Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який уточнювала протягом судового розгляду, про стягнення з відповідача 131605 грн. 80 коп. страхового відшкодування (позов на а. с. 204-208 т. 1). В обґрунтування позову в судовому засіданні представник позивача пояснив, що 29 травня 2008 року між [PERSON] та закритим акціонерним товариством ВЕСКО, правонаступником якого є відповідач, укладений договір добровільного страхування наземного транспорту. Відповідно до умов договору у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхувальнику страхове відшкодування у розмірі причинених збитків. Одним із страхових випадків, настання яких тягне страхове відшкодування, відповідно до Договору є пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за його участю. Оскільки 2 вересня 2008 року сталася дорожньо-транспортна пригода, через яку автомобіль позивача зазнав технічні ушкодження, вона звернулася до страхової компанії із заявою про виплату страхової суми, між тим отримала відмову у виплаті. Вважає безпідставною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування через те, що третя особа [PERSON], який керував транспортним засобом під час ДТП, порушив умови договору, залишивши місце пригоди. Оскільки відїзд третьої особи з місця події був вимушений, так як він через своє хронічне захворювання потребував прийняття ліків під страхом обриву тромбу у звязку із стресом, між тим, прийнявши ліки, він одразу повернувся до місця пригоди через кілька хвилин після приїзду туди співробітників ДАІ, вважає, що дії третьої особи не містять ознак залишення місця ДТП. Підтвердженням цього є відсутність постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за залишення водієм місця ДТП за ознаками ст. 1224 КУпАП. В звязку з викладеним представник позивача просить про визнання дій страховика щодо відмови у виплаті страхового відшкодування незаконною, про визнання події ДТП страховим випадком, про стягнення з відповідача на користь його довірительки вартості відновлюючого ремонту транспортного засобу відповідно до товарознавчої експертизи про оцінку ушкоджень автомобіля у сумі 131605 грн. 80 (133609 грн. 95 коп. понесеної шкоди за вирахуванням франшизи у сумі 2004 грн. 15 коп.) Представник відповідача позов не визнала. Пояснила, що дорожньо-транспортна пригода, в звязку з якою позивач розраховував на відшкодування шкоди, сталася з вини третьої особи, яка залишила місце пригоди, порушивши умови договору та п. 2.10 Правил дорожнього руху України, тому на підставі п. п. 23.4.6 Договору страхування у виплаті страхового відшкодування їй було відмовлено. Крім того, вважає, що у позивача відсутнє матеріальне право на предявлення вимоги про стягнення страхового відшкодування, оскільки воно належить ПАТ ОТП Банк, який є вигодонабувачем за договором страхування наземного транспортного засобу, а так як воно свого права не використало, у позові належить відмовити ще й з цих підстав. У звязку з викладеним просить залишити без задоволення вимоги позивача. Третя особа [PERSON] пояснив, що він керував застрахованим автомобілем під час вчинення ДТП. Зазнавши після зіткнення тілесних ушкоджень та емоційних переживань і не знайшовши в салоні автомобілю ліків, які він постійно приймає, з метою запобігання обриву тромбу прийняв рішення поїхати додому для прийняття лікарських препаратів. Перед цим попросив очевидців ДТП викликати співробітників ДАІ і, переконавшись у тому, що міліціонери викликані, на попутному транспорті відправився додому. На місце пригоди приїхав майже одночасно із співробітниками ДАІ, медиків Швидкої допомогине викликав. Представник третьої особи вважає, що за таких обставин дії його довірителя не містять ознак порушення правил безпеки руху, так як він організував прибуття на місце пригоди співробітників ДАІ і, усунувши небезпеку для свого здоровя, повернувся к місцю аварії. Представники третіх осіб публічного акціонерного товариства ОТП Банк, Запорізького обласного управління у справах захисту прав споживачів у встановленому порядку повідомлених про час та місце вирішення спору, до суду не зявилися. Публічне акціонерне товариство - ОТП Банк- надало заяву, яка містить посилання на те, що банківська установа як вигодонабувач за договором страхування наземного транспортного засобу підтримує вимоги позивача. Запорізьке обласне управління у справах захисту прав споживачів повідомлення про згоду на участь у справі не надало. За згаданих обставин у відповідності до ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність представників третіх осіб. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між ЗАТ Страхова компанія ВЕСКО, правонаступником якого є відповідач, та [PERSON] укладений договір страхування наземного транспорту № 2889-а/08 зп, обєктом страхування згідно з яким є майнові інтереси, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем Skoda Superb, 2008 року випуску (а. с. 16-17 т. 1). 2 вересня 2008 року, о 02-20 годині, на перехресті вулиць Уральської та Кругової в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобілю Skoda Superb, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок якої транспортний засіб зазнав технічні ушкодження. Відповідно до постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2008 року, яка набрала законної сили, [PERSON], в діях якого містяться порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, піддано стягненню у вигляді штрафу у сумі 51 грн. за ознаками ст. 124 КУпАП (а. с. 15 т. 1). Як випливає з матеріалів справи про адміністративне правопорушення (рапорт інспектора відділення оформлення матеріалів ДТП і дізнання відділу ДАІ лейтенанта міліції [PERSON]С.), на час прибуття співробітника ДАІ водія на місці пригоди не було. [PERSON] зявився к місцю ДТП після складання первинного матеріалу. Відповідно до акту № 331-а/09 зп за договором страхування № 2889-а/08 зп від 29.05.2008 року у виплаті страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] відмовлено на підставі п. 23.4.6 договору страхування через невиконання страхувальником (його представником) зобовязань, що передбачені умовами договору страхування (а. с. 101 т. 1). Ухвалюючи рішення на користь відповідача, суд погоджується із твердженнями його представника про те, що акціонерне товариство ОТП Банкяк вигодонабувач за договором страхування має право на отримання страхового відшкодування у рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, але вважає, що позивачка як сторона договору, яка отримала відмову страховика і оспорює законність цієї відмови, також наділена правом предявлення такої вимоги і тому вирішує її з урахуванням встановлених судом обставин та наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна особа (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Наведене положення закону погоджується із змістом п. 7 договору страхування між сторонами (а. с. 17). За змістом Договору до переліку страхових випадків, що тягнуть обовязок проведення страхової виплати, відноситься пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної події за його участю. За змістом ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника. Згідно із ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України Про страхуваннястраховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, повязаних із виконанням ними громадянського чи службового обовязку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоровя, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Згідно із ч. 2 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. В силу п. 23.4.6 договору між сторонами (а. с. 16) страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник (його представник) не виконав обовязків, передбачених умовами договору. За змістом п. 9.1.5 Правил страхування, що становлять додаток № 1 до договору № 2889-а/08 зп від 29.05.2008 року, у разі дорожньо-транспортної пригоди страхувальник повинен діяти у відповідності до п. 2.10 Правил дорожнього руху України, а згідно із п. 2.9 Правил страхування обовязки страхувальника, передбачені пунктом 9.1, в однаковій мірі розповсюджуються на осіб, які допущені до керування транспортним засобом на законних підставах. Порушення зазначеними особами цих вимог тягне за собою ті ж наслідки, що і невиконання їх страхувальником. Відповідно до п. 2.10 Правил дорожнього руху України у випадку причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний: а) залишатися на місці пригоди; г) прийняти можливі заходи для надання першої медичної допомоги, а якщо це неможливо звернутися до присутніх і відправити постраждалих до лікувального закладу; г1) у випадку неможливості виконати дії, перелічені у підпункті гпункту 2.10, відвезти постраждалого до найближчого медичного закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; в лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з предявленням посвідчення водія або іншого документа, що посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) та повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду в орган або підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати на прибуття робітників міліції. В силу ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Дійшовши висновку про ухвалення рішення на користь страхової компанії, суд виходить з того, що згідно із умовами договору між сторонами підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання страхувальником умов договору. Аналізуючи поведінку особи, що керувала транспортним засобом на момент вчинення ДТП, суд погоджується із твердженнями представника відповідача про невідповідність дій третьої особи вимогам правил безпеки руху в умовах дорожньо-транспортної пригоди, які полягають у самовільному залишенні місця пригоди. Дійти зазначеного висновку суду дозволяють матеріали справи про адміністративне правопорушення, з якої випливає, що дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобілю сталася о 02 годині 20 хвилин 2 вересня 2008 року, а відповідно до рапорту співробітника ДАІ, який складав протокол, водія автомобіля Skoda Superb, державний номер [NUMBER], на місці пригоди не було, і лише після складання первинного матеріалу [PERSON] зявився до місця аварії та був направлений на медичний огляд. Зазначені обставини підтвердив допитаний в якості свідка інспектор ДАІ [PERSON], який пояснив, що про необхідність виїзду до місця пригоди йому повідомила диспетчерська служба ДАІ. По мірі прибуття на перехрестя вулиць Уральської та Кругової на місці пригоди він нікого не застав, склав первинний матеріал, а саме: схему ДТП та протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, ще до приїзду власника автомобіля викликав евакуатор, після чого зявився [PERSON] Ці висновки суду не спростовують і пояснення третьої особи про те, що він зявився через кілька хвилин після приїзду співробітників ДАІ, оскільки, як вже зазначив суд, вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які є належними та допустимими фактичними даними і які в силу закону повинен враховувати суд при вирішенні цивільної справи. Оскільки, як пояснив інспектор, протокол огляду місця ДТП він склав до приїзду особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, про що свідчить і сам протокол, який не містить посилання на участь у проведенні цієї дії власника ушкодженого транспортного засобу, а складався цей документ з 03-30 до 04-20 годин, суд може констатувати, що [PERSON] не було на місці пригоди як найменше дві години після зіткнення. Як встановлено судом, прокуратурою Орджонікідзевського району м. Запоріжжя порушено дисциплінарне провадження відносно інспектора ВДАІ ГУМВС України в Запорізькій області Черванського С.С. за безпідставне зволікання зі складанням та направленням до суду протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ознаками статті КУпАП, що передбачає відповідальність водія за залишення місця дорожньо-транспортної події, у звязку з чим інспектора ДАІ піддано дисциплінарному стягненню (а. 26-27, 33-34 наглядового провадження). Твердження про необхідність залишення місця пригоди в інтересах запобігання шкоди життю і здоровю постраждалого від ДТП суд також знаходить неспроможними, оскільки відповідно до наведеного п. 2.10 Правил дорожнього руху у випадку спричинення шкоди здоровю водій повинен був звернутися до медичного закладу, де повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу з предявленням посвідчення водія або іншого документа, що посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб. Між тим, судом встановлено, що в день, до якого відноситься подія ДТП, [PERSON] до закладів охорони здоровя не звертався. На підставі викладеного суд погоджується із твердженнями представника відповідача про порушення водієм правил договору, що виявилося у недотриманні вимог правил безпеки руху у випадку причетності до ДТП. А оскільки право страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування обумовлене невиконанням умов договору між сторонами, укладеного ними за обопільним погодженням, суд вважає, що такі дії відповідача ґрунтуються на законі, тому не знаходить підстав для визнання відмови у виплаті страхового відшкодування неправомірною та його стягнення на користь позивачки.

Outcome: dismissed