Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

[PERSON] в грудні 2011 року звернулась в суд з позовом до ДП "Нафком-Агро" про визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки. В своїй заяві позивачка зазначила, що їй, [PERSON], належить земельна ділянка, розташована на території Жданівської сільської Ради. 05 січня 2007 року між позивачкою та ДП "Нафком-Агро" було укладено письмовий договір оренди землі. Зазначений договір не відповідає вимогам законодавства, зокрема, положенням ст.15 Закону України "Про оренду землі", що надає позивачці право прохати визнати його недійсним, скасувати державну реєстрацію договору та повернути земельну ділянку в її розпорядження. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Відповідач ДП "Нафком-Агро" свого представника в судове засідання не направив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Третя особа Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" свого представника в судове засідання не направила, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Третя особа відділ Держкомзему у Лубенському районі надала лист, в якому прохає справу розглянути без участі її представника, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Ні пояснень, ні заперечень по суті позовної заяви, як і заяв про розгляд справи без їх участі чи про поважність причин неявки в судове засідання ні відповідач, ні третя особа не надали, а тому суд на підставі та у відповідності до положень ст.224 ЦПК України приходить до висновку про можливість проведення заочного розгляду справи, проти чого представник позивачки не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивачки по справі, дослідивши матеріали справи, перебуваючи в межах позовних вимог та дотримуючись принципів змагальності сторін й диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. В ході судового розгляду даної справи встановлено та підтверджено її матеріалами, що на підставі письмового розпорядження голови Лубенської РДА №445 від 26 листопада 202 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,61 га, яка розташована на території Жданівської сільської ради Лубенського району, яка надана позивачці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №513269 від 26 грудня 2002 року. 05 січня 2007 року сторонами в письмовій формі було укладено договір б/н оренди землі, строком на п'ять років. На той час правовідносини по укладенню та державній реєстрації договорів оренди землі були врегульовані відповідними нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, та Законами України "Про оренду землі" та "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", та виданими на їх виконання нормативно-правовими документами, зокрема постановою Кабінету Міністрів України №2073 від 25 грудня 1998 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі", наказом Держкомітету України по земельним ресурсам №174 від 02 липня 2003 року, яким було затверджено Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель. Відповідно до положень ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; умови збереження об'єкту оренди;; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. За згодою сторін у договорі оренди можуть зазначатися інші умови, зокрема, порядок страхування об'єкта оренди. Невід'ємною частиною договору оренди землі має також бути кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання передачі об'єкта оренди. Ст.17 Закону України "Про оренду землі" визначено, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання - передачі. Судом встановлено, що договір між сторонами не містить істотних умов, визначених законом, а саме не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, та відсутній порядок страхування об'єкта оренди. До договору не приєднано жодного додатку, які у відповідності до вищенаведеної норми Закону України "Про оренду землі" та п.43 самого договору оренди мають бути його необхідними та невід'ємними частинами. Як визначено ст.15 ч.2 Закону України "Про оренду землі", - відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Аналогічні вимоги містять п.9 та п.10 "Порядку державної реєстрації договорів оренди землі", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №2073 від 25 грудня 1998 року. Суд також приймає до уваги, що вказаний договір оренди землі був зареєстрований і відповідно до ст.18 Закону України "Про оренду землі" набув чинності лише 09 червня 2008 року, про що свідчить відповідна відмітка на договорі третьої особи ДП "Центр державного земельного кадастру". За таких обставин позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації такого договору є підставними та обґрунтованими. Разом з тим відповідно до вимог ст.ст. 1212 та 1213 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому майно безпідставно набуте майно в натурі. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Враховуючи визнання договору оренди землі недійсним, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про повернення земельної ділянки в розпорядження її власника, тобто позивачки по справі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, частково на користь позивачки, частково в доход Державного бюджету України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved