Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 26.06.2008 року померла його мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, яку він прийняв. Серед спадкової маси є земельна ділянка площею 4,291 га на території Слобідської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності спадкодавця на яку посвідчено відповідним державним актом. Коли він звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, нотаріусу звернув увагу, що державний акт виданий після смерті спадкодавця, а тому є недійсним. За таких обставин він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому просив визнати за ним право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач [PERSON] вищевказані вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що йому невідомо з якої причини тривалий час не оформлявся держаний акт на земельну діляку відповідними державними органами, у звязку з чим його вадача була проведена тільки після смерті матері. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Представник третьої особи в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 статті 61 ЦПК встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи , або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 26.06.2008 року померла мати позивача [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, яку прийняв позивач, являючись спадкоємцем за заповітом, що вбачається з показів позивача, заповіту, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, довідки Успенської сільської ради, рішень Буринського районного суду від 23.05.2011 року та від 18.07.2011 року. До складу спадщини ввійшла земельна ділянка площею 4,291 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Слобідської сільської ради і право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №062928, який був виданий 27.11.2008 року, тобто після смерті спадкодавця, що підтверджується копією державного акта. З довідки Буринської районної державної нотаріальної контори №969/01-16 вбачається, що підстав для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину позивачу на вказану земельну ділянку немає, оскільки державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку було видано після смерті [PERSON], тобто після втрати нею цивільної правоздатності. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з матеріалів справи, державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №062928 був виданий на підставі сертифіката на право на земельну частку(пай) серії СМ №0264958, який в свою чергу був виданий спадкодавцю 12.05.2000 року, що підтверджується також копією сертифіката, довідкою відділу держкомзему в Буринському районі, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації права вимоги на відведення земельної частки(паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналіз змісту вищенаведених норм закону в їх сукупності дає підстави для висновку суду про те, що [PERSON] мала право власності на земельну ділянку площею 4,291 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Слобідської сільської ради, межі якої визначені державним актом серії СМ №062928 із зазначенням її кадострового номеру, і ці обставини сторонами не оспорюються. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що його вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved