Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

Позивач 25 лютого 2010 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1285-Н, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 103842,00 доларів США зі сплатою процентної ставки у розмірі 12,49% річних, зі строком повернення до 20 серпня 2027 року. Загальна сума заборгованості по вказаному кредитному договору, станом на 01 лютого 2010 року, складає 132755,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 1061911,16 грн. з яких: -заборгованість по кредиту 102275,93 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 818105,16 грн.; -заборгованість по процентах 25939,92 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 207493,42 грн.; -заборгованість по пені за порушення строку сплати кредиту 4539,64 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 36312,58 грн. 29 серпня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 1285/1-Н. Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажають, позивач змушений був звернутися до суду та просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 8/2007/840-К/1285-Н від 29 серпня 2007 року у сумі 1061911,16 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2010 року цивільну справу передано для розгляду по суті до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою суду від 07 січня 2011 року, у звязку із заміною складу суду, розгляд справи про перегляд заочного рішення розпочато спочатку. У судове засідання представник позивача, діючий за довіреністю у судове засідання не зявився. До суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його присутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи без його присутності до суду не надходило. Співвідповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. При чини неявки у судове засідання не повідомила, письмових заяв про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 29 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1285-Н, відповідно до умов якого банк надав у тимчасове користування га умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 103842,00 Доларів США, в порядку і на умовах, визначених цим Договором з цільовим використанням кредиту, придбання нерухомого майна. Відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,49% річних та строком повернення кредиту до 20 серпня 2027 року (а.с. 10-13). Однак, в порушення виконання умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав, в звязку із чим станом на 01 лютого 2010 року, складає 132755,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 1061911,16 грн. з яких: заборгованість по кредиту 102275,93 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 818105,16 грн.; заборгованість по процентах 25939,92 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 207493,42 грн.; заборгованість по пені за порушення строку сплати кредиту 4539,64 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 36312,58 грн. (а.с.9). Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. В забезпечення виконання умов Кредитного договору № 8/2007/840-К/1285-Н від 29 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 1285/1-П (а.с. 14-16). Відповідно до п.п. 1.2,1.3,1.4 розділу 1 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання Зобовязань, вказаних у п. 1.1 цього Договору повністю (чи у будь-якій його частину/ як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини Зобовязань, так і при невиконанні Позичальником Зобовязань в цілому. Поручитель відповідає перед Кредитором за невиконання Зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Про наявність заборгованості перед банком [PERSON] повідомлявся за допомогою Претензії № 1521 від 03 лютого 2010 року (а.с. 23). Також позивачем на адресу [PERSON] було направлено Претензію №1520 від 03 лютого 2010 року, в якій повідомлялось про наявність заборгованості перед банком (а.с. 21-22). Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/1285-Н від 29 серпня 2007 року в розмірі 1061911,16 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути на користь позивача державне мито в сумі 1700,00 грн. та інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved