Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та усунення перешкод у користуванні власністю. 26 вересня 2011 року позивачами було подано заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України в наступній редакції: - визнати за [PERSON] право власності на 58/100 частин квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 28 вересня 2007 року; - визнати недійсними та скасувати реєстрацію Київським РВ ОГУ ГУМВС України в Одеській області [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO] у квартирі за адресою: [ADDRESS]; - усунути [PERSON] та [PERSON] перешкоду у користуванні власністю - виселити [PERSON] та неповнолітню [PERSON], [INFO], із квартири за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують те, що [PERSON], є власником 42/100 частки квартири за вказаною адресою. 7 вересня 1998 року він подарував матері своєї дружини [PERSON] [PERSON] 58/100 частин належної йому на праві власності даної квартири. За час життя, а саме 23 липня 2004 року [PERSON] уклала заповіт, за яким на випадок смерті зробила розпорядження, згідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, а також належну їй частину квартири [ADDRESS] вона заповідала доньці [PERSON] В 2005 році [PERSON] захворіла психічною хворобою. У звязку з тим, що позивачі не мали можливості постійно знаходитися біля матері, вони звернулися до [PERSON], з проханням на платній основі допомагати [PERSON] Позивачі щомісячно надсилали [PERSON] кошти для здійснення допомоги матері. Після смерті [PERSON], померлої 28 вересня 2007 року, [PERSON] як спадкоємець першої черги, у встановленому порядку прийняла спадщину. Після прийняття спадщини, позивачам стало відомо про те, що [PERSON], використовуючи психічну хворобу [PERSON]Г та довіру позивачів, незаконно захопила 58/100 частин вказаної квартири, яка належала на праві власності [PERSON], та незаконно оформила на себе право власності за договором довічного утримання, після чого, використовуючи вказаний договір, зареєструвалася сумісно з неповнолітньою [PERSON], [INFO] в квартирі за вказаною адресою. 27 травня 2010 року рішенням Київського районного суду м. Одеси було визнано недійсним договір довічного утримання від 20 серпня 2005 року, за яким [PERSON] передала у власність (відчужила) [PERSON] 58/100 частин квартири [ADDRESS]. На теперішній час в квартирі за вказаною адресою проживає та зареєстрована за місцем проживання [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Вказані обставини перешкоджають [PERSON] в реалізації прав спадкоємця за заповітом на 58/100 частки спірної квартири, а [PERSON] у користуванні, володінні та розпорядженні належною йому на праві власності 42/100 часткою вказаної квартири. В судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представники в судове засідання не зявилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Представник відповідача Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області заперечував проти задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними та скасування реєстрації [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO] в квартирі за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вказані правовідносини повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства, вирішення інших позовних вимог залишив на розсуд суду. Представник третьої особи Відділу по забезпеченню роботи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації [PERSON] міської ради заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині виселення неповнолітньої [PERSON], [INFO] із квартири за вказаною адресою, вирішення інших позовних вимог залишила на розсуд суду. Вислухавши думку представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], є власником 42/100 частки квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № 4770, виданого 31 березня 1998 року УЖКХ виконкому [PERSON] міської ради. 10 серпня 1998 року право приватної власності [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «[PERSON] МБТІ та РОН»під реєстраційним № 234 стр. 185 кн. 28к. 7 вересня 1998 року [PERSON] подарував матері своєї дружини [PERSON] [PERSON] 58/100 частин належної йому на праві власності квартири, яка складається із однією житлової кімнати, жилою площею 17,7 кв.м. Вказаний договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 5158. Належна [PERSON] на праві власності 42/100 частка квартири за вказаною адресою складає окрему кімнату, жилою площею 13 кв.м. 23 липня 2004 року [PERSON] склала заповіт, за яким на випадок смерті зробила розпорядження, згідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, а також належну їй частину квартири [ADDRESS] вона заповідала доньці [PERSON] Заповіт у встановленому законом порядку був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 2964. Факт родинних стосунків [PERSON] з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] В 2005 році [PERSON] захворіла психічною хворобою, у звязку з чим проходила лікування в [PERSON] обласній психіатричній лікарні № 2 у період з січня по березень 2005 року та в [PERSON] обласному психоневрологічному диспансері в червні 2006 року. 20 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був оформлений договір довічного утримання посвідчений Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-1937. 30 січня 2006 року [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] [INFO] зареєструвалася у квартирі [ADDRESS]. 27 травня 2010 року рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-84/10 було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору довічного утримання та було визнано недійсним договір довічного утримання від 20 серпня 2005 року, зареєстрованого Першою [PERSON] нотаріальною конторою в реєстрі за № 3-1937, за яким [PERSON] передала у власність (відчужила) [PERSON] 58/100 квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2010 року було відхилено апеляційну скаргу [PERSON] та рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2010 року було залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 28 вересня 2007 року [PERSON] померла. 7 листопада 2007 року [PERSON] у встановленому порядку звернулася з письмовою заявою до Третьої [PERSON] державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. На підставі вказаної заяви державним нотаріусом була відкрита спадкова справа за № 1782-07, але в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] було відмовлено, у звязку з тим, що нею не було надано оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно квартиру [ADDRESS]. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Реєстрація [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO] була здійснена на підставі визнаного недійсним договору довічного утримання. Згідно з вимог ст. 236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. На теперішній час в квартирі за вказаною адресою, без будь-яких законних підстав, зареєстровані за місцем проживання та проживають [PERSON] та її неповнолітня донька, [PERSON], [INFO]. Вказані обставини перешкоджають позивачам у користуванні, володінні та розпорядженні належною їм квартирою.. Згідно з вимогами ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд критично оцінює твердження представника відповідача Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, що спірні правовідносини щодо визнання недійсними та скасування реєстрації [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO] в квартирі за адресою: [ADDRESS], є справою адміністративної юрисдикції, і повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спірних правовідносин, які склались між сторонами, є правовідносини, що виникли із права власності та користування нерухомим майном, квартирою за адресою: [ADDRESS], питання щодо визнання недійсними та скасування реєстрації [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO] є взаємоповязаними та нерозривними з питаннями про усунення перешкод у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS], та повинні розглядатися сумісно за правилами встановленими нормами ЦПК України. Відповідно до ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. При викладених обставинах суд приходить до висновків, що [PERSON] незаконно отримала у власність спірну квартиру на підставі договору довічного утримання оформленого з [PERSON], незаконно вселилася у вказану квартиру без відома власників, незаконно зареєструвалася сумісно з неповнолітньою [PERSON]. [INFO] в спірній квартирі та перешкоджає [PERSON] в реалізації права на прийняття спадщини, а [PERSON] в користуванні власністю.

Outcome: approved