Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Черкаська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що вона проживає у житловому будинку № 142 по вул. Ільїна у м. Черкаси, який розташований на земельній ділянці площею 277,9 кв.м, яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується правовстановлюючим документом - державним актом на право власності на земельну ділянку, зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010977500105. По сусідству з нею, у житловому будинку № 144 по вул. Ільїна, проживає відповідач [PERSON], земельна ділянка на якій розташований її будинок не приватизована. Починаючи з 2007 року відповідачка постійно створює їй перешкоди у користуванні її майном та порушує її права. В 2008 році через її відмову погодити межі земельної ділянки при приватизації вона була змушена звернутись до суду за захистом моїм прав (рішення Соснівського районного суду від 22.04.2008 року) та змогла в результаті приватизувати свою земельну ділянку. Влітку минулого року відповідачкою був неправомірно встановлений паркан, при цьому частково був зіпсований її паркан та самовільно встановлений новий на її земельній ділянці, а не по межі. Вона неодноразово зверталась в різні інстанції: до Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС, комісію по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси, державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Черкаській області. Держземінспекцією встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачкою, що підтверджується листом від 23.12.2009 року та проведеними геодезичними обмірами спеціалістами Черкаського відділення Укргеоінформна вимогу Держземінспекції. Крім того, за зламаний паркан відповідач не відшкодувала понесені нею збитки. За останні кілька років вона перенесла багато душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї та членів її сім'ї і у зв'язку із пошкодженням її майна. Її син через такі нервування частково втратив зір. З того часу вона не може нормально користуватися своєю земельною ділянкою, в зв'язку з цим неодноразово зверталася до відповідачки і просила її перенести свій паркан з її ділянки, однак вона відмовляється. Ринкова вартість її паркану та робіт по його встановленню становить, за її підрахунками, 5000,00 грн. Просить суд усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом зобов'язання [PERSON] перенести свій паркан з її ділянки та встановити його по межі. Стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду за зіпсований паркан у розмірі 5000 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., судовий збір та витрати на ІТЗ. [PERSON] звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні її земельної ділянки шляхом перенесення паркану та відновленні межі, яка поділяє земельні ділянки по вул. Ільїна № 142 та № 144 у відповідності з даними державного акту серія АЗ № 049816 від 16.03.2009 року. всі інші позовні вимоги залишаються без змін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд в позові відмовити, всі свої заперечення виклала в письмовій формі, які приєднані до матеріалів справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 142 по вул. Ільїна у м. Черкаси, який розташований на земельній ділянці площею 277,9 кв.м, що належить їй на праві приватної власності, та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010977500105. Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач [PERSON] проживає у житловому будинку № 144 по вул. Ільїна в м. Черкаси, що знаходиться по сусідству з будинком позивача [PERSON] Земельна ділянка на якій розташований будинок відповідача [PERSON] на даний час не приватизована. Позивач в позовній заяві вказує, що на земельній ділянці, що починаючи з 2007 року відповідачка постійно створює їй перешкоди у користуванні її майном та порушує її права. В 2008 році через її відмову погодити межі земельної ділянки при приватизації вона була змушена звернутись до суду за захистом моїм прав (рішення Соснівського районного суду від 22.04.2008 року) та змогла в результаті приватизувати свою земельну ділянку. Влітку минулого року відповідачкою був неправомірно встановлений паркан, при цьому частково був зіпсований її паркан та самовільно встановлений новий на її земельній ділянці, а не по межі. Вона неодноразово зверталась в різні інстанції: до Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС, комісію по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси, державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Черкаській області. Згідно до ст. 103 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Відповідно до ст. 104 ЗК України власники земельних ділянок мають право вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоровя людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. У відповідності до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до листа Держземінспекції у Черкаській області від 23.12.2009 року № Р-145/1-20/9 за результатами проведених обмірів ЧВ ДНВ Укргеоінформвід 07.12.2009 року № 228 встановлено, що внаслідок встановлення паркану власником домоволодіння по вул. Ільїна, 144 гр. [PERSON] (земельна ділянка за вказаною адресою не приватизована), порушено межу земельної ділянки, яка згідно державного акту на право приватної власності від 16.03.2009 року заходиться у власності [PERSON] на підставі вище викладеного має місце факт самовільного зайняття земельної ділянки власником домоволодіння по вул. Ільїна, 144. Посилання відповідача в судовому засіданні на той факт, що на даний час державний акт серії ЯЗ № 049816 виданий 16 березня 2009 року на імя [PERSON] є недійсним, оскільки рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.04.2008 року скасовано ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.06.2011 року і по справі винесено нове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2011 року, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Черкаська міська рада про погодження меж присадибної ділянки, суд не бере до уваги тому, що на даний час ніхто із сторін не звертався до суду з позовом про визнання даного державного акту не дійсним, тому на даний час державний акт серії АЗ № 049816 виданий 16 березня 2009 року на імя [PERSON] являється дійсним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], а саме зобовязати [PERSON] відновити межу між будинковолодіннями відповідно до державного акту серії АЗ № 049816 виданого [PERSON] 16 березня 2009 року. Позивач [PERSON] вказує, що за останні кілька років вона перенесла багато душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї та членів її сім'ї і у зв'язку із пошкодженням її майна. Її син через такі нервування частково втратив зір. Моральну шкоду оцінює у розмірі 10000 грн. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, моральна шкода може полягати у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода не підлягає до задоволення, оскільки позивачем в судовому засіданні не надано жодного підтверджуючого доказу. Що стосується позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5000 грн., суд вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували даний розмір матеріальної шкоди, а суд не може ґрунтуватися лише на підрахунках самого позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються: судовий збір 34 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 3,75 грн., витрати за проведення судової експертизи в сумі 60 грн., а всього 94 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved