Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. У квартиру № 2 житлового будинку № 2 по вулиці Гагаріна в с. Олексіївка Нікопольського району вони з чоловіком переїхали на при кінці 1983 року по обміну за рішенням Нікопольського виконавчого комітету в якості винятку як для багатодітної сім`ї. 1/2 частина вищезазначеного будинку була відомча і належала Нікопольському комбінату хлібопродуктів. Після обміну позивач у Нікопольському МБТІ документи не переоформляла. 09 травня 1985 року у вищезазначеному будинку спалахнула пожежа і всі документи згоріли. Позивач отримала новий паспорт, а документи на будинок робити не стала. Згодом Нікопольський комбінат хлібопродуктів перестав існувати та був реорганізований у Нікопольський комбікормовий завод, який за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2004 року було визнано банкрутом і вищезазначене підприємство перестало існувати. З дня заселення у будинок пройшло 27 років і весь цей час позивач проживала у квартирі № 2 житлового будинку № 2 по вулиці Гагаріна в с. Олексіївка Нікопольського району і за власні кошти робила у ній поточні та капітальні ремонти. Просить визнати за нею право власності на квартиру № 2 житлового будинку № 2 по вулиці Гагаріна в с. Олексіївка Нікопольського району в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі на їх задоволенні наполягала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, проти позовних вимог у заяві не заперечував(а.с.22). Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання позивача на протязі 27 років у квартирі № 2 житлового будинку № 2 по вулиці Гагаріна в с. Олексіївка Нікопольського району. Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, Розглянувши заяву представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомими майном протягом десяти років або рухомим майном пять років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, у квартиру № 2 житлового будинку № 2 по вулиці Гагаріна в с. Олексіївка Нікопольського району позивач переїхала на при кінці 1983 року по обміну за рішенням Нікопольського виконавчого комітету в якості винятку як для багатодітної сім`ї. 1/2 частина вищезазначеного будинку була відомча і належала Нікопольському комбінату хлібопродуктів. Після обміну позивач у Нікопольському МБТІ документи не переоформляла. 09 травня 1985 року у вищезазначеному будинку спалахнула пожежа і всі документи згоріли. Позивач отримала новий паспорт, а документи на будинок робити не стала. Згодом Нікопольський комбінат хлібопродуктів перестав існувати та був реорганізований у Нікопольський комбікормовий завод, який за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2004 року було визнано банкрутом і вищезазначене підприємство перестало існувати, що підтверджується копією Постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2004 року(а.с.7). З дня заселення у будинок пройшло 27 років і весь цей час позивач проживала у квартирі № 2 житлового будинку № 2 по вулиці Гагаріна в с. Олексіївка Нікопольського району і за власні кошти робила у ній поточні та капітальні ремонти. Все вищенаведене знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи той факт, що позивач на протязі 27 років володіє квартирою № 2 у будинку № 2 по вулиці Гагаріна в селі Олексіївка Нікопольського району, суд вважає можливим визнати право власності за позивачем на вищезазначену квартиру. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved