Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2011 року у задоволені позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення і зняття з реєстрації та у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності відмовлено в повному обсязі (а.с.123). В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову та ухвалення нового рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.130-132). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду частково скасувати з наступних підстав. Судом 1 інстанції встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.03.1994 р. належить однокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с.9). У цьому ж, 1994 році позивачка вселила та зареєструвала свою племінницю [PERSON]І в зазначеній квартирі, а в березні 1995 року зареєструвала сина відповідачки [PERSON], [INFO]. 30 серпня 2001 року [PERSON] подарував [PERSON] будинок № 24 по вул. Болятко в селищі Ясному м. Дніпропетровська, і з цього часу і дотепер позивачка проживає у ньому, а відповідачка із сином у спірній квартирі. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], суд виходив з того, що відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України і ст. 405 ЦК України відповідачка та її син вселились у спірну квартиру та були у ній зареєстровані як члени сім*ї позивачки, тому мають право на проживання у квартирі. Однак, із висновками суду погодитись не можна, бо вони зроблені з порушенням норм матеріального права: суд застосував норми ст. 64 ЖК України і ст. 405 ЦК України, які не підлягали застосуванню, оскільки ст. 64 ЖК України регулює правовідносини, які виникають між наймачем та членами його сім*ї, а ст.. 405 ЦК України стосується права на проживання членів сім*ї власника житла, які проживають разом з ним (власником). За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України). У той же час суд не застосував ст.. 391 ЦК України, на яку посилалась позивачка у позовній заяві, і яка підлягала застосуванню до правовідносин, які виникли між сторонами, і згідно із якою власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено і ніким не оспорюється, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], і на теперішній час бажає продати квартиру, оскільки їй потрібні кошти для лікування, а проживання і реєстрація відповідачів перешкоджають їй у здійсненні такого права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Доводи відповідачки про те, що вона та її син являються членами сім*ї позивачки спростовуються і поясненнями сторін і матеріалами справи, оскільки судом встановлено і ніким не оспорюється, що [PERSON] з 2001 року фактично проживає у [INFO] м. Дніпропетровська. Більше того, у своїх письмових запереченнях на позов (а.с.28-29) та в зустрічній позовній заяві (а.с.43-44) [PERSON] не посилається на те, що вона вселилась у квартиру як член сім*ї власника, а вказує, що між нею та [PERSON] була усна домовленість про купівлю-продаж вказаної квартири. Однак, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання за нею права власності на спірну квартиру відмовлено І в цій частині рішення суду ніким не оспорюються, а сама по собі наявність родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON] не свідчить про те, що [PERSON] вселилась у спірну квартиру як член сім*ї власника. Крім того, згідно із ст.. 99 ЖК України тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання, і зобов*язані негайно звільнити жилі приміщення на вимогу власника. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що [PERSON] та її неповнолітній син підлягають виселенню із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення та зняттю із реєстрації.

Outcome: approved