Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивачка звернулася до Відповідача з позовом про стягнення 15125,15 грн. одноразової допомоги при звільненні у звязку із виходом на пенсію. В судовому засіданні Позивачка підтримала позовні вимоги. Позивачка пояснила, що вона з 20 січня 1972 року перебувала в трудових відносинах із шахтою "Новодонецька". 03 квітня 1998 року вона була звільнена з підприємства за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію. Загальний стаж роботи Позивачки у вугільній промисловості на момент звільнення складав 26 років 2 місяці. При звільненні їй не була виплачена одноразова допомога у звязку з виходом на пенсію. У вересні 2011 року Позивачка звернулася на шахту із заявою про виплату одноразової допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, передбаченої пунктом 12.15 Галузевого (тарифного) угоди. Однак їй було відмовлено, тому що з 1995 по 2001 рік витрати з виплати вказаної одноразової допомоги проводились за рахунок коштів підприємства, фондів матеріального заохочення. На протязі цього періоду шахта не мала вільних коштів ( прибутку), тому виплати допомоги не проводились. Про це вона отримала відповідь у жовтні 2011 року. Позивачка, вважаючи причини, по яких їй було відмовлено у виплаті одноразової допомоги, безпідставними, звернулася до суду. В судовому засіданні позивачка надала уточнення до позовної заяви, в якому зазначила, що відповідно до довідки, виданої підприємством, середній денний заробіток за професією гірничий нормувальник складає 234,50 грн. Оскільки для обчислення середнього заробітку були взяті два місяці липень та серпень 2011 року з 21 та 22 робочими днями відповідно, середній денний заробіток необхідно помножити на 21,5 дня. Таким чином, розмір одноразової допомоги складає 15125,15 (234,50 грн. х 21,5 дня х 3 місяці) грн. Крім того, позивачка просить поновити строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин. У судовому засіданні представник відповідача ДП „Добропіллявугілля [PERSON] позов не визнав та пояснив, що відповідно до п. 8.7 Колективного договору, що діяв на шахті в 1995 році, одноразова винагорода виплачувалась за довголітній безперервний стаж роботи. Крім того, позивачка пропустила строк звернення до суду для вирішення трудового спору. Просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка з 20 січня 1972 року перебувала в трудових відносинах із шахтою "Новодонецька". 03 квітня 1998 року вона була звільнена з підприємства за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію. Загальний стаж роботи Позивачки у вугільній промисловості на момент звільнення складав 26 років 2 місяці. Дана обставина сторонами не заперечується і підтверджується наявними в справі документами. Відповідно до пункту 12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими вугільними профспілками від 12.02.1992 при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію працівнику виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і розміру середнього заробітку. При стажі роботи в галузі більше 20 років розмір одноразової допомоги становить три середньомісячні заробітні плати. При звільненні Позивачки за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію її стаж роботи у вугільній галузі складав 26 років 2 місяці роки, але одноразова допомога їй не виплачувалась, що не заперечується представником Відповідача. Розмір одноразової допомоги у сумі 15125,25 грн., розрахований з розрахунку середньомісячного заробітку по професії гірничий нормувальник за два місяці, що передували зверненню до суду, згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, на підставі довідки підприємства, судом перевірений, сторонами не заперечується. Відповідно до довідки, виданої підприємством, середній денний заробіток машиніста конвеєра поверхні складає 234,50 грн. Оскільки для числення середнього заробітку були взяті два місяці липень та серпень 2011 року з 21 та 22 робочими днями відповідно, середній денний заробіток необхідно помножити на 21,5 дня. Таким чином, розмір одноразової допомоги складає 15125,15 (234,50 грн. х 21,5 дня х 3 місяці) грн. У суду немає підстав відмовляти Позивачці у поновленні пропущеного строку звернення до суду. Стаття 233 КЗпП України встановлює строк звернення до суду для вирішення трудового спору 3 місяці з дня, коли працівник дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права. Власник при звільненні працівника у зв'язку із виходом на пенсію повинен був повідомити останнього про його право на отримання одноразової допомоги. Оскільки цього не було зроблено, Позивач не міг знати, що його право порушене. Про те, що він має право на подібну виплату, Позивачу стало відомо лише у вересні 2011 року і він відразу звернувся з заявою на шахту. Оскільки Позивачу було відмовлено у виплаті одноразової допомоги, строк звернення до суду слід обчислювати саме з цієї дати. Зважаючи на цей факт, суд вважає можливим поновити Позивачу строк звернення до суду. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 233, 234 КЗпП України,

Outcome: approved