Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

позивачка, посилаючись на те, що вона, згідно договору дарування від 12.12.1994 року є власником житлового будинку з дворовими побудовами, розташованому в. м Лисичанську, вул. Макаренко, 167, з 21.11.1998 року зареєстрована, а в серпні 2011 року переїхала на постійне місце проживання в зазначений будинок. Відповідачами безпідставно використовується належний їй гараж розміром 6,25мх4,60 м та чиняться перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном, встановлений замок на ворота гаражу, що унеможливлює підтримання його в належному стані та використанні за своїм розсудом. Просила визнати за нею право власності на гараж, усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю - гаражем та зобова»язати відповідачів звільнити від належного їм майна гараж - розміром 6,25мх 4,60 м., стягнути судові витрати. У зустрічному позові про визнання права власності на будівельні матеріали та витребуванні будівельних матеріалів, [PERSON] , посилаючись на те, що між ним та колишнім власником вищевказаного будинку [PERSON] був укладений договір безстрокової оренди земельної ділянки розміром 6,25м х 4,60 м. для будівництва капітального гаражу на території присадибної ділянки за адресою м. Лисичанськ, вул. Макаренко, 167, що підтверджується доданої до позовної заяви розписки. За оренду були передані гроші в сумі 250 рублів. У 1983 році він за власні кошти на орендованій земельній ділянці побудував гараж, на будівництво якого ним було витрачено 384 руб.74 коп., що підтверджується наданими чеками. В теперішній час вартість гаражу с оновить 10 000грн. Він пропонував [PERSON] демонтувати гараж та забрати будівельні матеріали, на що вона погодилась, а потім відмовилась та заборонила розбирати гараж. Тому він просить стягнути з [PERSON] вартість витрат на будівництво гаража в сумі10 тис. грн.. тв. Стягнути з неї судові витрати. У судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила задовольнити позов у повному обсязі. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Зустрічний позов не визнала і просила відмовити у його задоволені. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, пояснивши, що позивачка відповідно договору дарування набула право власності на законних підставах. Договір дарування набрав чинності, невизнаний не чинним, а тому все майно, перелічене у даному договорі належить позивачці. До будівельних матеріалів позивачка не має ніякого відношення, вони їй не передавались. У задоволені зустрічного позову просить відмовити. Відповідач-позивач [PERSON] у судовому засідання позов не визнав зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі, пояснивши суду, що з [PERSON] у нього були дружні відносини і той запропонував йому місце під гараж на своїй присадибній ділянці, за що він передав [PERSON] 250 рублів. Договір оренди з [PERSON] не укладався. Завіз будівельні матеріали та почав будувати гараж. [PERSON] запропонував внести гараж в план, що і було зроблено. Побудувавши гараж, користувався ним до травня 2011 року, коли позивачка подзвонила і запропонували залишити гараж. Він забрав з гаража машину, пропонував їй віддати будівельні матеріали, але вона відмовилась. В теперішній час вартість гаража оцінює на суму 10000грн. Він не перешкоджає позивачці користуватися гаражем, оскільки звільнив гараж від своїх речей. Позивачка не приймала від нього ні яких будівельних матеріалів, оскільки, будувався гараж у 1983 році. Свій позов просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позову [PERSON], пояснивши, що право власності на гараж у позивачки встановлено договором дарування. Можливо у неї є сумнів стосовно права власності на гараж , тому звернулась з таким позовом. Зустрічний позов [PERSON] задовольнити, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] вартість витрат на будівництво гаража, побудованого на земельній ділянці будинку 167 по вул. Макаренко в м. Лисичанську. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що його батько [PERSON] побудував гараж на земельній ділянці, яка належала [PERSON] та з його згоди. Він розмовляв з чоловіком позивачки про викуп тієї частини земельної ділянки, де розташований гараж. Вони на це не погоджуються, а у травні 2011 року позивачка стала вимагати залишити гараж. Повертати гроші за будівельні матеріали на гараж відмовляється. Суд досліджує надані докази: копія паспорту позивачки, копія свідоцтва про одруження, копія договору дарування, копія державного акту на право власності на земельну ділянку, копія технічного паспорту на будинок, будівельний паспорт на будівництво господарських будівель, копія рішення міської ради, копія розписки, копії чеків на буд. матеріали, копії квитанцій на оплату юридичних послуг. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він допомагав [PERSON] будувати гараж в 80-х роках, адресу не пам»ятає. Допомагав мішати цементний розчин, будували стіни, потім крили дах. На чиїй садибі будували гараж сказати не може. [PERSON] був присутній при будівництві гаражу, але участі не приймав. В гаражі стояла машина [PERSON]. При ньому [PERSON] передавав гроші [PERSON] , можливо це гроші за земельну ділянку, про яку вони вели розмову. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що будувати гараж [PERSON] допомагала бригада людей, будівельні матеріали належали [PERSON]. Будували гараж по вул. Макаренко , на земельній ділянці де проживали люди похилого віку. Чоловіка звал [PERSON], по батькові не пам»ятає. Зі слів [PERSON] їй відомо, що гараж він будує для себе з дозволу цих людей. Хто завозив будівельні матеріали, їй невідомо. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що їй відомо, що по вулиці Макаренко проживали [PERSON]. [PERSON] та його дружина ходили до [PERSON] по празниках, зустрічались там. На місті спиляної груші, [PERSON] для себе почали будувати гараж, коли завозили будівельні матеріали не бачила. Після смерті [PERSON], на їх садибі проживала жінка похилого віку [PERSON]. Бачила, що саме [PERSON] будував гараж, хазяїв садиби не бачила там. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] подарував будинок та все своє майно [PERSON], коли почав хворіти. Працівники БТІ робили план і внесли в нього все, що була на земельній ділянці. [PERSON] тоді була неповнолітньою, тому при оформлені договору, вона була її опікуном. Хто будував гараж їй невідомо, вона не приймала участі в його будівництві. [PERSON] не говорив їй, що гараж не належить йому. Як би це був не його гараж він, би про це повідомив працівників БТІ. [PERSON] користувався електроенергією в гаражі, але не платив за не, про це говорив їй [PERSON], говорив, щоб [PERSON] вигнали з гаража. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], показав суду, що [PERSON] будував гараж на садибі у [PERSON], прізвище якого він не знає. Він допомагав йому крити дах. Гараж будували для [PERSON]. [PERSON] до гаражу не підходив, ніяких вказівок не давав. Проживав він разом з дружиною, більше ніхто в будинку не проживав. Гаражем користувався [PERSON], в ньому стояла його машина. Коли будували цей гараж на території земельної ділянки був вже побудований гараж. Коли крили дах, прийшов [PERSON] і [PERSON] при всіх передав йому гроші. За чиї гроші будували гараж йому невідомо. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що він бачив, як [PERSON] будував гараж, привозив будівельні матеріали. Допомагали йому будувати люди. Він участі у будівництві не приймав, нічого не підписував. Пам»ятає, що [PERSON] виділив місце під грушею, оскільки там нічого більше не росло. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що від бачив, як [PERSON] завозив гіпсоблок, заливав бетон, будував стіни, ставив ворота на гараж. Рядом був присутній [PERSON]. У будівництві [PERSON] допомагали інші люди. Гараж будували для [PERSON], оскільки у [PERSON] вже був побудований гараж з іншої сторони. [PERSON] будував з дозволу [PERSON] на яких умова йому невідомо. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов первинний таким, що підлягає частковому задоволенню. У задоволені зустрічного позову слід відмовити. У судовому засіданні встановлено, що договором дарування від 12.12.1994 року [PERSON] та [PERSON], що діяла від імені неповнолітньої [PERSON], уклади договір про те, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок з дворовими побудовами, який знаходиться в м. Лисичанську, вул. Макаренко, будинок 167, що міститься на земельній ділянці На цій земельній ділянці розташовані житловий будинок, дерев»яний, обкладений цеглою, сарай дерев»яний, гараж гіпсоблочний, гараж цегляний, погріб кам»яний, спорудження 1, огородження. Житловий будинок належить дарителю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.1962 року ( а.с.7). Таким чином встановлено, що позивачка є власником будинку з дворовими побудовами, що розташований за адресою вул. Макаренко, 167 в м. Лисичанську, де значиться і гараж гіпсоблочний. Цей договір набрав чинності, не відмінений, тому визнавати за позивачкою ще раз право на гараж не має підстав і в цій частині позову суд вважає позиваці слід відмовити. Оскільки договором дарування від 12.12.1994 року встановлено право позивачки на гараж, розташований за адресою вул. Макаренко, 167, в м. Лисичанську, відповідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 312 ч.1,2 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків і в порядку встановлених законом. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном підлягають задоволенню. Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню. Позивачка володіє гаражем на законній підставі. Посилання [PERSON] на розписку від 05.06.1983 року , в якій [PERSON] та [PERSON] договорились про безстрокову оренду, суд не може взяти до уваги, оскільки вважає, що вона не має юридичної сили, бо 12.12.1994 року був укладений [PERSON] договір дарування, де вказаний гараж внесений як власність [PERSON] [PERSON] по зустрічному позову не надано доказів того, що будівельні матеріали передавались [PERSON], або перебували у її володінні, тому відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості витрат на будівництво гаражу. На підставі ст..ст. 312, ч.ч.1, 2, 391 ЦК України,

Outcome: partial