Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

У травні 2011 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що 12.02.2008 р. між ним та відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`був укладений кредитний договір № 207367-CRED, за яким він отримав шляхом перерахування на його картковий рахунок та видачі банківської кредитної картки кредит у розмірі 6.000, 00 доларів США на строк до 10.02.2010 р. зі сплатою за користування ним 24% річних. Зазначений договір позивач вважає недійсним як такий, що не відповідає вимогам закону, оскільки єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, а отже визначення розміру зобов`язання в іноземній валюті суперечить ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 524, 533 ЦК України, ст. 35 Закону України «Про Національний Банк України». Крім того, видача позивачеві кредиту в іноземній валюті відбулася без отримання необхідної для цього індивідуальної ліцензії. На підставі викладеного, позивач просив суд на підставі чч. 1, 3, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України визнати оспорюваний кредитний договір від 12.02.2008 р. № 207367-CRED недійсним, у зв`язку з чим визнати недійсним згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України договір поруки від 12.12.2008 р., укладений між відповідачами у забезпечення зазначеного кредитного договору, а також в порядку реституції стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`на його користь 12.107, 76 грн. Позивач, відповідач [PERSON] , представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 27, 29, 37). Третя особа явку свого представника до суду не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлялася Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.02.2008 р. між відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`та позивачем був укладений кредитний договір № 207367-CRED, за яким останній отримав шляхом перерахування на його картковий рахунок та видачі банківської кредитної картки кредит у розмірі 6.000, 00 доларів США на строк до 10.02.2010 р. зі сплатою за користування ним 24% річних (а.с. 11-14). Умови та порядок використання наданої позивачеві кредитної картки були визначені укладеним у той же день між тими ж сторонами договором № 207367-CАRD (а.с. 8-10). У забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливали з вищезазначеного кредитного договору, 12.02.2008 р. між відповідачами був укладений договір поруки б/н (а.с. 23). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Так, обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання спірного кредитного договору недійсним з мотивів невідповідності закону його положень в частині валюти зобов`язання, позивач зазначив, що єдиним законним засобом платежу на території України є гривня. З такою позицією не можна погодитися, оскільки згідно ст. 192 ЦК України валютні цінності можуть використовуватися на території України у випадках і порядку, встановлених законом, зокрема відповідно до ст. 533 ЦК України на території України \\~у випадках, встановлених законом, допускається використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків за зобов`язаннями. Оскільки згідно п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність`банки мають право на підставі ліцензії здійснювати операції з валютними цінностями, відповідачеві ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»така генеральна ліцензія була надана (а.с. 44-50), немає підстав вважати, що цей відповідач був позбавлений права надати позивачеві кредит та приймати кошти в його погашення в іноземній валюті. Також не можна погодитися з посиланням позивача на необхідність отримання сторонами оспорюваного кредитного договору для надання кредиту в іноземній валюті індивідуальної ліцензії НБУ, оскільки згідно п. в ч. 4 ст. 5 Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю така є необхідною лише у тому випадку, якщо строк або розмір кредиту в іноземній валюті, який надається або отримується резидентом, перевищує межі, встановлені законодавством. В той же час чинне законодавство таких меж не визначає. За викладених обставин суд вважає позовні вимоги в частині визнання недійсним спірного кредитного договору від 12.02.2008 р. № 207367-CRED безпідставними та вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити. При цьому решта позовних вимог задоволенню не підлягає як така, що ґрунтувалася на задоволенні даної вимоги. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed