Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-26 00:00:00

Позивачка у жовтні 2011 звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради, Управління держкомзему у м. Дніпропетровську про визнання недійсними рішення та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог позивачка у своїй позовній заяві просила суд визнати недійсним рішення Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 22.01.1998 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по вул. Кривоноса, 178 у м. Дніпропетровську; визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку по вул. Кривоноса, 178 у [PERSON], виданий на ім'я [PERSON]; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку по вул. Кривоноса, 178 у м. Дніпропетровську. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, суду надала свої заперечення (а.с.43-50). Представник [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивачки та відповідачки, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя від 02.12.1971 року (а.с.14) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.1971 року, позивачці нажало ? частини домоволодіння № 148 по вул. Кривоноса в м. Дніпропетровську. Інші ? частини вказаного домоволодіння належало відповідачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.1971 року. 11.02.1998 року між позивачкою та відповідачкою був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого позивачка передала у власність відповідачки 3/4 частини домоволодіння та за цим договором було накладено заборону відчужень на 3/4 частини домоволодіння за реєстром заборон №9/58 (а.с.9). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2010 року договір довічного утримання був розірваний (а.с.10-11). Ухвалою Верховного суду України від 30.09.2010 року рішення апеляційного суду залишено без змін (а.с.12). На підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.04.2010 року КП ДМБТІ за позивачкою було поновлено реєстрацію на ? частину домоволодіння №17 8 по вулиці Кривоноса, що належала мені, [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя від 02.12.1971 року . Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2010 року, за позивакою визнано право власності на ? частину домоволодіння №178 по вул. Кривоноса у м. Дніпропетровську отриману як спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер 19.07.1967 року (а.с.13). Згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 26.10.2010 року, виданого КП [PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації, за мною, [PERSON] зареєстровано право власності на 3/4 частини домоволодіння №178 по вул. Кривоноса у м. Дніпропетровську (а.с.15). 02.09.2010 року позивачка звернулась до [PERSON] міської ради щодо скасування державного акту на землю по вул. Кривоноса, 178. Листом за вих. № 13/8-3207 від 23.09.2010 року позивачку було повідомлено про необхідність надати копію рішення міської ради або її виконавчого комітету про передачу у власність земельної ділянки по вул. Кривоноса, 17 8 та копію державного акту на землю (а.с.20). 23.09.2010 року позивачкою була подана заява до Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську про надання копії державного акту на землю, на що листом Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську від 28.09.2010 року їй було відмовлено. Листом ДП Центр державного земельного кадаструм. [PERSON] за вих. №3-6-5/3360 від 03.12.2010 року вказано, що державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстрований на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 22.01.1998 року за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кривоноса, 178 на ім'я власника [PERSON]. Згідно з прийнятим рішенням виконкому [PERSON] міської ради від 22.01.1998 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по вул. Кривоноса, 178, на. підставі якого був виданий на ім'я відповідачки державний акт про право власності на земельну ділянку по вул. Кривоноса, 178, порушено право позивачки як власника 3/4 частини домоволодіння №178 по вулиці Кривоноса, оскільки на час винесення вказаного рішення я була власником 3/4 частини домоволодіння і в той час домоволодіння належало позивачці і відповідачці на праві спільної часткової власності, Крім того, після укладення 11.02.1998 року між позивачкою та відповідачкою договору довічного утримання, за яким відповідачка набула право власності на 3/4 частини домоволодіння, вона не мала права на приватизацію всієї земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд по вул. Кривоноса, 178, оскільки за цим договором було накладено заборону відчужень на 3/4 частини домоволодіння за реєстром заборон №9/58, отже відповідачка мала право лише на приватизацію частини земельної ділянки, так як їй належала на праві власності 1/4 частина вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст.378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Так, ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, оскільки позивачка є власником 3/4 частини домоволодіння №178 по вулиці Кривоноса, розташованого на спірній земельній ділянці, тому прийнятим виконкомом [PERSON] міської ради рішенням від 22.01.1998 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по вул. Кривоноса, 178, на підставі якого був виданий на ім' я відповідачки державний акт про право власності на земельну ділянку по вул. Кривоноса, 178 в м. Дніпропетровську, порушено моє право як співвласника домоволодіння №178 по вулиці Кривоноса. Так, за змістом ст.17 ЗК України в редакції Закону 1990 р., чинний на час прийняття зазначеного рішення, та ст. 1 чинного на той же час Декрету КМУ від 26.12.1992 р. № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок", відповідна земельна ділянка підлягала переданню у власність в порядку приватизації особам, яким була надана у користування, як спадкоємцям. Оскільки зазначена земельна ділянка була передана у власність [PERSON] одноособово, у спірних правовідносинах вбачається порушення як прав позивачки на приватизацію землі в частині суб'єктного складу набувачів, що є підставою для скасування рішення виконкому [PERSON] міської ради від 22.01.1998 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по вул. Кривоноса, 178, та державного акту про право власності на земельну ділянку по вул. Кривоноса, 178. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved