Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічноп акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - [PERSON], в якому просить суд: -Привести у порядок зміст кредитного договору про надання Споживчого кредиту (виконання за яким порушує публічний порядок, створює приховані несправедливі та дискримінаційні умови, що вводять споживача фінансових послуг в оману, при виконанні якого є прояв агресивної і ідприємницької практики), а також пов'язаний з ним договір Поруки та договір Іпотеки, - до діючого х Україні законодавства, в особистості до норм ст. 3 ЦК України (справедливості, добросовісності та розумності) та ст. 203 ЦК України (загальні вимоги, дотримання яких необхідно для дійсності угоди) та ст. 11, 15, 18, 19 до Закону України «Про захист прав споживачів» та і н ш и х законів та статей, - шляхом перепідписання нового Договору. -Старі Договори № 11329787000, № 11329787000/1, № 11329787000/2 , від 08.04.2008р вважати як втративши чинність (дійсність). - Перевести валюту зобов'язання з доларів США у гривні за курсом на момент видачі кредиту - 5,05 грн/$ та змінити кредитну % ставку по споживчому кредитуванню на момент здійснення угоди з доларової на гривневу, тобто на 08.04.2008 року (незалежні довідки декілька банків про відсоткову ставку по гривневим кредитам станом на 08.04.2008р надано в додатках). - Визнати суму кредиту 151500 (сто п'ятдесят тисяч п'ятсот) грн, а також визначити нові щомісячні платежі. -Проплачені суму 89775,66 гривень з квітня 2008 року до квітня 2010 року зарахувати на погашення мого основного боргу. - Решту боргу визначити 61724,34 (шістдесят одна тисяча сімсот двадцять чотири) гривні 34 копійки (151 500 грн. - 89 775,66 грн. = 61 724,34 грн.). - Зобов'язати Відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення №683 ПАТ «УкрСиббанк» прийняти у позивача [PERSON] суму у розмірі 61 724 (шістдесят одна тисяча сімсот двадцять чотири) гривні 34 копійки з розстрочкою платежів на 35 місяців, за таких умов, що місячний платіж буде складати 1 763,55 (одна тисяча сімсот шістдесят три) гривень 55 копійок. - Зобов'язати приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] виключити з реєстру заставного майна що знаходиться іпотеці нерухоме майно, а саме: 2-х кімнатна квартира, що складається з 1,2 - коридор; 3 - ванна кімната; 4 - вбиральня; 5 - кухня; 6,7 - житлові кімнати, загальною площею 49,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та є моєю власністю на підставі Договору дарування квартири від 09 грудня 2004 року зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], що заоеєстровано в реєстрі під №4295. - Згідно до пункту 2 статті 230 Цивільного Кодексу України про правові наслідки вчинення правочину під впливом обману стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення №683 ПАТ "УкрСиббанк" на користь [PERSON] на відшкодування збитків у зв'язкх із вчинення недійсного правочину 14 089,68 гривень. - На відшкодування моральної шкоди згідно п.2 ст.216 ЦК України стягнути з відповідача у зв'язку із вчиненням недійсного правочину 10000 гривень. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 8 квітня 2008 року ніж ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №1132787000, згідно якого Банк зобов'язався надати йому кредит в іноземній валюті в розмірі 30000 доларів США, а він зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 30000 долларів США терміном з 08.04.2008 року по 09.04.2018 року та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 13,5% річних шляхом внесення платежів в порядку і на умовах визначених договором. В забезпечення кредитного договору між ним та Банком був укладений договір іпотеки №1132987000/1 від 08.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу [PERSON], згідно якого він надав в іпотеку нерухоме майно квартиру яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ вул. Будівельників 27-15. В забезтечення його - позивача зобов'язань по кредитному договору між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №11329787000/2 від 8 квітня 2008 року., згідно якого останній прийняв на себе обов'язок відповідати по його - [PERSON] зобов'язанням за кредитним договором. Посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживача» п< зивач зазначає, що кредитний догові було укладено з ним в порушення прав споживача фінансових послуг. Вважає, що банк неправомірно, без наявності необхідних ліцензій, уклав з ним договір в іноземній в; люті, зобов'язавши його погашати кредит в доларах США, переклавши тим самим на нього ризики падіння вартості гривні та зростання курсів іноземної валюти. Вважає, що при укладенні договору його 6уло введено в оману, що полягала в певному приховувані, обмеженні необхідної інформації, а передбачена з договорі можливість зміни відсоткової ставки є дискримінаційною умовою і проявом агресивної підприємницької практики, що заборонена. Він хотів отримати гривневий кредит, але його повідомили, що тимчасово банк не видає кредити в гривні, а він може отримати кредит в доларах США, при цьому його запе знили в стабільності курсу долара і в тому, що доларовий кредит для нього буде вигіднішим. До кінця 2009 року він позивач виконував свої зобов'язання за кредитним договором, однак у зв'язку зі світовою фінансовою кризою, яку він оцінює як обставину непереборної сили, яка негативно позначилася на його бізнесі, проти своєї воді не зміг виконувати умови договору. Згідно ст. 652 ЦК України, в результаті змін істотних обставин ( різкий зріст на 65% курсу долара США, падіння доходів у декілька разів, підвищення цін на продукти харчування, знецінення нерухомості), якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний на вимогу сторони за рішенням суду. Вважає, що справедливими умовами договору буде переведення валюти договору в гривню за курсом 5,05 (за яким відавався кредит) і гривневою відсотковою ставкою станом на 08.04.2008 року не більше 14,99%. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося в суд з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з них солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 121433,41 грн. і судові витрати в розмірі 1820 грн. В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору про надання споживчого кредиту №1132787000, укладеного 8 квітня 2008 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «У срСиббанк»), станом на 11.10.2011 року утворилася заборгованість Позичальника перед банком в сумі 15 231,19 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України складає 121 433,71 грн., в тім числі: заборгованість за кредитом 14095,36 доларів, що в еквіваленті становить 112378,08 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 361,74 доларів, що в еквіваленті становить 2884,04 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 374,07 доларів, що в еквіваленті становить 2767,08 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користуваї ня кредитом - 427,02 доларів, що в еквіваленті становить 3404,51 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за кредитним договором, 08.04.2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі Поручитель) було укладено договір поруки №11297 57000/2, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання Позичальником усіх його зобов'язань перед Кредитором, що витікають з кредитного договору. Відповідальність Поручителя і боржника є солідарною. Позивач [PERSON]В в судовому засіданні підтримував свій позов, відмовившись від позову в частині, де він просить зобов'язати приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] виключити з реєстру заставного майна що знаходиться іпотеці нерухоме майно, а саме: 2-х кімнат та квартира, що складається з 1,2 - коридор; 3 - ванна кімната; 4 - вбиральня; 5 -кухня; 6,7 - житлові кімнати, загальною площею 49,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та є моєю власністю на підставі Договору дарування квартири від 09 грудня 2004 року зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстровано в реєстрі під №4295. Проте, писати заяву про відмову від позову в цій частині відмовився. Уточнювати чи змінювати свої позовні вимоги [PERSON] відмовився. Зустрічний позої [PERSON] не визнав. Надав суду пояснення аналогічні обгрунтуванню свого позову, пояснив також, п о розрахунок суми заборгованості наданий банком не зрозумілий та не відповідає його квитанціям по сплаті платежів. 16.08.2011 року було розірвано договір іпотеки № 11329787000/1, укладений між ним та банком, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], та зі згоди ПАТ «УкрСиббанк» продав належну йому квартиру №15 в будинку №27 по бульвар у Будівельників у м. Дніпродзержинську, передавши виручені від продажу гроші 119565 грн. Таким чином отримавши в банку 30000 доларів США, що на той період часу становило 151500 грн., на данний час пове знув банку 209267 грн., що в доларовому еквіваленті на день отримання кредиту становить 41439 долари США. Зараз залишився без житла. Один виховує неповнолітню дочку, не має роботи та власного бізнесу, має проблеми зі здоров'ям. Банк не переводячи валюту по договору на гривню, повністю переклав на нього валютні ризики. Банк відмовився пролонгувати договір та укласти мирову угоду, обмежившись повернутою ним сумою за кредитним договором. Поручитель не повинен платити за нього по кредитному договору. Сам договір вимагає правової оцінки. Представники Відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ПАТ «УкрСиббанк» [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні не визнавали первісний позов [PERSON], підтримували зустрічний позов. Пояснювали, що 08.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11329787000, відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 30000,00 доларів США, у порядку і на умовах , зазначених в договорі, з терміном повернення до 09.04.2018 року. [PERSON] були роз'яснені всі пункти договору та роз'яснені його права і зобов'язання та валютні ризики. Попри взяті на себе зобов"язання позичальник не виконував умови кредитного договору відносно своєчасного повернення суми отриманого своєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно ст. 1057 ЦК України та умов договору, у зв'язку з простроченням внесення платежів по договору позичальником, у банку виникло право на дострокове стягнення всієї суми заборгованості по кредиту, яка станом на 11.10.2011 року становить 15 231,19 доларів США, що в еквіваленті складає 121 433,04 грн. Банк жлдним чином не порушував права позичальника при укладенні договору. Не порушенні банком вимоги законодавства і при видачі кредиту в іноземній валюті. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором позичальника [PERSON], 08.04.2008 року між АКІБ «УкраСіббанк» та [PERSON] - Поручителем було укладено договір поруки №11329787000/2, відповідно до якого Поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання Позичальником усіх його зобов'язань, що виникають з Кредитного договору, в тому ж обсязі, що і боржник. 19.11.2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська розглядався аналогічний спір між тими ж сторонами. Рішення в частині відмови в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «УкраСіббанк» вступило в законну силу, а в частині задоволення зустрічного позову Банку до [PERSON] та [PERSON] скасован, у зв'язку з тим, що суду не було надано належних доказів отримання [PERSON] досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором. В матеріалах справи є підтвердження того, що досудова вимога направлялася поручителю, який відмовився її отримувати, а поштове відправлення було повернуто на адресу Банку. В процесі розгляду справи по суті, судом було винесено ухвалу, якою відповідно п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, було закрите провадження у цивільній справі позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - [PERSON], в частині позовних вимог, де позивач просить: - Старі Договора № 11329787000, № 11329787000/1, № 11329787000/2 , від 08.04.2008р вважати як втративши чинність (дійсність). - Зобов'язати Відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення №683 ПАТ «УкрСиббанк» прийняти у позивача [PERSON] суму у розмірі 61 724 (шістдесят одна тисяча сімсот двадцять чотири) гривні 34 копійки з розстрочкою платежів на 35 місяців, за таких умов, що місячний платіж буде складати 1 763,55 (одна тисяча сімсот шістдесят три) гривень 55 копійок. - Зобов'язати приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] виключити з реєстру заставного майна що знаходиться іпотеці нерухоме майно, а саме: 2-х кімнатна квартира, що складається з 1,2 - коридор; 3 - ванна кімната; 4 - вбиральня; 5 - кухня; 6,7 - житлові кімнати, загальною площею 49,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та є моєю власністю на підставі Договору дарування квартири від 09 грудня 2004 року зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], що зареєстровано в реєстрі під №4295. - Згідно до пункту 2 статті 230 Цивільного Кодексу України про правові наслідки вчинення правочину під впливом обману стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» в особі відділення №683 ПАТ «УкрСиббанк» на користь [PERSON] на відшкодування збитків у зв'язку із вчинення недійсного правочину 14 089,68 гривень. - На відшкодування моральної шкоди згідно п.2 ст.216 ЦК України стягнути з відповідача у зв'язку із вчиненням недійсного правочину 10000 гривень. Таким чином, справа розглядається судом за позовними вимогами [PERSON], де він просить: -Привести у порядок зміст кредитного договору про надання Споживчого кредиту (виконання за яким порушує публічний порядок, створює приховані несправедливі та дискримінаційні умови, що вводять споживача фінансових послуг в оману, при виконанні якого є прояв агресивної підприємницької практики), а також пов'язаний з ним договір Поруки та договір Іпотеки, - до діючого в Україні законодавства, в особистості до норм ст. З ЦК України (справедливості, добросовісності та розумності) та ст. 203 ЦК України (загальні вимоги, дотримання яких необхідно для дійсності угоди) та ст. 11, 15, 18, 19 до Закону України «Про захист прав споживачів» та інших законів та статей, - шляхом перепідписання нового Договору. - Перевести валюту зобов'язання з доларів США у гривні за курсом на момент видачі кредиту - 5,05 грн/$ та змінити кредитну % ставку по споживчому кредитуванню на момент здійсяення угоди з доларової на гривневу, тобто на 08.04.2008 року (незалежні довідки декілька банків про відсоткову ставку по гривневим кредитам станом на 08.04.2008р надано в додатках). - Визнати суму кредиту 151500 (сто п'ятдесят тисяч п'ятсот) грн, а також визначити нові щомісячні платежі. - Проплачені суму 89775,66 гривень з квітня 2008 року до квітня 2010 року зарахувати на погашення мого основного боргу. Вислухавши позивача та представників відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд встановив, що 8 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №1 32787000, згідно якого Банк зобов'язався надати йому кредит в іноземній валюті в розмірі 30000 доларів США, а він зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в сумі 30000 доларів США терміном з 08.04.2008 року по 09.04.2018 року та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 13,5% річних шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах визначених договором та графіком платежів (додаток №2 (а.с, 37- 50 т.1). В забезпечення кредитного договору між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №1132987000/1 від 08.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу [PERSON], згідно якого він надав в іпотеку нерухоме майно - квартиру яка розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ бул. Будівельників, 27 кв. 15 (а с.63-66 т.1). В забезпечення зобов'язань позивача по кредитному договору між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 11329787000/2 від 8 квітня 2008 року., згідно якого останній прийняв на себе обов'язок відповідати по його - [PERSON] зобов'язанням за кредитним договором (а.с. 67-68 т.1). Позивач [PERSON] отримав від банку зазначену в договорі суму кредиту, що він сам не заперечував у суді, і це підтверджується заявою на видачу готівки (а.с.87 т.1). До кінця 2009 року [PERSON] вносив платежі на рахунок банку, згідно договору, не допускаючи прострочення їх повернення. З січня 2010 року позивач, як він стверджує, через економічну кризу, падіння його доходів, стрімке зростання курсу долара США та падіння курсу гривні, не зміг повертати кошти по кредиту, у зв'язку з чим почала утворюватися прострочена заборгованість, що підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 26-33 т.2). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (Відповідач) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача в иконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Позичальником не виконувались зобов'язання за кредитним договором: несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювалося погашення заборгованості за кредитом та сплата відсотків. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Право Банку вимагати дострокового виконання і обов'язок Позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором передбачена і в самому договорі про надання споживчого кредиту №1132787000 від 8 квітня 2008 року укладеному між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] (пункти 8.3, 12.1). Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники... Банком направлялися досудові вимоги боржнику [PERSON] та поручителю [PERSON] про необхідність погашення всієї заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1132787000 від 8 квітня 2008 року, яку [PERSON] отримав, а [PERSON] отримувати відмовився та поштове відправлення повернулося банку у зв'язку з закінчення терміну зберігання в поштовому відділенні (а.с.38-41 т.2). За домовленістю між [PERSON] та Банком, 16 серпня 2011 року між ними було розірвано договір іпотеки №1132987300/1 від 08.04.2008 року згідно якого в іпотеку банку була передана квартира, розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ бул. Будівельників, 27 кв. 15. Позивач самостійно продав цю квартиру, а виручені кошті в сумі 10 000,00 доларів США (еквівалент - 119 565,00 грн.) в той же день сплатив Банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується договором про розірвання договору іпотеки (а.с.69 т.2) та квитанцією (а.с.73 т.2). Згідно доданої до уточненого зустрічного позову довідки-розрахунку, заборгованість [PERSON] на 11.10.2011 року за кредитним договором № [NUMBER] від 08.04.2008 року становить 15 231,19 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України складає 121 433,71 грн., в тім числі: заборгованість за кредитом 14095,36 доларів, що в еквіваленті становить 112378,08 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 361,74 доларів, що в еквіваленті становить 2884,04 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 374,07 доларів, що в еквіваленті становить 2767,08 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом 427,02 доларів, що в еквіваленті становить 3404,51 грн. (а.с. 89-94). Судом перевірено правильність зазначеного вище розрахунку, тому суд не приймає до уваги твердження позивача, що не всі сплачені ним банку кошти були зараховані в рахунок погашення зобов'язань за кредитним договором та неправильно нараховувалися проценти і пеня. Жодних доказів цього позивач суду не надав. Як зазначено вище, позивач [PERSON] відмовився в суді уточнювати свої позовні вимоги, але заявляючи про приведення в порядок змісту кредитного договору шляхом: перепідписання нового договору; переведення валюти зобов'язання з доларів США у гривні за курсом на момент видачі кредиту - 5.05 грн за 1 долар; зменшення процентної ставки за користування кредитом на момент укладення договору з доларової на гривневу; визнання суму кредиту 151500 (сто п'ятдесят тисяч п'ятсот) грн, а також визначення нових щомісячних платежів; зарахування сплаченої суми 89775,66 гривень з квітня 2008 року до квітня 2010 року (яка на час розгляду справи значно більша) в рахунок погашення основного боргу, він фактично заявляє про зміну умов договору про надання споживчого кредиту №1132787000 від 08.04 2008 року. В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що банк неправомірно, без наявності необхідних ліцензій, уклав з ним договір в іноземній валюті, зобов'язавши його погашати кредит в доларах США, переклавши тим самим на нього ризики падіння вартості гривні та зростання курсів іноземної валюти. При укладенні договору його було введено в оману, що полягала в певному приховувані, обмеженні необхідної інформації, а передбачена в договорі можливість зміни відсоткової ставки є дискримінаційною умовою і проявом агресивної підприємницької практики, що заборонена. Заявляє, що він хотів отримати гривневий кредит, але його повідомили, що тимчасово банк не видає кредити в гривні, і він вимушений був оформити кредит в іноземній валюті. Суд не може прийняти до уваги при вирішенні справи посилання на ге, що зміст кредитного договору суперечить законодавству України, оскільки він укладений в іноземній ваіюті. Відповідно до ч. 1 ст. 99 Конституції України грошовою одиницею Україна є гривня. Однак вказана норма лише проголошує, що Україна як незалежна держава має власну грошову одиницю; за своїм характером вона є декларативною і не містить безпосередньої заборони використовувати на території України іноземну валюту. Згідно ст. 35 Закону України «Про Національний банк України» гривня те національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів. Частиною 2 ст. 192 та ч. З ст. 533 ЦК України встановлено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні (в тому числі і при здійсненні розрахунків на території України) у випадках, в порядку і на умовах, встановлених законом. А згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Таким чином вищеперелічені нормативно-правові акти не лише не забороняють використовувати іноземну валюту, а й прямо передбачають можливість її використання. Тобто законодавець розрізняє гривню, яка використовується без обмежень, та іноземну валюту, яку також дозволено використовувати, але з певними обмеженнями. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензування банківської діяльності здійснюється згідно з законами, що регулюють відносини у цій сфері. Ліцензування банківської діяльності здійснюється відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», стаття 2 якого передбачає, що банківська ліцензія - це документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність. Як передбачено п. 1 ч. 2 та ч. 5 ст. 47 Закону України «Про банки і банківсььу діяльність», на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними ціннос гями. Національний банк України встановлює порядок надання банкам дозволу на здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 5 Декрету Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Як зазначено у ч. 2 ст. 5 Декрету, генеральні ліцензії видаються комерційна банкам на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Частиною 6 ст. 5 Декрету встановлено, що порядок і терміни видачі ліцензій, перелік документів, необхідних для одержання ліцензій, а також підстави для відмови у видачі ліцензій визначаються Національним банком України. Таким чином Декрет не встановлює чітких вимог щодо форми генеральної. ііцензії та її зовнішнього вигляду, такі повноваження делеговані Національному банку України. Відповідно до п. 1.5. Положення про Порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів і ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 р. N 275, Національний банк надає єдиний письмовий дозвіл на здійснення операцій, визначених пунктами 1 - 4 частини другої статті 47 Закону України 'Про банки і банківську діяльність". Згідно п. 2.3. даного Положення за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного Банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно п. 5.3 Положення письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Отже, Національний банк України в межах наданих Декретом повноважень встановив, що незважаючи на відмінність у назві, дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями за своєю сутністю є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій. Відповідно до пункту в) ч. 4 ст. 5 Декрету індивідуальної ліцензії потребує надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Проте на момент укладання оспорюваного кредитного договору законодавством України не були встановлені обмеження щодо термінів та сум валютних кредитів. Тому, маючи генеральну ліцензію, Відповідач не був зобов'язаний отримувати індивідуальну ліцензію для надання кредиту Позивачу. З огляду на викладення суд вважає, що банк мав право укладати кредитний договір з позивачем в доларах США. Кредитний дог звір в іноземній валюті, як стверджував в суді представник відповідача, укладався в іноземній валюті за ініціативою позивача у справі, оскільки по валютним договорам були менші відсотки за користування кредитними коштами, а перед укладенням договору позивачу були роз'яснені можливі валютні ризики Про зазначене вище свідчить особистий підпис позивача під договором споживчого кредиту. Посилання [PERSON] на те, що йому не були роз'яснені валютні ризики, він був введений в оману та був змушений представниками банку на отримання кредиту в доларах, останнім не доведені та свого підтвердження в судозому слідстві не знайшли. Таким чином, суд вважає не доведеними в суді твердження позивача про порушення відповідачем його прав споживача, передбачених Законом України «Про захист прав споживача» при укладені договору споживчого кредиту. Хоча в умовах кредитного договору укладеного між сторонами 08.04.2008 року було передбачено зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами, така відсоткова ставка, як стверджував представник відповідача і з цим погоджувався позивач, в період дії договору не змінювалася. Статтею 651 ЦК України визначено підстави для зміни або розірвання договору, а статтею 652 ЦК України передбачено умови зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин. Відповідач не погоджується на зміну умов кредитного договору. При вирішенії спору щодо зміни кредитного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, що передбачено ст. 652 ЦК України, суд приймає до уваги те, що при укладенні договору сторони не визначали курс долара до гривні як істотну обставину. Крім того позивач мав можливість передбачити зміну курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з економічної ситуації в Україні та динаміки зміни курсів з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації. Суд вважає, що ніщо не перешкоджало позивачу отримати кредит у національній валюті в ПАТ «УкрСиббанк» чи іншому банку. Саме по собі зменшення прибутків позивача не є обставинами, які можна віднести до форс-мажорних, а світова фінансова криза є явищем, яке не відноситься до обставин непереборної сили, що позбавляють позивача виконувати умови укладеного договору. Крім того, позивачем не доведено, що зміна умов договору викликана наявністю ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, що є обов'язковою умовою для вирішення питання про зміну умо в договору. З урахуванням викладеного, суд вважає, що в задоволенні первісного позову [PERSON] має бути відмовлено, а зустрічний позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» мають бути ста понесені судові витраті у справі.

Outcome: dismissed