Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дмитрівського сільського споживчого товариства про визнання права власності. На підтвердження свого позову зазначив, що за він домовився із відповідачем щодо придбання Пром-продкомплексу № І, який розташовано за адресою вул. Академіка Сайгака. 23-а в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області з розстрочкою платежу. Тоді ж позивачем було зроблено перший внесок за придбане майно на користь відповідача. В жовтні 2011 року позивач сплатив остаточну суму вартості комплексу та попрохав представників відповідача укласти між ними відповідний договір купівлі-продажу та посвідчити його належним чином, тобто в нотаріальному порядку . Коли сторони спільно звернулись до нотаріуса, то їм відмовили у посвідченні иравочину через відсутність належними чином оформленої земельної ділянки під відчужуваним комплексом та відсутність \\ такої земельної ділянки присвоєного кадастрового номеру відповідно до умов Земельного Кодекс) України. Представники відповідача звернулись до відділу земельних ресурсів з консультацією щодо присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці на якій розташована спірний комплекс, де їм повідомили, що для такого присвоєння кадастрового номеру потрібно оформити належним чином технічну документацію на таку земельну ділянку та відповідний правовстановлюючий документ на неї щодо права на власність чи користування і що такі дії передбачають значний час га досить значні грошові кошти. Отримавши гаку консультацію представники відповідача повідомили шо з їхньої сторони виконано всі умови щодо купівлі - продажу, а отже подальше оформлення запропонували провадити самому без їхньої участі, тобто вони ухиляються від посвідчення правочину між нами, що і послугувало зверненню позивача до суду. Позивач до судового засідання надав клопотання про підтримку позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність, просив позов задоволити ч повному розмірі. Представники відповідача до судового не з»явились. надали письмову заяву, якою позовні вимоги визнала у повному розмірі, проти їх задоволення не заперечували. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30.01.2008 року правління Дмитрівської сільського споживчого товариства постановили відповідно до отриманого дозволу від облспоживспілки. через відсутність коштів для ремонту та враховуючи технічний стан основних засобів виставити на продаж Пром-продкомплекс № І. який розташовано за адресою вул. Академіка Сайгака. 23-а в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Вартість такого комплексу було вирішено визначити відповідно до його залишкової балансової вартості. 16.02.2008 року збори уповноважених Дмитрівської сільського споживчого товариства затвердили вишенаведену постанову правління та постановили для попередження повного руйнування будівлі виставити на продаж Пром-продкомплекс № 1. який розташовано за адресою вул. Академіка Сайгака. 23-а в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Вартість такого комплексу було вирішено визначити відповідно до остаточної балансової вартості. 16.02.2008 року збори уповноважених постановили продати за 90 000.00 гривень Пром- продкомплекс № 1. який розташовано за адресою вул. Академіка Сайгака. 23-а в с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області на користь [PERSON] з розстрочкою платежу та першим внеском не менше 10% від основної суми продаж) відповідно до заяви позивача. Саме тоді позивачем було оплачено на користь відповідача перший внесок за придбане майно відповідно до постанови зборів уповноважених. Договір купівлі-продажу сторони домовились належним чином укласти після сплати позивачем повної вартості комплексу. В жовтні 2011 року позивач сплатив остаточну суму вартості комплексу та попрохав представників відповідача укласти між ним відповідний договір купівлі-продажу та посвідчити його належним чином, тобто в нотаріальному порядку. Повний розрахунок і і відповідачем підтверджуються письмовою довідкою відповідача та відповідач такий розрахунок не заперечує своєю заявою про визнання позову у повному розмірі. Коли сторони спільно звернулись до нотаріуса, то остання їм відмовила посвідчити такий правочин посилаючись на відсутність у відповідача належними чином оформленої земельної ділянки під відчужуваним комплексом та відсутність у такої земельної ділянки присвоєного кадастрового номеру відповідно до умов Земельного Кодексу України. Письмову відмову нотаріус сторонам не надана та запропонувала звернутись до відділу земельних ресурсів для належного оформлення земельної ділянки під відчужуваним комплексом. Представники відповідача звернулись до відділу земельних ресурсів з консультацією щодо присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці на якій розташована комплекс, відчуження якого є предметом цього спору , де їм повідомили, що для такого присвоєння кадастрового номеру потрібно оформити належним чином технічну документацію на таку земельну ділянку та відповідний правовстановлюючий документ на неї щодо права на власність чи користування і що такі дії передбачають значний час та досить значні грошові кошти. Отримавши таку, консультацію представники відповідача повідомили позивачу , що у них відсутності кошти для такого оформлення земельної ділянки і тому вони не бажають проводити такі дії. Окрім того вони повідомили позивачу, що з їхньої сторони виконано всі умови щодо купівлі продажу, а отже подальше оформлення запропонувати провадити самому без їхньої у часті, тобто вони ухиляються від посвідчення правочину між ними. Відповідно до ст. ст. 656. 657 ЦК України сторона звернулась до нотаріальної контори для оформлення угоди, але в супереч от.55 ЗУ ..Про нотаріат" та н. 38. 61. 62 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, сторона не представила відповідну документацію. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона передає, або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити певну суму грошей, умови вказаної статті сторони виконати. Відповідно до ч.І ст. 334 право власності у набувача майна $а договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач та відповідач передати майно один одному у володіння. Відповідно до ч. 2 сі 219 ЦК України суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже врахову ючи, що всі умови купівлі-продажу між сторонами виконано, сторони не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно за кожним із них. право позивачів на спадкове майно з правом подальшого повного розпорядження таким майном обґрунтовано, суд вважає за доцільне визнати право власності на нерухоме майно за позивачем. На підставі викладеного, враховуючи ст. ст. 219. 334. 392. 655-657 ЦК України та

Outcome: approved