Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі ј частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, на час навчання, тобто до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, мотивуючи наступним. 22 вересня 1984 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Чумаківською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, який вони розірвали 10 січня 1991 року, актовий запис №2. Позивач зазначає, що вони мають дочку [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з нею. З часу припинення шлюбних стосунків відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому аліменти стягувалися з нього в примусовому порядку на підставі рішення суду. 21 вересня 2011 року їх дочка [PERSON] досягла повноліття. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції від 28 вересня 2011 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-316, виданого 25 квітня 2002 року Томаківським районним судом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], було закінчено в звязку з досягненням нею повноліття. 01 вересня 2011 року дочка вступила до Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету, в якому навчається на другому курсі денного відділення за спеціальністю «Землевпорядник», що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання. Позивач зазначає, що в звязку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги, яку самостійно надавати вона не має можливості. У відповідності з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Позивач зазначає, що аліменти відповідач нікому не платить, працює водієм в Томаківському районному управлінні ветеринарної медицини, тому вважає, що останній має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки на час навчання. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. За цих обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, так як знайшов своє повне підтвердження наданими позивачем доказами: копією свідоцтва про народження дитини, де батьками зазначені сторони у справі; копією свідоцтва про розірвання шлюбу; довідкою учбового закладу, де зазначено, що [PERSON] дійсно навчається на ІІ курсі Нікопольського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету з 01.09.2011 року, з терміном навчання 3 роки до 30.06.2014 року; постановою державного виконавця відділу ДВС Томасівського РУЮ від 28.09.2011 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-316, виданого 25 квітня 2002 року Томаківським районним судом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], в звязку з повноліттям останньої. Окрім того, відповідач не надав суду заперечення проти даного позову. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення аліментів у розмірі ј частини усіх видів доходів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, а в частині стягнення аліментів не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає слід відмовити, оскільки статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено «Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», та Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» передбачено прожитковий мінімум для дітей до 18 років. Тому суд вважає вимогу позивача в цій частині не обґрунтованою належним чином. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial