Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мар"їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: стягнути з акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" в порядку відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти на загальну суму 12 677, 00 гривень; - стягнути [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 150 000, 00 гривен. Ухвалою суду від 5 липня 2011 року, на підставі клопотання [PERSON], до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерного товариства ЕнергомашспецстальСтрахову компанію Аско-Донбас Північний. Ухвалою суду від 14 листопада 2011 року змінено процесуальний статус Страхової компанії [PERSON] Північнийз третьої особи на співвідповідача, при цьому участь у справі відповідача акціонерного товариства Енергомашспецсталь виключена. В жовтні 2011 року [PERSON], реалізуючи право надане ч. 2 ст. 31 ЦПК України, подала доповнення до позовної заяви, відповідно до якого уточнив предмет позову (матеріально-правові вимоги предявлені до відповідача), оскільки неправильно оцінив спірні правовідносини під час звернення із позовом до суду. Ухвалою суду від 14 листопада 2011 року подана [PERSON] заява про зміну в позові прийнята, подальший судовий розгляд справи по суті проведено щодо підтриманих позивачем позовних вимог, а саме: - стягнути з приватного акціонерного товариства Страхова компанія [PERSON] Північний в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму коштів у розмірі 19\~266,00 гривень; - стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 150\~000,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 21 листопада 2010 року приблизно о 17:00 годині на автошляху сполученням Марїнка Донецьк мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] та [PERSON], які керували транспортними засобами, відповідно, марки ЗАЗ 110206 д.н.з. [NUMBER] та марки Avensisд.н.з. [NUMBER]. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди (зіткнення транспортних засобів) [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. [PERSON] є дружиною трагічно загиблого [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги ст.ст. 1167, 1187 ЦК України [PERSON] звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів у спосіб відшкодування матеріальної шкоди (повязаної з понесеними витратами на поховання померлого [PERSON]В.) та моральної шкоди (повязаної з душевними стражданнями, відчуттям безпорадності при втраті чоловіка найближчої людини, єдиного годувальника). Позивач [PERSON] у судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала наполягала на їх задоволенні, в силу свого душевного стану захист своїх невизнаних прав повністю поклала на свого представника. Представник позивача [PERSON] (діюча на підставі довіреності від 10 листопада 2011 року) у судове засідання зявилась, позовні вимоги свого довірителя [PERSON] підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, зокрема зауважила наступне. 21 листопада 2010 року трагічно у дорожньо-транспортній пригоді загинув [PERSON] 11 грудня 2010 року постановою слідчого відділу з розслідування дорожньо-транспортної пригоди в порушенні кримінальної справи іншого учасника події [PERSON] відмовлено, з причини відсутності в діях останнього ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Представник позивача зауважила, що [PERSON] не згодна з вказаною постановою, проте за відсутністю у позивача можливості довести дійсність обставин дорожньо-транспортної пригоди, не заперечує висновків постанови слідчого. Посилаючись на ту обставину, що [PERSON] 21 листопада 2010 року, керуючи автомобілем, належним акціонерному товариству Енергомашспецсталь, здійснював діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, завдав смерть фізичної особи, тому має нести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди. Обовязок відшкодування матеріальної шкоди, на думку [PERSON], має бути покладено на акціонерне товариство Страхову компанію Аско-Донбас Північний, з якою акціонерне товариство Енергомашспецсталь перебувають в договірно-страхових відносин. Розмір матеріальної шкоди у суму 19\~266,00 гривень включає в себе: придбання ритуальних товарів 3\~677,00 гривень, поминальний обід 9\~000,00 гривень, вартість надгробного памятника 6\~589,00 гривень. Моральну шкоду, завдану [PERSON], [PERSON] обґрунтував втратою позивачем найближчої людини чоловіка, з яким вони прожили разом понад двадцять пять років, більш того він повністю утримував свою непрацездатну дружину. Передчасна смерть чоловіка викликала тяжкі моральні страждання [PERSON], в останньої наявні відчуття самотності, безпорадності, відсутність віри в майбутнє. Розмір моральної шкоди оцінено в 150\~000,00 гривень. Представник приватного акціонерного товариства Страхова компанія Аско-Донбас Північний [PERSON] (діюча на підставі довіреності № 2 від 17 грудня 2010 року) у судовому засіданні не визнала предявлені [PERSON] до відповідача вимоги відшкодування матеріальної шкоди, надавши наступні пояснення. Підставою позовних вимог [PERSON] є смерть її чоловіка в наслідок дії джерел підвищеної небезпеки, одним з яким є автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], належним акціонерному товариству Енергомашспецсталь, цивільно-правова відповідальність якого застрахована приватним акціонерним товариством Страхова компанія [PERSON] [PERSON] Північний. Так, дорожньо-транспортна подія в якій загинув [PERSON] не може бути визнана страховим випадком. Так, [PERSON], посилаючись на норми статті 1188 ЦК України, зазначила, що обовязок відшкодування шкоди, завданою дорожньою подією, виникає лише за наявності доведеної вини водія застрахованого транспортного засобу. Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] є належним доказом того, що дії останнього не знаходяться в причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, більш того слідчим здійснено висновок, що [PERSON] загинув в результаті власних дій порушення Правил дорожнього руху. Таким чином, за посиланням представника відповідача, за недоказоностю наявності вини [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді 21 листопада 2010 року недоведеним є й факт настання відповідальності за наслідки цієї дорожньої події, а відповідно законних підстав настання зобовязання приватного акціонерного товариства Страхова компанія Аско-Донбас Північний здійснити виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій просив відповити позивачу [PERSON] в задоволенні її позивних вимог с причин в зазначених його в письмовому відгуку на позовну заяву та розглянути справу в його відсутність. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінивши їх доводи і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 21 листопада 2010 року приблизно о 17:00 годині, в темний час доби, на автошляху сполученням Марїнка Донецьк, в Марїнському районі Донецької області рухався транспортний засіб автомобіль [NUMBER], належний акціонерному товариству Енергомашспецсталь, під керуванням водія [PERSON] В той самий час зі сторони с. Новомихайлівка, Марїнського району до перехрестя з автодорогою Марїнка Донецьк рухався автомобіль [NUMBER], належний та під керуванням [PERSON], який виїхав на вказане перехрестя, в наслідок чого мало місце зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Наявними в матеріалах справи документами підтверджена належність автомобілю [NUMBER] на праві власності акціонерному товариству Енергомашспецсталь. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності серії ВЕ № 4205742 автомобіль [NUMBER] застрахований відповідно до вимог Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою слідчого відділу оформлення ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області від 11 грудня 2010 року в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України та відносно [PERSON] відмовлено. На підтвердження родинних відносин з померлим [PERSON] позивачем надано свідоцтво про укладання шлюб серії ІV-НО № 421431, видане Марїнським відділом реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, позивач відноситься до кола осіб, передбачених ч. 2 ст. 1168 ЦК України, які мають право на відшкодування шкоди, спричиненою смертю близької особи. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, при цьому згідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З матеріалів справи вбачається, що джерело підвищеної небезпеки автомобіль [NUMBER] належить на праві власності акціонерному товариству Енергомашспецсталь цивільно-правова відповідальність якого застрахована в приватному акціонерному товаристві Страхова компанія [PERSON] Північний. Основним аргументом відповідача щодо безпідставності заявлених [PERSON] позовних вимог є відмова в порушенні кримінальної справи відносно водія [PERSON], який керував 21 листопада 2010 року вказаним транспортним засобом. Суд зауважує, що відповідно до статей 57 59 ЦПК України постанова слідчого від 11 грудня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи дійсно є належним і допустимим доказом підтвердження або спростування вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 11 грудня 2010 року, та разом з тим не є такою, що містить обставини, які звільнені від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України та лише підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці судом. Так, з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11 грудня 2010 року вбачається, що за висновком слідчого в виниклій 21 листопада 2010 року дорожній обстановці: - водій автомобілю марки ЗАЗ 110206 [PERSON] повинен був впевнитись в безпеці руху при виїзді на головну дорогу та відповідно уступити дорогу транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, тобто діяти згідно з п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року); - водій автомобілю [NUMBER] [PERSON] повинен був при виникненні небезпеки прийняти міри до зниження швидкості свого автомобілю, тобто діяти згідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху. Крім того, слідчим здійснено висновок, що виникнення аварійної ситуації, її розвиток та настання наслідків знаходиться в прямому причинному звязку з необережними діями водія [PERSON] Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вказане положення також вбачається з ст. 1193 ЦК України. Вирішуючи питання щодо наявності умислу в діях потерпілого [PERSON], суд приймає до уваги факти, які були встановлені під час слідства СУ ГУМВС України в Донецькій області. Так, з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11 грудня 2010 року вбачається, що головною причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди 21 листопада 2010 року були дії [PERSON], які не відповідали Правилам дорожнього руху. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що в діях [PERSON] не було умислу як прямого, так і непрямого, а лише необережна форма вини в виді самовпевненості. Таким чином, суд вважає, що законні підстави для відшкодування матеріальної шкоди з підстав ч. 5 ст. 1187 ЦК України наявні. Дорожньо-транспортна пригода 21 листопада 2010 року мала місце в період дії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності серії ВЕ № 4205742, укладеного між акціонерним товариством Енергомашспецстальта приватного акціонерного товариства Страхова компанія [PERSON] Північний, згідно умов якого страховиком відшкодовується шкода, заподіяна третій особі. Обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілого становить 51\~000,00 гривень. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 9.3 ст. 9 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівобов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 51\~000,00 гривень на одного потерпілого. У відповідності зі ст. 23 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівшкодою заподіяною життю та здоровю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана, зокрема, із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівправо на отримання відшкодування за шкоду, повязану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого та особи, які взяли на себе витрати з поховання. З матеріалів справи (довідка Марїнської міської ради Донецької області від 17 березня 2011 року) вбачається позивач [PERSON] мешкала спільно зі своїм чоловіком [PERSON], та знаходилась на його утриманні. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач мають право на відшкодування шкоди страховиком приватним акціонерним товариством Страхова компанія [PERSON] Північний, завданої їй у звязку зі смертю чоловіка в результаті дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що з приватного акціонерного товариства Страхова компанія [PERSON] Північнийна користь [PERSON], яка є дружиною померлого [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода, спричинена позивача внаслідок смерті чоловіка, зокрема, витрат на його поховання та ритуальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України, та п. 24 Постанови Пленуму Верхового суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди№ 6 від 27 березня 1992 року у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобовязані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Розмір матеріальної шкоди (витрати на поховання, в тому числі на ритуальні послуги і обряди, на придбання необхідних матеріалів і речей, одягу на поховання, продуктів харчування для поминального обіду, придбання та встановлення памятника) в загальній сумі 19\~266,00 гривень, не оспорювався сторонами, та підтверджений письмовими доказами. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи м внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, відповідач [PERSON] має нести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди рідним трагічно загиблого [PERSON] У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Так, у судовому засіданні встановлено, що моральна шкода [PERSON] полягає в тому, що трагічна загибель чоловіка надзвичайно негативно вплинула на психічний стан позивача, горе втрати близької людини безмірне, завдана душевна травма призвела до фізичних та моральних страждань. Смерть чоловіка призвела [PERSON] до істотних вимушених змін у життєвих стосунках, вплинула на відносини в сімї, оскільки втрачена можливість розраховувати на фізичну та матеріальну допомогу чоловіка. На думку суду, лише позивач має право на визначення розміру моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка, тому заявлена сума у розмірі 150\~000,00 гривень є справедливою. Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги положення ч. 2, ч. 4 ст. 1193 ЦК України, за яким передбачено, що груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Як вже було встановлено, настання таких негативних наслідків дорожньо-транспортної пригоди у вигляді смерті [PERSON] є саме дії загиблого виражені у вигляді грубої необережності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] зменшену суму коштів у розмірі 100\~000,00 гривень, оскільки саме такий розмір буде достатньою і адекватною компенсацією спричиненої моральної шкоди. Посилаючись на п. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, тому судові витрати підлягають відшкодуванню в дохід держави за рахунок відповідача. Так, з відповідача приватного акціонерного товариства Страхова компанія [PERSON] Північнийстягнуто суму матеріальної шкоди у розмірі 19\~266,00 гривень, тому розмір судових витрат, що підлягає стягненню в дохід держави дорівнює 192,66 гривень (визначено на підставі ст. 4 ч. 2 п. 1 пп. 1 Закону України Про судовий збір). З відповідача [PERSON] стягнуто суму морального відшкодування у розмірі 100\~000,00 гривень, тому розмір судових витрат, що підлягає стягненню в дохід держави дорівнює 94,10 гривень, (визначено ст. 4 ч. 2 п. 1 пп. 2 Закону України Про судовий збір). На підставі ст. 23, 1168, 1187, 1202 ЦК України,

Outcome: partial