Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

В травні 2011 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому відповідно до положень ст.ст. 47, 48, 61-64 ЖК України, ст. 816 ЦК України просили встановити порядок користування квартирою № 145 в буд. № 92 по вул. Гвардійській в м. Прилуки, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділити в окреме користування кімнату, зазначену в технічному паспорті, сформованому КП „Прилуцьке МБТІ під № 4 площею 17,2 кв.м та балкон, зазначений в технічному паспорті квартири під № 3 площею 0,9 кв.м; [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділити у користування кімнати, зазначені в технічному паспорті квартири під № 7 площею 8,0 кв.м та під № 5 площею 10,8 кв.м з лоджією, зазначеною у технічному паспорті квартири під № 6 площею 1,4 кв.м, а допоміжні приміщення квартири, зазначені в технічному паспорті квартири під №№ 1, 2, 8, 9, 10, 11 залишити у спільному користуванні. В обґрунтування позовних вимог вказували, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28.11.2008 року встановлено порядок користування спірною квартирою, а саме: позивачам виділена кімната, зазначена у поетапному плані під № 5, площею 10,8 кв.м, з лоджією, площею 2,9 кв.м, а відповідачам виділено кімнату під № 4, площею 17,2 кв.м, з балконом та кімнату під № 8 площею 8,0 кв.м. Сімя позивачів збільшилась, 08.02.2011 року [PERSON] померла, а відповідачі відмовляються добровільно встановити порядок користування житловими кімнатами з урахуванням рівних прав користування. Відповідачі користуються двома житловими кімнатами, загальною площею 25,2 кв.м, та балконом, площею 0,9 кв.м, а у користуванні позивачів перебуває кімната, площею 10,8 кв.м, з лоджією, площею 1,4 кв.м, що складає 12,2 кв.м, у звязку з чим відокремлена площа у двічі менша, ніж площа приміщень, якою користуються відповідачі. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 липня 2011 року позовні вимоги задоволено, встановлено наступний порядок користування квартирою № 145, що розташована в будинку № 92 по вул. Гвардійській в м. Прилуки Чернігівської області: [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділено у відокремлене спільне користування кімнату, що знаходиться в цій же квартирі і на плані будівлі технічного паспорта позначена під № 4, площею 17,2 кв.м та балкон із цієї ж кімнати під № 3, площею 0,9 кв.м; [PERSON], [PERSON], [PERSON] виділено у відокремлене спільне користування дві кімнати, що знаходяться у даній квартирі і в плані будівлі технічного паспорта позначені під № 7, площею 8,0 кв.м, № 5, площею 10,8 кв.м, та лоджію із цієї кімнати під № 6, площею 1,4 кв.м, а решта допоміжних приміщень у квартирі, що позначені у плані будівлі технічного паспорта під №№ 1, 2, 8, 9, 10, 11 залишено у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також стягнуто судові витрати. В апеляційній скарзі [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять скасувати рішення суду першої інстанції і винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28 липня 2008 року був встановлений порядок користування спірною квартирою, а тому, на думку апелянта, позивачі не мають права на покращення своїх житлових умов в розумінні ст. 71 ЖК України. Крім того, апелянти зазначають, що [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі 20 липня 2011 року, тобто вже після звернення позивачів до суду з позовом про встановлення порядку користування житлом. Також апелянти вказують, що [PERSON] та [PERSON] є власниками частки трьохкімнатної квартири [ADDRESS], а відповідно до Постанови виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів і президії обласної ради професійних спілок від 07 січня 1985 року, громадяни приймаються на облік для покращення житлових умов за відсутності 6 кв.м на члена сімї житлової площі, тому [PERSON] та [PERSON] не мали права на розширення житлових умов, а [PERSON] за рішенням суду має у користуванні кімнату площею 10,8 кв.м. Апелянти вважають, що позивачі не мали будь-якого права на покращення житлових умов за рахунок погіршення їхніх житлових умов. У судовому засіданні відповідачі та їх представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. Сторони по справі зареєстровані в [INFO]. Дана квартира належить до державного житлового фонду. Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 листопада 2008 року змінено умови договору найму спірного житла, а саме: [PERSON] виділено кімнату, площею 10,8 кв.м та лоджію, площею 2,9 кв.м. [PERSON], [PERSON] виділено кімнати, площею 17,2 кв.м та 8,0 кв.м. Інші допоміжні приміщення залишено в їх спільному користуванні. Зобовязано КП „Прилукижитлобуд укласти відповідні договору найму. На даний час позивачі просять змінити встановлений порядок користування житлом, в звязку із змінами сімейного стану як в їх сімї, так і в сімї відповідачів. Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що відокремлена площа позивачів (сімя з трьох чоловік) у двічі менша, ніж площа приміщень, якою користуються відповідачі (сімя також із трьох чоловік). Проте, з таким висновком суду 1 інстанції не може погодитись апеляційний суд. Відповідно до ст.104 ЖК України член сімї наймача вправі вимагати, зі згоди інших членів сімї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам с.63 цього кодексу. У разі відмови членів сімї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Враховуючи, що у даному випадку рішенням суду від 28 листопада 2008 року змінено умови договору найму спірного житлового приміщення, з сторонами було укладено окремі договору найму житла, а зміна сімейного стану: чи то зменшення кількості членів сімї однієї сторони, чи то збільшення кількості членів сімї іншої сторони не дають підстав для повторного переукладення договорів найму житла. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в звязку з чим рішення суду 1 інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed