Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Наприкінці травня 2011 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, який пізніше уточнила, посилаючись на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2006 року між нею та чоловіком було розірвано шлюб. Однак про це рішення суду вона дізналась лише на початку 2011 року. Вказала, що у рішенні суду питання про поділ майна не розглядалось. Зважаючи на це просила розділити майно, що було придбано за спільні кошти в період шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засіданні зявився представник позивачки, позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову суду не надав. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступних висновків. Встановлено, що 24 серпня 1996 року сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстрований Кривотинською сільською радою Емільчинського району Житомирської області, актовий запис № 6. 23 червня 2006 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 2-228/2006р. розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). У своїх поясненнях позивачка зазначила, що з відповідачем проживала однією сімєю до липня 2010 року, а на початку 2011 року дізналась про розірвання шлюбу, яке відбулось ще у 2006 році. З цього приводу до суду її ніхто не викликав, а факт розірвання шлюбу чоловік від позивачки приховав. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки (а.с.9). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а згідно ст.368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. У відповідності з вимогами статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу майно, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю. Абзацом 2 ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України передбачено, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Так, сторонами під час перебування у шлюбі були приватизовані наступні земельні ділянки. Земельна ділянка з кадастровим номером 3220881700:04:001:0013 площею 6.1105 га. для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння і випасання худоби, земельна ділянка з кадастровим номером 3220881701:01:006:0036, площею 0.1893 га. для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, які знаходяться на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Земельна ділянка з кадастровим номером 3220882903:02:001:0039 площею 0.2837 га. для житлової забудови і комерційного використання, яка знаходиться на території с. Кийлів Бориспільського району. Земельна ділянка з кадастровим номером 3220887000:03:002:0291 площею 2.0000 га. для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, яка знаходиться на території Сошниківської сільської ради Бориспільського району. Земельна ділянка з кадастровим номером 3221281600:06:005:0084 площею 0.1200 га. для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, яка знаходиться на території Гоголівської сільської ради Броварського району (а.с.72-106). Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, згідно частини першої та другої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а згідно з ч.2 ст.372 ЦК України, яка відповідає змісту ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, а тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності частини даних земельних ділянок. Під час шлюбу сторонами по справі було куплено будинок, загальна площа якого 67,1 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою Київська обл., Бориспільський район, с. Вороньків, вул. Центральна 15, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 30 червня 1998 року 15 (а.с.10). Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити. Беручи до уваги інтереси неповнолітньої дитини, яка залишалася з позивачкою, а також те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сімї суд вважає за можливе відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити позивачці [PERSON] більшу частину із спільного майна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved