Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про захист честі і гідності та ділової репутації. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є пенсіонером Міністерства оборони з 1996 рокуЮ після виходу в запас він отримав юридичну освіту та в теперішній час працює приватним підприємцем, надає юридичні послуги. 08.06.2011 року він представляв інтереси голови Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Мечта[PERSON] , з іншого боку в процесі приймав участь відповідач по справі [PERSON] Після процесу приблизно о 14.35 годин він, [PERSON] та [PERSON] вийшли у вестибюль другого поверху будівлі Красноармійського міськрайонного суду, де між ним та [PERSON] відбулася розмова, в ході якої відповідач образив його, зокрема в присутньості учасників процесу, а також інших осіб, які знаходились в приміщенні суду, голосно сказав на нього Дебіл. Вважає, що внаслідок протиправної поведінки відповідача йому завдано моральну шкоду, оскільки переживання внаслідок такої поведінки призвели його до гіпертонічного кризу. Просить визнати дії відповідача , а саме його висловлювання Дебіл недостовірними, такими, що принижують його честь, гідність та наносять шкоду ділової репутації, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн, понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задволенні. Відповідач позовні вимоги не визнав, та пояснив, що в процесі розмови з позивачем, яка мала місце 08.06.2011 року в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду, він не ображав позивача, не говорив на нього Дебіл, а сказав лише От блінколи ледве не осутпився внаслідок того, що у нього на черевику розвязався шнурок. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 08.06.2011 року він як представник ДП Красноармійськвугілля приймав участь у процесі , який проходив в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду. Коли знаходився на другому поверсі будівлі суду , був свідком того, як відповідач [PERSON] образив позивача [PERSON], сказав в його адресу : Дебіл. Внаслідок такої протиправної поведінки відповідача позивачу стало зле, та у звязку з цим йому викликали машину швидкої допомоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 08.06.2011 року вона разом зі своїм представником по цивільній справі [PERSON] знаходилась в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду. Після процесу на другому поверсі будівлі суду між [PERSON] та [PERSON], які брали участь у справі, сталася розмова, внаслідок якої відповідач образив [PERSON], сказав на його адресу Ну ти і дебіл. Внаслідок такої поведінки відповідача [PERSON] стало пагано, та вони , у звязку з цим, вимушені були викликати машину швидкої допомоги Відповідно до ст . ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є приватним підприємцем, видом його діяльності згідно свідоцтва про сплату єдиного податку є нотаріальна та інша юридична діяльність.( а.с.10,11). В судовому засіданні встановлено, що 08.06.2011 року позивач [PERSON] як представник сторони за договором про надання юридичних послуг, та відповідач [PERSON] приймали участь у судовому процесі, який мав місце в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду. Приблизно в 14.35 годин на другому поверсі будівлі Красноармійського міськрайонного суду між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] відбулася розмова, в процесі якої відповідач образливо висловився на адресу позивача, сказав на нього Дебіл. Цей факт достовірно підтверджений поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні. Факт звернення позивача до Красноармійської ЦРЛ після розмови, яка сталася між ним та відповідачем, підтверджений поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], медичними довідками, наданими до матеріалів справи ( а. с. 14-16). Частина перша статті 7 ЦК України встановлює, що громадянин або організація вправі вимагати по суду спростування відомостей, що не відповідають дійсності або викладені неправдиво, які порочать їх честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди їх інтересам, якщо той, хто поширив такі відомості, не доведе, що вони відповідають дійсності. Відповідно до абзацу 6 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи( далі постанова Пленуму) негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо), і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка грунтується на відповідності її діянь ( поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових,Є службових, громадскьих чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб- підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Суд вважає, що вищезазначене висловлювання відповідача [PERSON] на адресу позивача є недостовірною інформацією та такою, що порушує право позивача на повагу до його честі й гідності та ділової репутації. Відповідно до п.26 вищезазначеної постанови Пленуму суд не вправі зобовязувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК. Тому, визначаючи спосіб судового захисту гідності й честі позивача, суд визнає зазначене висловлювання [PERSON] недостовірною інформацією та такою, що принижує честь і гідність позивача [PERSON] Крім того , даною недостовірною інформацією позивачу завдано певних моральних страждань, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивачки, ступень вини відповідача, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з розясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З урахуванням зазначеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача на корсить позивача 500 грн. у відшкодування моральної шкоди. Таким чином, позовні вимоги про захист честі й гідності й відшкодування моральної коди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Не належать до майнових вимог вимоги про відшкодування моральної шкоди, тому понесені позивачем судові витрати : судовий збір в розмірі 517 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 75 грн.- підлягають відшкодуванню з боку відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial