Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

01.04.2011 року [PERSON] звернувся з позовом про стягнення з відповідача боргу у сумі 40000 грн. та 8531,50 грн. процентів за користування коштами за договором позики від 01.03.2009 року, 2000 грн. моральної шкоди та 120 грн. витрат по сплаті збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Підставою для позову стало те, що 01.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики згідно якого перший передав, а другий отримав 40\~000 грн., які зобовязався повернути в строк до 30.05.2009 року, а так як свої зобовязання [PERSON] не виконав не дивлячись на неодноразові звернення [PERSON], то той просить стягнути борг в повному обсязі та згідно облікової ставки НБУ в 10,25% річних проценти в сумі 8531,50 грн. за 25 місяців, а крім того отримав моральну шкоду, так як терпів приниження, ходячи до [PERSON] та випрошуючи свої кошти та по інстанціям, то порушився його життєвий уклад, він втратив сон та спокій, а тому оцінює моральну шкоду в 2000 грн. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримав повністю та просив його задовольнити. В судове засідання [PERSON] не зявився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. На початку розгляду справи представники [PERSON] позов [PERSON] не визнали, хоча підтвердили те, що розписка договір від 01.03.2009 року написана власноручно [PERSON], просили в його задоволенні відмовити, а в останнє судове засідання повторно не зявились, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з цього, суд знаходить, що в судовому засіданні доведено те, що [PERSON], маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, власноручно, добровільно та відповідно до його внутрішньої волі згідно змісту ст.ст. 202, 203 ЦК України 01.03.2009 року написав та передав [PERSON] розписку про те, що позичив у останнього 40000 грн., які зобовязався повернути до 30.05.2009 року, тобто відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України сторони мали укласти договір позики, який оформили в простій письмовій формі ( а.с.19). Прийнявши виконання зобовязань, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання та виконання зобовязань. Наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку відповідно до вимог ст. 545 ч.ч.1, 3 ЦК України. На підставі викладеного, суд не знаходить обґрунтованими заперечення [PERSON] та його представників, а також пояснення свідків про те, що відповідач не отримав від позивача коштів у борг, а тому позов підлягає задоволенню повністю в частині стягнення боргу і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 40000 грн. Вимоги в частині стягнення відсотків необхідно задовольнити частково так як ст.ст. 536, 625 ЦК України передбачають можливість стягнення 3% річних від простроченої суми, так як в даному випадку іншого договором не передбачено, а відповідно за 25 місяців, саме за цей період ставить питання про стягнення відсотків позивач, сума складає 2500 грн., які і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2000 грн. відшкодування моральної шкоди, так як суд знаходить доведеними вимоги саме на цю суму з урахуванням значного терміну порушення виконання своїх зобовязань [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved