Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де вказала, що згідно до свідоцтва про право на спадщину від 22. 11. 1995 року їй належить 3\\4 часток домоволодіння № 30 по вул. Мазіна в м. Бердянську Запорізької області. Інша 1\\4 частка цього домоволодіння належить [PERSON], між ними досягнуто угоду про розділ земельної ділянки. Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради № 144 від 24. 03. 2009 року затверджено її поділ та закріплено: земельну ділянку площею 0,0513 га, розташовану по вул. Мазіна, 30 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON], земельну ділянку площею 0,0171 га з присвоєнням поштової адреси вул. Мазіна, 30-а для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належать [PERSON] Земельна ділянка № 30 по вул. Мазіна має обмеження у вигляді зони дії сервітуту площею 0,0086 га для проходу або для проїзду на користь земельної ділянки № 30- а по вул. Мазіна. В її фактичному користування знаходяться такі приміщення з житлового будинку «А», прибудов «А1, а3, а4, а5, а6», а саме коридор 1-7, коридор 1-8, кухня 1-9, кімната 1-4, кімната 1-1, кімната 1-2, гараж «Л», вбиральня «Е», альтанка «Д», гараж «Г», паркан № 6, паркан № 1. Оскільки частини домоволодіння є ізольованими та відокремленими, при користуванні не порушують нічиїх прав, просить виділити із спільної часткової власності належні їй на праві власності 3\\4 частки вказаного домоволодіння, припинити з відповідачем право спільної часткової власності, і визнати за право власності на ціле окреме домоволодіння. В судовому засіданні представник позивача за договором і ордером адвокат [PERSON] підтримав вимоги в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечує, але просить, щоб хвіртку № 3, яка в теперішній час значиться за [PERSON], залишили у їх спільному користуванні, і щоб для майбутнього нового власника домоволодіння, якщо [PERSON] реалізує свою частку будинку, залишився діяти сервітут. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] не заперечує, щоб хвіртка № 3 залишилась у спільному користуванні сторін. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 22. 11. 1995 року Бердянським державним нотаріусом, а також свідоцтва про право власності від 22. 11. 1995 року, посвідченого в Бердянській державній нотаріальній конторі, довідки КПТІ Бердянського міськвиконкому, [PERSON] на праві власності належить 3\\4 частини домоволодіння № 30 по вул. Мазіна в м. Бердянську Запорізької області. Право власності зареєстроване у КП з технічної інвентаризації 01. 12. 1995 року, про що свідчить реєстраційний напис на свідоцтві про право власності. Як вбачається з копії технічного паспорту на будинок, іншим співвласником будинку є [PERSON], який має відповідно 1\\4 частку. Загальна площа земельної ділянки, що розташована під домоволодінням становить 684 кв. м. Головним архітектором м. Бердянська погоджено угоду про використання земельної ділянки, згідно якої сторони погодились, щоб межа між земельними ділянками на місцевості проходила таким чином: площа земельної ділянки у [PERSON] становить 0,0513 га, в т. ч. зона дії сервітут 0,0086 га (для проходу чи проїзду через земельну ділянку); площа земельної ділянки у [PERSON] 0,0171 га. Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради № 144 від 24 березня 2009 року затверджено вказаний поділ земельної ділянки. Так, закріплено: земельну ділянку площею 0,0513 га, розташовану по вул. Мазіна, 30 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON], земельну ділянку площею 0,0171 га з присвоєнням поштової адреси вул. Мазіна, 30-а для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належать [PERSON] [PERSON] просить виділити із спільної часткової власності належні їй на праві власності 3\\4 частки в домоволодінні, що складаються з житлового будинку «А», прибудов «А1, а3, а4, а5, а6», а саме коридору 1-7, коридору 1-8, кухні 1-9, кімнати 1-4, кімнати 1-1, кімнати 1-2, гаражу «Л», вбиральні «Е», альтанки «Д», гаражу «Г», паркану № 6, паркану № 1, якими вона фактично володіє та користується. З технічного паспорту на будинок вбачається, що частини домоволодіння, якими користуються сторони, є відокремленими одне від одного, ізольованими, мають окремі виходи, розташовані на окремих земельних ділянках. Частина 1,2,3 ст. 358 ЦК України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно до частини 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Сторони по справі дійшли згоди щодо поділу земельної ділянки, а також визначились, що хвіртка № 3 залишається в їхньому спільному користуванні. На даний час про порушення будь яких своїх прав при виділенні позивачкою своєї частини будинку відповідач не повідомив, а тому його претензії щодо майбутнього можливого порушення сервітуту судом не розглядаються. Враховуючи вищевикладене, те, що позовні вимоги [PERSON] відповідають вимогам закону, підтверджені належними доказами, не порушують прав інших осіб, визнані відповідачем, вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved