Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на домоволодіння. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, дідусю позивача –[PERSON] належало домоволодіння № 3 по вул. Андрусова в Петровському районі м. Донецька. 17 серпня 1956 року [PERSON] помер, не залишивши заповіту. Після його смерті відкрилась спадщина в вигляді вказаного домоволодіння. Спадкоємицею першої черги відповідно до закону була дружина померлого –[PERSON] (бабуся позивача), яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки залишилась мешкати в будинку. 01 січня 1976 року померла [PERSON] Єдиним спадкоємцем першої черги був син померлої –батько позивача [PERSON], який прийняв спадщину після смерті матері, оскільки продовжував мешкати в будинку, був зареєстрований в ньому. 11 листопада 1981 року помер батько позивача [PERSON] Спадкоємицями першої черги були дружина та донька померлого –відповідач та позивач по справі. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки залишилась мешкати в будинку. Відповідач відмовилась від своєї частки в спадковому майні на користь позивача. В теперішній час виникла необхідність оформити свідоцтво про право власності, тому позивач просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння № 3 по вул. Андрусова в Петровському районі м. Донецька в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов і наполягала на його задоволенні, не заперечувала проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні з позовом погодилась, не заперечувала проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою від 27 лютого 1946 року, дідусь позивача –[PERSON] був власником домоволодіння, розташованого по вул. Андрусова, 3 в Петровському р-ні м. Донецька. 17 серпня 1956 року помер [PERSON], не залишивши заповіту (а. с. 15). Після його смерті відкрилась спадщина в вигляді домоволодіння № 3 по вул. Андрусова в Петровському р-ні м. Донецька. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 р.), спадкоємицею першої черги була дружина померлого –[PERSON], яка відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки залишилась мешкати в будинку. 01 січня 1976 року померла [PERSON] (а. с. 16). Після її смерті відкрилась спадщина в вигляді домоволодіння № 3 по вул. Андрусова в Петровському р-ні м. Донецька. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 р.), спадкоємцем першої черги був син померлої –батько позивача [PERSON], який відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки продовжував мешкати в будинку разом із своєю сім’єю –дружиною (відповідачем по справі) та донькою (позивачем по справі). 11 листопада 1981 року помер батько позивача –[PERSON], не залишивши заповіту (а. с. 18). Після його смерті відкрилась спадщина в вигляді домоволодіння № 3 по вул. Андрусова в Петровському р-ні м. Донецька. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що після смерті [PERSON], спадщину в вигляді домоволодіння № 3 по вул. Андрусова в Петровському р-ні м. Донецька у відповідності зі ст. 549 ЦК України (1963 р.), прийняла спадкоємиця першої черги [PERSON] –донька померлого, яка фактично вступила в розпорядження та володіння спадковим майном. Відповідач (дружина померлого) відмовилась від своєї частки в спадковому майні на користь позивача. Її відмова прийнята судом як така, що не суперечить законодавству. Відповідач позов визнала, тому суд у відповідності до ст. 174 ч.4 ЦПК України за наявності для того законних підстав повинен ухвалити рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved