Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якій зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в квітні 2001 року в простій письмовій формі, придбала у відповідача житловий будинок №73 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг, Миколаївської області, сплативши останній 1500 грн. Вказаний договір був посвідчений в їх присутності головою Софіївської сільської ради Миколаївської області. Зазначеним нерухомим майном вона користується відкрито і безперервно з квітня 2001 року до теперішнього часу. Про те, що на зазначену нерухомість необхідно одержати правовстановлюючий документ, вона дізналася лише в березні 2011 року при зверненні до Новобузької міської ради з питання оформлення земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Посилаючись на норму ч.1 ст.344 ЦК України просила визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила, що рішенням Новобузького районного суду від 28.12.1998 року за нею було визнано право власності на житловий будинок №73 з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг, який був зареєстрований в Новобузькій філії Миколаївського ММБТІ 22.01.1999 року за реєстровим №3219. Зазначений будинок був збудований в 1966 році і розташований він в місцевості, яка зазнавала періодичному підтопленню грунтовими водами, у зв'язку з чим будинок був практично непридатним для проживання. На початку 2002 року до неї звернулася [PERSON] з пропозицією продати їй цей будинок і вона дала свою згоду, але попередила останню про неможливість використовувати будинок під житло, на що та пояснила, що будинок буде розібраний на будівельні матеріали. В квітні 2002 року отримала від [PERSON] 1500 грн. та надала останній розписку і всі документи на будинок. Витрати по переоформленню будинку вирішили розділити навпіл. До лютого 2011 року [PERSON] не зверталася до неї з приводу нотаріального оформлення угоди, а при зверненні отримала відмову, так як між ними не було досягнуто згоди з умов договору. Будь-яких домовленостей з позивачем щодо належних їй земельних ділянок не мала, однак остання без її згоди отримала в земельному відділі два Державні акти на ці ділянки і не повертає їх. Третя особа без самостійних вимог Новобузька міська рада явку свого представника не забезпечила, але надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 28.12.1998 року визнано факт прийняття громадянкою [PERSON] спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON], що мало місце 23.03.1998 року, та визнано за позивачем право власності на житловий будинок №73 з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг, Миколаївської області. Зазначений будинок був зареєстрований за [PERSON] на праві особистої власності в Новобузькій філії Миколаївського ММБТІ 22.01.1999 року за реєстровим №3219. З наданої позивачем розписки, яка не містить дати її написання, вбачається, що між покупцем [PERSON] та продавцем [PERSON] досягнуто домовленість щодо укладення договору купівлі-продажу будинку (хати) №73, розташованого по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг і продавець, отримавши від покупця грошові кошти в сумі 1500 грн., передала їй документи на хату. Витрати з переоформлення хати нести навпіл. Позивач стверджує, що написання вищевказаної розписки мало місце в квітні 2001 року, однак відповідач зазначає іншу дату її написання, а саме квітень 2002 року. До теперішнього часу, що сторонами не заперечується, договір купівлі-продажу жилого будинку нотаріально не посвідчений і державної реєстрації в органах БТІ не пройшов. Пояснення позивача [PERSON], паспорт (копія) на її ім'я серії ЕО №879688 від 07.02.2001 року вказують на те, що з 1972 року остання постійно проживає і зареєстрована у [INFO]. У спірному будинку №73 по вул. Гребеннікова в м. Новий Буг вона взагалі не проживала з причини його технічного стану, користувалася лише присадибною земельною ділянкою, розташованою біля будинку. В силу ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до вимог ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог п.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. За змістом зазначеного закону для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю володіння потрібно наявність необхідних умов - добросовісності заволодіня, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Тобто, за небувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого не відомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Спірне домоволодіння за №73, розташоване по вул Гребеннікова в м. Новий Буг, на яке претендує позивач [PERSON], перейшло в її користування за угодою, яка в силу ст.227 ЦК України в редакції Закону 1963 року (діяв на момент виникнення правовідносин) підлягала обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, проте до теперішнього часу вказані вимоги закону не виконані, що в силу ст.47 цього Кодексу вказує на її недійсність. Крім того, не проживання позивачем у спірному будинку з моменту прийняття його до використання і до теперішнього часу, відсутність доказів щодо проведення в будинку ремонту та використання його під житло, оплати послуг за електроенергію, водопостачання тощо, свідчать про відсутність в поведінці позивача критеріїв добросовісності володільця та відкритості володіння. При цьому, відповідач не відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Таким чином, невиконання умов договору купівлі продажу, недотримання його форми не свідчить про наявність правовідносин із наслідками набуття права власності на майно, у тому числі відсутності обов'язкових ознак добросовісності і відкритості володіння. За таких обставин, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] В силу ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, суд відносить на його рахунок.

Outcome: dismissed