Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

У червні 2011 року позивач виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши, що відповідачка по справі є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. У 1996 році дитина була вилучена із сім'ї у зв'язку з перебуванням матері під слідством. Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 16 лютого 1996 року №75/2 "Про влаштування в будинок немовляти [PERSON]"дитина влаштована на повне державне забезпечення до державного закладу. Мати дитини -відповідачка [PERSON] є інвалідом дитинства. З вересня 2001 року по теперішній час неповнолітня дитина [PERSON] знаходиться у КЗО "Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр"Дніпропетровської обласної ради, має повільну розумову відсталість. Оскільки мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не провідує дитину з січня 2010 року, спеціалісти управління-служби у справах дітей неодноразово проводили з матір'ю бесіди, однак остання написала заяву і погодилася на позбавлення її батьківських прав відносно доньки. За таких обставин, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] В судовому засіданні представник позивача Гладка Л.В. підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, вважає за доцільне в інтересах дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідачка до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Представник третьої особи - Управління-служба у справах дітей виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради -Бабіна Т.М. позов підтримала у повному обсязі, вважаючи, що позбавлення батьківських прав буде відповідати виключно інтересам дитини. Третя особа - КЗО "Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр"Дніпропетровської обласної ради свого представника до суду не направила, надіслала заяву щодо розгляду справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, думку прокурора, який вважав за доцільне в інтересах дитини задовольнити позов, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Відомості щодо батька дитини записані зі слів одинокої матері, що підтверджується довідкою відділу реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 14 лютого 1996 року за №4/5-167. Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради народних депутатів №75/2 від 16 лютого 1996 року "Про влаштування в будинок немовляти [PERSON]", [PERSON] влаштована на повне державне забезпечення до державного закладу. Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №216 від 18 липня 2008 року "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради народних депутатів №75/2 від 16 лютого 1996 року "Про влаштування в будинок немовляти [PERSON]"- внесено зміни щодо виправлення прізвища матері. Спеціалісти управління-служби у справах дітей неодноразово проводили з [PERSON] бесіди щодо виховання дитини, що підтверджується актом від 26 березня 2007 року, однак остання 25 березня 2011 року написала заяву і погодилася на позбавлення її батьківських прав відносно доньки Відповідно до висновку Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 30 травня 2011 року №4/505 комісія з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В судовому засіданні достовірно встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а відтак в цій частині позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. За змістом ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є матір'ю [PERSON], вона зобов'язана надавати матеріальну допомогу на її утримання, відповідно до ст.ст.180-184 СК України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.ст.81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved