Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

02.09.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про внесення записів про трудовий стаж до трудової книжки. В судовому засіданні позивач підтримав та уточнив свої позовні вимоги, просив зобовязати УДАІ УМВС України в Миколаївській області внести до трудової книжки відповідні записи про трудовий стаж та безперервну роботу в Первомайському МРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області в період з 19.10.1999 по 14.07.2003 роки, а саме: на посаді оператора-паспортиста з 19.10.1999 по 31.12.2001 за трудовими угодами від 01.10.1999, від 01.11.1999, від 01.12.1999, 01.01.2000, від 01.02.2000, від 01.03.2000, від 01.04.2000, 02.01.2001, від 02.04.2001 років; на посаді оператора з надання платних послуг з 02.01.2000 по 31.12.2002 року за трудовою угодою від 02.01.2002 року; на посаді оператора-паспортиста з надання платних послуг з 01.01.2003 по 14.07.2003 року згідно трудового договору від 01.01.2003 року. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він працював в Первомайському МРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області на різних посадах з 19.10.1999 року по 10.06.2011 року, однак відповідач відмовився вносити записи про його роботу з 19.10.1999 року по 14.07.2003 року в трудову книжку, посилаючись на те, що позивач працював в цей період на підставі цивільно-правових договорів, які були укладені з керівництвом Первомайського відділення РЕР УДАІ, а не на підставі трудових договорів. Не погоджуючись з такими висновками відповідача позивач був вимушений звернутись до суду із даним позовом. Представник УДАІ УМВС України в Миколаївській області в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню як визнаний відповідачем та такий що не суперечить вимогам закону. Так в судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно працював в Первомайському МРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області на різних посадах з 19.10.1999 року по 10.06.2011 року, і був звільнений 10.06.2011 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін). При цьому позивач працював на посаді оператора-паспортиста з 19.10.1999 по 31.12.2001 за трудовими угодами від 01.10.1999, від 01.11.1999, від 01.12.1999, 01.01.2000, від 01.02.2000, від 01.03.2000, від 01.04.2000, 02.01.2001, від 02.04.2001 років; на посаді оператора з надання платних послуг з 02.01.2000 по 31.12.2002 року за трудовою угодою від 02.01.2002 року; на посаді оператора-паспортиста з надання платних послуг з 01.01.2003 по 14.07.2003 року згідно трудового договору від 01.01.2003 року. Таке вбачається з доданих до матеріалів справи копій трудових договорів. Попередній висновок відповідача, зроблений в листі від 13.07.2011 року № 9/Д-37, Д-39, про те, що вказані договори носили характер цивільно-правових угод спростовуються поясненнями як позивача, так і відповідача, який підтвердив, що в дійсності [PERSON] фактично перебував в трудових відносинах з роботодавцем Первомайським відділенням РЕР УДАІ, яке на той час було юридичною особою, щомісячно отримував заробітну плату та дотримувався правил внутрішнього трудового розпорядку в установі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. ст. 47 та ч. 4 ст. 48 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку до якої заносяться відомості про роботу. З урахуванням наведеного слід задовольнити позов зобовязавши відповідача внести відповідні записи до трудової книжки. Необхідно також стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в порядку передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved