Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

10.06.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача по справі [PERSON] про визначення часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначив що 12.01.2010 року померла його мати [PERSON] Дем»янівна, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 4\\6 частки житлового будинку № 18 по вул. Осадчого в м. Вознесенську та відповідної частки земельної ділянки, на якій розташовано дане нерухоме майно. Як спадкоємці за законом, які прийняли спадщину, відповідно до ст. 1269 ЦК України, позивач та відповідач звернулися до державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва на земельну ділянку їй було відмовлено, оскільки у державному акті на право приватної власності на землю не визначені частки співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень глав 84-86 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 12.01.2010 року в м. Вознесенську Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 14.01.2010 року, актовий запис № 26 ( а.с. 6). Згідно поданих позивачем свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є рідними синами [PERSON] ( а.с. 7). Відповідно до витягу з Реєстру Спадкових справ та інформації державного нотаріуса [PERSON] від 17.05.2011 року за № 544/02-31 після смерті [PERSON], яка померла 12.01.2010 року порушена спадкова справа за заявою від [PERSON]С та [PERSON] (а. с. 27), а оскільки правовстановлюючий документ державний акт на землю не містить інформації щодо чітко визначених часток земельної ділянки пропорційно часткам, визначеним у свідоцтві про право власності на будинок спадкоємцям- Коноваленко Л.С. та [PERSON] рекомендовано звертатись до суду ( а.с.5). Згідно свідоцтва про право власності від 26.04.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської держнотконтори [PERSON], [PERSON], як така, що пережила свого чоловіка [PERSON], який помер 04.09.1976 року є власницею 1\\2 частини житлового будинку № 18 по вул. Осадчого в м. Вознесенську ( а.с. 8). Даний документ зареєстрований у Вознесенському МБТІ 11.05.1986 року за реєстровим № 1348. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської держнотконтори, після [PERSON], який помер 04.09.1976 року 1\\2 частини житлового будинку № 18 по вул. Осадчого в м. Вознесенську успадкували в рівних частках його спадкоємці: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Зазначена нерухомість зареєстрована за спадкоємцями 05.05.1986 року у Вознесенському МБТІ за реєстровим № 1348 ( а.с. 10). Відповідно до технічного паспорту житловий будинок № 18 по вул. Осадчого в м. Вознесенську належить [PERSON] 1\\6 часка, [PERSON] 1\\6 частка, [PERSON]- 4/6 частки ( а.с. 11-15). На підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради Миколаївської області від 28.12.1993 року за № 301 [PERSON], [PERSON], [PERSON] як співвласникам житлового будинку № 18 по вул. Осадчого в м. Вознесенську була надана земельна ділянка, площею 0,0479 га для обслуговування даного житлового будинку. 08.02.1994 року Вознесенською міською радою народних депутатів Миколаївської області було видано державний акт на право приватної власності на землю, який був зареєстровано в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 3017. Цільове призначення земельної ділянки, площею 0,0 479 га, яка розташована в м. Вознесенську вул. Осадчого № 18 - обслуговування житлового будинку ( а.с. 16). Відповідно до даного державного акту земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] без визначення часток співвласників. За нормами ст. 112 ЦК України 1963 року, ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" за № 20 від 22.12. 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Статтею 42 ЗК України 1990 року регламентовано, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Пунктом 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачається, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого у спільному майні, тому при спадкуванні такої частки істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавця, так і після відкриття спадщини. Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача бґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved