Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що [PERSON] успадкував після смерті 21.10.2004 р. свого батька [PERSON] 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки по вул. Леніна, 22 в с. Переселення Кагарлицького району. Власником іншої 1/2 частину житлового будинку по вул. Леніна, 22 в с. Переселення Кагарлицького району та земельної ділянки є [PERSON]. У звязку з тим, що подальше використання спільної власності стало не можливе через постійні сварки та претензії, [PERSON] в лютому 2009 року звернувся до Кагарлицького районного суд з позовом до [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку та прибудинкової земельної ділянки. 15.09.2009 р. Кагарлицьким районним судом було прийнято рішення, яким позов [PERSON] був задоволений частково, визнано за [PERSON] 53/100 частин житлового будинку, та за [PERSON] 47/100 житлового будинку, а в поділі прибудинкової земельної ділянки судом відмовлено. Підставою для відмови у вимозі [PERSON] про поділ земельної ділянки стало те, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0456 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою Кагарлицький район, с. Переселення, вул. Леніна, 22, що підтверджується записами у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №670994 від 03.10.2008р. Отже, в той час коли у Кагарлицькому районному суду розглядалась справа про поділ земельної ділянки [PERSON] виготовила та отримала державний акт на спірну земельну ділянку. При цьому, [PERSON] про виготовлення та видачу [PERSON] державного акту нічого не було відомо, оскільки якби він знав, то не звертався б до суду з позовом про поділ в натурі земельної ділянки. Крім того, [PERSON] як суміжний землекористувач не погоджував [PERSON] межі земельної ділянки. Так як [PERSON] не погоджував межі земельної ділянки [PERSON], то вважає, що державний акт на земельну ділянку був виданий з порушенням ст. ст. 103, 106 Земельного кодексу України, які передбачають необхідність встановлення та погодження меж земельних ділянок між суміжним землекористувачами або землевласниками. Крім того, під час виготовлення державного акту було порушено вимоги Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 05.04.1999 р. (далі-Інструкція). При виготовленні технічної документації зі складання державного акту [PERSON] не було встановлено в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та не погоджено з суміжними землекористувачами, та на акті передачі на зберігання межових знаків земельної ділянки немає дати. А тому позивач просить розділити між ним та відповідачкою прибудинкову земельну ділянку, що знаходиться у спільному користуванні і встановити порядок користування нею, визнавши за ним право власності на 1\\2 частини садиби по вул..Леніна, 22 в с.Переселення Кагарлицького району, сарай, криницю та погріб залишити у спільному користування, а також визнати недійсним державний акт серія ЯЖ №670994 від 03.10.2008р. на право власності на земельну ділянку площею 0,0456 га за адресою Кагарлицький район, с. Переселення, вул. Леніна, 22, виданий [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Відповідачка з позовом згідна частково і суду пояснила, що згідно технічного паспорту на будинок та свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] належить кімната 1-8 розміром 11,6 кв., він самовільно переобладнав стіну, тому на даний час площа кімнати становить 14,6 кв.м.. Також не згідна з варіантами розподілу земельної ділянки, поскільки за згодою з покійним батьком позивача вони розділили земельну ділянку, з 2004 року вона обробляє вказану земельну ділянку, а земельна ділянка, якою користування батько позивача, а на даний час він, забур»янена, та не використовується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з слідуючих підстав. Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»Язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно ст.. 1225 ЦК України і ст.. 131 ЗК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені із збереженням її цільового призначення/ В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.06.2005 року належить 1\\2 частина житлового будинку №22 по вул..Леніна в с.Переселенні Кагарлицького району, а саме : кімната №5 розміром 11,6 кв.м., кімната №6 розміром 19,0 кв.м., 1\\2 коридора розміром 3,45 кв.м., 1\\2 сіней розміром 7,8 кв.м.(північна сторона), 1 пристройка до сараю розміром 12,6 кв.м., 1\\2 колодязя, 1\\2 погреба. Відповідно до державного акту від 25.07.2006 р. [PERSON] належить земельна ділянка по вул..Леніна, 22 в с.Переселення площею 0,1619 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яку також успадкував після смерті батька. Вказана земельна ділянка згідно державного акту від 2.03.2000 року належала батьку позивача [PERSON]. і в якому вказано площу для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,1620 га. , а ділянка біля будинку площею 0,1990 га знаходиться в спільному користуванні з [PERSON] Вказане майно позивач прийняв у спадщину після смерті свого Батька [PERSON] Згідно договору дарування від 6.11.2004 року [PERSON] прийняла в дар 1\\2 частину житлового будинку з надвірними спорудами без конкретного користування, а також земельна ділянка площею 0,2198 га по вул..Леніна, 22 в с.Переселення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акта від 3.10.2008 року. Вказаний державний акт виданий на підставі рішення Переселенської сільської ради від 17.12.2004 року, яким [PERSON] виділено земельну ділянку по вул..Леніна, 22 площею 0,27 га, з якої передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,02 га для ведення особистого селянського господарства, що стверджується довідкою архівного відділу Кагарлицької РДА від 5.05.2011 року, витягом з протоколу пленарного засідання ради від 17.12.2004 року №6 Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. ПОскільки згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.06.2005 року [PERSON] належить 1\\2 частина житлового будинку №22 по вул..Леніна в с.Переселенні Кагарлицького району, а саме: згідно технічного паспорту за 2002 рік : кімната №6 розміром 14,6 кв.м., кімната №7 розміром 19,0 кв.м., 1\\2 коридора розміром 3,45 кв.м., 1\\2 сіней розміром 7,8 кв.м.(північна сторона), 1 пристройка до сараю розміром 12,6 кв.м., 1\\2 колодязя, 1\\2 погреба, то суд вважає виділити дані приміщення позивачу . Решту приміщень в будинку, а саме : кімнату 1-5 площею 10,2 кв.м., 1-4 площею 12,8 кв.м., 1-3 площею 10,2 кв.м., 1\\2 коридора площею 3,45 кв.м., 1\\2 сіней площею 7,8 кв.м., а також надвірні споруди 1\\2 сараю розміром 12,6 кв.м., туалет 1\\2 колодязя, 1\\2 погреба слід виділити [PERSON] Згідно ст.. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної ради за місцезнаходженням земельної ділянки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], ставши власником в 2004 році 1\\2 частини спірного будинку, добровільно розділила земельну ділянку з бувшим співвласником будинку батьком позивача [PERSON]. А тому з урахуванням частин земельних ділянок, які перебували у фактичному користуванні кожного із співвласників житлового будинку, а також розташованих на ній будівель, плодоягідних насаджень, поскільки [PERSON] мав на той час державний акт на право власності на земельну ділянку від 2.03.2000 року, і в якому вказано площу для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,1620 га. , а ділянка біля будинку площею 0,1990 га знаходиться в спільному користуванні з [PERSON] , остання звернулась з заявою до Переселенської сільської ради про передачу їй у власність земельної ділянки, яка розташована біля будинку. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] Р.Д.3.10.2008 року на підставі рішення Переселенської сільської ради від 17.12.2004 року, остання є власником земельної ділянки по вул..Леніна, 22 в розмірі 0,0456 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. ПОскільки конфігурація земельної ділянки не відповідає фактичній конфігурації земельної ділянки, то суд вважає, що даний державний акт слід визнати недійсним. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про розподіл земельної ділянки, поскільки при проведенні будівельно-технічної експертизи не було враховано те, що підлягає приватизації саме та земельна ділянка, яка перебуває у фактичному користуванні кожного із співвласників житлового будинку, а також розташованих на ній будівель, плодоягідних насаджень, що передбачено ст.. 118 ЗК України. Однак експерт не врахував яка саме частина земельної ділянки, що згідно державного акту знаходилась у спільному користуванні покійного спадкодавця [PERSON] та [PERSON], і якими вони користувались, запропонувала розділити земельну ділянку таким чином, що частина земельної ділянки, якою користувалась [PERSON] може бути виділена [PERSON], і навпаки. Також експертом не враховано, що на земельній ділянці, яку пропонувалось виділити [PERSON] знаходиться 1\\2 частина погреба, чим будуть порушені права [PERSON] так як він не зможе ним користуватись. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.07.2006 р. [PERSON] належить земельна ділянка по вул..Леніна, 22 в с.Переселення площею 0,1619 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON] дана земельна ділянка знаходиться не біля будинку, а під огородом, що також стверджується планом земельної ділянки до державного акта. Земельна ділянка біля будинку [PERSON] не виділялась і про її виділення останній до сільської ради не звертався, а тому суд вважає, що його права згідно ст.. 391 ЦК України в частині порядку користування земельною ділянкою не порушені, в зв»Язку суд позбавлений можливості розділити земельну ділянку біля будинку. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed