Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду та просять усунути перешкоди в користуванні власністю та земельною ділянкою шляхом знесення самовільно побудованих сараю, літньої кухні, вигрібних ям та газової труби та привести земельну ділянку, на якій розташовані самовільні споруди, у попередній стан за кошти відповідача. Свої вимоги мотивують тим, що вони разом з відповідачем є співвласниками житлового будинку № 12 по вул. Лянгуса в м. Новоград-Волинський. Побудовані самовільно в дворі спільного користування, сараї та літня кухня [PERSON] не дають їм можливості під’їзду до свого сараю та земельної ділянки, що знаходиться у їх користуванні. Позивачі не мають змоги підійти із західної сторони до свого сараю, щоб провести капітальний чи поточний ремонт. Прохід між їх помешканням та даним сараєм становить 1м 25см, що порушує норми ДБН 360-92. Дані споруди відповідач узаконити не може, тому що вони побудовані всупереч будівельним і санітарним нормам та порушують права інших співвласників. Крім того, відповідачем прокладений газопровід над дахом їх помешкання, який не відповідає СНіП 2.04.12 та також порушує їх права. В судовому засіданні позивачі зменшили позовні вимоги в частині знесення самовільно побудованої газової труби, оскільки її вже демонтовано. Однак просять усунути перешкоди у користуванні власністю –сараєм «З» відповідно до генерального плану –та земельною ділянкою, шляхом знесення самовільно побудованих сараю, літньої кухні, вигрібних ям. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю або закрити провадження по справі відповідно до вимог ст. 205 ЦПК України, так як з цього приводу вже є рішення суду, що вступило у законну силу. Представник третьої особи при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, суд дійшов таких висновків. Стаття 392 ЦК України встановлює право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст. 10, 60 ЦПК України), кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою суд вважає безпідставними, оскільки на день розгляду справу позивачем не надано доказів, яка частина земельної ділянки по вул. Лянгуса, 12 в м. Новоград-Волинський йому належить, чи хоча б між співвласниками встановлений порядок користування. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником 30/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель (в т.ч. сараєм «З») по вул. Лянгуса, 12 в м. Новоград-Волинський, що стверджується копіями договору дарування, поясненнями сторін, встановлено рішенням суду № 2-1148/10 від 16.11.2010 року (а.с. 7, 35-39). Надані позивачами та досліджені в судовому засіданні докази –повідомлення та висновки Новоград-Волинської міської ради, Державної СЕС Новоград-Волинського району, Новоград-Волинського РУ ГУ МНС України в Житомирській області (а.с. 8-9, 63-64) –підтверджують лише той факт, що сараї «Б»і «Г», вигрібні ями, що перебувають у користуванні [PERSON], є самовільним будівництвом та побудовані з порушенням містобудівних вимог, санітарних та протипожежних норм і правил. Крім тверджень у позовній заяві, що будівлі відповідача перешкоджають підійти (під’їхати) до західної сторони сараю для здійснення капітального чи поточного ремонту, доказів на підтвердження даного факту позивачами в судовому засіданні надано не було. Посилання на повідомлення Управління містобудування та архітектури Новоград-Волинської міської ради № 47 від 31.03.2009 року (а.с. 85), що прохід є єдиним можливим доступом до входу частини будинку позивачів, суд вважає недоречним, оскільки лист має загальний характер і не вказує коли, яким чином, в якому обсязі у [PERSON], [PERSON] виникали незручності у користуванні належною їм частиною домоволодіння. При постановленні рішення суд також приймає до уваги, що позивачами не надано доказів, що до західної стіни сараю «З»можливо підійти лише між спорудами «Г»і «З», а згідно генерального плану до вказаної стіни сараю «З»наявний прохід зі сторони сараю «Ж», який належить позивачам. Крім того, з копії генерального плану домоволодіння по вул. Лянгуса, 12 в м. Новоград-Волинський вбачається, що узаконені сарай «З»та тамбур до належної позивачам частини будинку фактично побудовані пізніше, ніж сарай «Г»[PERSON], тому вузький прохід між даними спорудами та сараєм «Г»виник з вини самих позивачів. Чим перешкоджають [PERSON] та [PERSON] у користуванні своєю власністю побудовані з порушенням будівельних, санітарних та протипожежних норм і правил дві вигрібні ями (одна з яких недіюча) позивачами в позовній заяві не зазначено взагалі, а їх пояснення в судовому засіданні, що вони «воняють»не були підтверджені жодними іншими доказами. Стосовно заяви відповідача, що необхідно закрити провадження по справі так як рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16.11.2010 року № 2-1148/10 набуло законної сили, то суд вважає її безпідставною, оскільки дане рішення хоча і постановлене між тими самими сторонами, про той самий предмет, однак з інших підстав. Відтак, позивачами не доведено створення відповідачем перешкод у користуванні належними їм частиною будинку і господарськими спорудами, тому суд приходить до переконання про безпідставність заявлених вимог та відмовляє у їх задоволенні.

Outcome: dismissed