Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за розпискою від 29.09.2008 року, штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та судові витрати мотивуючи свої вимоги тим, що він 29.09.2008 року надав відповідачу у борг 13\~000 доларів США, що еквівалентно 103\~610 грн., а відповідач зобовязувався повернути борг через десять днів, але в обумовлений строк свої зобовязання не виконав, внаслідок чого борг з урахуванням штрафних санкцій становить 105\~022, 20 грн., з яких 103 610 грн. основного боргу та 1\~412, 20 грн. інфляційних. В судове засідання позивач не зявився, до його початку надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2008 року [PERSON] передав по розписці у борг [PERSON] суму у розмірі 13\~000 доларів США. При цьому відповідач зобов'язався повернути позивачу зазначену суму через десять днів, але у вказаний строк відповідач свої зобовязання не виконав. Згідно змісту ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей. Відповідно до ст. 1050 ЦК України у випадку, коли позичальник своєчасно не повернув суму позики, на нього покладається обов'язок сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Суд погоджується з розрахунком суми заборгованості, наданим позивачем та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики з урахуванням індексу інфляції на загальну суму 105\~022, 20 грн. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved