Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 604463,19грн. та понесені при подачі позову до суду судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачу на підставі кредитного договору від 09 жовтня 2007 року №113/07-МК було надано кредит у межах відновлювальної рамкової угоди з лімітом максимальної заборгованості 225000грн. з терміном погашення до 08 жовтня 2017року. Згідно додаткових угод [PERSON] було видано 225000грн. кредитних коштів. Відповідач не проводив сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотків згідно умов Кредитного договору (Додаткових угод, додатків до нього), в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 12.09.2011р. становить 604463,19грн., з яких: 170406,73грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 88954,19грн. сума заборгованості по нарахованих відсотках, 345102,27грн. пеня за простроченими кредитними коштами. У звязку з наведеним, просить суму боргу стягнути в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні до викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, заочно, на підставі наявних у справі достатніх доказів, проти чого представник позивача не заперечила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що 09 жовтня 2007р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»(Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір №113/07-МК про відкриття відновлювальної кредитної лінії та надано відповідачу кредитний ліміт в сумі 225000грн., зі сплатою за користування кредитними коштами процентів визначених п.3 Кредитного договору, з остаточним строком повернення до 08 жовтня 2017 року. Згідно умов договору, банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти окремими частинами (траншами) відповідно до Додаткових угод у межах відновлювальної рамкової угоди з лімітом максимальної заборгованості 225000грн., а позичальник зобов`язувався повернути надані кредитні кошти, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань відповідно до умов договору. Відповідно до укладених між сторонами додаткових угод від 09.10.2007р., 06.11.2007р. та 25.12.2007р. банк надав [PERSON] транші кредитних коштів на загальну суму 225000грн., що підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам за період з 09.10.2007р. по 09.10.2007р., 06.11.2007р. по 06.11.2007р., 25.12.2007р. по 25.12.2007р. З наданих суду документів вбачається, що відповідач умов договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 12 вересня 2011р. утворилася заборгованість за кредитним договором на загальну суму 604463,19грн., з яких: 170406,73грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 88954,19грн. сума заборгованості по нарахованих відсотках, 345102,27грн. пеня за простроченими кредитними коштами. Відтак, відповідно до п.6.1 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів, а позичальник зобовязаний повернути банку отримані кредитні кошти та сплатити проценти протягом одного дня з моменту одержання вимоги банку. Аналогічні положення передбачено в ч.2 ст.1050 ЦК України. На підставі наведеного позивачем 14.05.2009р. на адресу відповідачу направлялась вимога щодо дострокового повернення кредиту, яка залишились останнім без реагування. Враховуючи наведене, факт порушення позичальником умов кредитного договору є доведеним, а тому доводи позивача щодо стягнення суми боргу в розмірі 604463,19грн. з відповідача є підставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2823грн. судового збору. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved