Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-06 00:00:00

позивачка звернулася в суд з даним позовом, в якому зазначила, що вона проживає в будинковолодійнні, яке раніше, до 01.07.1990 року відносилося до типу двору - колгоспний. Головою вказаного будинковолодіння була [PERSON] - її мати. Згідно рішення виконавчого комітету №13 від 29.02.2000 року розділено майно спільної сумісної власності будинку на спільну часткову власність будинку в с. Виноград, вул. Шевченка, 5, в пропорції по 1\\2 частини [PERSON] та [PERSON] 15.11.1997 року її мати, [PERSON] померла. Після її смерті, відкрилась спадщина. На момент смерті матері, позивачка проживала разом з нею і вступила у фактичне володіння спадковим майном, таким чином прийняла спадщину. У серпні 2011 року вона звернулась до нотаріуса для оформлення права на спадкове майно, але їй відмовили у зв'язку з необхідністю виділення частини померлої у майні двору, що становить 1/2 частини житлового будинку та входить до складу спадкового майна та визнання права власності на дане спадкове майно. Просить суд виділити частину померлої - [PERSON] у майні будинковолодіння, що становить 1\\2 частини житлового будинку, який розміщений за адресою с. Виноград, Коломийського району, вул. Шевченка, 5, Івано-Франківської області та входить до складу спадкового майна i визнати за нею право власності на дане спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак 26 жовтня 2011 року подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить заслухати в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але 17 жовтня 2011 року подав до суду заяву в якій зазначив, що з вимогами позовної заяви ознайомлений повністю, підтримує їх в повному обсязі. Справу просить заслухати в його відсутності. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1268 ч. 1 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, та спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого законом, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка проживає в будинковолодійнні, яке раніше, до 01.07.1990 року відносилося до типу двору - колгоспний. Головою вказаного будинковолодіння була [PERSON] - мати позивачки. Згідно рішення виконавчого комітету №13 від 29.02.2000 року розділено майно спільної сумісної власності будинку на спільну часткову власність будинку в с. Виноград, вул. Шевченка, 5, в пропорції по 1\\2 частини [PERSON] та [PERSON] 15.11.1997 року мати позивачки, [PERSON] померла. Після її смерті, відкрилась спадщина. На час смерті матері, позивачка проживала разом з нею і вступила у фактичне володіння спадковим майном, таким чином відповідно до ст.1268 ЦК України прийняла спадщину і стала власником всього будинку. У серпні 2011 року позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення права на спадкове майно, але їй було відмовлено у зв'язку з необхідністю виділення частини померлої у майні двору, що становить 1/2 частини житлового будинку та входить до складу спадкового майна та визнання права власності на дане спадкове майно. Встановлене судом підтверджено копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про право власності від 15.10.1997 року, копією довідки від 01.08.2011 року та іншими перевіреними в суді доказами. Отже, суд прийшов до переконання, за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок, який розміщений за адресою: с. Виноград, Коломийського району, вул. Шевченка, 5, Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 328, 346, 392, 1222,1268 ЦК України та

Outcome: approved