Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом та просять постановити рішення суду, яким визнати кредитний договір № ZRH0GK00003078 від 31.08.2005 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк недійсним. До початку розгляду справи по суті позивач змінила підстави та предмет позову і 30.11.2011 року подала позовну заяву, в якій просить розірвати кредитний договір № ZRH0GK00003078 від 31.08.2005 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 31.08.2005 року між нею та «ПриватБанком»було укладено даний кредитний договір, відповідно до умов якого «ПриватБанк»надав позивачу кредитні кошти в сумі 205005 грн. на купівлю квартири та сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,75% на місяць та комісією у розмірі 0,16% на строк з 30.08.2005 року по 30.08.2020 року включно. Вивчивши умови договору позивач зрозуміла, що фактичний розмір кредитної ставки складає 22,92%. Тобто, фактично при укладенні договору відповідачем не були виконані вимоги ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»стосовно зазначення реального розміру відсоткової ставки, розрахунку сукупної вартості кредиту, тощо. Крім того, всупереч умовам кредитного договору та договору поруки, без її відома, було звернено стягнення на заставлене майно квартиру [ADDRESS] шляхом продажу на прилюдних торгах іншій особі. Дані факти вважає істотною зміною обстановки, тому просить розірвати кредитний договір за своєю вимогою. У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі. [PERSON] уточнила, що вважає такі дії банку істотним порушенням умов договору, тому просить розірвати кредитний договір в судовому порядку. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позов є безпідставним так, як позивачем не доведено ні факту істотної зміни обставин, ні грубих порушень умов договору зі сторони банку, тому немає підстав для розірвання договору. Також просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності, так як договір був укладений 31.08.2005 року. Третя особа [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача у повному обсязі, просить позов задовольнити. Вислухавши представників сторін, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Встановлено, що 31.08.2005 року між [PERSON] та «ПриватБанком»був укладений кредитний договір № ZRH0GK00003078, відповідно до умов якого «ПриватБанк»надав позивачу кредитні кошти в сумі 205005 грн. на купівлю квартири та сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,75% на місяць та комісією у розмірі 0,16% на строк з 30.08.2005 року по 30.08.2020 року включно (а.с. 4-5). З метою забезпечення виконання даного кредитного договору між банком та [PERSON] 31.08.2005 року був укладений договір поруки (а.с. 3) та між банком та позивачем [PERSON] договір іпотеки (а.с. 42-43). Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором чи не випливає із суті зобовязання. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Факти істотної зміни обставин чи не досягнення згоди з відповідачем щодо приведення договору у відповідність з даними обставинами чи наявність суперечності з суспільними інтересами, а також і істотне порушення договору зі сторони банку позивачем в судовому засіданні не доведені. Претензії позивача до банку, що неправомірно звернено стягнення на заставлене майно, суд не вважає порушенням умов кредитного договору, оскільки дана процедура прописана в договорі іпотеки. Також суд критично ставиться до заяв позивачів, що в кредитному договорі завуальована відсоткова ставка та взагалі оспорюваний кредитний договір укладений всупереч вимогам ЗУ Про захист прав споживачів, оскільки і позивач, і третя особа особисто підписали договори у 2005 році, зауважень чи застережень з їх сторони на момент укладення та підписання договору не було, копії договорів отримали (а.с. 3-5, 40-43). Крім того, позивач мала можливість відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі відповідно до ч.2 ст. 1056 ЦК України чи протягом 14-денного терміну відмовитись від кредиту згідно ст. 14 ЗУ Про захист прав споживачів, однак не скористалася такими правами і продовжує виконувати договір, що суд трактує як бажання укладення саме такого договору, направленого на отримання готівкових коштів. Зі слів [PERSON] на сьогоднішній день вона з дочкою проживають у проданій квартирі та заборгованість перед банком не погашена. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги не доведеними, тому відмовляє в задоволенні позову. Суд не застосовує за клопотанням представника відповідача наслідки спливу позовної давності, встановлені ст. 267 ЦК України, оскільки позов не є доведеним, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні.

Outcome: dismissed