Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] про захист прав споживача. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 30 серпня 2010 року він уклав з відповідачкою договір щодо виготовлення металлопластикових виробів: вікна і дверей у його квартиру. Загальна вартість робіт склала 1500 грн. Він вніс передплату у розмірі 1050 грн. За умовами договору виготовлення металопластикових виробів повинно було відбутися до 30 вересня 2010 року. Однак умови договору виконані не були. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд розірвати договір побутового підряду, стягнути з відповідачки на свою користь 1050 грн. передплати за договором, пеню в розмірі 1% від суми передплати за кожен день прострочення виконання замовлення, моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В подальшому позивач збільшив свої вимоги щодо розміру пені, просив суд стягнути її з відповідачки у розмірі 5113 грн. 50 коп. за період з 01.10.2010 року по 31.01.2012 року. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив про його задоволення. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 30 серпня 2010 року між ПП [PERSON] і [PERSON] укладено договір щодо виготовлення металлопластикових виробів, згідно якого позивач (замовник за договором) доручив, а ПП [PERSON] (виконавець за договором) зобовязалася у строк до 30 вересня 2010 року виготовити металлопластикове вікно і двері в квартиру позивача. Загальна вартість робіт за договором становить 1500 грн. Підрядник зобовязався виконати роботи в строк до 30 вересня 2010 року (п.3.3. договору). Пунктом 3.2 вказаного договору визначено обовязок замовника внести передплату в розмірі 1050 грн. Факт внесення позивачем передплати в повному обсязі підтверджується укладеним договором, розпискою від 14.10.2010 року та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка взяті на себе зобовязання не виконала. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання договору побутового підряду, відшкодування збитків у розмірі 1050 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності до ч.5 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. За такого, за час прострочення виконання зобовязання по 31.01.2012 року пеня складе 22005 грн. (1500 х 3% х 489 ). Позивачем заявлено вимоги щодо пені на суму 5113 грн. 50 коп. В той же час, оскільки розмір пені значно перевищує розмір заподіяних позивачу з вини відповідача збитків, згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки заявленої позивачем підлягає зменшенню до 1050 грн. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.5 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Оскільки у справі не встановлено обставин, з якими Закон повязує право споживача на відшкодування моральної шкоди, вимоги споживача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно зі ст.88 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати.

Outcome: partial