Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору купівлі- продажу квартири, стягнення коштів в сумі 131 545 грн. 42 коп. Свій позов обґрунтовує тим, що 22 лютого 2010 року між ним та відповідачем [PERSON], було укладено договір купівлі -продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського округу [PERSON] реєстровий номер № 869. Згідно договору купівлі-продажу [PERSON] повинен був продати позивачу вищевказану квартиру, а [PERSON] зобов'язався прийняти квартиру у власність та сплатити за неї обговорену грошову суму, а саме 280 000 грн. 00 коп., з яких 200 000 грн. 00 коп. продавець отримує під час підписання договору, а 80\~000 грн. 00 коп. покупець зобов'язується передати продавцю готівкою до 27 лютого 2010 року. Відповідно до п.2.2. Договору розрахунок має бути здійснено в м.Бровари з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою продавця, що є невід'ємною частиною договору, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Відповідно п.3.1.5. договору сторони домовились що продавець сплатить заборгованість з комунальних послуг, зніметься з реєстраційного обліку і передасть предмет договору покупцеві до 06 березня 2010 року. Як стверджує позивач всупереч укладеному договору відповідач не передав йому у власність квартиру, не виселився з неї, та взагалі повідомив його, що передумав квартиру відчужувати. Внаслідок переговорів, відповідач повернув позивачу за вказану квартиру частину виплаченої ним суми в розмірі 80 000 грн.00 коп., іншу частину коштів, яка складає 128 000 грн. 00 коп., відповідач повертати категорично відмовляється, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду, в якому просить стягнути на його користь з відповідачу зазначену суму сплачених ним коштів в розмірі 128 000 грн. 00 коп., а також 3 % річних за користування грошовими коштами в сумі 3 545 грн. 42 коп. Позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, пояснення надали аналогічні позовній заяві, не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявлявся, про час, дати та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявок суду невідомі. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON], укладено договір купівлі -продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського округу [PERSON] реєстровий номер № 869. Згідно п.1.1. Договору купівлі-продажу, продавець зобовязується передати квартиру у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти квартиру у власність та сплатити за неї обговорену грошову суму. Відповідно п. 2.1. зазначеного договору продаж вищевказаної квартири за домовленістю сторін вчиняється за 280\~000 грн. 00 коп., з яких 200\~00 грн. 00 коп. отримані продавцем під час підписання договору, а 80 000 грн. 00 коп. покупець зобовязується передати продавцю готівкою до 27 лютого 2010 року. Розрахунок має бути здійснено в м.Броварах Київської області з одночасним підтвердженням цього факту письмовою заявою продавця, що є невідємною частиною договору . Відповідно до ст. 655 ЦК України - за договором купівлі -продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п.3.1.5. договору продавець зобов'язується сплатити заборгованість з комунальних послуг, знятись з реєстрації особисто і передати предмет договору покупцеві до 06 березня 2010 року. Як встановлено в ході розгляду справи відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязань обумовлених договором купівлі- продажу, а саме не передав квартиру, не знявся з реєстраційного обліку, продовжував зберігати своє майно в квартирі. Ст. 662 ЦК України передбачає, що продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. В результаті усних перемовин сторони домовились, що відповідач поверне позивачу отримані ним грошові кошти за договором купівлі- продажу. Судом встановлено, що відповідач повернув позивачу частину грошових коштів за договором купівлі- продажу в сумі 80 000 грн. 00 коп. , що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 610 ЦК України порушенням зобовязання визначає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. На виконання ст.651 ЦК - зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо не встановлено договором або законом. Всупереч вищезазначеному відповідач(продавець) не передав позивачу у власність квартиру, не виселився з неї та повідомив що передумав відчужувати квартиру. Відповідно 4.2 ст.651 ЦК України - договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку договір купівлі- продажу розірвати. Частина 2 ст.625 ЦК України зазначає , що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також: три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на це, відповідач за користування грошовими коштами позивача протягом тривалого часу, повинен сплатити [PERSON] 3% річних, що становить ( 128 000 х 3%: 365х 337 днів) 3 545 грн. 42 коп. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved