Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми боргу, вказуючи на те, що 14.08.2008 року [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], взяла у позивача позику в розмірі 1000 доларів США, яку зобовязалася вернути до 31.10.2008 року. Відповідачі в строк позику не повернули. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прохав стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 7977 гривень, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, три процента річних від простроченої суми, а також сплачений судовий збір в розмірі 90 гривень та витрати на ІТЗ в розмірі 120 гривень. [PERSON] у судове засідання не зявився але надав до суду заяву, згідної якої змінив позовні вимоги, а саме, просив виключити з числа відповідачів [PERSON], стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 7977 гривень, а також індекс інфляції за весь час прострочення та три процента річних від простроченої суми на загальну суму 3000 гривень, а загалом 10977 гривень. Справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві не заперечував проти задоволення позовних вимог в розмірі 10977 гривень. Прохав розглянути справу без його участі. При визнанні позову, яке є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси осіб, ухвалюється судове рішення про задоволення позову в порядку ст. 174 ЦПК України, без зясування і дослідження інших обставин справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси осіб. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається з розписки від 14.08.2008 року, [PERSON], яка мешкає за адресою: вул. Чорноморська, 14/9-16, отримала позику віл [PERSON] в розмірі 1000 доларів США, яку зобовязалася повернути до 31.10.2008 року. Як вбачається зі штампу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] звернувся до суду 31.10.2011 року. Як вбачається з довідки Національного Банку України, курс долару США на 31.10.2011 року складає 797 гривень за 100 доларів США. Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач надав відповідачу [PERSON], згідно письмової розписки, позику в розмірі 1000 доларів США (в еквівалентні 7977 гривень) на строк до 31.10.2008 року, але відповідач у встановлений строк не повернув позику, у звязку з чим має заборгованість в розмірі 7977 гривень. Крім того, за несвоєчасне повернення позики, відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що складає 3000 гривень. Загальна сума заборгованості складає 10977 гривень. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 90 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 гривень.

Outcome: approved