Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивач 21.08.2011 р. звернулась до суду з вишеназваним позовом, який згодом уточнила. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 січня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за №388, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], вона придбала у приватну власність житловий будинок з господарчими побудовами, що складаються з: житлового будинку, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м А-1, сараю Б, , вбиральні В, огорожі 1,4 та знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Уткіна, 3. Пунктом 2 вказаного договору визначено, що право власності на земльну ділянку буде оформлене на її ім`я у порядку, встановленому законом. Для вирішення питання щодо права власності на земельну ділянку вона звернулася до Криворізького міського управління земельних ресурсів, але їй було відмовлено, оскільки згідно Державному акту на право власності на землю №13793 від 28.11.2000 р. земельна ділянка по вул. Уткіна, 3 площею 732 кв.м. належить [PERSON], тому вона вимушена звернутися до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 732 кв.м по вул. Уткіна, 3 в м. Кривому Розі, Дніпропетровської області у межах, визначених планом встановлення меж від 17 жовтня 2000 року, виданого Земельно-кадастровим бюро при Криворізькому управлінні земельних ресурсів, надану для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Позивач участі у судовому засіданні не приймала, а її представник позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачі про час і місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с. 54,55 ), у судове засідання не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, раніше приймали участь у справі та заявили, що позовні вимоги позивача їх не стосуються, а тому у вирішені питання покладаються на розсуд суду та просили розглядати справу за їх відсутності. Представник третьої особи Управління держкомзему у м.Кривому Розі у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений( а.с.51). Згідно клопотання ( вих. №3692/7 від 04.10.2011 р.) управління Держкомзему у м. Кривому Розі Дніпропетровської області перебуває на стадії реорганізації, відомостей про його правонаступників не внесено до ЄДРПОУ, тому просять розглядати справу у відсутність їх представника, протии задоволення позову не заперечують (а.с. 43,44). Тому суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачів та представника третьої особи. Вислухавши представника позивача та дослідивши і проаналізувавши матеріали справи, суд вважає можливим винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача. Так, з договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими побудовами від 28.01.2008 року, зареєстрованого приватним нотаріусом [PERSON] ( зареєстровано в реєстрі за №388) , укладенного між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вбачається, що позивач купила у відповідачів житловий будинок № 3 по вул.Уткіна в м.Кривому Розі з господарчими побудовами, що складається з: житлового будинку, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м А-1, сараю Б, , вбиральні В, огорожі 1,4 ( а.с.6) та набула приватну власність на нього, що вбачається з [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18157647 від 19.03.2008 р., виданного Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентарізації» ( а.с.8). Вищевказаний будинок належав відповідачам на праві спільної сумісної власності згідно Свідоцтву про право на спадщину за законом ( №1-2118 від 12.09.2007 р.), виданого державним нотаріусом Першої криворізької нотаріальної контори [PERSON] ( а.с.10), після смерті [PERSON] 04.06.2005 р. , який отримав вищевказаний житловий будинок 20.12.2000 р. від [PERSON] у дар (договір дарування будинку зареєстрований за №602 приватним нотаріусом [PERSON]М.) ( а.с.9). З витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 262 від 28.11.2008 р. ( а.с.11), з землевпорядної справи по відновленню меж земельної ділянки в натурі ( а.с.12-14) вбачається, що власником земельної ділянки площею 732 кв.м, розташованої по вул. Уткіна, буд.3 в м. Кривому Розі є [PERSON]. З витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ( а.с.11) вбачається, що земельна ділянка, яка розташована за вищевказаною адресою призначена «для обслуговування житлового будинку і господарських споруд», тобто є садибою. Згідно ч.2 ст.381 ЦК України у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором купілі-продажу житлового будинку з господарчими побудовами від 28.01.2008 року ( а.с.6) встановлено, що право власності на земельну ділянку буде оформлюватися у встановленому законом порядку, інших домовленностей договором не передбачено. Але згідно договору дарування від 20 грудня 2000 року земельна ділянка площею 0,0732 га перейшла у власність громадянина [PERSON], який не встигнувши оформити право власності на земельну ділянку, помер. Його спадкоємці згідно свідоцтву про право на спадщину за законом від 22 серпня 2007 року, які вказані відповідачами у справі, не переоформили на своє ім`я Державний акт на землю і на теперішній час вже не мають можливості це зробити. Відповідно ч.1 ст. 381 Цивільного кодексу України земельна ділянка разом з розташованим на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями визначається садибою. Неможливість оформлення права власності на земельну ділянку перешкоджає позивачеві як власнику будинку користуватися садибою на свій розсуд. Згідно ст. 120 ч. 1 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду, право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод. Відповідно ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій розміщений будинок, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. З ч. 2 ст. 381 Цивільного кодексу України вбачається. що у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому слід вважати, що до позивача, як набувача за договором купівлі-продажу разом з переходом права власності на житловий будинок та господарські споруди також перейшло право власності на земельну ділянку. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», п. 2 Постанови Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю. Згідно ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, тобто рішення суду є тільки одним з тих документів, які позивачу потрібно отримати для складання Державного акту на право власності на земельну ділянку. Тому суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 732 кв.м , розташовану по вул. Уткіна, 3 у м. Кривому Розі та задовольняє у повному обсязі уточнені вимоги позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved