Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

31 жовтня 2011 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати правочини укладені між нею та [PERSON] від 16 березня 2005 року, 16 березня 2005 року, 10 березня 2008 року дійсними, стягнути з [PERSON] грошову суму у розмірі 71550 грн., та стягнути з відповідачки витрати повязані із зверненням до суду. Представник позивачки [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що в період з березня 2005 року по 2008 рік позивачка передала своєї сестрі [PERSON] грошові кошти в борг у сумі 9000,00 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на цей час 71550, 00 грн. Передача грошових коштів підтверджується розписками, копії яких надані до матеріалів справи. Оскільки до теперішнього часу відповідачка [PERSON] грошові кошти не повернула, позивачка [PERSON] вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідачки позов визнала, та проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 16 березня 2005 року відповідачка [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 доларів США строком на 3 роки, також зобовязалася оформити боргові зобовязання нотаріально на протязі 1 року, також 16 березня 2005 року відповідачка [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США строком на 3 роки, також зобовязалася оформити боргові зобовязання нотаріально на протязі року, і 10 березня 2008 року відповідачка [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 доларів США строком на 3 роки, також зобовязалася оформити боргові зобовязання нотаріально на протязі року. Як встановлено в судовому засіданні свої зобовязання позикодавець щодо передачі грошей виконав. Відповідач до теперішнього часу своє зобовязання за борговими розписками не виконала, грошові кошти не повернула, та ухиляється від виконання зобовязань. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачкою та позивачкою є розписки, які посвідчують передання відповідачці зазначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обовязок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню 9000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день звернення до суду складає 71550,00 грн., також підлягають стягненню з неї судові витрати.

Outcome: partial