Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що йому належить на праві власності житловий будинок № 2а по вул. 20 зїзду КПРС в м. Первомайську Миколаївської області, який він придбав за договором довічного утримання від 16.05.2003 року після смерті батьків [PERSON], який помер 18.06.1999 року та [PERSON], яка померла 13.04.2009 року. Земельна ділянка площею 0,10 га, на якій розташований будинок, належала на праві власності його батькові [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю № 3692 від 05.01.1995 року. Оскільки колишній власник земельної ділянки помер, набути право власності на неї в іншому порядку ніж в судовому, він не має можливості, тому звертається з наданим позовом, оскільки вважає, що з переходом права власності на житловий будинок до нього перейшло право власності і на земельну ділянку, на якій він розташований. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав позов, просив його задовольнити та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану по вул. 20 зїзду КПРС в м. Первомайську Миколаївської області, яка надана для обслуговування житлового будинку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження ЯР № 074335 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Із Державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконкомом Первомайської міської ради Миколаївської області на імя [PERSON] вбачається, що на підставі Рішення виконкому № 138 від 21.06.1994 року Первомайської міської ради Миколаївської області йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га та у постійне користування площею 0,038 га в межах згідно з планом на території м. Первомайська Миколаївської області по вул. 20 зїзду КПРС, 2а для обслуговування житлового будинку. Відповідно до Договору довічного утримання від 16.05.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 3-70 позивач [PERSON] уклав з [PERSON] вказаний договір, згідно якого відчужувач передала останньому у власність житловий будинок з надвірними спорудами та побутовими будівлями по вул. ХХ зїзду КПРС, 2а в м. Первомайську Миколаївської області на земельній ділянці площею 1380,0 кв.м. за умови надання довічного утримання. Як видно із свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 105534 [PERSON] помер 18.07.1999 року (до укладення його дружиною [PERSON] договору довічного утримання, а сама [PERSON] померла 13.04.2009 року, що вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 095427. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Первомайським МБТІ 02.08.2003 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок №2а по вул.. 20 зїзду КПРС, 2а в м. Первомайську Миколаївської області на підставі договору довічного утримання, про що записано в реєстрову книгу № 32 за реєстровим № 9545. Такі обставини також підтверджуються витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином встановлено, що до теперішнього власника вказаного вище житлового будинку позивача по справі, право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, фактично не перейшло. Земельна ділянка на даний час оформлена на попереднього власник [PERSON], хоча під укладення договору довічного утримання фактично мала відчужуватися садиба. За визначенням, що міститься в ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, а у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба. Згідно до ч.1 ст.120 ЗК України та ч. 1 ст.377 ЦК України у разі відчуження будівлі і споруди, які розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві власності відчужувачу, до набувача переходить право власності і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. Гч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до Постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкуванняправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Таким чином, після смерті [PERSON], який був чоловіком [PERSON], що його пережила, на момент укладення договору довічного утримання фактично перейшло право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок №2а по вул.. 20 зїзду КПРС в м. Первомайську. Таким чином, при переході права власності на будинок до позивача [PERSON] фактично перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій цей будинок розташований. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі в силу ст. ст. 377, 381 ЦК України, ч.1 ст. 377 ЗК України. Слід визнати за [PERSON]. право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану по вул. 20 зїзду КПРС, 2а в м. Первомайську Миколаївської області, яка передана для обслуговування житлового будинку.

Outcome: approved