Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-03 00:00:00

У січні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,9146 гектарів, розташованої на території Гусарівської сільської ради Барвінківському районі Харківської області ( державний акт серія Р1 №707626), зобовязати Управління Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області вчинити дії щодо реєстрації земельної ділянки на його імя, та стягнути з відповідача 810 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків та 70000 грн. компенсації моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 12 травня 2009 року померла його мати [PERSON], якій, відповідно до Державного акту (серія Р1 №707626) належала земельна ділянка площею 3,9146 гектарів , розташована на території Гусарівської сільської ради Барвінківському районі Харківської області. 12 жовтня 2010 року державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадшину за законом на зазначену земельну ділянку. До свідоцтва був долучений вищезгаданий Державний акт (серія Р1 №707626) з відміткою нотаріуса про перехід права власності. Через деякий час він звернувся до Управління Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області з проханням провести державну реєстрацію земельної ділянки на його імя , але йому в цьому було безпідставно відмовлено, посилаючись на необхідність надання документації із землеустрою з обмінним файлом 1№4. Вказуючи на порушення з боку відповідача його прав, а також на положення ст.125 Земельного кодексу України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, просив позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, та пояснив суду, що уся технічна документація, яка необхідна для державної реєстрації земельної ділянки виготовлена під час її приватизації ще у 2001 році, він не зобов'язаний замовляти додатково будь-яку іншу технічну документацію, оскільки це. на його думку, є обов'язком відповідача. Представник відповідача позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог та пояснила, що державна реєстрація земельної ділянки відбувається на підставі технічної документації із землеустрою, в тому числі при наявності кадастрового номеру земельної ділянки. Позивачем не надано необхідної документації, у звязку з чим неможливо внести відомості про земельну ділянку до бази даних автоматизованої системи державного земельного кадастру. Крім того, землевпорядні роботи проводить суб'єкт господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з проведення таких робіт. Замовником таких робіт має виступати власник земельної ділянки, у даному випадку - позивач. Оскільки відповідач не має ліцензію на проведення геодезичних робіт, він не має право складати технічну документацію, без якої неможливо присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, яка належить позивачу. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши всі матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Матеріали справи свідчать про те, що 12 травня 2009 року померла [PERSON] Останній, відповідно до Державного акту (серія Р1 №707626) належала земельна ділянка площею 3,9146 гектарів , розташована на території Гусарівської сільської ради Барвінківському районі Харківської області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 жовтня 2010 року Барвінкіською державою нотаріальною конторою, спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON], позивач по справі. (а.с.12) З копії Державного акту (серія Р1 №707626) убачається, що право власності на земельну ділянку відповідно до зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом перейшло до [PERSON], про що свідчить запис нотаріуса.(а.с.11) Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Норми ст. 22 Конституції України встановлюють, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Статтею 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що державна реєстрація проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до вимог ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, в тому числі, свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадкувідчуженняземельноїділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень,роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майноїх обмежень, робить відмітку прореєстраціюправназемельнуділянку напідставі документа про ї відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень документи, не передбачені цією статтею. Згідно Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2009 р. ( з подальшими змінами від 26 серпня 2009 та 01 серпня 2011 року.) відмітка про перехід права власності на земельну ділянку здійснюється на сторінках державного акта, де знаходиться план зовнішніх меж земельної ділянки, план меж земельної ділянки, починаючи з верхнього лівого кута зверху вниз, зліва направо. Нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земельної ділянки, видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а також вилучення державного акта у передбачених законом випадках із своїх справ за наявності витягу з Поземельної книги проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності на земельну ділянку. Територіальний орган Держкомзему за місцем знаходження земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня подання до нього документа про перехід права власності на земельну ділянку проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності. Власник земельної ділянки подає для здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку такі документи: а) державний акт з відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку; б) цивільно-правовий договір про відчуження земельної ділянки у разі набуття права власності на земельну ділянку за таким договором або свідоцтво про право на спадщину. Забороняється вимагати для здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку документи, не передбачені цим пунктом. З огляду на зміст зазначених положень, суд вважає, що позивачем відповідачу надані всі необхідні документи для здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, а тому відмову відповідача у здійсненні такої відмітки слід вважати протизаконною, такою що суперечить вимогам ст.126 Земельного кодексу України, та Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2009 р. Враховуючи зазначене позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно п. гч.1 ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. При судовому розгляді встановлено, що позивач, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,9146 гектарів, розташовану на території Гусарівської сільської ради, а також Державний акт (серія Р1 №707626) з відміткою нотаріуса про перехід права власності , набув право власності на зазначену земельну ділянку, а тому його позовні вимоги в частині визнання за ним право власності на цю земельну ділянку не ґрунтуються на вимогах Закону, а тому задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню також позовні вимоги позивача про стягнення з Управління Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області 810 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, та 70000 грн. компенсації моральної шкоди , так як позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували в цій частині позовні вимоги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial