Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в котрій зазначено, що відповідно до трудового договору від 1 квітня 2010 року відповідачка працювала продавцем у магазині позивачки. Крім цього, 1 лютого 2010 року був укладений договір про повну матеріальну відповідальність з відповідачкою. Відповідно до результатів ревізії проведеної 19 вересня 2011 року, було виявлено нестачу матеріальних цінностей в сумі 74132 гривні. Про що було складено відповідну розписку, підписану сторонами по справі. Цього ж дня було опечатано магазин. 26 вересня 2011 року було проведено повторну ревізію товарно-матеріальних цінностей та було виявлено нестачу в сумі 74132 гривні. На даний час відповідачка не відшкодувала завданих збитків. Позивачка неодноразово зверталася до Яготинського РВГУ МВС України про порушення кримінальної справи відносно відповідачки, але було постановлено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, відносно відповідачки по справі. Таким чином, позивачка вважає, що їй було завдано не лише матеріальної шкоди, але і моральної шкоди, що проявилася в душевних стражданнях та зменшенні поваги серед близьких та знайомих. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути на її користь 74132 гривні матеріальної шкоди та 5000 гривень моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача та позивачка підтримали вимоги позову, та пояснили, що з відповідачкою був укладений трудовий договір та договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. При цьому, після прийому на роботу відповідачки, ревізія не проводилась, хоча після попереднього працівника була виявлена нестача в сумі 35000 гривень. Велися певні записи в зошитах, в яких вказувались дані про товар та виручку, один зошит був у власника магазину, а інший у продавця. Так, при надходженні товару в магазин не складався акт прийому-передачі товару та відповідачка не ставила свого підпису на відповідному документі, що нею був прийнятий товар. За час роботи відповідачки, яка працювала з 1 квітня 2010 року не було проведено жодної ревізії, крім тих, що були проведені 19 та 26 вересня 2011 року. Під час ревізії, що проводилася 19 вересня 2011 року була присутня відповідачка та мати позивачки, сама позивачка зявилася вкінці проведення ревізії, при цьому мати позивачки проводила ревізію, відповідно до усного доручення позивачки. Під час проведення ревізії 26 вересня 2011 року позивачка була присутня особисто, відповідачка була запрошене, але не зявилася, а також були присутні інші члени комісії при проведенні ревізії з числа підприємців, які мають торгові місця на торгівельній площі, неподалік торгівельного місця позивачки. Позивачка має ключ від магазину та складу біля даного магазину. Протягом всього часу роботи відповідачки у позивачки, останньою не проводилася інвентаризація матеріальних цінностей. Позивачка не бачила, щоб відповідачка здійснювала крадіжку матеріальних цінностей та коштів з належного їй магазину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позов не визнали, мотивуючи це тим, що не має доказів, які б свідчили про викрадення товару та коштів відповідачкою з магазину позивачки. Крім цього, при надходженні товару до магазину не складався акт прийому передачі товару та відповідачка не ставила свого підпису не документів, що свідчив би про прийняття нею товарно-матеріальних цінностей, а позивачем було порушено умови договору про повну матеріальну відповідальність, так як не проводилася в установленому порядку інвентаризація матеріальних цінностей. Ревізія після прийняття відповідачки на роботу, позивачкою не проводилась. Позивачка має ключ від магазину та складу біля даного магазину. Відповідно до ст.138 КЗпП України власник повинен довести винність працівника. Таким чином, будь-яких доказів про винність відповідача, враховуючи вище зазначене, не надано. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, з показів свідка [PERSON], даних в судовому засіданні видно, що вона працювала у позивачки 5 років, акт прийому - передачі товару продавцю за час її роботи не складався, ревізія була проведена перед тим, як звільнятися з даної роботи без присутності власниці та після того, як минуло два роки після її звільнення, власниця [PERSON] виявила нестачу. Ревізії, яка була проведена спільно з продавцем та власником не було. В [PERSON] були ключі від магазину, та вона заходила у відсутність продавця, при цьому неодноразово [PERSON] та її мати залишали записки в магазині, що вони взяли певний товар, після цього ревізій не проводилося. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працювала після продавця [PERSON]. За час роботи у [PERSON] акт прийому - передачі товару не складався, ревізія була проведена коли звільнялася. В [PERSON] були ключі від магазину, та вона заходила рано вранці до приходу продавця на своє робоче місце, що бачили інші продавці, які працюють в інших кіосках неподалік даного магазину. Так, з копії розписки та листа опечатки (а.с.4, 5), копії акту ревізії (а.с.6-20), копії листа Яготинського районного споживчого товариства (а.с.21), копії трудовго договору (а.с.22), копії договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.23), копії свідоцтва про державну реєстрацію, копії свідоцтва про сплату єдиного податку, копії звітів субєкта малого підприємництва за І-ІV квартал 2010 року та І-ІІІ квартал 2011 року (а.с.24, 25, 57-63) та оглянуті матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] відносно [PERSON], в судовому засіданні встановлено, що між сторонами укладено трудовий договір 1 квітня 2010 року, відповідно до якого відповідачка працювала продавцем у магазині позивачки. Крім цього, 1 лютого 2010 року з відповідачкою був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до результатів ревізії проведеної 19 вересня 2011 року, було виявлено нестачу матеріальних цінностей в сумі 74132 гривні, про що було складено відповідну розписку, підписану сторонами по справі. Цього ж дня було опечатано магазин. 26 вересня 2011 року було проведено повторну ревізію товарно-матеріальних цінностей та було виявлено нестачу в сумі 76869, 04 гривні. Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 5 травня 2011 року, відмовлено в порушені кримінальної справи за відсутністю достатніх даних, щодо наявності в діях [PERSON] ознак вчинення злочинів передбачених ст..ст.185, 191 КК України. За час роботи відповідачки у позивачки, остання не проводила інвентаризації матеріальних цінностей, а також не складався акт прийму-передачі матеріальних цінностей відповідачці. Після прийому відповідачки на роботу, позивачка не проводила ревізії, а також протягом всього часу її роботи. за виключення проведених ревізій у вересня 2011 року. Відповідно до п.2 трудового договору від 1 квітня 2010 року, працівник зобовязується виконувати продавця. Відповідно до п.»а»договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, працівник зобовязується дбайливо ставитися до переданих йому на зберігання чи з іншою метою матеріальних цінностей підприємства, установи, організації і вжити заходів для попередження шкоди, та відповідно до п.»г»брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Відповідно до ч.1 п.»а»договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, власник зобовязується створити працівнику умови, які необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження ввірених йому матеріальних цінностей, та відповідно до даної частини п.»в»власник зобовязується проводити в установленому порядку інвентаризацію матеріальних цінностей. Відповідно до ст.131 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Відповідно до ст..134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою. Організацією відповідно до ст..135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей, майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами, шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку Відповідно до ст..135-1 КЗпП України письмові договору про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією за працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо звязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.135 КЗпП України межі матеріальної відповідальності працівника за шкоду завдану підприємстві, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір, встановлюються законодавством. Відповідно до ст..135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Відповідно до ст..138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду, власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст..130 цього Кодексу. Суд не може прийняти до уваги доводи позивача та його представника, в тій частині, що при проведенні ревізії нестача виникла з вини відповідачки, оскільки останніми не надано доказів, якими саме неправомірними діями відповідачки було заподіяно шкоду і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди, в чому полягала його вина, в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду, чи були створені умови, а також докази проведення ревізії після прийому відповідачки на роботу, періодичність проведення ревізій, інвентаризації матеріальних цінностей та складення акт прийому-передачі матеріальних цінностей. Враховуючи вищевикладене, а також вимоги ст. 60 ЦПК України, суд вважає, позов не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed