Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

02.07.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту померлої 03.01.2010 року його матері [PERSON], який був посвідчений в нотаріальному порядку Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 19.10.2009 року. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що спадкодавець при укладенні правочину не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. В судовому засіданні позивача позов підтримав. Відповідач позов не визнав. Приватний нотаріус вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки перед підписанням заповіту [PERSON] правильно розуміла природу укладеного правочину і її волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 19.10.2009 року громадянка [PERSON], [INFO] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все належне їй майно, майнові права та обовязки заповіла своїй онучці [PERSON], вказаних заповіт був посвідчений в нотаріальному порядку Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр №1280) і зареєстрований у Спадковому реєстрі за номером 48295285 (а.с.52-53). 03.01.2010 року [PERSON] померла у віці 77 років у місті Чернігів Чернігівська область, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЕЛ №132838, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції (а.с.7). Як вбачається із свідоцтва про народження серія 1-ЕЛ №084914, виданого 20.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, позивач є сином померлої [PERSON] (а.с.5). Згідно положень ст.ст.1233, 1234, 1247, 1248 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто і особа повинна мати повну цивільну дієздатність, заповіт складається у письмовій формі, із зазначення місця та часу його складання, він має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом чи іншими посадовими особами, зазначених в ст.ст.1251-1252 ЦК України. Відповідно до ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла ними керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У висновку (акті) №232/436) посмертної судово-психіатричної експертизи від 05.08.2011 року (проведеної фахівцями-експертами Комунального лікувально-профілактичного закладу Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня) зазначено, що у [PERSON] на момент укладення правочину (19.10.2009 року) мав місце органічний розлад особистості внаслідок атеросклеротичного ураження судин головного мозку, який не позбавляв її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.164-170). З пояснень відповідача, третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] не дивлячись на вади опорно-рухової системи вела активний спосіб життя відповідно до свого віку, а саме самостійно переміщалася в межах міста Чернігова, бувала на присадибній ділянці в передмісті міста Чернігова, щорічно зустрічалася з колишніми колегами по роботі і у неї були відсутні ознаки психічних розладів. Враховуючи такі обставини, висновок вищевказаної експертизи суд приходить до висновку, що [PERSON] на момент підписанням заповіту правильно розуміла природу укладеного правочину і її волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] (які є друзями позивача і які спілкувалися із спадкодавцем лише епізодично останній раз близько 19 жовтня 2009 року) стосовно неадекватної поведінки [PERSON] (повідомлення [PERSON] неправдивої інформації про смерть позивача, невпізнання [PERSON] як товариша позивача) - суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], висновком експертизи про можливість усвідомлення [PERSON] значення своїх дій та здатність керувати ними на момент укладення правочину.

Outcome: dismissed