Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» та Відділення виконавчої дирекції фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди в зв'язку з загибеллю члена сім'ї. В подальшому позовна заява в частині вимог до Відділення виконавчої дирекції фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області за заявою представника позивача була залишена без розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] о 00 год. 10 хв. при виконанні трудових обов'язків на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» загинув його племінник - [PERSON]. Після проведення розслідування даного нещасного випадку, комісією було зроблено висновок, що груповий нещасний випадок із смертельними наслідками вважається пов'язаним з виробництвом, складаються акти за формою Н-1. Починаючи з 1992 року по день своєї смерті [PERSON] проживав однією сім'єю з ним. В зв'язку зі смертю рідної людини йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 192000грн. і просить стягнути з підприємства як винної особи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач у судове засідання не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача - Павлова Н.Ф. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень пояснила, що спірні відносини, що виникли між сторонами, регулюються окремим спеціальним законом «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захорювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року. Даним законом з 01 квітня 2001 року на фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України покладається обов'язок на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, самим потерпілим, а не членам їх сімей. Крім того, моральний збиток виплачується тільки за наявності факту спричинення моральної шкоди громадянинові. Даний факт встановлений відносно позивача не був, належніх доказів спричинення шкоди позиач не надав суду. . Крім того, у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.» п. 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 в частині « відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку» Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ». Законом України № 717 - V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності » , відповідно до яких всі норми даного закону , якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. Просить у задоволені позову відмовити. Вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом у судовому засіданні було встановлено, що [INFO] о 00 год. 10 хв. при виконанні трудових обов'язків на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» загинув [PERSON]. Зазначений факт підтверджений свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 07.06.2007р. Відповідно до п. 14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, комісією з розслідування даний груповий нещасний випадок із смертельними наслідками з машиністами бурових установок дільниці № 21 [PERSON], [PERSON], [PERSON], гірником підземним [PERSON] був визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом, про що складено акт розслідування за формою Н-5 від 15.06.2007р. і акт про нещасний випадок № 20 за формою Н1. Судом встановлено що, починаючи з 1992 року по день своєї смерті, [PERSON], який був рідним племінником [PERSON], проживав з ним однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2010р. ( а. с. ). З акту розслідування групового нещасного випадку зі смертельними наслідками від 15.06.2007р. вбачається, що його причинами стало вплив на робітників (в тому числі і на [PERSON]) ударної повітряної хвилі, яка утворилась внаслідок руйнування верхньої частини міжпанельного цілика, що спричинило раптове самообвалення кровлі камери № 1, яке супроводжувалось перепуском вищезалягаючих обвалених порід (розділ 4 Акту). Причиною руйнування верхньої частини міжпанельного цілика є наявність у рудному масиві камери № 1 в прилягаючому до нього масиві невскритих гірничими виробками та експлуатаційно-розвідувальними свердловинами вищелочених руд низької міцності та стійкості (п. 6 Акту № 20 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 15.06.2007р.). Керівництво завчасно не забезпечило на шахті контроль за станом рудного масиву, що спричинило зниження стійкості відробки камер та ціликів; не з'ясували точні параметри оголошень та ціликів; не розробило програм з установлення закономірностей розташування дільниць вищелочених руд у межах контуру рудних покладів. Статею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Встановлене Конституцією право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Згідно статті 43 ч. 4 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Конституційний Суд України в абзаці 9 п. 5 Рішення № 20-рп/2008 зазначив, що скасування норм Закону України № 1105-ХІУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування моральної шкоди потерпілим Фондом соціального страхування від нещасних випадків не тягне за собою порушення прав громадян на відшкодування моральної шкоди, оскільки ст. 1167 ЦК України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Згідно ч. 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Тобто, моральна шкода, завдана членам сім'ї та іншим особам, які мають на це право смертю працівника, згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України відшкодовується роботодавцем. Суд вважає, що позивачу необхідно поновити строк для звернення до суду з позовною заявою, оскільки він пропущений з поважних причин. При розгляді справи судом було встановлено, що загиблий [PERSON] і позивач довгий час проживали однією сім'єю. Родинні зв'язки були дружними і теплими. Цей факт підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 січня 2010р. З цього часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди згідно статті 1168 ЦК України. На підставі наданих доказів суд вважає, що внаслідок смерті племінника позивач випробував і продовжує іспитувати моральні страждання, був порушений його звичний спосіб життя, оскільки він втратив рідну людину. Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що знає позивача близько 10 років, разом працювали. Знає, що загиблий [PERSON] приходився позивачу рідним племінником, що [PERSON] загинув на підприємстві «Суха Балка». За життя позивач з загиблим проживали однією сім'єю, загиблий був сиротою і сім'я [PERSON] його всиновила змалечку. У них були дуже теплі сімейні відносини, як у батька с сином. Знає, що вони разом виїжджали на море, на риболовлю. Після смерті [PERSON] позивач дуже переживав з цього приводу, що було видно зовні, оскільки позивач часто плакав і довгий час не міг оговтатися від того що сталося. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що знає позивача з 2003 року, він його тесть. Загиблого особисто знав також з 2003року. Свідок сам працює на шахті Ювілейна» ПАТ «Суха Балка», тому про груповий нещасний випадок з [PERSON] і ще декількома чоловіками знали усі працівники. Загиблий і позивач проживали однією сім'єю довгий час. В сім'ї позивача є ще дві рідних доньки. Відносини між усіма дітьми були рідні і доброзичливі. Після смерті племінника, життя позивача начебто розділилося на «до» та «після» нещасного випадку. Він став замкнутим, більш мовчазним, хоча насправді дуже товариська людина. Він ніколи не бачив свого тестя таким щоб він плакав. Те що позивач психологічно переживав з приводу смерті свого племінника бачив на власні очі. В теперішній час душевна рана не загоїлась, розмов про [PERSON] уникає, оскільки йому боляче про це згадувати. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд керується роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику у справах про стягнення моральної (немайнової) шкоди» і враховує характер та обсяг душевних, психічних страждань позивача від втрати племінника, що призвело до значних змін у його житті, втрати життєвих зв'язків тощо. Суд вважає заявлену у позові суму відшкодування моральної шкоди - 192000грн. завищеною і такою, що не відповідає ступеню вини відповідача і виходячи з понять розумності і добросовісності, а також доведеності позовних вимог, стягненню підлягає сума - 80000гривень. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, пропорційно до розміру позовних вимог, що задоволені судом, а саме: судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп., а витрати в рахунок відшкодування сплачених позивачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді в сумі 15 гривень стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial