Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить стягнути з відповідача на його користь вартість автомобіля за договором позики в сумі 139443,50 грн., моральну шкоду в розмірі 10000грн., а також витрати у справі: 1494,50 грн. судовий збір та 120 грн. ІТЗ та витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Позивач не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку, тому суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності І диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах. У судовому засіданні встановлені наступні факти, обставини та відповідні правовідносини, які регулюються ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 16.02.2010 року відповідач взяв у позивача під викуп транспортного засобу на 36 місяців 17500 дол.США та зобов`язався щомісячно погашати борг у розмірі по 500 дол. США щомісячно; однак свої зобов`язання не виконав, борг не повернув, автомобіль не повернув. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимоги позивача підтверджені розпискою. На підставі того, що Судом встановлено, що діями відповідача були порушені права позивача, суд дійшов висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту шляхом повернення грошових коштів в розмірі 139443,5грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. В силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Пунктом 1 ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний виплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка вказує на те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний виплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ухвалюючи рішення суд діє в межах позовних вимог. У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Однак позивач не надав доказів спричинення моральної шкоди, тому суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги. Відповідно до затверджених Постановою КМУ від 27.04.2006 року № 590 «Граничних розмірів компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», витрати на оплату правової допомоги компенсуються з урахуванням часу роботи особи, яка надає правову допомогу. При цьому суд враховує, що процесуальний статус особи яка надає правову допомогу, передбачений ст. 56 ЦПК України, не збігається з правовим статусом представника сторони, тому участь представника [PERSON] в судових засіданнях, як представника позивача за своєю суттю не є наданням правової допомоги. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Тому суд не вбачає можливості задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial