Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому зазначала про те, що з 2003 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Разом з тим, сімейне життя у неї з [PERSON] не склалося. У них виявилися різні погляди на життя. Вони перестали розуміти один одного. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а їй самій здійснювати належне матеріальне утримання дитини тяжко. Просила з урахуванням уточнень розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути із [PERSON] аліменти на утримання їхньої з відповідачем малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. 00 коп. на місяць до досягнення нею повноліття у звязку із тим, що [PERSON] офіційно не працює. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст.111, ч.2 ст.112 того ж СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 11 квітня 2003 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 133. Після укладення шлюбу чоловіку присвоєно прізвище: [PERSON], дружині [PERSON] (а.с.7). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлений позов й зазначила, що продовжувати подальше спільне життя вона із [PERSON] не бажає, від примирення відмовляється, збереження шлюбу суперечить її інтересам. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом ч.2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.181, ст.184 того ж СК України способи виконання обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошові сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» у 2012 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 1 017 гривень, з 01 квітня 1 037 гривень, з 01 липня 1\~044 гривні, з 01 жовтня 1 060 гривні, з 01 грудня 1\~095 гривень, та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 01 січня 893 гривні, з 01 квітня 911 гривень, з 01 липня 917 гривень, з 01 жовтня 930 гривень, з 01 грудня 961 гривня. З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що вона народилася 27 травня 2003 року в місті Бровари Київської області про що в Книзі реєстрації народжень відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області 10 червня 2003 року зроблено відповідний запис за № 346. Батько [PERSON]. Мати [PERSON] (а.с.8). [PERSON] допомогу [PERSON] по утриманню [PERSON], [INFO], не надає. Враховуючи викладене, стан здоровя й матеріальне становище платника аліментів, відсутність офіційних даних про те, що відповідач працює, стан здоровя та матеріальне становище дитини та інші обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити й стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі, а саме 500 грн. 00 коп. щомісячно. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином аліменти підлягають стягненню з дня предявлення позивачем до суду позову, а саме з 18 листопада 2011 року. Згідно із ст.367 СК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на [PERSON], [INFO], за один місяць.

Outcome: approved