overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявник звернулася з цією заявою до суду, і просила надати дозвіл для тимчасового виїзду за межі України її сина [PERSON], [INFO], з 01.09.2011 року на період навчання в Академії імені [PERSON] Моджевського у м. Краків Республика Польща. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На обґрунтування своєї заяви заявнику повідомила, що від шлюбу з [PERSON] у неї народився син [PERSON]. Після розлучення з чоловіком у квітня місяці 2011 році син залишився проживати з нею. На даний час сину необхідно виїхати за межі України для прийняття участі у вступній компанії до Академії імені [PERSON] Моджевського у м. Краків Республика Польща. Однак, батько дитини довгий час відсутній за місцем свого проживання через перебування у розшуку у звязку з ухиленням від сплати аліментів, і не має змоги отримати його згоди на виїзд дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник орган опіки та піклування Ладижинської міської ради у судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Однак, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»від 21.01.1994 року. Судом встановлено, що син заявника має виїхати тимчасово на навчання до Академії імені [PERSON] Моджевського у м. Краків Республика Польща. Однак, батько дитини не може надати своє згоди на його виїзд через його відсутність за останнім місцем проживання у звязку з оголошенням у розшук як такого, що ухиляється від сплати аліментів. Відповідно до абзацу другому ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»від 21.01.1994 року за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи тимчасовість виїзду дитини за кордон України, мету цього виїзду, а також думку органу опіки та піклування, суд вважає, що є підстави надати такий дозвіл. На підставі ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»від 21.01.1994 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Уланівської сільської ради від 19.12.2005 року опікуном дитини є дід [PERSON], [INFO], підставою для встановлення опіки була хвороба батьків, які не могли забезпечувати життя та розвиток дитини. Відповідно до довідки Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи, мати дитини [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи від загального захворювання, яке перешкоджає виконання нею батьківських обовязків. Батько дитини [PERSON], [INFO], на час встановлення опіки, за станом здоровя не міг виконувати батьківські обовязки, що підтверджувалось довідками Хмільницької центральної районної лікарні. Відповідно до довідки Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи від 30.03.2011 року № 315/03-02/а [PERSON] на даний час не є інвалідом, пройти обстеження в спеціалізованому відділенні відмовляється, тобто дана обставина є підставою для прийняття рішення про скасування опіки та передачу дитини на утримання батькові. Службою у справах дітей направлявся лист [PERSON] про необхідність вирішення питання щодо його участі у вихованні дитини, однак відповідачем данні звернення були проігноровані. Відповідно до наданої інформації виконкомом Уланівської сільської ради, депутатом сільської ради та навчального закладу ЗОШ І-ІІ ступенів с. Воронівці Хмільницького району батько дитини [PERSON] не бере ніякої участі у вихованні та матеріальному покращенні життя дочки, не цікавиться навчанням та успішністю дочки фактично самоусунувся від виховання дитини. На утриманні опікуна дитини [PERSON], крім онуки, перебуває хвора дочка, але на протязі всього часу перебування у нього під опікою [PERSON] він створює усі умови для життя та повноцінного розвитку дитини. Представник органу опіки і піклування Хмільницької райдержадміністрації в судовому засіданні позов підтримав повністю та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення, про що подав письмову заяву. Третя особа [PERSON] вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши повноваження представника позивача, враховуючи те, що представник позивача підтримала заявлені вимоги, відповідачї їх визнав повністю, третя особа будь-яких заперечень не має, перевіривши законність підстав, приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову в повному обсязі, так як це не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод та законних інтересів третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

У січні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] у 1987 році. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через поведінку чоловіка, відповідач постійно вчиняє сварки у сімї, принижує та ображає позивачку. Подружні відносини припинені в середині 2009 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: повнолітню доньку Любов та сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка підтримала свій позов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що є докази у матеріалах справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали шлюб 15 грудня 1987 року, який зареєстрували у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, запис в книзі реєстрації актів про одруження № 2088 (а.с.4). Від шлюбу мають повнолітню доньку Любов та сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як стверджує позивачка, з відповідачем вони однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, сімя розпалася, шлюб носить формальний характер. Судом надавався сторонам строк для примирення, однак примирення ними досягнуто не було. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи фактичні взаємини сторін, беручи до уваги інші обставини, суд вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує наступним. 12.05.2007 р. зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного проживання мають дочку [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося через різні інтереси та погляди на життя. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, в результаті чого виникають сварки та скандали, що привело до фактичного розпаду сім»ї. Тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Рибчак», дочку залишити на її вихованні. В судове засідання позивачка подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач про час І місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки відповідач не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивачки є обгрунтованими і підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони одружилися 12.05.2007 року /а.с 4 /, Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] /а.с.5/ . Причиною розлучення є те, що сторони не змогли утворити міцної сім"ї через різні характери та погляди на життя. Відповідач нехтує сімейними цінностями.' Конфлікти, які виникають в сім"ї негативно впливають на виховання на розвиток дитини. Термін, наданий судом для примирення, позитивних результатів не дав. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та їхніх дітей, що дає підставу у відповідності до ст.1 12 Сімейного кодексу України постановити рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 104, ПО, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

09.06.2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, вказавши, що 20.09.1995 р. [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу житла на Універсальній Товарній Біржі «Нерухомість Н». 15.03.2010 року [PERSON] померла, після смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної квартири, проте, оскільки договір був зареєстрований на товарній біржі та оригінал зазначеного договору встрачений, оформити спадок неможливо. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на квартиру. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, відповідно до заяви просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, повідомлені належним чином. Представники третіх осіб, відповідно до заяв, паросили розглянути справу за їх відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] було зареєстровано на Універсальній Товарній Біржі "Нерухомість Н" за № 158, 20.09.1995 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього [PERSON], з іншого боку, вказаний договір був зареєстрвоаний в ММБТІ. Сторонами по договору виконані всі суттєві умови, передані грошові кошти продавцю та нерухоме майно покупцю. Згідно ч. 2 ст. 220 Цивільного Кодексу України (ч. 2 ст. 48 ЦК України в ред. 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі визнати угоду дійсною. Таким чином є усі законні підстави визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним. 15.03.2010 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного вище нерухомого майна. Спадкоємцем першої черги є позивач - [PERSON] - мати померлої та [PERSON] - син померлої, інших спадкоємців немає. Відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину та отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Проте свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме квартиру [ADDRESS], отримати не має змоги, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Через що нотаріусом, відповідно до Постанови від 30.05.2011 р., було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягаючть частковому задоволенню. А саме, визнання права власності за позивачем на спадкове майно можливо лише на 1/2 його частину, оскільки інший спадкоємець - [PERSON], згідно вимог ЦК України не звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову от прийняття спадщини. На підставі ст. 48 ЦК України (ред. 1963) ст.ст. 220, 392 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулась до суду з заявою до Управління Пенсійного фонду України в Макарівському районі, в якій просила встановити факт належності їй пенсійної справи №106097, посилаючись на те, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Макарівському районі та отримує пенсію за віком з 1989 року. Проте, своє право на отримання пенсії на подальше реалізувати не має змоги через помилки в особистих документах. При призначені їй у 1989 році пенсії її імя помилково зазначили як «Павліна» замість «Поліна». На даний час в Управлінні Пенсійного фонду України в Макарівському районі Київської області виникли сумніви у належності їй спадкової справи №106097, оскільки її імя згідно паспорта громадянина України «Поліна», а не «Павліна», як зазначено в пенсійній справі. На підставі даної пенсійної справи їй також було видане пенсійне посвідчення на імя [PERSON] «Павліни». В судове засідання заявник [PERSON] не прибула, надіслала до суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в Макарівському районі Київської області - надіслало до суду заяву, в якій просило слухати справу у відсутності його представника, заявлені вимоги визнало. Приймаючи до уваги, що визнання Управлінням Пенсійного фонду України в Макарівському районі Київської області позову не суперечить закону та не порушує прав та охоронюваних законом інтереси інших осіб, то суд вважає за можливе його прийняти , а заяву на цій підставі задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

30.08.2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що 18 жовтня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 474. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] Позивачка зазначає, що сімейні відносини з відповідачем припинені в листопаді 2008 року, через місяць після укладення шлюбу, в звязку із сварками, відсутність взаєморозуміння. втратою любові та поваги один до одного, тому, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, в звязку з чим, в позовній заяві просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що 18 жовтня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 474, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено що сторони на протязі трьох років не підтримують шлюбні відносини, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що рішенням Лисичанського міського суду від 21.12.10. за нею було визнано право власності на S частки квартири [ADDRESS]. Відповідачка, що мешкає у квартирі, перешкоджає їй у проживанні, тому просить усунути перешкоди у користуванні власністю, вселити її та члена її родини [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, просила вислухати пояснення представника позивачки [PERSON] Представник позивачки [PERSON] позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові. Відповідачка позов не визнала, суду пояснила, що позивачка до квартир не приходила, вона позивачці не перешкоджає. Приходила тільки [PERSON] з якимось чоловіками. Представник відповідача позов не визнав. Суду усно та письмово пояснив, що позивачкою не надано доказів родинний стосунків між позивачкою та [PERSON], перешкод у проживанні позивачці відповідачка не чинить. У судовому засіданні досліджені наступні докази: рішення Лисичанського міського суду від 21.12.10.: витяг з реєстрації права власності; заперечення проти позову. Вислухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши письмові докази суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Лисичанського міського суду від 21 грудня 2010 р. позивачка є власником S частки квартири [ADDRESS] і відповідно до ст.317 ч.1 ЦК України має право користуватися належною їй власністю, у т.ч. проживати. Згідно ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Свідок [PERSON] показала, що разом з позивачкою ходила до спірного житла, однак відповідачка не пустила їх навіть у під'їзд і по омофону відмовила позивачці відчинити двері. Тому позов в частині вимог про вселення позивачки у квартиру підлягає задоволенню. Що стосується вимог про вселення [PERSON], то позивачкою не надано доказів надання їй повноважень щодо звернення до суду в інтересах вказаної особи, [PERSON] не є позивачкою у справі, тому у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє. На підставі ст.88 ЦПК України на користь позивачки з відповідачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8, 5 грн. та плати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що є пенсіонером ОВС та на підставі ст.22 Закону України "Про міліцію" має право на 50-ти відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, у т.ч. за електроенергію. Однак у 2011 р. відповідач застосовує знижку у межах споживання 75 кВт/г.. Вважає ці дії відповідача протиправними та після уточнення вимог просить зобов'язати його з 01.02.2011 р. провадити нарахування оплати за електроенергію відповідно до ст.22 Закону «Про міліцію». В судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, суду усно та письмово пояснив, що нормування оплати за спожиту електроенергію здійснюється на підставі постанови КМУ №879 і роз'яснень Мінфіну. Представник відповідача [PERSON] пояснення представника [PERSON] підтримав, позов не визнав. Представник 3-ї особи, УПСЗН, у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати без нього. Письмово позов вважає таким, що задоволенню не підлягає, в обґрунтування заперечень послався на аналогічні з відповідачем обставини.. У судовому засіданні досліджені наступні докази: довідка про наявність пільг, передбачених ЗУ "Про міліцію"; пенсійне посвідчення; попередження; квитанція; лист Мінпраці та соцполітики; заява позивача та відповідь на неї; письмові заперечення відповідача та 3-ї особи проти позову; особовий рахунок позивача. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх «грав, мешкає за адресою: [ADDRESS] та відповідно до ст..22 ч.4, 6 Закону України "Про міліцію" має право на 50% знижку з оплати комунальних послуг, у т.ч. з послуг постачання електроенергії, однак з грудня 2010 р. відповідач всупереч наведений нормі здійснює нарахування оплати за спожиту електроенергію із застосуванням знижки тільки у межах споживання в розмірі 75 кВт/г. На час розгляду справи вказана норма не містить ніяких обмежень щодо обсягу спожитих послуг, на які поширюється знижка з оплати, Закон має вищу юридичну силу порівняно з постановою КМУ №879 від 01.08.1996 р., на яку посилаються відповідач та 3-я особа, тому суд застосовує саме його положення. Окрім того, відповідно до ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних... послуг... та критерії їх надання. Також суд зазначає, що цивільне законодавство не передбачає такого захисту права, як визнання дій суб'єктів приватного права незаконними, тому у задоволенні цих вимог повинно бути відмовлено. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 8,5 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн. На підставі викладеного

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

Зважаючи на складність у виготовленні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позові вказала, що з 16.10.2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Позивачка стверджує, що відповідач участі у вихованні дочки не приймає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Прохає суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, прохають їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, чого не виконує відповідач. У відповідності з ст. 181 ч.3 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 16 жовтня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, чим ставить позивачку та дитину в тяжке матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved