overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 20 березня 1975 року у Бурштинській селищній раді народних депутатів Галицького району Івано - Франківської області про що зроблено актовий запис № 15. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них відсутнє взаєморозуміння, чоловік вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями у звязку з чим постійно виникали сімейні конфлікти, що призвело до розпаду сімї. Шлюбні відносини фактично припинені з 1999 року. Відповідач проживає іншою сімєю, а тому вважає, що збереження шлюбу є недоречним, сімя розпалась остаточно, тому шлюб носить формальний характер і його слід розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Згідно поданої заяви, позивач підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав, а також просить справу розглядати без її участі. Відповідач не зявився в судове засідання, хоча був у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, а також не повідомив суду про причини своєї неявки і від нього не поступило клопотання про відкладення розгляду справи. В звязку з вищевикладеним справа розглядається з урахуванням положень ст. 197 ч. 2 ЦПК України, та відповідно до вимог ст. ст. 224, 225 ЦПК України в заочному судовому засіданні. Дослідивши представлені на обґрунтування позовних вимог докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. У сторін відсутнє взаєморозуміння, що привело до фактичного розпаду сім`ї і шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. На підставі ст. ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду до відповідача посилаючись на те, що 21 січня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Лісківській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В даний час відповідач на утримання дитини коштів не надає, тому позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. 21 січня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Лісківській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В даний час відповідач на утримання дитини коштів не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленості щодо виконання цього обовязку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Підстав для звільнення відповідача від виконання обовязку по утриманню дітей суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 3 СК України суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дітей у єдиній частці від доходу відповідача, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, виходить з призумції фізичного здоровя відповідача та дітей, здатності відповідача до продуктивної праці, а тому справедливим розміром аліментів на утримання буде 1/4 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року Про судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 25 липня 2011 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями даного майна є позивачка та її рідний брат [PERSON], - відповідач по справі. На даний час вона звернулась до Глухівської міської державної нотаріальної контори з приводу оформлення своїх прав на спадкове майно. Однак їй було відмовлено з тих підстав, що вона не подала у шестимісячний строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Але цей строк вона пропустила з поважної причини так як останнім часом у її дітей склалися важкі сімейні обставини, в звязку із чим вона вимушена була надовго виїжджати із м.Глухова. Крім того, останнім часом вона сама почала часто хворіти в звязку із чим не мала можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. За таких обставин позивачка просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері, терміном три місяці після набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні позивачка уточнила свої вимоги і просить суд надати їй строк на прийняття спадщини терміном один місяць після набрання рішенням законної сили, оскільки цього строку буде достатньо для подання відповідної заяви нотаріусу. Відповідач [PERSON] позов не визнав, мотивуючи свою позицію тим, що після смерті матері у позивачки було достатньо часу для подачі заяви для прийняття спадщини. Також відповідач зазначає, що у випадку задоволення вимог позивачки значно зменшиться його частка у спадщині, проти чого він категорично заперечує. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так судом встановлено, що 25 липня 2011 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями даного майна є позивачка та відповідач [PERSON] Відповідно до ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається із часу відкриття спадщини. А відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини за умови, що строк на прийняття спадщини було пропущено з поважної причини. Судом встановлено, що позивачка пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини в звязку із важкими сімейними обставинами, а також в звязку із тим, що протягом останнього часу вона часто хворіла, що позбавляло її можливості звернутись до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки позивачка пропустила установлений законом строк для прийняття спадщини з поважної причини, то суд вважає необхідним задовольнити її вимоги та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою і в обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Оскільки відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання так, як позивачка в даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, вона просить винести рішення про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та ? частини всіх видів заробітку (доходу) на своє утримання до виповнення дитині трьох років. Сторони в судове засідання не зявились, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в своїй заяві позов не визнав, посилаючись на те, що з нього стягуються аліменти на утримання дочки від першого шлюбу. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про обгрунтованість позову, оскільки судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Дитина перебуває на утриманні матері. Позивачка в даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач працює, матеріально забезпечений, але допомоги їм не надає . Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, працює, а також матеріальний стан позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на своє утримання до виповнення дитині трьох років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2009 року. Від спільного шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO] Подружнє спільне життя не склалося через сварки, різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. З огляду на вищевикладене позивач просить шлюб розірвати. Від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, а також про те, що визнають позовні вимоги та просять їх задовольнити. Дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2009 року (свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 045114, а/з № 2 від 13.02.2009 року). Від спільного шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO] (а/з № 688 від 05.03.2009р.). Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подружнє спільне життя не склалося через сварки, різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим, шлюб необхідно розірвати. Майновий спір не заявлявся. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що 19 березня 2010р. розірвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 05 лютого 2010 р. відповідач залишив її з дітьми, виїхав в невідомому напрямку, і з того часу з дітьми відносин не підтримує, участі у вихованні дітей не бере, матеріально не утримує. Діти часто хворіють на простудні захворювання і потребують оздоровлення на морі, а позивач взмозі повезти їх на оздоровлення за кордон. Крім того [PERSON] запропоновано роботу за кордоном, яка дозволить забезпечити матеріально дітей, а відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, тому просить, суд дозволити неповнолітнім дітям: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] виїхати за кордон у супроводі своєї матері без згоди батька. Представник позивача в судове засідання не з»явилася, однак подала заяву, про слухання справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, а тому, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, а саме: копії свідоцтв про народження дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №00009974738 від 17 січня 2012 р., свідоцтво про розірвання шлюбу сторін від 19 березня 2010 р., свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], довідку Марківської сільської ради за №13 від 12 січня 2012 р. про склад сім»ї позивача, дозвіл та договір на перебування та домашню роботу за підпорядкуванням в Італії (перекладом на українську мову), суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки виїзд дітей закордон на оздоровлення відповідає їх інтересам, а тому слід дати дозвіл на виїзд дітей сторін закордон у супроводі матері без згоди відповідача. На підставі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду і в»їзду в Україну громадян України» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

У лютому 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи тим, що 16.07.2009 року помер її чоловік та син відповідачки [PERSON], про що видане свідоцтво про смерть серії І-ОК №159752 від 17.07.2009 року, виконавчим комітетом Вишневої міської ради. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є сторони. Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2011 року по справі №2-3024/2010 року, за відповідачкою визнано право власності на 1/6 частину вказаної квартири. Помилково вважаючи, що вищевказане рішення і позивачці дає право на оформлення спадщини, вона звернулась із заявою до нотаріуса, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у звязку з тим, що у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на право власності квартири. Просила визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив задовольнити. Відповідачка та її представник позов визнали частково, просили частково задовольнити. Третя особа в судове засідання представника не направила, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлена, до суду надано заяву, де просить справу слухати у відсутність представника. Вислухавши сторін, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Встановлено, що 16.07.2009 року помер чоловік позивачки та син відповідачки [PERSON], це підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №159757 виданим виконавчим комітетом Вишневої міської ради 17.07.2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у вигляді 1/6 частини квартири [ADDRESS]. У 2010 році [PERSON] звернулася з даного приводу з позовом про визнання права власності на спадкове майно до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Відповідно до рішення від 27.01.2011 року у справі №2-3024/2010 року, в мотивувальній частині якого вказано, що «кожному із сторін повинно належати по 1/6 частині від 1/6 частини, яка належала спадкодавцю», за відповідачкою було визнано право власності на 1/6 частину вказаної вище квартири. Помилково вважаючи, що вищевказане рішення і позивачці дає право на оформлення спадщини, вона звернулась із заявою до нотаріуса, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у звязку з тим, що у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на право власності квартири. Названі вище обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-БК №075465 від 29.12.2007 року, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2011 року по справі №2-3024/2010 року, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданою Вишневою міською державною нотаріальною конторою 02.11.2011 року, та іншими доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не спростовані сторонами в судовому засіданні. Таким чином, суд має визнати за позивачкою право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, оскільки кожен з них має різні погляди на сімейне житя, через що часто виникали сварки та скандали. Прогом 10 місяців сторони не живуть подружнім життям та не ведуть спільного господарства. За вказаних обставин вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, так як він має намір створити нову сімю, а тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить розрвати шлюб, проти примирення категорично заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти примирення категорично заперечує та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони зареєстрували шлюб 27.10.2007 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 27.10.2007 року, серія І-ИД №038517, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2134. Від даного шлюбу в сторін є одна неповнолітня дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Встановлено, що сторони проживають окремо, припинили подружні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди з різними поглядами на сімейне життя. Шлюб носить формальний характер, збереження його неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 12 грудня 2003 року у відділі РАГС Білоцерківського міського управління юстиції, Київської області, актовий запис №1820. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у неї з відповідачем не склалося в силу різних психологічно несумісних характерів. В результаті позивач та відповідач втратили почуття поваги та любові один до одного, проживають окремо. З цих причин просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки примирення між ними не можливе. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позов підтримує просить залишити за нею шлюбне прізвище [PERSON] та залишити за нею судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12 грудня 2003 року у відділі РАГС Білоцерківського міського управління юстиції, Київської області, актовий запис №1820. Після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвище [PERSON] та [PERSON] відповідно. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили сімейно-шлюбні відносини в силу різних психологічно несумісних характерів. В результаті позивач та відповідач втратили почуття поваги та любові один до одного. Ведуть окреме господарство, шлюб існує формально. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки за час проживання у шлюбі між позивачем та відповідачем не склались відносини на засадах поваги до індивідуальності, звичок та уподобань кожного. Вказане обумовило відсутність взаєморозуміння між подружжям, що призвело до стійкого розладу подружніх стосунків та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Залишити за позивачем шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст. 110 ,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем [PERSON] розірвати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, вони не ведуть спільне господарство з жовтня 1996 року, а подальше збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим. Також, зазначила, що шлюб з відповідачем є формальним, від шлюбу мають дорослу доньку. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 09 липня 1968 року Палацом одруження, був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 09 липня 1968 року зроблено запис № 4289. Прізвище після реєстрації шлюбу у чоловіка [PERSON], у дружини [PERSON]. (а.с.4) Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сімейне життя подружжя не склалося, вони не ведуть спільне господарство з жовтня 1996 року, а подальше збереження шлюбу та примирення між ними є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене та

Outcome: approved