overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

В липні 2011 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Котівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що 11 вересня 2010 року в с. Котів Бережанського району помер її батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на ј частку житлового будинку з надвірними будівлями в с. Котів Бережанського району, по вул. Центральній, 23, Тернопільської області, яку відповідно до заповіту посвідченого 01 вересня 2010 року секретарем Котівської сільської ради Бережанського району за реєстровим номером 21, батько заповів їй. Спадщину вона прийняла, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок на імя спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на ј частку житлового будинку з надвірними будівлями в с. Котів Бережанського району по вул. Центральній, 23, що належала [PERSON], який помер 11 вересня 2010 року в селі Котів Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача [PERSON] позов визнає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

В липні 2011 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Бережанської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що 28 жовтня 2010 року в місті Бережани померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями в м. Бережани по вул. Золочівській, 39. Вона є єдиним спадкоємцем майна за законом, після смерті матері, що прийняв спадщину після смерті матері, як особа, яка проживала є спадкодавцем, однак оформити спадщину виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок на імя спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Золочівській, 39, в місті Бережани Тернопільської області, що належало [PERSON], яка померла 28 жовтня 2010 року в місті Бережани Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій міська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

В липні 2011 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 26 жовтня 1991 року вона з відповідачем зареєструвала укладення шлюбу у Бережанському відділі ЗАГС, актовий запис № 131. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не проживають разом, між ними склалася повна несумісність характерів. Їхній шлюб фактично розпався і існує лише формально. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони уклали шлюб 26 жовтня 1991 року в Бережанському відділі ЗАГС Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не проживають разом, їхня сім'я існує лише формально, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розлученні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне у відповідності до ч.3 ст. 209 ЦПК України проголосити його вступну та резолютивну частини, при цьому складання повного рішення відкласти на строк три дні з дня закінчення судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.03.2007 року в відділі РАЦС Погребищенського районного Управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 14. 22 серпня 2007 року у них народився син, [PERSON]. На даний час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на повному її утриманні, відповідач участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча й зобовязаний, тому позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина та судових витрат, повязаних з розглядом даної справи. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та повідомив, що інших дітей не має. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З паспорту (а.с. 3-4), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З свідоцтва (а.с. 5), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] народився 22 серпня 2007 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 91. З довідки (а.с. 6), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації в с. Курган Лебединського району по вул. Жовтнева - 17 Сумської області та на її утриманні знаходиться син - [PERSON] [INFO]. З свідоцтва (а.с. 7), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 2 березня 2007 року в відділі РАЦС Погребищенського районного Управління юстиції Вінницької області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 14. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають із сімейних правовідносин і підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 02.03.2007 року в відділі РАЦС Погребищенського районного Управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 14. 22 серпня 2007 року у них народився син [PERSON]. На даний час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на повному її утриманні, відповідач участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча й зобовязаний, тому позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Згідно ст. ст. 180 183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

13 січня 2011 року ВАТ КБ «Надра»(далі позивач) звернувся до [PERSON]. .(далі відповідач ) про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 45169 гривень 78 копійок.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим,що відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та відповідач 16 липня 2007 року уклали кредитний договір № 153/П/19/2007-980 та надало кредит відповідачу на споживчі цілі в сумі 20000 гривень із розрахунку 3,00 % на місяць строком з 16.07.2007 року по 16.07.2010 року. Кредит відповідачем було отримано 16.07.2007 року, що підтверджується меморіальним ордером. Відповідачем станом на 23 листопада 2010 року, порушені умови п.п. 2.3.1, 2.3.2 кредитного договору щодо повернення кредиту та сплаті відсотків за користування коштами. Згідно п.3.2.3 кредитного договору ,позивач має право на дострокове повернення кредитних ресурсів, оплати нарахованих відсотків по них та інших платежів, передбачених кредитним договором, якщо відповідач не вніс черговий платіж у термін, визначений п.2.3.2. кредитного договору. Станом на 23 листопада 2010 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 45169 гривень 78 копійок. Позивач неодноразово повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості, однак на даний час кредитна заборгованість не погашена. В судове засідання представники позивача не з»явилися. В позовній заяві просили розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги повністю підтримали і не заперечили проти винесення заочного рішення. В судовому засіданні відповідач позов визнав .Після втрати роботи звертався до банку з проханням розстрочити сплату кредиту ,однак йому було відмовлено. Вивчивши та оцінивши матеріали справи,докази на підставі ст.213 ЦПК України суд вважає,що позов позивача слід задовільнити повністю з таких підстав: Судом встановленого між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір від 16 липня 2007 року № 153/П/19/2007-980 за яким Банк надав,а позичальник отримав кредит у розмірі 20000 гривень (а.с.7-8). Умовами договору було передбачено обовязок позивача сплачувати кредит та відсотки щомісячно, до 15 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повиненскладати суму не меншу, ніж зазначена в п.2.3.1 кредитного договору. Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 17 числа поточного місяця. Розрахунок заборгованості підтверджує,що відповідачем договір не виконується і тому виникла заборгованість на суму 45169 гривень 78 копійки(а.с.9-11). Дана заборгованість складається : непогашений кредит в сумі 19111,68 гривень, несплачені відсотки в сумі 20372,12 гривень, несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов»язань в сумі 4635,98 гривень, несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімального необхідного платежу в сумі 1050 гривень. Згідно ст.88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжних доручень Банк сплатив 451 гривень 70 копійок державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

23 червня 2011 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]Л.(далі відповідач), мотивуючи тим,що 14 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 45 та видано свідоцтво про одруження . Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу вказала те, що вони мають різні характери, різні погляди на життя і тому між ними немає порозуміння. Вони рідко доходили до згоди а тому в сім»ї виникали сварки та скандали .В даний час ніяких стосунків вони не підтримують. Подальше їх спільне життя і збереження сім»ї суперечать її інтересам та інтересам її дитини. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімейних відносин є неможливим. Просить їх шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримав по наведених в позові доказах. Додатково пояснила, що з відповідачем не проживають і не підтримують шлюбні відносини біля 7 місяців. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON]. В судове засідання відповідач не з»явився надіславши до суду за^ву в якій просить розглядати справу у його відсутність, так як з позовом він згоден. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, докази, суд прийшов до висновку, що сім»я сторін фактично розпалася, а тому є підстави шлюб сторін розірвати. Свідоцтво про одруження підтверджує, що сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області про, що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 45 . Копія свідоцтва про народження підтверджує, що сторони від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON] [INFO]. Копія паспорта відповідачки підтверджує, що вона зареєстрована в [INFO]. Про це також свідчить довідка з Брусилівської селищної ради. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є поважними, подальше спільне життя подружжя і збереження сім»ї стало неможливим .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулася Шара (дошлюбне прізвищеГорбачова) [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши у позовній заяві про те, що 23.01.2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у Архангельській селищній раді Високопільського району Херсонської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею. З відповідачем угоди про утримання дитини не досягнуто. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. Позивач [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]М.) надала до суду заяву про те, що позов підтримує повністю, просить та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] надав заяву про те, що визнає позов про стягнення ? частки доходу, оскільки працює та про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом зясовано наступне: - Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.3), вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 23.01.2009 року Архангельською селищною радою Високопільського району Херсонської області зареєстровано шлюб, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 01, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. - Із копії свідоцтва про народження (а.с.4) вбачається, що від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO]. Батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON]. - Із копії довідки Архангельської селищної ради Херсонської області (а.с.5) зясовано, що Шара ( дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] проживає за адресою [INFO] та до складу її сімї входять: чоловік [PERSON] та син [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до вимог чинного законодавства повинен сплачувати кошти на утримання дитини на користь позивача, суму стягнення, суд, вважає необхідно визначити у частці, оскільки відповідач працює та має постійний дохід, в розмірі 1/4 частки, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, як передбачено сімейним кодексом України. Тому позовна заява підлягає задоволенню. А також підлягає стягненню судовий збір з відповідача на користь держави в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Крім того, присуджуючи з відповідача стягнення аліментів, суд вважає за можливим відповідно до ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати факт прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] та визнати право на земельну частку (пай). За ствердженням позивача, 08 січня 2001 року померла його мати [PERSON], яка, на день смерті, мешкала в м. Кривий Ріг Саксаганського району Дніпропетровської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 5,03 га, наданої на підставі рішення Балтської райдержадміністрації № 224 від 30.04.1996 р. Одразу після смерті матері позивач прийняв у володіння, користування та розпорядження все особисте її майно, до якого відносилась також земельна ділянка, тобто фактично, як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав разом з нею. В нотаріальному порядку позивач був не в змозі оформити на себе спадщину, яка складається з вищевказаної земельної ділянки, оскільки, по причині юридичної неусвідомленості пропустив встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, в звязку з чим був вимушений звернутись до суду з даним позовом і просить його задовольнити. Представник відповідача Балтської райдержадміністрації до судового засідання не зявився, надав суду письмовий відгук, в якому просить розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, ознайомившись з доводами позивача, дослідивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка померла 08.01.2001 року, належав сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП Авангардна території Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області серії ОД-03 № 0130334 розміром 5,03 га вартістю 44562,27 грн. виданий їй на підставі рішення Балтської райдержадміністрації № 224 від 30.04.1996 р. Спадкоємцем за законом першої черги є син померлої [PERSON], який проживав однією родиною з [PERSON] на час відкриття спадщини та фактично спадщину прийняв, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, що відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) свідчить про прийняття спадщини, однак через юридичну неусвідомленість не звернувся у встановлений строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2011 р. позов прокурора Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська було задоволено частково: було ухвалено стягнути з Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма Дукат на користь [PERSON] частину заробітної плати та допомогу по тимчасовій непрацездатності, компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 304,86 грн., стягнути з Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма Дукат на користь [PERSON] на відшкодування за затримку розрахунку при звільненні 18\~662, 43 грн., стягнути з Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма Дукат на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 1\~500 грн., в задоволенні решти вимог позову було відмовлено. Судове рішення було оскаржено сторонами в апеляційному порядку, та справу за ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.07.2011 р. було повернуто до суду 1 інстанції для виконання вимог ст. 220 ЦПК України, адже судом при ухваленні судового рішення не було вирішено питання про судові витрати. За змістом ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. У судове засідання сторони не зявилися, та оскільки їх присутність не є обовязковою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України рішення суду складається, у тому числі, із резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. Утім, при ухваленні рішення у зазначеній вище цивільній справі судом питання про розподіл судових витрат вирішено не було, тому, оскільки на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, для суду з огляду на результати вирішення справи вбачаються підстави для ухвалення про стягнення з Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма Дукатв дохід держави 198,17 грн. щодо сплати судового збору та 120 грн., повязаних із оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Outcome: approved