Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 09 липня 2006 року на автодорозі В.Димерка - Рожни Броварського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу-Ланос» з тимчасовим номерними знаками 2452 КР, під керуванням [PERSON] та автомобілем «Хюндай», реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] та яким вона керувала. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2006 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Згідно звіту про оцінку майна № 1111 від 23.10.2006 р., складеного ТОВ «Українська служба допомоги», розмір збитків, завданих автомобілю «Хюндай», внаслідок ДТП становить 8 956,58 грн. З метою отримання відшкодування [PERSON] звернулася до МТСБУ, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не застрахована. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та згідно наказу №16 від 12.01.2007 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON]І, в розмірі 7 463, 82 грн., а згідно наказу № 258 від 26.03.2007 року - додаткове страхове відшкодування в розмірі 1 792, 76, а всього - 8 956, 58 грн. МТСБУ звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В ході судового розгляду даної справи, [PERSON] надав постанову Апеляційного суду м. Києва, якою постанова Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2006 р. була скасована із направленням справи до Печерського районного суду на новий розгляд. 21.05.2007 року Печерський районний суд м. Києва направив справу до ВДАІ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві на додаткову перевірку. На стадії судового розгляду неодноразово направлялись запити до ВДАІ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві по витребуванню справи про адмінправопорушення відносно [PERSON] та відповідей судом не було отримано. Також неодноразово представниками сторін направлялися запити до Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області, але відповідей також не було отримано. Після чого Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення від 02.08.2010 року про відмову в задоволенні позовних вимог МТСБУ до [PERSON], оскільки постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності була скасована, а вина [PERSON] у скоєнні ДТП не доведена. На запит МТСБУ ВДАІ Печерського району м. Києва надіслало лист №299/11 від 15.07.2011 року та повідомило, що матеріали адміністративних справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зберігаються на протязі трьох років. Отже матеріали адміністративної справи щодо притягнення до відповідальності [PERSON] були знищені, а тому і вину його встановити неможливо. Враховуючи, що правова підстава у виплаті страхового відшкодування [PERSON] відпала в зв'язку з недоведеністю вини [PERSON] у вчиненні ДТП, позивач вважає, що відповідачка безпідставно отримала страхове відшкодування в розмірі 8 956,58 грн., а тому просить стягнути з неї зазначену суму та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідачка та її представник позов не визнали. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 09 липня 2006 року на автодорозі В.Димерка - Рожни Броварського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу-Ланос» з тимчасовим номерними знаками 2452 КР, під керуванням [PERSON] та автомобілем «Хюндай», реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] та яким вона керувала. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2006 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Згідно звіту про оцінку майна № 1111 від 23.10.2006 р., складеного ТОВ «Українська служба допомоги», розмір збитків, завданих автомобілю «Хюндай», внаслідок ДТП становить 8 956,58 грн. Згідно наказу № 16 від 12.01.2007 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON]І, в розмірі 7 463, 82 грн., а згідно наказу № 258 від 26.03.2007 року - додаткове страхове відшкодування в розмірі 1 792, 76, а всього - 8 956, 58 грн., що підтверджується копіями наказів та платіжними дорученнями № 12 від 15.01.2007 року та № 1039 від 26.03.2007 року. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.01.2007 року, постанова Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2006 р. була скасована, а справа направлена на новий розгляд. 21.05.2007 року Печерський районний суд м. Києва направив справу до ВДАІ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві на додаткову перевірку. Як вбачається з довідки ВДАІ Печерського району м. Києва від 15.072011 року, матеріали адміністративних справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зберігаються на протязі трьох років. Виходячи з викладеного не має можливості повідомити про результати виконання розпорядження суду щодо доопрацювання матеріалів справи та про прийняте рішення стосовно наявності або відсутності у діях [PERSON] ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2010 року, МТСБУ було відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, оскільки постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності була скасована, а його вина у скоєнні ДТП не доведена. Відповідно до ст.. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобоязана повернути майно і тоді , коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Беручи до уваги наведене та враховуючи, що правовою підставою для виплати страхового відшкодування відповідачці була постанова Печерського райсуду про встановлення винності [PERSON] у вчиненні ДТП, яка була згодом скасована і на даний час винність [PERSON] не доведена, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги про повернення виплаченої суми страхового відшкодування підлягають задоволенню. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн., то суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки відсутній перелік та розрахунок вартості наданих послуг, а платіжне доручення за № 7355 про оплату юридичних послуг, яке міститься в матеріалах справи датоване 07.04.2008 р. На підставі викладеного та

Outcome: partial