Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення з кімнати № 85, що знаходиться в гуртожитку по вул. Шевченка, 12-а в м. Бровари. Свій позов обґрунтовує тим, що згідно рішення [PERSON] міської ради народних депутатів від ЗО грудня 1987 року затверджені акти Державних приймальних комісій про прийняття в експлуатацію гуртожитку медпрацівників на 232 місця по вул. Шевченка, 12- а, в м.Бровари. Гуртожиток збудований за типовим проектом та зареєстрований на праві комунальної власності міста і передано на баланс [PERSON] центральній районній лікарні. З часу введення в експлуатацію пяти поверховий будинок по вул. Шевченка, 12а, в м. Бровари має статус гуртожитку медпрацівників. Гуртожиток являється особливим видом жилого приміщення, що призначене для короткострокового проживання людей, які поселяються у звязку з роботою на підприємстві. [PERSON] прийнята на роботу ї 0 серпня 1993 року прийнята на роботу в лікарню на посаду приймальника білизни. 30 квітня 1997 року адміністрацією лікарні відповідачу виданий ордер за № 221 на вселення в кімнату № 85 гуртожитку за адресою: м. Бровари, вул. Шевченка, 12-а, кімната 85. Після отримання ордеру відповідач була зареєстрована у зазначеній кімнаті. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що кімната у гуртожитку надається для тимчасового проживання на період роботи в системі відомства яке надало житло, але при припиненні трудових відносин з відомством, мешканці, які займають кімнати, зобовязані звільнити їх і здати житлово-комунальній конторі цього ж відомства. (п.З) 24 червня 2003 року між сторонами був укладений договір найму жилого приміщення - кімнати № 85 у гуртожитку медпрацівників площею 18,8 кв.м. В п. 8 вказаного договору передбачено, що наймач, який знаходиться в трудових відносинах з "власником ", в разі припинення трудових стосунків, звільняє приміщенгя ь 3- х денний з дня звільнення. 10 вересня 2002 року відповідач звільнився з роботи за власним бажанням, припинивши трудові відносини, пропрацювавши в лікарні девять років та один місяць. Таким чином, позивач звернувся до суду та відповідно до ст. 127. ч 2 ст. 132 ЖК Української PCP. п.1 ст. 821 ЦК України, п, 17 Примірного положення про гуртожитки. затвердженого [PERSON] міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208 просить виселити відповідача із кімнати № 85 по вул. Шевченка. 12-а, в м.Бровари. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та відповідач заперечували проти задоволення зазначеного позову, вважають його не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. Суду зазначили, що позивач [PERSON] центральна районна лікарня не є належним позивачем по справі, не має право розпоряджатися майном, а саме вказаним гуртожитком, позивачем надані недостовірні данні про стаж роботи відповідача в лікарні, що не відповідає записам в трудовій книжці, оскільки стаж складає 10 років та 2 місяці, вона прийнята була на роботу 176 липня 1992 року. Крім того, відповідач іншого житла немає, постійно проживає в гуртожитку у вказаній кімнаті. Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Суд, встановив, що рішенням [PERSON] міської ради народних депутатів від 30 грудня 1987 року затверджені акти Державних приймальних комісій про прийняття в експлуатацію гуртожитку медпрацівників на 232 місця по вул. Шевченка, 12-а. в м.Бровари. (а.с.7 - 8 ). Гуртожиток збудований за типовим проектом та зареєстрований на праві комунальної власності міста і передано на баланс [PERSON] центральній районній лікарні. З часу введення в експлуатацію пяти поверховий будинок по вул. Шевченка, 12а, в м. Бровари має статус гуртожитку медпрацівників, що підтверджується положенням про відомчий гуртожиток медичних працівників [PERSON] центральної лікарні, (а.с.32- 36). Відповідно до ч.2 ст. 132 ЖК України працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку у звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Проте ч. З сг.132 ЖК України передбачено, що осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, ще зазначені у частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у ч.З ст.125 цього Кодексу, зокрема осіб, які відпрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм жиле приміщення не менше як десять років, може бути виселено лише з наданням їм іншого житлового приміщення. Згідно з п. 41 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ряди Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено осіб які працювали на підприємстві, в установі організації, що надали їм жилу площу в гуртожитку не менше як 10 років. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України від 04.09.2008 року ''Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", який набрав чинності з 01.01.2009 року, забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія закону, зокрема, громадян, які на законних підставах тривалий час, не менше пяти років зареєстровані і фактично проживають у гуртожитках, призначених. для проживання громадян або сімей, та не мають іншого власного житла, без попереднього надання їм іншого житла придатного для постійного проживання. З матеріалів справи вбачається, що ЗО квітня 1997 року адміністрацією лікарні відповідачу виданий ордер за № 221 на вселення в кімнату № 85 гуртожитку за адресою: м. Бровари. вул. Шевченка, 12-а кімната 85. Після отримання ордеру відповідач була зареєстрована у зазначеній кімнаті, (а.с. 10). 24 червня 2003 року між сторонами був укладений договір найму жилого приміщення - кімнати № 85 у гуртожитку медпрацівників площею 18,8 кв.м. (а.с. 11). 13 березня 2008 року комісією був проведений акт перевірки з метою виявлення фактів проживання осіб, які зареєстрован' в гуртожитку БЦРЛ. Членами комісії були проведені бесіди з проживаючими у гуртожитку мешканцями, котрі не працювати в БЦРЛ, або перервати трудові угоди, в тому числі і з [PERSON] Мешканцям гуртожитку було запропоновано переукласти угоди на проживання в гуртожитку з новим керівництвом БЦРЛ. (а.с. 14). При цьому питання про виселення відповідачки позивач не ставив, вона проживає у спірній кімнаті більше ніж пять років, зареєстрована в ній, іншого власного житла не має. Отже доводи позивача, що відповідач підлягає виселенню із гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, оскільки гуртожиток надавався на період роботи, та лише для тимчасового проживання не грунтуються на вимогах закону.

Outcome: dismissed