Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідачки [PERSON] про скасування заборгованості по аліментах на утримання дитини в розмірі 13900 грн. Позов мотивував тим, що вказана заборгованість по аліментам виникла не з його вини, а внаслідок тривалого судового розгляду цивільної справи. Крім того, на даний час у нього значно погіршився матеріальний стан, оскільки він звільнений з роботи за станом здоровя, а також змінився його сімейний стан, так як він створив нову сімю, 04.11.2010 року у нього народилась донька, а дружина перебуває у декретній вілпустці. Просив скасувати заборгованість по сплаті аліментів в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання на 17.10.2011 року позивач не зявився, подавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити з підстав, зазначених нею у письмових запереченнях на позов. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільних справ №2-1717/2010 та №2-483/2011, а також письмові докази по даній цивільній справі, вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 13.02.2008 року, про що Відділом РАЦС Чернівецького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за №115 (а.с.5 ц/с №2-1717/2010). Під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбу, у них 29.10.1996 року народився син [PERSON] (а.с.6 ц/с №2-1717/2010). Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.06.2010 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня предявлення позову, тобто з 30.05.2008 року, і до досягнення дитини повноліття (а.с.22-24 ц/с №2-1717/2010). З вказаним рішенням суду [PERSON] погодився і в установленому законом порядку не оскаржував. 01.06.2010 року Першотравневим районним судом м.Чернівці видано виконавчий лист №2-1717/10, який на підставі заяви [PERSON] від 15.06.2010 року, було вручено останній в приміщенні суду 29.06.2010 року. На підставі вказаного виконавчого листа та заяви [PERSON] від 19.07.2010 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1717/10, про що 23.07.2010 року винесено відповідну постанову. 20.01.2011 року [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи незадовільним його матеріальним станом, станом здоровя та наявністю на утриманні іншої неповнолітньої дитини (а.с.2 ц/с №2-483/2011). Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.02.2011 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено (а.с.25-27 ц/с №2-483/2011). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011 року рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.02.2011 року скасовано, а позов [PERSON] задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], що встановлені рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01.06.2010 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.57-58 ц/с №2-483/2011). На підставі заяви [PERSON] від 20.07.2011 року, Першотравневим районним судом м.Чернівці 27.07.2011 року видано виконавчий лист №2-483/2011 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу). Відповідно до вказаного виконавчого листа, державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з його виконання, про що 05.08.2011 року винесено відповідну постанову. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні письмових доказів, заборгованість [PERSON] по аліментах станом на час звернення до суду з даним позовом складала 13828 грн. 11 коп., а станом на час судового розгляду справи 13253 грн. 23 коп. (а.с.10, 42). Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Таким чином, вказаною статтею визначено ряд підстав, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами, а також повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами. Виходячи з положень вказаної норми закону, суд вважає необгрунтованими доводи позивача [PERSON] на підтвердження заявлених позовних вимог з приводу того, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки вказані обставини є підставою для відстрочення або розстрочення сплати заборгованості по аліментах. Разом з тим, відповідних позовних вимог [PERSON] не заявлялось. Крім того, позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що наявна у нього заборгованість по аліментах виникла саме внаслідок його тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення, які могли б стати підставою для звільнення його від вказаної заборгованості. Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні, передбачені ст.197 СК України, підстави для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах. Про необгрунтованість заявлених [PERSON] позовних вимог також свідчить і той факт, що з рішенням суду від 01.06.2010 року, яким стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, починаючи з 30.05.2008 року, позивач погодився і в установленому законом порядку не оскаржував.

Outcome: dismissed