Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому зазначив наступне. 01.04.2010 року позивач, Юркевич уклав з КС «Київкредит»договір про внесення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок, строком на 3 місяці, відповідного до якого, надала КС «Київкредит»грошові кошти в розмірі 181250 грн., а відповідач КС «Київкредит»зобовязався повернути позивачеві вказану суму грошових коштів та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених Договором. Строк розміщення вкладу: з 01.04.2010 року по 01.07.2010 року. Відповідач зобовязався повернути суму вкладу, згідно з умовами Договорів, нараховувати та сплачувати проценти за користування вкладом у строки та в розмірах, які передбачені умовами Договору. Однак, відповідач умови договору в повному обсязі не виконав, в порушення умов Договору, вклад та нараховані на нього відсотки у встановлений термін позивачу не виплатив. Загальна сума боргу відповідача КС «Київкредит»перед позивачем, [PERSON] за Договором складає: борг у сумі 181250 грн., суму процентів у розмірі 13556.51 грн. 51 коп., суму індексу інфляції за час прострочення сплати боргу у розмірі 20071 грн. 33 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача, [PERSON], надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача, без проведення фіксації судового процесу, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши обставини справи, оцінивши в докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 01 квітня 2010 року між Кредитною спілкою «Київкредит»та [PERSON] було укладено договір № 786/10 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Сума внеску на депозитний рахунок склала 181250 гривень. Факт внесення грошей підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №209 від 01.04.2010 року про прийняття від [PERSON] членського внеску депозитного типу за договором №786/10 від 01.04.2010р. у розмірі 181250 грн. Відповідно до п. 1.1 Договору, КС «Київкредит», прийняла від вкладника внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму 181250 гривень строком на 3 місяці, зобовязується повернути Вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених Договором. Сума процентів за три місяці склала 13556.51 грн. згідно Додатку № 1 до депозитного договору № 786/10 від 01 квітня 2010 року. Відповідно до пп. 1.2, 1.3 Договору, днем початку строку дії Договору є 01.04.2010 р., днем закінчення строку вкладу є 01.07.2010 р. Згідно п. 3.2. Договору, КС «Київкредит»зобовязана повернути всю суму Вкладу, прийнятого від Вкладника та нарахувати та сплатити Вкладнику проценти за користування вкладом у строки та в розмірах, які передбачені умовами Договору. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлює загальний обовязок повернення позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У звязку з тим, що строк вкладу закінчився 01.07.2010 року, позивач письмово звернувся до Відповідача з вимогою про повернення суми боргу. Листом від 21 жовтня 2011 року відповідач повідомив позивача, що КС «Київкредит»визнає свою заборгованість по договору позики, але не має можливості повернути її у звязку з платонеспроможністю підприємства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача суми внеску на депозитний рахунок за договором №786/10 у розмірі 181250 грн. та процентів у розмірі 13556,51 грн. обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується стягнення суми індексу інфляції за час прострочення сплати боргу, то він становить за період з серпня 2010 року по вересень 2011 року 199,925 грн., у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, в розмірі 199,925 грн. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив державне мито у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., в звязку з чим відповідно до ст. 88 ЦПК України зазначені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 623, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: partial