Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, позовні вимоги обґрунтовує наступним. 01 липня 1972 року помер мій батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 213209 від 29.09.2011 р. Після смерті батька відкрилася спадщини, яка складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область м. Токмак вул.. Інтернаціональна, 104, що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для забудови індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п»яти включно, посвідченого нотаріусом Великотокмацької нотаріальної контори 17 серпня 1959 року за № 3596 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.01.2012 року. Через те, що в даних правовстановлюючих документах зроблено помилку, і замість [PERSON], вказано [PERSON], рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 02.12.2011 року було встановлено факт належності [PERSON], правовстановлюючого документу договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для забудови індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п»яти включно, посвідченого нотаріусом Великотокмацької нотаріальної контори 17 серпня 1959 року за № 3596 та зареєстрованого Токмацьким БТІ 25.10.1965 року за № 4989. На випадок своєї смерті, [PERSON] не залишив заповіт, через що спадкування здійснюється за законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] позивача спадкоємцем перешої черги є його рідний брат [PERSON]О відповідач по справі. При звернені до Токмацької районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу нотаріусом було відмовлено з причини пропуску мною шестимісячного строку для прийняття спадщини. Ця обставина змусила позивачку звернутися в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. В судовому засіданні позивач позов підтримав,суду пояснив, що до смерті батька та по теперішній час вім проживав у спірному будинку, та фактично вступив у володіння та управління будинком, проводив поточний ремонт будинку, сплачував комунальні платежі. Відповідач [PERSON]О в судовому засіданні позов визнав не заперечує проти його задоволення. Свідок [PERSON]А в судовому засіданні пояснила, що позивач є її чоловіком, постійно проживають у спірному будинку який залишився їм у спадок після смерті батьків чоловіка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, позивач проживав постійно в будинку за адресою м. Токмак вул.. Інтернаціональна, 104 з батьками до і після їх смерті., батько позивача помер у 1972 році. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 липня 1972 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 213209 від 29.09.2011 року. Після смерті батька відкрилася спадщини, яка складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область м. Токмак вул.. Інтернаціональна, 104, що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для забудови індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п»яти включно, посвідченого нотаріусом Великотокмацької нотаріальної контори 17 серпня 1959 року за № 3596 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.01.2012 року. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1241 ЦК України право на обовязкову частку у спадщині мають неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Відповідно до п. 4 розд. 1 частини ІІІ методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням науково-експертної ради з питань нотаріату при Мінюсті України від 29.01.2009 року, непрацездатними вважаються жінки після досягнення 55 років та чоловіки після досягнення 60 років; інваліди І, ІІ, ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія. На підставі ст.. 66 ЗУ „Про нотаріат, ст.. 1296 ЦК України спадкоємець має право одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний документ, який посвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. При цьому, державна реєстрація нерухомого майна, передбачена ст..ст. 182, 1299 ЦК України, є публічним державним підтвердженням факту виникнення, переходу і припинення прав на нерухоме майно. На підставі п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 4 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадщину»передбачений ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою зацікавленої особи або доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у встановлений строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про призначення права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], тому за ним слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved