Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що між ними був укладений шлюб 17.10.2009р. у виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського району за актовим записом №32. Від даного шлюбу у них народився один син [PERSON] [INFO] Заявлені вимоги мотивовані тим, що із-за зловживання відповідачем алкогольними напоями спільне життя не склалось, чоловік не дбав про створення нормальних сімейних відносин, неодноразово в нетверезому стані ображав позивачку, часто грає в автомати, вони не проживають разом тривалий час, шлюб існує формально, спору про спільно нажите майно у них не має, у зв»язку з чим позивачка просить шлюб із відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просила такі задоволити, на розлученні наполягає, оскільки між ними примирення та збереження їх сім»ї є неможливим, а наданий судом строк для їх примирення позитивних результатів не надав і вона наполягає на розлученні. Відповідач в судове засідання з"явився, позовні вимоги визнав повністю та не заперечує на їх розлученні, оскільки наданий судом строк для примирення позитивних наслідків не дав. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення із-за таких підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,59 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що між сторонами був укладений шлюб 17.10.2009р. у виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського району за актовим записом №32, від якого у них народився один син [PERSON] [INFO] (перебуває із позивачкою). Як встановлено у суді, причиною розлучення є те, що із-за зловживання відповідачем алкогольними напоями спільне життя не склалось, чоловік не дбав про створення нормальних сімейних відносин, неодноразово в нетверезому стані ображав позивачку. Крім цього, сторони не проживають разом тривалий час, шлюб існує формально, спору про місце проживання дитини та спільно нажите майно у них не має , у зв»язку з чим позивачка категорично наполягає на розлученні з відповідачем. Наданий судом 27.07.2011р. строк для можливого пр. смирення сторін позитивних наслідків на дав, сторони наполягають на розлученні. Суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов»язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України). На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного і категорично заперечують проти збереження їх сім»ї та наполягать на розлученні, а відтак суд не може покласти обов»язок збереження сім»ї сторін на них при наявності їх категоричного заперечення цього. З"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу- сторони фактично проживають окремо, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, суд встановив справжнє прагнення позивачки та відповідача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права та права дитини, у зв"язку із чим даний позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні позивачка також просила суд вирішити питання щодо повернення їй дошлюбного її прізвища «[PERSON]», яке вона носила до укладення шлюбу із відповідачем. У відповідності до вимог ст.28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов»язків і здійснює їх під своїм іменем. Ім»я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить. Зокрема, Законом України №2398-У1 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який набув чинності 27.07.2010р., внесено зміни до ст.235 ЦК України, а саме було доповнено частиною другою, згідно якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 295 цього-ж Кодексу передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Сімейним Кодексом України (ст.113) передбачено також, що особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд також вважає, що судові витрати по справі, які поніс позивач, слід стягнути з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В даному випадку відповідно до платіжних доручень від 08.11.2010р. \\а.с.1-2\\ позивачка сплатила 30,00 грн. за інформаційно-технічний розгляд справи та 8,50 грн. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст.28,235,295 ЦК України, ст.ст.24,55,56,112 СК України та

Outcome: approved