Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що перебуває у шлюбі із відповідачем за цим позовом з 30.06.2007 р., та від шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із матірю та буде мешкати разом із нею. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, спільне життя подружжя складалося не найкращим чином, подружжя має різні погляди на життя, не розуміє один одного, через що між ними виникали суперечки та що призвело до припинення шлюбних відносин в травні 2008 р.; посилаючись на те, що рішення про розірвання шлюбу є добре виваженим, сімя розпалася остаточно та відновленню не підлягає, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявленою у позові вимогою про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності; відповідно до письмової заяви відповідача, відповідач позов визнала повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, беручи до уваги той факт, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи та з урахуванням заяв сторін, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю з огляду на таке. Як було встановлено судом, 30.06.2007 р. Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; у шлюбі у подружжя народилася дитина [PERSON], [INFO] Утім, спільне життя подружжя не склалося, адже подружжя має різні погляди на життя, не розуміє один одного, та що призвело до відчуження та припинення шлюбних відносин; подружжя спільного господарства не веде, мешкає окремо. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що спільне життя подружжя припинено, а також дійсні та зазначені вище причини розірвання шлюбу, які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки (різні погляди на життя, нерозуміння один одного), дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, яка мешкає разом із відповідачем, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання для дитини в повній родині, і водночас зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, визнання позову відповідачем, а також те, що подружжя домовилося щодо подальшого проживання їх неповнолітньої дитини разом із матірю, про що позивач зазначив в позовній заяві, вочевидь свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у звязку з чим, беручи до уваги те, що на виконання ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягають присудженню сплачені позивачем при подачі позову судові витрати. Разом з тим, за ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»за державну реєстрацію актів цивільного стану та за повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і свідоцтв, що видаються у зв'язку із зміною і поновленням актових записів цивільного стану, справляється державне мито у розмірі, визначеному законом; на виконання п. 4 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5, реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться за письмовою заявою подружжя або одного з них по пред'явленні копії рішення суду (витягу з рішення суду) про розірвання шлюбу, що набрало чинності, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. Таким чином, суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо встановленого чинним законодавством (відповідно до п. «б»ч. 5 ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито»за реєстрацію за вчинення акту по реєстрації розірвання шлюбу державне мито підлягає до сплати в розмірі від 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) розміру справляння державного мита за вчинення реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану зазначити, що державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану підлягатиме до сплати в розмірі 8 грн. 50 коп. із особи, яка звертатиметься за вчиненням державної реєстрації розірвання шлюбу.

Outcome: approved