Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до Садівничого товариства Полянав особі голови правління [PERSON], [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28 жовтня 1987 року позивачка [PERSON] була прийнята в члени садівничого товариства Полянав звязку з чим їй була виділена земельна ділянка № 108 площею 600м2 на вказаній земельній ділянці позивачем [PERSON] була встановлена огорожа, побудовано погріб, скважину, туалет посаджені фруктові дерева та встановлено вагончик для проживання, проте на даний час вказаним майном користується [PERSON] , якому Садівниче товариство Полянавиділило в користування земельну ділянку № 108, тому позивачі просили суд відшкодувати вартість вагончика , огорожі, скважини, туалета, фруктових дерев на ділянці № 108 садівничого товариства Поляна Позивач в судовому засіданні просив суд задоволити його позовні вимоги, та пояснив, що 22 березня 1988 року позивачу [PERSON] була виділена земельна ділянка № 108 на території садівничого товариства Поляна, після цього позивачем по справі [PERSON] були завезені саджанці фруктових дерев та кущів та посаджені на даній земельній ділянці, також був побудований вагончик для проживання, встановлена огорожа, пробурена скважина та встановлений електронасос, проте починаючи з 1994 року вони не користувались вказаним майном та з 199 року не сплачували членські внески в звязку з чим в 2004 році позивачка [PERSON] була виключена з членів СТ Поляна та в процесі судового засідання уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача [PERSON] кошти за належне йому майно вказані і експертній оцінці в сумі 27705 грн. Представник Садівничого товариства Поляната її представник в судовому засіданні просили суд відмовити в позові в повному обсязі та пояснили, що Садівниче товариство Полянане може бути відповідачем по даній справі, оскільки відповідно до Статуту даного товариства не несе відповідальності за майно самих членів товариства. Також пояснив, що позивачі фактично з 1995 року не користувались належним майном, що являється предметом позову та не користувались земельною ділянкою та не сплачували членські внески, тому в 2004 році були виключені з членів товариства, після чого вказана земельна ділянка була передана відповідачу [PERSON], який у 2008 році її приватизував. Крім того представник СТ Полянаствердив, що позивачами пропущено строк позовної давності для звернення до суду та позивачем не ставилось питання про поновлення пропущеного строку в звязку з чим просив суд відмовити в позові в повному обсязі та стягнути витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні просили суд відмовити в позові в повному обсязі та пояснили, що в 2006 році він став членом Садівничого товариства Поляна на підставі заяви, після чого 28 жовтня 2006 року йому була надана земельна ділянка № 108 на території садівничого товариства Поляна, яку він в 2008 році приватизував. Після того як отримав земельну ділянку він неодноразово пропонував позивачам забрати вагончик, або відшкодувати розумну вартість вагончика, але позивач відмовився, оскільки на той час вагончик не представляв ніякої цінності, відсутні двері, вікна , підлога згнила, свердловина була замулена і насос не працював, туалет повністю зруйнований, тому позивачі покинули своє майно та не передавали його нікому на зберігання фактично відмовившись від нього. Після того як відповідач набув права власності на земельну ділянку він заволодів даним майном самостійно провів ремонт вагончика, а саме постелив підлогу, вставив вікна, двері, також облаштував туалет, вичисти свердловину та відремонтував насос, фруктові дерева, які були посаджені позивачем здичавіли, тому відповідач змушений був їх вирізати та посадити нові дерева. Крім того відповідач просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду та в судовому засіданні не звертався до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку в звязку з чим просив суд відмовити в позові в повному обсязі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, покази свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: З позаків свідка [PERSON], вбачається, що він близько 15 років назад допомагав позивачу по справі на його дачній ділянці, а саме стави огорожу із сітки, проводив зварювальні роботи під час встановлення свердловини, копав яму для туалету. Згідно показів свідка [PERSON], вбачається, що близько 20 років тому позивач придбав дачу на території СТ Поляна, де він посадив фруктові дерева, виноград, встановив вагончик, проте він тривалий час не зявлявся на дачі, тому в нього забрали дану дачну ділянку. У відповідності до показів свідка [PERSON], вбачається, що вона являється власником земельної ділянки сусідньої з № 108 у СТ Полянапри цьому пояснила, що близько 5 років тому спірна земельна ділянка була передана у власність відповідачу [PERSON], оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] близько 10 років не користувались вказаною земельною ділянкою, дерева були засохші, туалет фактично згнив та знаходився на землі, вагончик був обідраний, вікно було вибито. Згідно членської книжки садовода, вбачається, що [PERSON] являлась членом СТ Поляназ 28 жовтня 1987 року та 22 березня 19888 року отримала земельні ділянку № 108, також з книжки вбачається, що останній раз членські внески були внесені позивачкою в 1999 році. Відповідно до довідки від 25 травня 1988 року виданого Ерковським спецкарєром, вбачається, що [PERSON] для потреб садової ділянки надана металічна будка на платформі яка являється безхазяйною та для потреб виробництва не придатна. Згідно звіту про проведення незалежної оцінки ринкової вартості кермо визначеного рухомого майна металевого вагону на платформі від 21 жовтня 2010 року, вбачається, що оціночна вартість земельної ділянки площею 600 м2 складає 6004 грн., свердловина коштує 20051 грн., туалет деревяний 1650 грн. Відповідно до виписки з протоколу № 1 засідання правління садівничого товариства Поляна, вбачається, що [PERSON] оборана на посаду голови правління СТ Поляназ 01 травня 2007 року. У відповідності до п.1.8 Статуту Садівничого Товариства Поляна, вбачається, що товариство не відповідає по зобов'язанням своїх членів перед державою та третіми особами. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 105852 від 07 жовтня 2008 року, вбачається, що [PERSON] являється власником земельної ділянки № 108, площею 0,0602 га в садівничому товаристві Полянана території Деньгівської сільської ради. У відповідності до рішення Золотоніського міськрайонного суду від 13 липня 2010 року позивачку [PERSON]С було поновлено в членах Садівничого товариства Поляната відмолено в позові в частині визнання права власності на свердловину, погріб, таулету. Згідно рішення Апеляційного суд Черкаської області від31 серпня 2010 року рішення Золотоніського міськрайонного суду від 13 липня 2010 року скасовано та ухвалене нове рішення яким в позові [PERSON] відмолено в позові повністю, тобто встановлено правомірність виключення позивачки з членів СТ Поляна У відповідності до ухвали ВСУ від 28 січня 2011 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Апеляційного суду Черкаської області від 31 серпня 2010 року залишено без змін. Відповідно до прибуткового касового ордеру № 89 від 23 травня 2011 року, вбачається, що [PERSON] сплатив [PERSON] кошти в сумі 1000 грн. за підготовку заперечень та представництво його інтересів в суді. Відповідно до прибуткового касового ордеру № 88 від 23 травня 2011 року, вбачається, що Садівниче товариство Полянасплатило [PERSON] кошти в сумі 1000 грн. за підготовку заперечень та представництво його інтересів в суді. Згідно ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст..336 ЦК України особа, яка заволоділа рухомою річчю, від якої власник відмовився (стаття 347 цього Кодексу), набуває право власності на цю річ з моменту заволодіння нею. У відповідності до ч.1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачі по справі з 1994 року фактично припинили використання надананої їм земельної ділянки № 108 на території садівничого кооперативу Полянав звзку з чим 29 травня 2004 року позивачка [PERSON] була виключена з членства Садівничого товариства Поляна, при цьому в судовому засіданні також встановлено, що позивачі фактично відмовились від майна, що являється предметом спору так як 3 1994 року не користувались ним та не передавали будь-кому на збереження своє майно, тобто вчинили дії, що свідчать про відмову від майна. В той жже час відповідач [PERSON] правомірно набув права власності на земельну ділянку № 108 на території Садівничого товариства Поляна, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, тобто фактично заволодів майном, що являється предметом спору від якого відмовилисьт позивачі по справі. Крім того позивачами було пропущено позовну давність для зверення до суду із вказаним позовом, оскільки відповідач [PERSON] ще в 2006 році став членом Садівничого товариства Поляната отримав у користування земельну ділянку № 108 на території Садівнчиого товариства Поляната позивачі в судовому засідані не звертались до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку, в звязку з чим суд не знаходить підстав для задовлення позову з підстав пропуску строку зверення до суду. Оскільки суд відмовляє в позові в повному обсязі, тому у відповідності до ст..88 ЦПК України стягує з позивачів на користь відповідачів витрати на правову допомогу по 1000 грн. з кожного.

Outcome: approved