Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-06 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ Елкомпро стягнення суми боргу за договором оренди приміщення та розірвання договору оренди. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.02.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди приміщення, за яким позивач передав відповідачу в строкове платне користування приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 39,2 кв.м. За користування орендованим приміщенням відповідач повинен, згідно з умовами укладеного між сторонами договору, сплачувати орендну плату з урахуванням її індексації, в розмір 3\~000 грн. щомісячно до 5 числа наступного за звітним місяцем незалежно від результатів господарської діяльності відповідача. Позивач виконав умови укладеного договору належним чином та передав відповідачу приміщення, однак з 05.01.2011 року відповідач перестав виплачувати позивачу передбачену умовами договору орендну плату, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 24\~000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить розірвати договір оренди укладений між сторонами та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Судом встановлено, що 24.02.2010 року між [PERSON] та ТОВ Елкомбуло укладено договір оренди приміщення № 24\\02 (а.с. 5-6), відповідно до якого позивач зобовязався передати відповідачу в строкове платне користування приміщення за адресою: . Київ, [ADDRESS], загальною площею 39,2 кв.м., а відповідач зобовязався своєчасно сплачувати орендну плату за орендоване приміщення та після припинення договору повернути позивачу приміщення в належному стані. 01.06.2010 року сторонами по справі було складено акт приймання-передачі Приміщення, що надається в оренду. (а.с. 7) Відповідно до ч. 1 ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1. Розділу 3 договору, Орендар за користування орендованим Приміщенням сплачує орендну плату з урахуванням індексації. Розмір орендної плати становить 3 00 (три тисячі) грн.. 00 коп. на місяць. Індексація орендної плати здійснюється на підставі офіційно встановленого індексу інфляції. Орендна плата за кожен наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на наступний місяць. Відповідно до п.п. 3.2. п. 3.1. Розділу 3 договору, орендна плата сплачується незалежно від результатів господарської діяльності Орендаря щомісячно до 5 числа наступного за звітним місяцем. Позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем та передав останньому в оренду вказане в договорі приміщення. Відповідно до ст.. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Відповідно до ст.. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Відповідно до ст.. 781 ЦК України, договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем. Відповідно до ст.. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Встановлено, що відповідач порушив свої зобовязання за договором оренди. В порушення взятих на себе за договором оренди зобовязань відповідач не сплачує орендну плату, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 24 000 грн., яка не заперечувалась представником відповідача. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що відповідач не виконав свої зобовязання перед позивачем, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 24 000 грн. Крім того, вимога позивача щодо розірвання договору оренди є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 240 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 360 грн.

Outcome: approved