Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Старобільського обласного психоневрологічного інтернату про стягнення збитків та моральної шкоди, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь гроші в розмірі 8\~583 грн. 35 коп., а також моральну шкоду в розмірі 2\~000 грн. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] посилається на те, що 28.03.2010 року по путівці [PERSON], інвалід другої групи Великої вітчизняної війни був поставлений відповідачем на державне забезпечення. До цього він з 27.05.2010 року по 28.98.2010 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Луганській обласній психіатричній лікарні з психічним захворюванням. Таким чином, він потрапив до відповідача, як особа, яка була не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Ленінського районного суду від 19.10.2010 року по справі 2-0-332/2010 р. [PERSON] був визнаний \~недієздатним і справа слухалася \~з участю 3-ї особи - Головного управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації. Рішенням Ленінського районного суду від 19.02.2011 року вона була призначена опікуном [PERSON] \~\~29.09.2010 року відповідач надав Управлінню пенсійного фонду України в Старобільському районі \~довідку №272, в якій вказав, що [PERSON] сам може розпоряджатися грошима і відповідно до цієї довідки [PERSON] у грудні 2010 року отримав пенсію в розмірі 8\~583 грн. 35 коп. \~Ці гроші він отримав після того, як був визнаний недієздатним, що протиречить вимогам ст.ст.40, 41 ЦК України, оскільки правочин від його імені повинен здійснювати \~опікун. Відповідач, який є у підпорядкуванні третьої особи - Головного управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, повинен був знати про визнання [PERSON] недієздатним, а тому відповідач повинен був анулювати раніш видану довідку №272 від 29.09.2010 року і не допустити виплату йому пенсії. Відповідач не виконав п.3.6 типового положення «Про психоневрологічний інтернат»№549 від 29.12.2001 року, а саме не прийняв на зберігання гроші недієздатного [PERSON], а вказані гроші відповідач забрав у [PERSON] і розпорядився ними на свій розсуд, чим спричинив позивачу збитки. Крім того, відповідач спричинив їй моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 2 000 гривень. Отримані гроші у сумі 8\~583 грн. 35 коп. це пенсійні гроші за період знаходження [PERSON] на стаціонарному лікуванні з червня по жовтень 2010 року. Вона здійснювала догляд за хворим [PERSON] з квітня по травень, а потім помістила його до лікарні. Усі витрати вона здійснювала за свої гроші. 21.05.2010 року [PERSON] був оглянутий лікарем-псіхіатром і лікар виніс заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні на стаціонарне лікування. За час його знаходженя в лікарні вона за свої гроші забезпечувала хворого вітчима ліками, продуктами харчування. Вважає, що \~\~пенсія [PERSON] у сумі 8\~583 грн. 35 коп. це сімейні гроші. Вона після того, як дізналася про ці обставини, пережила моральний стрес у звязку з порушенням життєвих планів, \~втратила впевненість в торжество закону і справедливості. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав в повному обсязі і підтвердив доводи, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов \~не визнала і пояснила, що при прибутті [PERSON] в психіатричний інтернат на постійне проживання \~29.09.2010 року в його особистій справі були документи, але не було рішення суду і даних про визнання його недієздатним. Адміністрація повинна була в триденний строк повідомити пенсійний Фонд та органи соціального захисту населення про його перебування в інтернаті. 13.10.2010 року він був зареєстрований за адресою інтернату і його документи були надані в Старобільський РВ УМВС. Йому почали нараховувати пенсію за місцем проживання в Старобільському районі і вперше він отримав пенсію у грудні 2010 року. \~Оскільки гроші у сумі 75% \~пенсії на його утримання не надійшли, йому було запропоновано придбати необхідні речі за власний рахунок, на що він погодився і для нього були придбані речі на суму 7\~420 грн. На 835 грн. 35 коп. він придбав \~продукти харчування. Позивачка надала два рішення суду тільки 28 березня 2010 року. Після цього \~була надана довідка до УПФ, що [PERSON] сам не може отримувати пенсію. Представник третьої особи - Управління пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області в судове засідання не зявився. В своїй письмовій заяв просить суд розглянути справу у його відсутності. Своїх заперечень протии позову не надав. Представник третьої особи -Головного управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився. В своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу у його відсутності. Своїх заперечень проти позову не надав. Заслухавши пояснення \~сторін, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов є не обґрунтованим і таким, що не підлягає \~задоволенню \~з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], інвалід 2-ї групи, \~прибув до установи відповідача 29 вересня 2010 року і при його прибутті він не був визнаний недієздатним. (а.с.11-12, 26, 32 ). Відповідно до «Порядку перерахування Пенсійним фондом України або органами праці та соціального захисту населення коштів установам (закладам),у яких особи перебувають на повному державному утриманні, та їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. № 269 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2011 р. № 1120) відповідач у триденний строк 29.09.2010 року за №272 надіслав УПФ в Старобільському районі повідомлення про прибуття [PERSON] до інтернату та можливість отримання ним пенсії. (а.с.67). 29.09.2010 року [PERSON] написав відповідачу заяву про перерахування 75% його пенсії на спеціальний рахунок інтернату для покращення умов проживання. (а.с.25). З довідки УПФ вбачається, що [PERSON] за період з лютого по серпень 2010 року знаходився на обліку в УПФ Ленінського рйону м.Луганську і йому нараховувалася пенсія. (а.с.29). Крім того, за грудень 2010 року \~09.12.2010 року [PERSON] отримав пенсію в розмірі 8\~583 грн. 35 коп. (а.с.63). З пояснювальної записки на імя керівника установи відповідача від 10.12.2010 року вбачається, що 09.12.2010 року в інтернаті була виплачена пенсія [PERSON] в присутності 8 осіб. Він сам розписувався за отримання пенсії і отримав пенсію з рук поштарки і перераховував її самостійно. (а.с.64). Також від [PERSON] \~на імя керівника відповідача була написана заява про придбання йому нобхідних речей. (а.с.60). Відповідно до приймального акту від 13.12.2010 року в кімнату [PERSON] для нього було прийнято ліжко, холодильник та інші речі, всього 15 найменувань на суму 7\~420 грн. (а.с.61-62). Положенням про Старобільський обласний психоневрологічний інтернат, затвердженим належним чином, передбачено, що адміністрація інтернату виконує обовязки \~піклувальника щодо підопічних, яким органами опіки та піклування \~опікуни (піклувальники) не призначені. \~(а.с.36-44). П.4.9 «Правил опіки та піклування», затверджених наказом Державного комітету у справах сімї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоровя, Міністерства праці та соціальної політики України №34/1661/131/88 від 26.05.1999 року, передбачено, що суми, які належать підопічним у вигляді пенсії… переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання підопічних. Таким чином, до призначення опікуна [PERSON] відповідач мав право піклуватися про нього, як свого підопічного в відповідно до ст.ст.226, 221 ЦК України відповідач мав право схвалити вчинені ним правочини, оскільки вони вчинялися в інтересах [PERSON] і на його користь. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги до правочинів. Правочини, скоєні [PERSON] отримання пенсії і розпорядження ним своєї пенсїї в передбаченому законом порядку не визнані недійсними. Рішенням Ленінського районного суду від 19.10.2010 року по справі 2-0-332/2010 р. [PERSON] був визнаний \~недієздатним (а.с.53). Але копія цього рішення була надана позивачкою відповідачу тільки \~28.03.2011 року, що підтверджується Журналом вхідної кореспонденції, копія якого надана суду. (а.с.52). Незважаючи на те, що фізична особа визнається надієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це, а також що відповідно до ст.41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка і така особа не має права вчиняти будь-якого правочину, а від його імені та в її інтересах діє опікун, але суд при розгляді спору між сторонами акцентує увагу на наступні моменти. Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.240 ЦПК України розгляд вказаних справ про визнання \~особи надієздатною \~суд розглядає за участю органу опіки та піклування, а в рішенні суду про участь цього органу не вказано. Крім того, відповідач не був стороною по цій справі і не знав про вказане рішення суду. Статтею 241 ЦПК України передбачено, що копія рішення про визнання особи недієздатною надсилається органу опіки та піклування. Також на момент приїзду до відповідача [PERSON] не був визнний недієздатним. Рішенням Ленінського районного суду від 19.02.2011 року позивачка [PERSON] \~була призначена опікуном [PERSON] \~\~(а.с.54). Таким чином позивачка [PERSON] до своїх обовязків опікуна повинна була приступити тільки після набрання чинності вказаного рішеня суду, а не була опікуном у грудні 2010 року, коли отримувалася пенсія, а тому вона і не мала право на той час у грудні 2010 року на отримання пенсії [PERSON] А на той час саме відповідач піклувався [PERSON] Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»одиноким пенсіонерам з числа військовослужбовців …, які проживають у будинках-інтернатах для осіб похилого віку та інвалідів виплачується 25% призначеної пенсії, але не менше 20% мінімального розміру пенсії за віком на місяць (20% х 750,00 = 150,00). У звязку з вищевикладеним, суд в задовленні позову \~про стягнення отриманої пенсії у розмірі 8\~583 грн. 35 коп. відмовляє за необгрунтованістю. Оскільки \~підстави для стягнення моральної шкоди передбачені ст.1167 ЦК України, а в судовому засіданні не доказано спричинення моральної шкоди позивачу відповідачем, а крім того, вимоги про стягнення моральної шкоди витікають з основних позовних вимог, тому суд відмоляє і в задоволенні стягнення моральної шкоди. Посилання позивача і її представника на обставини, які вони вважають доказами і підставами, на їх думку, \~для задоволення позову, суд до уваги не приймає, оскільки вказані підстави не ґрунтуються на законі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.ст.23, 40, 41,203,215, 221,226,1167 \~ЦК України, \~ст.240,241, 368 ЦПК України, ст.48 Закону \~України \~\~\~"Про загальнообов'язкове \~державне пенсійне страхування", положень «Правил опіки та піклування», затверджених наказом Державного комітету у справах сімї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоровя, Міністерства праці та соціальної політики України №34/1661/131/88 від 26.05.1999 року, «Порядку перерахування Пенсійним фондом України або органами праці та соціального захисту населення коштів установам (закладам),у яких особи перебувають на повному державному утриманні, та їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. № 269 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2011 р. № 1120),

Outcome: dismissed