Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача в регресному порядку на його користь заподіяну шкоду у вигляді завданих збитків по сплаті на користь Львівської залізниці штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в провізних документах на загальну суму 167 088,00 грн., витрати по сплаті судового збору та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, мотивуючи тим, що відповідач працював майстром навантажувально-розвантажувальних робіт вантажної дільниці ВАТ Овруцький ГЗК «Кварцит», мотивуючи тим, що відповідачем здійснено без перевірки та звірки відповідності даних зазначених у вантажно-митній декларації та провізних документах, без контрольного переважування завантажених вагонів, без звірки даних фактичного завантаження вагонів з даними зазначеними у накладній, та без особистого контролю правильності оформлення комплекту провізних документів, в тому числі залізничної накладної підлеглими працівниками, внаслідок чого допущено неправильність оформлення провізних документів з фактичним завантаженням, перевантаження вагонів. У звязку з невідповідністю даних зазначених в провізних документах і фактичною вагою спірних вагонів, зазначений вантаж було затримано. На підставі позову Львівської залізниці з ВАТ Овруцький ГЗК «Кварцит» на користь Львівської залізниці рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.10.2010 р. стягнуто 165200,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в накладній, 1652,00 грн. державного мита та 236 грн. витрат на ІТЗ, а всього на суму 167088,00 грн. 03.06.2011 р. позивачем перераховано на користь Львівської залізниці зазначені суми. Оскільки факт порушення відповідачем посадових обовязків при виконанні трудових обовязків і факт спричинення позивачу шкоди у вигляді сплати штрафу згідно судового рішення є взаємоповязаними, а тому просить в порядку регресу стягнути дану суму з відповідача. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав та додатково пояснив, що між ВАТ Овруцький ГЗК «Кварцит» та ДТГО «Львівська залізниця» було укладено договір перевезення вантажів, і саме [PERSON] безпосередньо працював із залізницею по цьому договору і саме неналежним його виконанням він завдав підприємству матеріальну шкоду в сумі 167088,00 грн., згідно рішення господарського суду Житомирської області, яка підлягає стягненню з нього в порядку регресу. Просить задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, надавши свої заперечення (а.с.61-62) та пояснив, що шкода [PERSON] була завдана під час виконання трудових обовязків, а тому відповідно до ч.1 ст.132 КЗпП України розмір матеріальної відповідальної останнього не повинен бути більшим його середнього місячного заробітку. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 19.05.2011 р., яке набрало законної сили, уже стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в межах середньомісячного заробітку за дану шкоду. Окрім того, для даної категорії справ встановлений обмежений строк звернення до суду один рік, який позивачем пропущений. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням господарського суду Житомирської області від 18.10.2010 р. по справі №6/922 (а.с.5-6), яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду (а.с.20-21) стягнуто з ВАТ Овруцький ГЗК «Кварцит» на користь ДТГО «Львівська залізниця» штраф за неправильно зазначену у накладній масу вантажу в сумі 165200,00 грн., а також 1652,00 грн. сплаченого державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Платіжним дорученням №17 від 03.06.2011 р. (а.с.22) на розрахунковий рахунок ДТГО «Львівська залізниця» позивачем були перерахована заборгованість згідно рішення суду по справі №6/922 в сумі 167088,00 грн. У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За загальним правилом кредитору повинно бути повернуто все сплачене ним у повному обсязі. Однак, законодавство про працю обмежує матеріальну відповідальність працівника перед роботодавцями за шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків, чим фактично обмежує і право роботодавця на повернення суми відшкодування в повному обсязі (ст.ст.130-135 КЗпП). Якщо шкода була заподіяна працівником поза межами робочого часу або при здійсненні діяльності, яка фактично не була частиною функціональних обовязків працівника, або в інших випадках, коли регулювання правовідносин між роботодавцем та працівником відбувається за правилами цивільного законодавства, введене трудовим законодавством обмеження щодо обсягів відшкодування в порядку регресу перестає діяти. В судовому засіданні безспірно встановлено, що [PERSON] 10.10.2008 р. був прийнятий на роботу до ВАТ Овруцький ГЗК «Кварцит» майстром навантажувально-розвантажувальних робіт вантажної дільниці, а 27.02.2010 р. був звільнений у звязку з виявленням невідповідності займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації п.2ст.40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.69). До службових обовязків майстра навантаження, згідно п.2.2 Посадової інструкції (а.с.8), входить керівництво навантажувально-розвантажувальними роботами на дільниці. У відповідності до п.4.2 Посадової інструкції (а.с.9) майстер дільниці навантаження несе відповідальність за правильне оформлення документації на відвантажену продукцію. Комерційним актом від 30.01.2010 р. (а.с.17) було виявлено перевантаження вагонів. Представник відповідача не заперечує, що причиною перевантаження вагонів є неналежне виконання відповідачем своїх функціональних обовязків та вимог посадової інструкції. Даний факт знайшов своє відображення і у рішенні апеляційного суду Житомирської області від 19.05.2011 р. (а.с.65-67). Рішенням апеляційного суду з [PERSON] на користь ВАТ Овруцький ГЗК «Кварцит» стягнуто матеріальну шкоду в розмірі середнього місячного заробітку в сумі 1268 грн.95 коп. саме за перевантаження вагонів. Дане рішення набрало законної сили. У відповідності до ч.3 ст.60 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, [PERSON], уже поніс матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на нього трудових обовязків, причиною якої було перевантаження вагонів. Що стосується пояснень позивача, що між ВАТ Овруцький ГЗК «Кварцит» та ДТГО «Львівська залізниця» було укладено договір перевезення вантажів, і саме [PERSON] безпосередньо працював із залізницею по цьому договору оскільки він проходив у них навчання, тому саме з нього у порядку регресу підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 167088,00 грн., то вони не приймаються до уваги судом, оскільки згідно ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобовязані подавати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання по справі. Однак, при проведенні попереднього судового засідання, представником позивача не було надано жодних доказів, що стосуються даного пояснення та не заявлено клопотання про їх витребування. Інших доказів, стосовно перебування відповідача з позивачем в цивільно-правових відносинах стосовно навантажувально-розвантажувальних робіт, причиною яких стало перевантаження вагонів, за яке на позивача накладено штраф у сумі 165200,00 грн. позивачем не надано. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, в даному судовому засіданні встановлено, що відповідач перебував із позивачем лише в трудових відносинах і за неналежне їх виконання, що стало причиною перевантаження вагонів, уже поніс матеріальну відповідальність перед позивачем в розмірі середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність це інститут трудового права та один з видів відповідальності за трудовим правом, а також вид юридичної відповідальності сторін трудового договору. А у відповідності до ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином вимоги відкритого акціонерного товариства Овруцький гірничо-збагачувальний комбінат «КВАРЦИТ» до [PERSON] про відшкодування шкоди (збитків) в порядку регресу є безпідставними. Позивачем (на час подання позову) сплачено судовий збір в сумі 1670,88 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

Outcome: dismissed