Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, посилаючись на те, що 09.07.2007 року між ВАТ «[PERSON] [PERSON]», правонаступником якого являється ПАТ «[PERSON] [PERSON]», та [PERSON] було укладено відповідний кредитний договір, для забезпечення виконання якого ВАТ «[PERSON] [PERSON]»уклав із відповідачем по справі відповідний договір застави, згідно якого останній передав у заставу належний йому автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, державний номер [NUMBER]. 26.05.2010 року відділом ДВС Вінницького РУЮ в порядку відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3246/2010 було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а отже й на вищезазначений автомобіль, про що відділ ДВС повідомив позивача, як заставодержателя даного заставного автомобіля. Оскільки стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, позивач звертається до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги ПАТ «[PERSON] [PERSON]»визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги ПАТ «[PERSON] [PERSON]»визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Так, між ВАТ «[PERSON] [PERSON]», правонаступником якого являється ПАТ «[PERSON] [PERSON]», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2184/73/1073 від 09.07.2007 року, для забезпечення виконання якого між ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] 09.07.2007 року було укладено договір застави транспортного засобу марки HYUNDAI ACCENT, шасі (кузов) № Y6LCM41AP7L001481 NLHCM41AP7Z054738, зареєстрований Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС Україниу Вінницькій області від 06.07.2007 року, державний номер [NUMBER]. Згідно постанови відділу ДВС Вінницького РУЮ про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3246/2010 від 26.05.2010 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Згідно ст. 52 вказаного Закону стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У відповідності до п.п. 3, 4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, та, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно матеріалів справи право застави даного автомобіля виникло в позивача до винесення судом рішення про стягнення з [PERSON] боргу, оскільки виконавчий лист видано за № 2-3246 від 29.03.2010 року, а право застови виникло 09.07.2007 року, та згідно договору застави вартість його предмету визначена в сумі 93 480 грн., а борг [PERSON] перед заставодержателем згідно наявного в справі розрахунку становить 34 510, 71 дол. США, що в перерахунку на національну валюту значно перевищує вартість предмету застави. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, може звернутись до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ст. 572 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про заставу»та ст. 585, ч. 2 ст. 586, 589 ЦК України, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Вищевикладені норми цивільного законодавства, дають суду законні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved