовної заяві вказала, що її матери [PERSON], померлої 22.02.2011 року належала частина вказаної квартири, за життя нею складено заповіт, відповідно до якого, все належне майно вона заповідала їй. Після смерті матері вона спадщину фактично прийняла, в нотаріальну контору із заявою про відмову у прийнятті спадщини не зверталася. Окрім неї спадкоємцем згідно за законом є відповідач, якому на підставі рішення суду належить 1/2 частина вказаної квартири. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкоємства на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов визнав, вказав, що йому на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29.12.2010 року належить Ѕ частина вказаної квартири, проти визнання права власності на 1/2 частину квартири за його дочкою [PERSON] не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з наступних підстав : Згідно вимогам ст. 1268 ЦК України, спадкоємець по заповіту або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, що постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважає таким, що прийняв спадщину , якщо він протягом строку , встановленого для прийняття спадщини / шести місяців з дня відкриття спадщини / не заявив про відмову від ній. Суду представлено свідоцтво про смерть, з якого убачається, що [PERSON] померла 22.02.2011 року. Згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29.12.2010 року [PERSON] і [PERSON] належить по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. Є заповіт [PERSON] від 14.10.2010 року, відповідно до якого, все своє майно, у тому числі і вказану частку в квартирі [ADDRESS], вона заповідала своїй дочці [PERSON] Зважаючи на той факт, що [PERSON] користується квартирою № 40 буд. № 29 по вул. Казанцева, спадщину фактично, після смерті матери [PERSON] прийняла, враховуючи думку відповідача, що є спадкоємцем першої черги та не заперечував проти задоволення заявлених вимог, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, зазначаючи, що вона в період з 2000 року по 2005 рік проживала у цивільному шлюбі з [PERSON], який згідно свідоцтва про народження є батьком її дочки [PERSON], [INFO]. В 2005 році шлюбів відносини з [PERSON] були припиненні і він виїхав за межі України у невідому напрямку. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно їй для виїзду дитини за кордон, оскільки для перетинання державного кордону необхідна письмова згода останнього, засвідчена нотаріусом, а також для отримання допомоги на утримання дитини. На підставі ст. 43 ЦК України просила винести рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги з підстав, викладених в заяві, просила їх задовольнити. Заінтересована особа Широкінська сільська рада Новоазовського району Донецької області (далі Широкінська сільрада) в судове засідання надала заяву (а.с. 30), в якій просять розглянути справу у відсутність їх представника та прийняти рішення за законом. Представник прокуратури Новоазовського району Донецької області помічник прокурора Сулейманов О. Г. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] Суд, з’ясувавши думку зацікавленої особи, викладену нею у письмовій формі, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, і проаналізувавши їх в сукупності, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що проживають по сусідству з заявницею [PERSON], тому їм відомо, що до 2005 року разом з останньою у цивільному шлюбі проживав [PERSON] В 2005 році [PERSON] покинув родину і поїхав у невідомо напрямку, з тих пір про нього нічого не відомо. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.7) вбачається, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є заявниця та [PERSON]. З довідки Широкінської сільрада № 570 від 29.08.2011 року (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] та проживав з нею за адресою: Донецька область, Новоазовський район, с. Широкіне, вул. Степна, буд. 6, а з 2005 року виїхав у невідомому напрямку. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому біли одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць –перше січня наступного року. На підставі добутих у судовому засіданні доказів та вищезазначених норм законодавства, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що з 2005 року [PERSON] відсутній в місці свого постійного проживання, відтоді ніяких відомостей про місце перебування останнього нема, тому [PERSON] може бути визнаний безвісно відсутнім з 1 січня 2006 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач була студенткою Горлівського державного педагогічного інституту іноземних мов. Рішенням вченої ради вищого навчального закладу та за потреб відповідача між сторонами укладено 13 лютого 2001 р., 1 вересня 2001 р., 1 вересня 2002 р. угоди про навчання студента, згідно з якими відповідачу надані суми на його навчання у загальному розмірі 2500 грн. Відповідно умов вказаного договору відповідач, зобов’язалась повернути одержані суми починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання, однак термін навчання у відповідача скінчився, встановлені сплати відповідач не проводить, в зв’язку з чим виникла заборгованість у сумі 3750 грн. 73 коп. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 171 грн. з яких 51 грн. судовий збір та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу. В судовому засіданні представник позивача в судове засідання не з’явився, надав листа в якому позовні вимоги підтримав наполягає на задоволенні позову. В судове засідання відповідач не з’явився, будучи належним чином повідомлений про день слухання справи. Згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наказом від 5 серпня 1998 р. відповідач [PERSON] була зарахована на 1 курс Горлівського державного педагогічного інституту іноземних мов. Рішенням вченої ради вищого навчального закладу та за потреб відповідача між сторонами укладено 13 лютого 2001 р., 1 вересня 2001 р., 1 вересня 2002 р. угоди про навчання студента, згідно з якими відповідачу надані суми на його навчання у розмірі 2500 грн. (а.с. 18) Згідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач порушив зобов’язання за договорами термін навчання останньої скінчився, однак остання починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання встановлені сплати відповідач не проводить, в зв’язку з чим виникла заборгованість у сумі 3750 грн. 73 коп., яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Згідно із ст. 79, 88 ЦПК України, ст. 3 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про державне мито»з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 51 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

30.01.2012 року позивачка [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (вперше), в якому вказала, що 01 жовтня 1988 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Петрівській сільській Раді Глобинського району Полтавської області. Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними припинились. Майновий спір між сторонами на даний час відсутній. З 10 січня 2011 року вони проживають окремо, що суперечить інтересам позивачки та їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб [PERSON] прохає розірвати. Після розірвання шлюбу позивачка прохає залишити прізвище «Михно». Заявою до суду позивачка [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнає повністю. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюб, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01.10.1988 року, зареєстрований у Петрівській сільській Раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 9. Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір’ю. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та їх малолітньої дитини, шлюб між позивачкою та відповідачем існує формально, сторони поновлювати шлюбні відносини не бажають. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому понесені позивачем судові витрати потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

Позивач вимоги викладені в позовній заяві про розірвання шлюбу підтримав. Суду пояснив, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 08 лютого 2002 року, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 115. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей –[PERSON] та [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. З жовтня 2011 року вони проживають в різних кімнатах, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, тому він вважає, що шлюб існує лише формально, його збереження неможливе. Крмі того, він має стосунки з іншою жінкою, яка народила від нього дитину. Просить суд шлюб розірвати. В позовній заяві також заявляв позовну вимогу про залишення відповідачеві дітей на утримання та виховання. Подав суду заяву, в якій просив дану позовну вимогу залишити без розгляду. Заява судом прийнята, про що винесено відповідну ухвалу. Відповідач позовну вимогу про розірвання шлюбу не визнала, оскільки позивач не забезпечив її житлом. Підтвердила, що з жовтня 2011 року вона з позивачем проживає в різних кімнатах, не веде спільного господарства та не підтримує шлюбних стосунків. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 08 лютого 2002 року, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 115, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ГЮ №047766 (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей (а.с.3,4). Спільне життя у сторін не склалося. З осені 2011 року сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Судом надавався сторонам строк для примирення терміном два місяці, однак враховуючи пояснення позивача, його твердження про те, що примирення між ним та відповідачем неможливе, відсутність будь-яких шлюбних відносин між ними, окреме ведення господарвства, що також підтвердила в судовому засіданні відповідачка, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, сім»я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 94,10 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

У грудні 2011 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 25.12.1993 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 25.12.1993 року, серія [NUMBER] актовий запис № 1564, відділом запису актів громадянського стану Шевченківської районної державної адміністрації м. Києва (а.с. 6), від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 06.07.1994 року, серія [NUMBER], актовий запис № 655, відділом запису актів громадянського стану Шевченківської районної державної адміністрації м. Києва (а.с. 7). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, викладені в заяві, з тих же підстав та просила їх задовольнити. Пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, також пояснила, що шлюб існує лише формально, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач позов визнав повністю, проти розірвання шлюб не заперечував та, в свою чергу, підтвердив відсутність шлюбних стосунків з позивачем. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, у попередньому судовому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 20.11.1986 року відділом РАЦС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 493. З відповідачкою припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Крім того, фактично не проживають як сімя близько 10 років. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відомі. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.11.1986 року відділом РАЦС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 493, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 2). За поясненням позивача не проживають як сімя близько 10 років, спільного господарства не ведуть, на примирення позивач не згоден. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

23.12.2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 1195 грн. 90 коп. та судові витрати у розмірі 188 грн. 20 коп.. У судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву у якій просить розглядати справу без його представника, позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, заяв про розгляд справи у його відсутності не надійшло. Позивач у своїй заяві також не заперечував щодо проведення судового засідання без участі відповідача з постановленням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, встановив наступне. 22.07.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 001-05070220207 (а.с. 5-6) (далі Кредитний договір), згідно якого позивач зобовязаний надати відповідачу кредитні кошти на придбання майна у розмірі 974 грн. 00 коп. також на оплату надання самого кредиту 97 грн. 40 коп., разом на суму 1071 грн. 40 коп.. Строк кредиту до 21.02.2008 року. У свою чергу відповідач [PERSON] згідно даного договору прийняв на себе зобовязання сплачувати кредитні кошти та відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 10% річних та за ведення кредитної справи по 2,99% до 22 числа кожного місяця. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором належним чином, відповідач [PERSON] кредитні кошти в сумі 974 грн. 00 коп. отримав, про що свідчить меморіальний ордер № 5311880 (а.с. 9), який засвідчує, що кошти перераховані до ТОВ «Алло». Однак, в порушення вимог Кредитного договору [PERSON] неналежно виконав свої зобовязання по ньому, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Як вже було зазначено, у встановлений договором та законом термін, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, заходів направлених на погашення кредиту не приймав. Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Отже, заявлені Банком вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також наявні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved