Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

В липні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір оренди землі від 18 жовтня 2007 року №040783900142, укладений з ТОВ „Інтрансавтострой. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 4,07 га для сільськогосподарського використання, яка була передана в оренду строком на 10 років на підставі договору. Як зазначає позивач, всупереч п.п. 9, 11 договору оренди та ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі орендна плата ТОВ „Інтрансавтострой з листопада 2009 року і по даний час не сплачувалась. Враховуючи наведене та у звязку зі скрутним матеріальним становищем, викликаним неможливістю обробляти власну земельну ділянку, позивач просить достроково розірвати договір оренди земельної ділянки. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через неповне зясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Апелянт вказує, що суд не звернув уваги на ту обставину, що пунктом 33 укладеного Договору передбачено, що дія договору припиняється також і в інших випадках, передбачених законом. А систематична несплата відповідачем орендної плати, відповідно до змісту ст. 141 „Земельного Кодексу, є однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою і ця норма є імперативною, тобто обовязковою. Відповідачем розпочато процедуру ліквідації юридичної особи, а пунктом 33 Укладеного договору передбачено припинення дію договору у разі ліквідації юридичної особи-орендаря. Таким чином є всі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання укладеного договору оренди земельної ділянки. Рішенням Чернігівського районного суду від 09 серпня 2011 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про розірвання договору оренди землі відмовлено. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,07 га в с. Кархівка, Кархівської сільської ради, що належить їй згідно державного акту на право власності, серії ЯБ № 9939501 від 26.01.2006 року і яку вона передала в оренду ТОВ „Інтрансавтострой 18 жовтня 2007 року, відповідно до договору. [PERSON] вважає, що вказаний договір оренди повинен бути розірваний, оскільки має місце порушення орендарем умов договору, а саме сплати орендної плати. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що п. 14 укладеного договору оренди передбачено відповідальність орендаря у разі невиконання зобовязання по сплаті орендної плати у вигляді пені в розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, а не розірвання договору. Такі висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам і положенням ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі, ст. 141 Земельного кодексу України. Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України „Про оренду землі, на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону. Статтею 24 Закону України „Про оренди землі встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 11 договору оренди, укладеного між сторонами, передбачено внесення орендної плати один раз на рік, не пізніше 20 числа місяця, після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата. Орендарем плата за користування землею, згідно умов договору, за 2010 рік, у передбачений строк орендодавцю не виплачена. Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. За таких обставин, коли судом достовірно встановлено, що відповідачем не сплачено орендну плату позивачу за користування земельною ділянкою, яка належить йому на праві власності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, а договір оренди землі - розірванню.

Outcome: approved