Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

В січні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис на іпотечному договорі, вчинений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], 01 квітня 2009 року за реєстровим номером 241. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача в судовому засіданні вказував, що 08 жовтня 2007 року позивач уклав кредитний договір № ML- 401/038/2007 на купівлю нерухомого майна на суму 50000 доларів США із Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», та в забезпечення виконання зобовязань 08 жовтня 2007 року був укладений договір іпотеки, предметом якого було нерухоме майно - житловий будинок № 185, що розташований по вул. Литовченко в м. Миколаєву 01 квітня 2009 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] на вказаному договорі застави був вчинений виконавчий напис № 241. Представник позивача посилався на те, що нотаріус не мала права вчиняти оскаржуваний виконавчий напис, оскільки такий порядок має бути безспірним. А позивач в свою чергу не визнає суму боргу, вказуючи на невірність розрахунків. Позивач в судове засідання не зявився, його представник в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - ПАТ «ОТП Банк» та третьої особи - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні позов не визнала, вказувала, що дії щодо вчинення оскаржуваного виконавчого напису відповідають вимогам діючого законодавства, а тому вимоги позивача є необгрунтованими і безпідставними. Відповідач - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала пояснення, в яких вказала, що процедура вчинення виконавчого напису була здійснена у відповідності до чинного законодавства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08 жовтня 2007 року позивач уклав кредитний договір № ML-401/038/2007 на купівлю нерухомого майна на суму 50000 доларів США із Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», та в забезпечення виконання зобовязань 08 жовтня 2007 року був укладений договір іпотеки, предметом якого було нерухоме майно - житловий будинок № 185, що розташований по вул. Литовченко в м. Миколаєві. 01 квітня 2009 року у звязку із неналежним виконання позивачем своїх обовязків щодо своєчасно сплати кредиту та процентів за користування кредитом, про що свідчать розрахунки заборгованості, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] на вказаному договорі застави був вчинений виконавчий напис № 241, яким запропоновано звернути стягнення на іпотечне майно. Відповідно до ст. 12 Закону: України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконаная - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 цього Закону у разі порушення основного зобов'язання або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону, що також знайшло своє відображення в п. 6.4.2 договору про іпотеку. За ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~п.\~284\~«Інструкції про\~порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України»,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України №\~20/5\~від 03.03.2004р.,\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи:\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~;\~за умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років.\~Якщо для\~вимоги,\~за якою\~видається виконавчий\~напис,\~законом установлено\~інший строк\~давності виконавчий\~напис видається\~у межах\~цього строку.\~Заборгованість або\~інша відповідальність\~боржника визнається\~безспірною і\~не потребує\~додаткового доказувань;\~у випадках,\~якщо подані\~для вчинення\~виконавчого напису\~документи передбачені\~Переліком документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку,\~затвердженому постановою\~Кабінету Міністрів\~України.\~Строки,\~протягом яких\~може бути\~вчинено виконавчий\~напис,\~обчислюються з\~дня,\~коли у\~стягувана виникло\~ право примусового стягнення боргу. Згідно з\~п.1\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.2000\~року №\~1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» до таких документів відносяться нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум , передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня - (ст. 192 ЦК України). Таким чином суд дійшов до висновку про наявність у ПАТ „ОТП Банк права на звернення до нотаріуса з заявою про закінчення строку виконання договору та отримання з виконавчого напису. Твердження позивача, що заборгованість не є безспірною (так як будь-яких обґрунтованих заперечень з приводу вимог щодо суми боргу або сумнів про їх зміст, зустрічних заяв або претензій з відповідним обґрунтуванням та своїми запереченнями, власного розрахунку тощо стороною позивача надано не було), сума боргу невірно визначена в національній валюті, виконавчий напис вчинено до закінчення строку, встановленого кредитним договором, є необгрунтованими. Судом не приймаються також до уваги посилання представника позивача про безпідставність відкриття виконавчого провадження через те, що вже є рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2010 року про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу за спірним кредитним договором, яке виконується в Ленінському відділі ДВС ММУЮ, оскільки це може стати підставою для заяви про оскарження дій державного виконавця й не стосується предмета спору. Як вбачається із матеріалів справи, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат» вчинила 01 квітня 2009 року нотаріальний напис, яким звернула стягнення на заставлене майно позивача для задоволення вимог Банку. Враховуючи викладене, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушення законних прав та інтересів позивача не допущено, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно з ч. З ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини; на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивач в порушення приписів зазначених статей не зміг довести суду щодо неправомірності в діях відповідачів при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису. Вимоги в частині стягнення судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed