Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-16 00:00:00

29 вересня 2011 року позивач, звернувшись до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] просила винести рішення про її задоволення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з вини відповідача [PERSON], який мешкає у квартирі [ADDRESS] їй була заподіяна матеріальна шкода внаслідок залиття 13 червня 2010 року квартири, в якій вона мешкає, а саме, було залито кухонні меблі, на загальну суму 22250 грн. 00 коп., яку позивач просила стягнути з відповідача, також зазначила, що неправомірними діями відповідача їй також завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 5000 грн. Також позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді судового збору на суму 472 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала позов та просила суд винести рішення про його задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пред'явлений до відповідача позов не визнала, пояснивши, що хоча відповідачка і пропонувала позивачу у попередньому судовому засіданні врегулювати спір мирним шляхом, однак при цьому зазначає, що вини її довірительки в залитті квартири позивача немає, оскільки це залиття квартири позивача є наслідком недбалого ставлення до своїх обов'язків будівельників під час будівництва будинку. Саме у такому вигляді квартира була передана відповідачці, яка ніяких дій із вказаним сантехнічним приладдям не проводила. На підставі наведеного представник відповідача просила в задоволенні позову позивачу відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд в судовому засіданні встановив, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 листопада 2009 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Зазначена квартира складається з одної кімнати житловою площею 19,60 кв.м. Відповідач за цим позовом мешкає в квартирі [ADDRESS] Дана квартира належить відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03 грудня 2009 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). 13.06.2010 року сталось залиття квартири позивача, що підтверджується показаннями сторін у справі та актом огляду наслідків залиття, складеним комісією ЖЕКу №314 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у місті Києві ради». Так, в акті від 14.06.2010 року, складеному працівниками ЖЕКу-314 КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у місті Києві ради» зазначено, що залиття кухонних меблів, частково стелі ванної кімнати у квартирі [ADDRESS], в якій проживає позивач, відбулося з квартири [ADDRESS] де мешкає відповідач, а саме: в рушникосушарці виник свищ на місці зварки. Зазначений документ підтверджує той факт, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача. Крім того, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не довела, що матеріальна та моральна шкода позивачу заподіяна не з вини його довірительки. Квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 03 грудня 2009 року. Відповідно до ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво-або багатоквартирному будинку належать на праві власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання. Відповідно до ст.ст. 319,322 ЦК України, власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Відповідно до ст. 323 ЦК України ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження майна (псування) несе його власник. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шкода, заподіяна позивачу внаслідок залиття її квартири, а також безпосередньо кухонних меблів, 13 червня 2010 року має бути відшкодована власником квартири [ADDRESS] - відповідачем у справі [PERSON] Щодо розміру матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, то він визначений позивачем виходячи з вартості кухонних меблів, зазначеної в договорі №15 від 29 березня 2010 року на виготовлення та установки кухонних меблів, укладеному між [PERSON] та ПП [PERSON] на суму 22250 грн., який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, в якій зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під час розгляду справи позивач пропонувала представнику відповідача провести експертну оцінку щодо визначення матеріального збитку, заподіяного їй внаслідок залиття кухонних меблів, на що представник відповідача згоди не дала. В своїх позовних вимогах позивач також посилається на те, що неправомірними діями відповідача їй також завдано і моральну шкоду, яка виразилася в тому, що на даний час вона позбавлена нормальних умов проживання, кухня втратила естетичний вигляд, на ній утворилася пліснява, нею неможливо користуватися, встановився стійкий неприємний запах. Крім того, внаслідок появи після залиття на кухні плісняви, у позивача загострилося алергічне захворювання, що встановлено медичним заключенням Кафедри клінічної імунології та алергології МОЗ України від 23.06.2010 року. В ст. 1167 ЦК України сказано, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], також підлягає стягненню заподіяна її діями моральна шкода, яка виразилася в тому, що сам факт залиття мав для неї глибоке потрясіння. До цього часу позивач постійно відчуває наслідки залиття, сама квартира знаходиться в жахливому стані. Разом з тим, та на підставі положення ч. 3 ст. 23 ЦК України про те, що при визначенні розміру морального відшкодування, враховуються вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування - 5000 грн., визначений позивачем, завищений, і оцінює його розмір у 1000 грн. На підставі викладеного позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позов позивача в частині відшкодування матеріального збитку задовольняється в повному обсязі, а в частині відшкодування моральної шкоди частково, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею по справі судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 472 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. На підставі ст.ст. 23, 319,322,323,382,1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial