Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення Фастівського міськрайонного суду від 23 грудня 2008 року визнано право власності на жилий будинок по вул. Тхоржевського, 51 в с. Фастівець та на земельну ділянку площею 0,600 га, яка надана для обслуговування та будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за вказаною адресою за [PERSON]. Вказане майно залишилося після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 27.12.1996 року. Вказане рішення суду вступило в законну силу 04.01.2009 року. Проте [PERSON] 28 грудня 2008 року померла. Померла [PERSON] є його бабусею. Спадкодавиця заповіла все своє майно позивачу. В установлений законом шестимісячний термін він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з посиланням на те, що вказаний будинок на померлу було зареєстровано КП КОР Фастівське МБТІ 20 грудня 2010 року, тобто вже після смерті спадкодавця, а земельна ділянка взагалі на неї не зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Фастівському районі, та рекомендував звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлений позов та просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, письмово повідомивши, що проти позову не заперечує і просить розглянути справу в його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2008 року померла баба позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по вул. Тхоржевського, 51 в с. Фастівець та на земельну ділянку площею 0,600 га, яка надана для обслуговування та будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за вказаною адресою, в якому позивач після смерті баби продовжує проживати. Згідно рішення Фастівського міськрайонного суду від 23 грудня 2008 року на вказане спадкове майно визнано право власності за померлою [PERSON], що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON], яке вступило в законну силу 04.01.2009 року. Згідно заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Фастівського району 15 листопада 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за №80 спадкодавець заповів все належне йому майно позивачу [PERSON]. В установлений законом шестимісячний термін він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з посиланням на те, що вказаний будинок на померлу було зареєстровано КП КОР Фастівське МБТІ 20 грудня 2010 року, тобто вже після смерті спадкодавця, а земельна ділянка взагалі на неї не зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Фастівському районі, та рекомендував звернутися до суду. Згідно ст.1268 ЦК України, якщо спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаться таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місячного строку не заявили про відмову від неї. В суді ж встановлено, що позивач після смерті спадкодавця [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме поховав її за власні кошти, жили однією сім'єю, вели спільне господарство та був спільний бюджет, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, враховуючи, що факт прийняття позивачем спадщини після смерті бабусі знайшло своє підтвердження в суді, позовні вимоги слід задовольнити і слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved