Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

16.06.2011 року [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд поновити їй строк звернення до суду з вказаним позовом та поновити [PERSON], на роботі на посаді вчителя англійської мови Радовельської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Олевського району Житомирської області по індивідуальному плану навчання і стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та 1000 грн., на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що вона є студенткою ІУ курсу відділення по спеціалізації «Філологія» (українська мова і література) навчально-наукового інституту філології та журналістики Житомирського державного університету імені [PERSON]. З 01.09.2010 року в звязку із сімейними обставинами переведена на індивідуальний план навчання та направлена на робоче місце на 2010-2011 навчальний рік у Радовельську ЗОШ Олевського району. Відповідно до наказу за № 169-К від 31.08.2009 року по відділу освіти Олевської районної державної адміністрації була призначена на посаду вчителя англійської мови Радовельської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Олевського району Житомирської області по індивідуальному плану навчання з 01.09.2010 року по 31.05.2011 року. З 26.04.2011 року по 20.06.2011 року позивачка була викликана на літню сесію та державні іспити до зазначеного навчального закладу. 23.05.2011 року прибувши до відповідача і при наданні листка непрацездатності у звязку з вагітністю та пологами, позивачці стало відомо про те, що наказом за № 48-К від 25.04.2011 року по відділу освіти Олевської районної державної адміністрації позивачку з 25.04.2011 року було звільнено із займаної посади у звязку з закінченням індивідуального плану навчання за п.2 ст.36 КЗпП та відїздом до університету для продовження навчання. Оскільки звільнення роботодавцем проведено до закінчення строку на який його було укладено, без погодження із позивачкою та в період тимчасової непрацездатності вважає своє звільнення незаконним, так як дії відповідача відділу освіти Олевської РДА Житомирської області суперечать вимогам п.1 ст.23, п.2 ст.36 та ч.3 ст.184 КЗпП України. Вказувала, що у звязку з порушенням її трудових прав, їй завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях та погіршенню стану здоровя. Позивачка у судовому засіданні звялені позовні вимоги підтримали повністю, із підстав, які зазначено у поданій до суду позовній заяві. Представник відповідача відділу освіти Олевської РДА Житомирської області у судовому засіданні проти позову заперечувала та вважає позов [PERSON], безпідставним, посилаючись на те, що звільнення позивачки відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], надала суду свідчення про те, що вона працює директором Радовельської [PERSON] ступенів Олевського району Житомирської області. Так відповідно до наказу за № 169-К від 31.08.2009 року по відділу освіти Олевської районної державної адміністрації [PERSON], була призначена на посаду вчителя англійської мови Радовельської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Олевського району Житомирської області по індивідуальному плану навчання на період з 01.09.2010 року по 31.05.2011 року. Дійсно з 26.04.2011 року по 20.06.2011 року [PERSON], була викликана на літню сесію та державні іспити до навчального закладу про, що повідомила її надавши довідку виклик. Враховуючи те, що навчальний план [PERSON], виконала, вона подала подання на імя начальника відділу освіти Олевської РДА щодо вибуття [PERSON], на літню сесію та державні іспити. Довідки про те, що [PERSON], є вагітною, остання не надала. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивачка є студенткою ІУ курсу денного відділення по спеціалізації «Філологія» (українська мова і література) навчально-наукового інституту філології та журналістики Житомирського державного університету імені [PERSON]. З 01.09.2010 року в звязку із сімейними обставинами переведена на індивідуальний план навчання та направлена на робоче місце на 2010-2011 навчальний рік у Радовельську ЗОШ Олевського району. Відповідно до наказу № 169-К від 31.08.2009 року по відділу освіти Олевської районної державної адміністрації була призначена на посаду вчителя англійської мови Радовельської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Олевського району Житомирської області по індивідуальному плану навчання на період з 01.09.2010 року по 31.05.2011 року, що стверджується копією наказу.(а.с.5). З 26.04.2011 року по 20.06.2011 року позивачка була викликана на літню сесію та державні іспити до зазначеного навчального закладу, що стверджується довідкою від 04.05.2011 року. (а.с.7). Наказом за № 48-К від 25.04.2011 року по відділу освіти Олевської районної державної адміністрації позивачку з 25.04.2011 року було звільнено із займаної посади у звязку з закінченням індивідуального плану навчання за п.2 ст.36 КЗпП та відїздом до університету для продовження навчання.(а.с.6). Згідно до листка непрацездатності [PERSON], у період з 23.05.2011 року по 18.11.2011 року перебувала на лікарняному у звязку з вагітністю та пологами. Так відповідно до п.2 ч.1 ст.23 КЗпП трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ст.24 КЗпП України слідує, що трудовий договір укладається, як правило у письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України, передбачено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], звільнено з роботи за п.2 ст.36 КЗпП України, тобто трудовий договір припинено за закінченням строку його дії. Однак при звільненні [PERSON], після закінчення строку трудового договору відповідачем не враховано, що звільнення жінок, зазначених у частині третій ст.184 КЗпП, здійснюється з обовязковим працевлаштуванням. Відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України слідує, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років ч.6 ст.179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обовязковим працевлаштуванням. Обовязкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. За змістом зазначеної статті цього Кодексу, слідує, що таке звільнення можливе, однак власник зобовязаний при цьому працевлаштувати жінку на цьому ж або іншому підприємстві відповідно до її спеціальності. Розрив у часі між звільненням і працевлаштуванням у цьому випадку також не допускається. Закінчення строку трудового договору не дає власникові права звільнити вагітну жінку. Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року за № 9, при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.36 КЗпП судам слід враховувати, що звільнення з цих підстав вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (або понад три роки, але не більше, ніж до 6 років, якщо дитина за медичним висновком в цей період потребує домашнього догляду), одиноких матерів (жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама) при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда провадиться з обовязковим працевлаштуванням (ч.3 ст.184 КЗпП). Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обовязок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації)/ інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин. У період з 23.05.2011 року по 18.11.2011 року позивачка перебувала на амбулаторному лікуванні у звязку з вагітністю та пологами, що підтверджується листком непрацездатності. (а.с.8). Але відповідачем не звернуто на це уваги та не дотримано вимог ч.3 ст.184 КЗпП України і звільнено позивачку в порушення вимог п.1 ст.23, п.2 ст.36 та ч.3 ст.184 КЗпП України до закінчення строку дії договору, тобто до 31.05.2011 року. Отже, при звільненні [PERSON], відповідач порушив вимоги п.1 ст.23, п.2 ст.36 та ч.3 ст.184 КЗпП України, які передбачають обовязок роботодавця по працевлаштуванню вагітних жінок, в тому числі по закінченню дії трудового договору. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо безпідставності звільнення [PERSON], з посади вчителя англійської мови Радовельської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Олевського району Житомирської області по індивідуальному плану навчання. Крім того, на підставі ст.235 КЗпП підлягає задоволенню вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а на підставі ст.237-1 КЗпП України задоволенню вимога про відшкодування моральної шкоди. Із довідки від 08.11.2011 року за № 2561 Управління праці та соціального захисту населення Олевської РДА Житомирської області слідує, що [PERSON], перебуває на обліку в даному управлінні та отримує державну допомогу при народженні дитини, згідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» з 01.09.2011 року. Вимушений прогул тривав з 25.04.2011 року по 18.11.2011 року 143 робочих дні (з урахуванням режиму роботи позивачки). Останні повні відпрацьовані місяці березень та квітень 2010 року. Середньомісячна заробітна плата складає 1212 грн., 40 коп. (а.с.30), а середньоденна 57 грн., 73 коп. Середній заробіток за час вимушеного прогулу дорівнює 8255 грн., 39 коп. (57 грн., 73 коп. х 143 дні). У звязку з порушенням трудових прав позивачки, суд вирішив, що вимоги позивачки щодо відшкодування їй моральної шкоди, яка виявилася у душевних стражданнях через втрату можливості себе та свою сімю матеріально утримувати, є правомірною. Визначаючи розмір моральної шкоди та покладаючи на відповідача обовязки щодо її відшкодування, суд

Outcome: approved