Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-15 00:00:00

Позивач 24.05.2011 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу по договору позики в розмірі 2 тисяч гривень і судових витрат. В позові позивач зазначив, що 09.03. 2011 року відповідачка взяла в борг 2 000 тис. гривень і зобов'язалася повернути кошти до 12.03. 2011 року, про, що власноручно написала письмову розписку. Оскільки, відповідач не повернув йому суму боргу в зазначений строк, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу і судові витрати. В судовому засіданні представник позивача вимоги позивача підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач з позовними вимогами позивача про повернення суми боргу в розмірі 2 тисяч гривень не згоден і вказує, що гроші вона в позивача, згідно розписки не брала, а без дозволу на роботі взяла продукти харчування на суму 200 гривень і була виявлена власником кафе - позивачем по справі тому і написала дану розписку. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини, між сторонами виникли правовідносини з договору позики З наданої позивачем суду письмової розписки вбачається, що відповідач 09 березня 2011 року взяла в борг у позивача 2 000 тис. гривень і зобов'язалася повернути кошти до 12 березня 2011 року, про що власноручно написала письмову розписку (а.с.7,14). Згідно ст.ст.1046, 1047 ЦК України, позивач в підтвердження цього, надав суду простий письмовий договір позики, укладений в письмовій формі, на підтвердження якого може бути надана розписка або інший документ, який посвідчує передання грошової суми. З вищевикладеного вбачається, що між сторонами виникли правовідносини по договору позики, згідно якого відповідач отримав від позивача гроші, але відповідач по справі заперечує, що від позивача отримувала гроші і просять суд відмовити позивачу в позові, посилаючись на безгрошевість договору, пояснюючи, що вона позивачу вина лише за те, що взяла з кафе, яке належить позивачу, без дозволу продукти харчування на суму 200 гривень. Відповідно до ч.2 ст.59, ч.І ст.60, ч .3 ст.10 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу свої вимог, або заперечень, крім випадків встановлених законом. В зв'язку з цим посилання відповідача на безгрошевість договору, суд не сприймає до уваги, так як відповідачка не надала доказів на підтвердження своїх заперечень. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором, в нашому випадку письмовою розпискою. Згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому суд вважає суму боргу згідно розписки необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Також з відповідача на користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України необхідно стягнути судові витрати в розмірі 235 гривень.

Outcome: approved