Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-18 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити його батьківських прав відносно їх сина [PERSON] [INFO], та стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи від дня подання позовної заяви до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем має спільну дитину [PERSON], [INFO] У зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебувала. Після народження дитини проживали разом близько 5 місяців, потім через погіршення відносин з відповідачем вона змушена була з сином переїхати проживати до своїх батьків. З того часу [PERSON], не виявляв жодної цікавості щодо долі його дитини, не брав участі у її вихованні та утриманні. Вже більш ніж шість років вона самостійно займається утриманням та вихованням своєї дитини. Спроби налагодити спілкування батька з його дитиною виявилися марними. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до довідки ЦРД Пролісоквід 13.10.2011р., без номера, який відвідує дитина, відповідач жодного разу дитину в дитячому садку не відвідував та її вихованням не цікавився. Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 05.10.2011р., що складений депутатом Макарівської селищної ради [PERSON], у присутності сусідів [PERSON], та [PERSON], вбачається, що по місцю реєстрації позивача батько дитини також не проживає, дитину не відвідує, а позивач одна займається її вихованням та утриманням. Позивач зверталась до служби у справах дітей Макарівської РДА щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], однак в задоволенні моєї заяви було відмовлено (витяг з протоколу від 25.10.2011р. №15). Враховуючи, що відповідач жодним чином не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її навчанням, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України це є підставою для позбавлення його батьківських прав. Разом з тим, враховуючи, що особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обовязку щодо утримання дитини, оскільки дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, відповідно до ст. 180 СК України, просила стягнути з останнього аліменти. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення вимог заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що не мав намірів та не ухилявся від виконання батьківських обовязків. З позивачкою дійсно погіршилися відносини, проте від сина не відмовляється. По можливості у вільний від роботи час відвідував сина, разом ходили гуляти, купляв речі, допомагав матеріально. Представник Служби у справах дітей Макарівської райдержадміністрації Київської області просила у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що на комісії з питань захисту прав дітей було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON], проте комісія надала негативний висновок по причині відсутності встановлених законом підстав для цього. Прокуратура Макарівського району Київської області просила в задоволенні вимог також відмовити по причині відсутності підстав для позбавлення батьківських прав відповідача. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08.10.2005 року народився [PERSON], батьками якого є позивач та відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 185618 від 12.07.2011 року (видано повторно). Позивач з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебували. Після народження дитини сторони проживали разом у м. Вишневе протягом 5 місяців, що ними не заперечувалося. Пізніше через погіршення відносин з відповідачем позивач з сином переїхали проживати до її батьків у смт. Макарів. 24.09.2010 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] Хайко, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], показали, що після народження [PERSON] бачили відповідача, що приїжджав до нього, рідко, вихованням дитини займаються мати та батько позивача, та вона з новим чоловіком [PERSON] Хайко. Відповідач матеріально свого сина не підтримував, син знаходиться на утриманні позивача та її нового чоловіка. Допитані ж в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], показали, що після того, як позивач з дитиною переїхали проживати до смт. Макарів, відповідач постійно їздив провідувати дитину, неодноразово привозив до себе у м. Вишневе, разом проводили час, гуляли, матеріально допомагав дитині. Разом з тим позивач уникала спілкування з відповідачем з приводу можливості батьком побачитися з дитиною, чинила перешкоди у спілкуванні відповідача з сином. Відповідач через свою матір передавав позивачу кошти, продукти харчування. Судом також встановлено, що позивач чинила перешкоди у можливості спілкування відповідачем з дитиною, а відповідно і у можливості здійснення ним батьківських обовязків, що стало підставою для звернення відповідача до органу опіки і піклування, який встановив графік побачень батька з дитиною. Факт чинення позивачем перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною позивачем не спростовано. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] від 05.10.2011 року, складеного депутатом Макарівської селищної ради від виборчого округу №2 [PERSON], спільно з сусідами: [PERSON], [PERSON] в присутності [PERSON] було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка проживає за адресою: [INFO]. Обстеженням встановлено, що сім'я з 4 осіб займає трьохкімнатну квартиру зі всіма зручностями, загальною площею 64,62 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м. Склад сім'ї: [PERSON], Хайко [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Санітарний стан приміщення - добрий. В квартирі відведено місце для ігор та сну дитини. Хайко [PERSON] постійно проживає в м. Гіссен, Німеччина. Чоловік регулярно приїжджає до родини. Взаємовідносини між членами сім'ї - доброзичливі, в сім'ї панує повага, взаємодопомога та турбота одне про одного. [PERSON] виховує сина без батька. Виховувати сина допомагає чоловік Хайко [PERSON]. Стосунки між Хайко та [PERSON] дуже гарні. Вони багато часу проводить разом. [PERSON] називає Хайко татом. Дитина забезпечена необхідним одягом, харчуванням, іграшками. [PERSON], та Хайко [PERSON] спільно турбуються про повноцінне харчування, фізичний розвиток та моральне виховання дитини, її всесторонній розвиток. Хайко [PERSON] повністю забезпечує сім'ю матеріально. [PERSON] відвідує центр розвитку дитини Пролісок. Батько дитини - [PERSON], [INFO], останні п'ять років не бере участі в вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Батько не відвідує дитину, ніяким чином не спілкується з [PERSON]. [PERSON] проживає окремо в смт Вишневе, не допомагає матеріально [PERSON] в вихованні їхньої спільної дитини. Відповідно до висновку служби у справах дітей Макарівської РДА № 02-06/31 від 08.12.2011 року відсутні підстави передбачені п. 2 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його сина [PERSON] [INFO] Вирішуючи питання щодо наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підставою позбавлення батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення батьками дитини від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не подала беззаперечних доказів ухилення чи свідомого нехтування відповідачем виконанням своїх батьківських обовязків, в той же час як і відповідач не надав беззаперечних доказів того, що він в достатній мірі їх виконує. Разом з тим, причиною такої поведінки відповідача є в тому числі чинення позивачем перешкод у цьому. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд з урахуванням поведінки обох із батьків, з урахуванням особи батька, вважає, що в задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Що ж до вимог про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Як зазначено у ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі призначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відмова у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав не є перешкодою для розгляду питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Враховуючи, що відповідач не надав доказів належного матеріального утримання дитини, суд вважає за можливе позов в частині стягнення аліментів задовольнити. Розмір аліментів з урахуванням інтересів дитини суд вважає за необхідне визначити у частці від доходів відповідача, оскільки він працює та отримує регулярний дохід. Сплачені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial