overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 29 жовтня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1497. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з липня 2011 року, мешкають окремо. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, все це призводило до сварок та скандалів. Відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу через органи РАЦС, тому вона вимушена звернутися до суду. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Просить залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено та доведено, що сторони з 29 жовтня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1497. Від шлюбу дітей не мають, проте через органи РАЦС шлюб не розірвали через відсутність згоди відповідача. Подружні стосунки між сторонами припинені з липня 2011 року, так як вони мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення згідно ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] спілка „ Аккорд звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 05 травня 2008 року між ними та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 0239/БП1/95/0017056 за яким [PERSON] спілка надала відповідачу кредит в розмірі 4 205,84 грн. на строк до 05.05.2009 року , а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти та частину кредиту в терміни та в розмірах , не менше, ніж це вказано в графіку платежів. Однак , відповідачем [PERSON] не виконувались умови кредитного договору в частині погашення кредиту у відповідності до передбаченого графіку та сплати відсотків за користування кредитом у зв?язку з цим у нього перед відповідачем виникла заборгованість в розмірі 12 504, 75 грн. з яких : сума боргу за тілом кредиту становить 3 627,03 грн., за процентами становить 5250,69 грн., за пенею 3 627,03 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився , від нього до суду поступила письмова заява , в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином , про поважні причини неявки суд не повідомив , від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню в повному об?ємі. Судом встановлено, 05 травня 2008 року між ними та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 0239/БП1/95/0017056 за яким [PERSON] спілка надала відповідачу кредит в розмірі 4 205,84 грн. на строк до 05.05.2009 року , а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти та частину кредиту в терміни та в розмірах , не менше, ніж це вказано в графіку платежів./ а.с. 7-12/; В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] неналежно виконував взяті на себе зобов?язання щодо погашення наданого йому кредиту та відсотків за його користування , у зв?язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 12 504, 75 грн./ а.с.6/; Відповідно до ст.526, 530 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, умови кредитного договору суд вважає, що вищезазначена сума заборгованості підлягає стягненню відповідача на користь позивача в повному об?ємі та судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання його сина [PERSON] недієздатним, посилаючись на те, що він перебуває на обліку у лікаря-психіатра, потребує постійного нагляду. В суді заявник пояснив, що син перебуває на обліку в звязку з стійким психічним захворюванням, для захисту прав сина необхідне призначення опікуна. Представник зацікавленої особи - ради опіки і піклування підтримала заяву і пояснила, що рада вважає доцільним призначення заявника опікуном. Судом як докази досліджені документи, надані заявником, висновок експертів. Суд приходить до наступного: [PERSON], [INFO], визнаний в 2003 році інвалідом другої групи. За ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок стійкого хронічного психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку психіатричної експертизи, [PERSON] має стійкий хронічний психічний розлад у вигляді шизофренії. Він не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Тому є підстави для визнання [PERSON] недієздатним. За ч.1 ст..60 ЦК України суд встановлює опіку над особою в разі визнання Ії недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Заявник є батьком недієздатної, орган опіки вважає доцільним призначити його опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру загальною площею - 37, 2 кв.м., житловою 27.13 кв.м., яка знаходиться в мансарді будинку [ADDRESS] та становить 4/24 ідеальних частини вказаного будинку. В підтвердження позовних вимог покликається на те, що Державним нотаріусом другої Дрогобицької державної нотаріальної контори Москалик Лесею Петрівною відмовлено йому в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки, у відповідності до заповіту від 29.01.2010 року, його батько - [PERSON] , заповів йому, [PERSON] , квартиру в будинку [ADDRESS] не зазначена в свідоцтві про право на спадщину за заповітом та в витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а зазначені лише в вищенаведених правовстановлюючих документах ідеальні частини будинку. Зокрема, у відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7821052 від 19.07.2005 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом (р.№ 1-2161 ), йогобатькові - [PERSON] належало 10/24 ( десять двадцять четвертих) ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.06.2011 року по справі № 2-о-66/11 встановлено факт юридичного значення про те, що квартира в будинку [ADDRESS] - це квартира загальною площею - 37, 2 кв.м., житловою - 27, 13 кв.м., яка знаходиться в мансарді будинку [ADDRESS] . В довідці КП „Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" № 1258 від 08.11.2011 року вказано, що вартість квартири [ADDRESS] в цінах 2011 року становить 32122, 00 грн. та вказана квартира становить 4/24 ( чотири двадцять четвертих ) ідеальних частин будинку [ADDRESS] . Незважаючи на наявність вищенаведеного рішення від 30.06.2011 року по справі № 2-о-66/11 та довідки МБТІ та ЕО № 1258 від 08.11.2011 року, відповідач посилається на те, що ним не можуть бути вчинені нотаріальні дії по оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01.2010 року, оскільки в заповіті вказано лише 10/24 належних його батькові ідеальних частин будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю в підтвердження яких покликається на підстави викладені в позовній заяві. Від представника відповідача надійшло клопотання про слухання справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач прийняв спадщину, почав користуватись майном батька, доглядав за частиною будинку батька, маючи при цьому всі документи на оформлення спадщини. В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

У січні 2012 року до суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] . Вказував, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2005 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Вимог щодо місця перебування дитини сторонами не заявлено. Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені по причині, що шлюб видався не вдалим. В сім`ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, виховання дитини. Відносини між сторонами постійно погіршувалися і сім`я фактично розпалася в листопаді 2011 року. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У судове засідання сторони належним чином повідомлені, сторони не з`явились. Позивач подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі. Позов підтримав, та просив розірвати шлюб з підстав викладених в позовію Відповідач подала до суду заяву, в якій проти позову не заперечувала, шлюб просила розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити " [PERSON] ". Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 16.07.2005 року. У шлюбі мають дитину. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині, що шлюб видався не вдалим. В сім`ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, виховання дитини. Проживають окремо з листопада 2011 року, спільного господарства не ведуть. Вимог щодо місця перебування дитини сторонами не заявлено. Відповідач просила після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 12.08.1995 року в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1604. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що від шлюбу народилися дві доньки –[PERSON], [INFO], ОпалевичЮліанна, [INFO] Практично з часу одруження сімейні відносини не склалися, на грунті того, що сторони люди з різними характерами, поглядами на життя, виховання дітей та ведення домашнього господарства, між ними виникали конфліктні ситуації, спроби до примирення виявилися безрезультатними. Оскільки розлад в сім»ї триває кілька років, сім»я фактично розпалася, просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримав з вказаних в заяві мотивів, додатково пояснив, що непорозуміння, конфлікти виникали давно, розлад в сім»ї наступив близько двох років тому, близько року сторони фактично проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. На даний час біля дев»яти місяців позивач фактично підтримує відносини з іншою жінкою і не має наміру повертатися до відповідача. За час наданий судом для примирення відповідач не робила спроб до збереження сім»ї, а відповідач не мав такого наміру, і за цей період нічого не змінилося. Тому просить розірвати шлюб, який існує формально. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, участь свого представника в засіданні не забезпечила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Суд приймає до уваги пояснення представника відповідача, який повідомив, що [PERSON] заперечує проти розірвання шлюбу, вважає можливим примирення між сторонами. Заслухавши пояснення учасників процесу, з’ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер, вони близько одного року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, бажання зберегти шлюб відсутнє. При цьому, суд звертає увагу, що за наданий судом строк для примирення - три місяці відповідач не вживала жодних заходів до примирення подружжя та не обґрунтувала в чому полягають її заперечення проти розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, а також в такій ситуації і їх малолітнім дітям, оскільки сторони втратили почуття любові один до одного, строк наданий судом для примирення не дав позитивних результатів, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому вказала, що з [INFO] року нарожився син [PERSON] Батьком сина є відповідач. Батьківство відповідача встановлено рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2011 року. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не виплачує, угоди про розмір та добровільну сплату аліментів на утримання сина між ними не досягнуто, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2011 встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що також підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС ЗМУЮ, актовий запис № 204, в якому зазначено зо батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, не постійний прибуток, частину прибутку отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд по заяві платника або утримувача може встановити розмір аліментів в твердій грошовій сумі Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього чина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення ним повноліття . Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 188 гривень 20 копійок. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-26 00:00:00

22.12.2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом про розірвання шлюбу укладеного 24 квітня 2010 року з [PERSON]. У судовому засіданні позивачка свій позов підтримала повністю. Відповідач позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував в їх задоволенні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. В даному випадку є законні підстави для задоволення позову. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, на підставі ст. 110, 112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 26. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Спільна дитина [PERSON] [INFO] проживатиме разом з матір'ю. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити дошлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-26 00:00:00

Позивач у січні 2012 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на гараж 1/19, літ. А-8, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 14, в автогаражному комплексі, раніше зареєстрований за обслуговуючим кооперативом автогаражний кооператив «Дніпро». В обґрунтування свої вимог послалася на те, що він, будучи членом автогаражного кооперативу “Дніпро”, у 1997 р. звів його за власні кошти, втім не маючи належних правовстановлюючих документів, зареєструвати це майно за собою на праві власності не має можливості. Крім того, автогаражний комплекс по вул. Рогальова, 14 у м. Дніпропетровську в цілому, в тому числі приміщення спірного гаражу, зареєстрований за відповідачем. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Третя особа –Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»- свого представника для участі в судовому засіданні не направила, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що розпорядженням виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 09.02.1995 р. № 43-р був організований автогаражний кооператив “Дніпро”, затверджені його статут та список членів. Як вбачається з довідки АГК “Дніпро”, позивач має статус члена вищезазначеного автогаражного кооперативу, який підтверджується рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 25.01.2008 р. № 78, та належний йому гараж № 1/19, літ. А-8 побудував у 1997 р. за власні кошти. Також з матеріалів справи вбачається, що спірний гараж у складі інших приміщень автогаражного комплексу по вул. Рогальова, 14 в м. Дніпропетровську зареєстрований на праві власності за відповідачем. КП «ДМБТІ»не приймає від позивача [PERSON] документи для реєстрації права власності на спірний гараж у зв'язку з тим, що право власності на гаражний бокс, розташований за вищевказаною адресою, зареєстровано за відповідачем. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку про те, що спірні правовідносини врегульовані положеннями ст. 15 Закону України “Про власність”, під час чинності якого спірний гараж був збудований позивачем [PERSON], згідно якої член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. З урахуванням положень зазначеної норми, а також приймаючи до уваги те, що позов визнається відповідачем, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що з 03.09.2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину –сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що фактично сімейні відносини припинені з 2010 року, у зв’язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, у зв’язку з чим просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився –надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03 вересня 2005 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO]. Спору про розподіл майна та місце проживання дитини не мають. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON], Серії 1-НО № 251201, зареєстрованим 03 вересня 2005 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 658 від 03.09.2005 р.). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії 1-ФП № 040355, виданим Іллічівським відділом РАЦС ММУЮ Донецької області (актовий запис № 766 від 01.11.2006 року); З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім’я розпалася остаточно, у зв’язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім’ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved