Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Інфініті» про стягнення збитків посилаючись на те, що 10 жовтня 2006 року між сторонами було укладено договір №75-Ір про резервування.. Відповідно п.3.4. договору «Запланований термін введення об'єкту в експлуатацію - грудень 2007 року. Цей термін може бути змінений, про що сторони укладають додаткову угоду». До кінця грудня місяця 2007 року об'єкт не було введено в експлуатацію. Отже, понад 40 місяців з боку відповідача відсутні будь-які дії у питанні щодо завершення будівництва об'єкту та внесення змін до п.3.4. договору стосовно строку введення об'єкту в експлуатацію. її неодноразові звернення до відповідача з проханням внести зміни, шляхом укладання додаткової угоди, до п.3.4. договору, де буде зазначений конкретний термін введення об'єкту в експлуатацію, залишені поза увагою. До збитків, які вона понесла від порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором відносить наступні витрати, понесені нею з того моменту, коли вона мала законне право за договором отримати у власність об'єкт (квартиру). Як витікає з положень, передбачених пунктами 5.1.З., 6.1. - 6.4. договору, не пізніше 01 квітня 2008р. вона б отримала у власність своє житло (з оформленням свідоцтва про право власності). Отже, фактично з 01 квітня 2008р. вона б проживала у власній квартирі та сплачувала б лише квартплату, перестала б наймати житло, а цим самим не несла б додаткових витрат на оренду (найм) житла у м. Києві. Сума витрат, понесених нею за найм житла за період з 01 квітня 2008р. по теперішній час становить 95 000 грн. із розрахунку 2500 грн. в місяць. За вищезгаданий період різниця в оплаті житла (найманого та власного) становить 78 584 грн. Саме різницю в оплаті житла:вважає їй повинен відшкодувати відповідач. Крім того, з вини відповідача, нею не виконані зобов'язання перед банком, які виникли у неї по кредитному договору №04-63-06 КФ від 21 листопада 2006 року, укладеному між нею та АКБ «Легбанк». Так, згідно п.3.2.2. кредитного договору, вона зобов'язалась передати в іпотеку банку свою квартиру після введення об'єкту в експлуатацію. Після передачі нею банку в іпотеку квартири, банк згідно п.3.3.6. кредитного договору встановив би їй графік погашення кредиту, а саме: вона щомісячно рівними частинами повинна була б погашати основну суму боргу (тіло кредиту). Цього не відбулося з вини відповідача . У випадку, якби вона в кінці березня місяця 2008р. отримала свідоцтво про право власності на квартиру та передала її в іпотеку банку, то у неї з 1 квітня 2008р. виникло б право погашати основну суму заборгованості, згідно графіку погашення, встановленого банком. Розмір цих збитків становить 27 678,36 грн. Таким чином, загальна сума збитків нанесених відповідачем становить 106 262,3 6 грн.. Крім того, з вини відповідача у неї значно погіршилася платоспроможність по кредиту. 308 183 грн. по фіксованому курсу 7,989 грн. за один долар США, а станом на 01 червня 2011р. залишок основної суми боргу становив би 188 396,52 грн. Оскільки нічого цього не відбулося, то основна сума боргу, як була, так і залишається на даний момент 50\~000 доларів США, що еквівалентно 399450 грн. по фіксованому курсу 7,989грн. за один долар США станом на 31 серпня 2009р. (дата укладання додаткової угоди до кредитного договору, де було змінено валюту кредитування з доларів США на гривню). Не введення відповідачем об'єкта в експлуатацію у грудні 2007 року призвело до того, що по сьогоднішній день вона сплачую відсотки з усієї суми основного боргу, а саме з 399450грн. Отже, фінансове навантаження на неї, як позичальника, в місяць становитиме 17 251,14 грн., із них 13774,20грн. основного боргу та 3 477 грн. відсотків за користування кредитом.. Згідно виписки про залишок на рахунку у цінних паперах №003023 від «21»червня 2011р., виданої зберігачем АКБ «Легбанк» (м.Київ) вона є власником 3462 шт. облігацій емітованих ТОВ «Інфініті» на загальну номінальну вартість 519 300 грн. Своєю бездіяльністю відповідачем нанесені їй не тільки матеріальні збитки, але і моральна шкода, яка пов'язана з душевними переживаннями, фізичними стражданнями (не введення в експлуатацію об'єкта, відсутність власного житла, невиконання зобов'язань перед банком щодо передачі в іпотеку квартири, об'єкт перестав будуватися, додаткова угода щодо перенесення строку введення будинку в експлуатацію не укладається з вини відповідача, ігнорування відповідача на її звернення, багаторазові безрезультатні поїздки на об'єкт, безрезультатні переговори і т.п.). Розмір моральних збитків оцінюється нею у сумі 5000 грн. Тому просила стягнути з відповідача на свою користь збитки у сумі 106 262 36 коп., неустойку у сумі 31 158 грн. 00 коп., основну суму боргу 519300 грн. 00 коп., інфляційні у сумі 229 292 гривні 84 коп., три відсотки річних у сумі 49 383 гривні 30 коп., моральну шкоду у сумі 5000 грн. 00 коп., витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу., а також стягнути витрати по сплаті державного мита. В судовому засіданні представник позивача та позивачка позовні вимоги підтримали. Відповідач ТОВ «Інфініті» в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений належними чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Суд вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав: Судом встановлено, що 10 жовтня 2006 року між сторонами було укладено договір №75-Ір про резервування. Згідно з умовами цього договору відповідач здійснює резервування об'єкту нерухомості (квартира №6 в будинку №9 в Києво-Святошинському районі, с.Крюківщина, житловий масив котеджної забудови «Місто сонця») за рахунок прав, що надаються власникові облігацій - [PERSON] та сприяє позивачці в отриманні у власність об'єкта. Відповідно п.3.4. договору «Запланований термін введення об'єкту в експлуатацію - грудень 2007 року. Цей термін може бути змінений, про що сторони укладають додаткову угоду». До кінця грудня місяця 2007 року об'єкт не було введено в експлуатацію. Отже, понад 40 місяців з боку відповідача відсутні будь-які дії у питанні щодо завершення будівництва об'єкту та внесення змін до п.3.4. договору стосовно строку введення об'єкту в експлуатацію, тобто відповідач фактично в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань за договором. . В силу вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.І ст.612 Цивільного кодексу України «Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його строк, встановлений договором або законом». Частиною 2 даної статті передбачено, що «Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення». Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Щодо збитків за оренду житла в розмірі 106262 гр. 36 коп. суд відмовляє, оскільки ця сума нічим не обґрунтована , не доведена. Посилання її та її представника, що сума витрат, понесених мною за найм житла за період з 01 квітня 2008р. по теперішній час становить 102262 гр. 36 коп. крім голослівних стверджень позивачкки нічим не підтверджена. Посилання її на кредитний договір №04-63-06 КФ від 21 листопада 2006 року, укладений між нею та АКБ «Легбанк», саме на п.3.2.2. кредитного договору, згідно якому вона зобов'язалась передати в іпотеку банку свою квартиру після введення об'єкту в експлуатацію, а після передачі нею банку в іпотеку квартири, банк згідно п.3.3.6. кредитного договору вона повинна щомісячно рівними частинами погашати основну суму боргу (тіло кредиту), але з вини відповідача (об'єкт не введено в експлуатацію, вона не передала в іпотеку банку квартиру, а банк не уклав з нею додаткової угоди до кредитного договору і не встановив їй графік щомісячного погашення основного боргу, також не мають під собою правового обґрунтування, тому збитки в розмірі 106 262,3 6 грн. не підлягають відшкодуванню. Крім того, з вини відповідача у неї значно погіршилася платоспроможність по кредиту. на 01 червня 2011р. залишок основної суми боргу становив би 188 396,52 грн. і залишається на даний момент 50\~000 доларів США, що еквівалентно 399450 грн. по фіксованому курсу 7,989грн. за один долар США . Тобто з вини відповідача по сьогоднішній день вона сплачує відсотки з усієї суми основного боргу, а саме з 399450грн. Згідно п.7.1. договору за невиконання зобов'язань за договором винна сторона несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Пунктом 7.2. договору за перевищення терміну введення в експлуатацію об'єкту, передбаченого п.3.4. договору понад три місяці, та за відсутності додаткової угоди Сторін про зміну такого терміну, відповідач сплачує неустойку в розмірі 0,5% вартості належних мені на праві власності облігацій в кількості, яка дає право на придбання об'єкту, за кожен наступний місяць прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Згідно виписки про залишок на рахунку у цінних паперах №003023 від «21»червня 2011р., виданої зберігачем АКБ «Легбанк» позивач . є власником 3462 шт. облігацій емітованих ТОВ «Інфініті» на загальну номінальну вартість 519 300 грн. Отже, починаючи з 1 квітня 2008 року необхідно стягнути з відповідача неустойки, у розмірі передбаченому п.7.2. договору за період з 01.06.2010р. по 01.06.2011р. у сумі 31 158 грн. В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми. Отже, починаючи з 01 квітня 2008 року відповідач зобов'язаний сплатити їй суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 229292 гр. 84 коп. та за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми 49383 гр. 30 коп.. Щодо моральної шкоди. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями діями, чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини , крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди слід виходити з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обовязку по відшкодуванню такої шкоди, та обставин, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Суд відмовляє в позові в цій частині, оскільки відповідно розяснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні ,в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Позивач та її представник не довели позову в цій частині.. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач та її представник не довели тих обставин на які посилалися як на підставу своїх вимог щодо стягнення збитків за оренду житла в розмірі 106262 гр. 36 коп. та щодо моральної шкоди не надали докази в обґрунтування цих вимог, що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці та її представнику їх права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивачки оскільки вони частково відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial