Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради, виконавчого комітету [PERSON] міської ради, треті особи –ТОВ «Восход», прокуратура міста [PERSON], Управління Держкомзему України в місті [PERSON], Державна екологічна інспекція в Донецькій області, Управління містобудування та архітектури [PERSON] міської ради, Інспекція державного архітектурного-будівельного контролю в Донецькій області, [PERSON] міська санітарно-епідеміологічна станція, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобов’язання вчинити певні дії, посилаючись на наступні обставини. 28 травня 2003 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради було прийнято рішення №245/6 «Про надання ТОВ «Восход»земельної ділянки в оренду для будівництва торгового комплексу з гостьовою автостоянкою по вул. Туполева у Кіровському районі». Даним рішенням було затверджено ТОВ «Восход»проект відведення земельної ділянки площею 0,2835 га для будівництва торгового комплексу з гостьовою автостоянкою, зобов’язано ТОВ «Восход»укласти з виконкомом міської ради договір оренди землі та здійснити його державну реєстрацію у місячний строк з дня прийняття цього рішення. Договір оренди земельної ділянки площею 0,2835 га по вул. Туполева у Кіровському районі у м. Донецьку між виконавчим комітетом [PERSON] міської ради та ТОВ «Восход»було укладено 20.08.2003 року та зареєстровано 12.10.2004 року. Зазначає, що прийняте рішення виконкому позбавило її права користування земельною ділянкою, у тому числі дитячим, спортивним та господарським майданчиками, іншими пішохідними зонами, що перебувають у спільному користуванні територіальної громади та є об’єктом комунальної власності. [PERSON] порушено її право на безпечне для життя та здоров’я навколишнє середовище. Позивач просила суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «Восход»та виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, зобов’язати ТОВ «Восход»провести демонтаж будівлі торгового комплексу з гостьовою автостоянкою та привести земельну ділянку по вул. Туполева у Кіровському районі в первісний стан. Ухвалою суду від 20 березня 2012 року провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним рішення виконавчого комітету було закрито. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] міської ради та Виконавчого комітету [PERSON] міської ради [PERSON], діючий на підставі довіреностей, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував. Представник прокуратури м. Донецька [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи ТОВ «Восход»[PERSON], діючий на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити повністю. Представники інших третіх осіб у судове засідання не з’явились, були повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника відповідачів, представників третіх осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 травня 2003 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради було прийнято рішення №245/6 «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Восход»земельної ділянки в оренду для будівництва торгового комплексу з гостьовою автостоянкою по вул. Туполева у Кіровському районі»(т.1 а.с.21-22). Згідно з п. 3 даного рішення виконавчим комітетом було затверджено ТОВ «Восход»проект відведення земельної ділянки площею 0,2835 га для будівництва торгового комплексу з гостьовою автостоянкою по вул. Туполева (східніше житлового будинку №7) у Кіровському районі. 04 серпня 2003 року між виконавчим комітетом [PERSON] міської ради та ТОВ «Восход»було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,2835 га по вул. Туполева у Кіровському районі у м. Донецьку (т.1 а.с.23-29). Даний договір було зареєстровано 20 серпня 2003 року за №7/42 у [PERSON] міській раді, а 12 жовтня 2004 року [PERSON] міським управлінням земельних ресурсів внесено відповідний запис № А/5-142к до Книги записів державної реєстрації договорів оренди землі (т.1 а.с.29). Відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до змісту наведеної норми захист –це правовий засіб, що настає за порушенням і тягне за собою відновлення відповідного суб’єктивного права, і включає реалізацію наданих законом можливостей щодо здійснення приватною особою на свій розсуд захисту своїх прав та інтересів з обранням відповідних способів та засобів захисту. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Так, позивач просить суд визнати недійсним договір, укладений між виконавчим комітетом [PERSON] міської ради та ТОВ «Восход»та зобов’язати ТОВ «Восход»провести демонтаж будівлі торгового комплексу з гостьовою автостоянкою та привести земельну ділянку по вул. Туполева у Кіровському районі в первісний стан. Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійним, є насамперед сторони правочину та у разі, якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної часткової власності, суд на підставі статей 358, 361 та 362 ЦК відповідно до частини 2 статті 35 ЦПК залучає до участі у справі про визнання такого правочину недійсним усіх співвласників. Отже, статтею 16 Цивільного кодексу України не передбачено такого способу захисту як визнання недійсним договору, стороною якого особа не є та який не тягне жодних правових наслідків для цієї особи. Не передбачено такого способу захисту ні законом, ні договором. Позивач [PERSON] не є ні стороною договору оренди, який вона оспорює, ні співвласником майна, що є предметом правочину. Крім того, позовні вимоги сформульовані таким чином, що йдеться про захист інтересів усіх мешканців будинків №7, 9 та 11 по вул. Туполева у м. Донецьку, прилеглих до території будівництва. Відновленню підлягає порушене особисте право, проте суд не вбачає, що у зв’язку з укладанням оспорюванного договору оренди міська рада та виконавчий комітет [PERSON] міської ради будь-яким чином обмежують права або інтереси позивача. Зважаючи на зазначене, об’єкт судового захисту, а саме порушене право або інтерес у межах спірних відносин у позивача відсутній. Виходячи з наведених норм права, а також фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, що правових підстав для задоволення позову у суду немає. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міської ради, виконавчого комітету [PERSON] міської ради, треті особи –ТОВ «Восход», прокуратура міста [PERSON], Управління Держкомзему України в місті [PERSON], Державна екологічна інспекція в Донецькій області, Управління містобудування та архітектури [PERSON] міської ради, Інспекція державного архітектурного-будівельного контролю в Донецькій області, [PERSON] міська санітарно-епідеміологічна станція, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобов’язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed