Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

У липні 2011 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач від виховання та утримання дитини відмовляється, абсолютно байдужий до долі своєї дитини, вихованням не займається, про стан здоров'я не дбає, не цікавиться її життям, не виявляє батьківської турботи. Позивач вказує, що внаслідок бездіяльності відповідача стосовно виконання своїх батьківських обов'язків створилися умови, які шкодять інтересам дитини, тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що немає підстав в позбавленні його батьківських прав, оскільки не в змозі спілкуватися з дитиною, через те, що мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Прокурор Вишгородського району заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав можливо лише за умови винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов'язками та є крайнім заходом впливу на батьків, а орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради не вжив всіх можливих заходів реагування на батька дитини. Представник органу опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області в судовому засіданні підтримала заявлений позов і пояснила, що орган опіки і піклування Нопотрівської сільської ради детально з'ясувавши обставини участі відповідача у вихованні неповнолітньої дитини вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає разом з матір'ю окремо від батька. її вихованням займається мати дитини та її бабуся. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З роз'яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України У З від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008р.) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, щонегативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із пояснень позивача та встановлено судом відповідач, який являється батьком неповнолітньої [PERSON] не виконує покладених на нього законом обов'язків щодо виховання та належного утримання дітей, він тривалий час не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не займається їх вихованням та не проявляє інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Крім того відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Суд не бере до уваги пояснення відповідача, що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки даний факт був спростований в судовому засіданні позивачем, а відповідач має змогу спілкування з дитиною поза межами проживання дитини. Крім того, відповідач не звертався до органу опіки та піклування щодо порушення його прав у спілкуванні з дитиною. Рішенням виконавчого комітету Нопопетрівської сільської ради від 31 березня 2011 року вирішено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої дитини. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Новопетрівської сільської ради пояснила, що висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] зроблений на підставі повного з'ясування обставин щодо участі [PERSON] у вихованні його дитини. Дане рішення є чинним та відповідачем не оскаржувалося. Таким чином аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та належного утримання своєї дитини, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі, що розцінюється судом як ухилення від виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні не встановлено обставин, які б вказували на існування перешкод відповідачу в спілкуванні з дитиною, тому з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved