Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільної з відповідачем неповнолітньої дитини сина [PERSON], 19 лютого 2010 року, у твердій грошовій сумі у розмірі 900 гривень 00 копійок щомісячно до повноліття дитини, зазначивши на обґрунтування своїх вимог те, що з 09 березня 2010 року вона знаходиться з відповідачем шлюбі, який було зареєстровано виконавчим комітетом Новомарївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №02 та в період якого у них народилася спільна неповнолітня дитинасин Владислав, [INFO]. З липня 2010 рок між ними припинено сімейно-шлюбні відносини, в звязку з чим син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому домовленості щодо участі відповідача в утримані сина між ними не досягнуто, а в добровільному порядку відповідач не допомагає матеріально утримувати їх спільну дитину. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи та регулярного доходу, вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 900 гривень 00 копійок щомісячно, оскільки саме така грошова сума матеріальної допомоги буде відповідати потребам дитини та належного забезпечення її життєдіяльності, які повинен забезпечувати дитині саме відповідач, але він ухиляється від виконання свого, в звязку з чим вона змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів з відповідача за судовим рішенням. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявилась, надавши суду письмову заяву (а.с.15), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач, який про час і місце розгляду справи повідомлений судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання [INFO], про що свідчать направлені рекомендованою кореспонденцією на його адресу повістки-виклики до суду, які повернулися без вручення з позначкою адресат за зазначеною адресою не проживає, в тому числі і на 24 листопада 2011 року (а.с.14), у судове засіданні повторно не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не повідомив і про зміну свого фактичного місяця проживання., в звязку з чим суд вважає можливим розгляди справу за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч. 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] (а.с.5), який народився у позивачки в період шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 09 березня 2010 року виконавчим комітетом Новомарївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №02(а.с.4). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з липня 2011 року та не ведуть спільне господарство, а неповнолітня дитина згідно довідки Новомарївської сільської ради Дніпропетровської області проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Відповідач після припинення сімейно-шлюбних відносин не надає в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини, яка потребує значних витрат на її утримання та забезпечення життєдіяльності, тому з нього необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в примусовому порядку в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень 00 копійок щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, а встановлений законом прожитковий мінімум для дитини такого віку становить з 01 жовтня 2011 року 853 гривні, а з 01 грудня 2011 року - 870 гривень. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою, але на час розгляду справи судом не має постійної роботи та не надав суду заперечень проти позову та будь-яких доказів про свої прибутки, що свідчить про те, що він може працювати та отримувати прибутки, стан здоров'я як дитини, так і платника аліментів. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин щодо матеріального стану та стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також розміру витрат позивачки на утримання дитини суду не надано. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial