Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

Прокурор звернувся до суду із вищевказаним уточненим позовом та просив скасувати рішення Любимівської сільської ради Дніпропетровського району від 10.11.2009 року про виділення [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] та виданий на його підставі Державний акт на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що вказана земельна ділянка розташована за межами населеного пункту і її відчуження стало наслідком злочинних дій голови сільської ради [PERSON] . В судове засідання прокурор та відповідач [PERSON] не з`явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Інші учасники процесу до суду також не з`явились, що, на думку суду, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (ч.2 ст.83 ЗК України). Згідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Статтями 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчуються: державним актом; цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Встановлено, що рішенням Любимівської сільської ради Дніпропетровського району від 10.11.2009 року [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,1248 га по [ADDRESS] . 19.11.2009 року на підставі даного рішення виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №029743 (кадастровий номер 1221484000:01:067:0103). Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.08.2011 року засуджено [PERSON] , який обіймав посаду голови Любимівської сільської ради Дніпропетровського району на момент ухвалення вищевказаного рішення та видачі Державного акту, за ст.365 ч.3 КК України за фактом перевищення службових повноважень, що спричинило тяжких наслідків державним інтересам. Даним вироком встановлено порушення головою Любимівської сільської ради [PERSON] вимог ст.ст.12, 83 ЗК України під час виділення спірної земельної ділянки, а саме, розпорядження землями лісогосподарського призначення, що розташовані за межами населеного пункту с.Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість його змісту ЦК України, актам цивільного законодавства.\~ Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в т.ч. шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Враховуючи, що право приватної власності на земельну ділянку набуто відповідачем з порушенням норм Земельного кодексу України, внаслідок злочинних дій голови органу місцевого самоврядування, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог прокурора про визнання недійсними вищевказаного рішення та виданого на його підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

Outcome: approved