Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-20 00:00:00

У листопаді 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк»звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заяву мотивує тим, що відповідно до договору від 12 листопада 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 дол. США у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,2 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору вказаний договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Станом на 30 вересня 2011 року заборгованість за кредитним договором становила 2538,45 дол. США, зокрема 1648,72 дол. США заборгованості за кредитом, 709,10 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом, а також відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 62,74 дол. США штрафу (фіксована частина) та 117,89 дол. США штрафу (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2538,45 дол. США та судові витрати. В процесі розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 31 січня 2012 року, в розмірі 2881,80 дол. США, що складається з 1648,72 дол. США заборгованості за кредитом, 952,45 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом, 100 дол. США простроченої комісії, 180,63 дол. США штрафу, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених в заяві. Представник відповідача позов визнав. Пояснив суду, що банк в односторонньому порядку підвищив розмір процентної ставки за кредитом. Просить застосувати позовну давність. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору від 12 листопада 2007 року, укладеного між сторонами, [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 дол. США у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,2 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору вказаний договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку. Згідно проведеного позивачем розрахунку заборгованість станом на 31 січня 2012 року, становить 2881,80 дол. США, а саме: 1648,72 дол. США заборгованості за кредитом, 952,45 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом, 100 дол. США простроченої комісії, 180,63 дол. США штрафу, а також судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право здійснювати зміну тарифів з повідомленням про зміну за 7 днів до введення таких змін шляхом надання виписки по картковому рахунку згідно п. 4.9 цих Умов. Якщо протягом 7 днів банк не отримав від клієнта повідомлення про незгоду зі змінами, вважається, що такі зміни клієнтом було прийнято. Разом з цим, п. 4.9 цих Умов передбачено, що не рідше 1 разу на місяць банк способом, вказаним у заяві клієнта, надає йому виписку про стан карткового рахунку. При підключенні клієнта до системи Інтернет (Приват-24) отримання виписок здійснюється клієнтом самостійно через цей комплекс. Оскільки відповідач у заяві банку не вказав спосіб, яким банк повинен був йому надавати виписки з карткового рахунку, такі виписки клієнт мав можливість отримувати самостійно через Інтернет або іншу систему інформації, зазначену у п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що відсоткова ставка була підвищена з 15 травня 2008 року до 20,4 % річних, а з 15 жовтня 2008 року до 21,6 % річних. Проте згідно п. 4.9, 5.3 Умов та правил надання банківських послуг вважається, що відповідач прийняв такі зміни. Як передбачено п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по любому з грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. На виконання умов укладеного договору відповідач періодично сплачував грошові кошти, зокрема 30 вересня 2011 року сплатив 100 дол. США, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено (в тому числі і щодо вимоги про стягнення штрафу). Разом з тим, позивач просить стягнути штраф в іноземній валюті, хоча згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг фіксована частина штрафу визначена у грошовій одиниці України гривні. В розрахунку заборгованості позивач наводить дані про наявність простроченої комісії в розмірі 100 дол. США. Ні у позовній заяві, ні у в заяві про збільшення позовних вимог, а також представником позивача в судовому засіданні не наведено підстави, на основі якої нарахована вказана комісія. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи, що позивачем не наведено нормативної чи договірної підстави для нарахування комісії в розмірі 100 дол. США, вказана сума не може бути стягнута в судовому порядку з відповідача. Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, заборгованість за процентами, штраф (процентну складову) у валюті, а також штраф (фіксовану частину) у грошовій одиниці України гривні. В частині позову про стягнення комісії слід відмовити. Розмір штрафу позивач визначив станом на 30 вересня 2011 року і не збільшував розмір позовних вимог в цій частині. Отже, слід стягнути з відповідача на користь позивача 1648,72 дол. США заборгованості за кредитом, 952,45 дол. США заборгованості за процентами, 117,89 дол. США штрафу ((1648,72+709,1)х5%), що за курсом Національного банку України станом на 31 січня 2012 року становило 21724 (двадцять одну тисячу сімсот двадцять чотири) грн. 47 коп. ((1648,72+952,45+117,89)х7,9897), а також 500 (пятсот) грн. штрафу та 222,24 грн. судового збору ((21274,47+500)х1%).

Outcome: partial