Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-29 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, посилаючись на те, що 4 серпня 2008 року близько 11 год. 15 хв. по вул. Київській у м. Вишневому сталась дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], який порушив Правила дорожнього руху, керуючи автомобілем «Шевроле», д.н. АІ 4940АО, і у ДТП брав участь пошкоджений належний їй автомобіль «ДЕУ СЕНС» під керуванням її чоловіка [PERSON], у результаті ДТП пасажир зазначеного автомобіля [PERSON] (її мати) отримала тяжкі тілесні ушкодження, а сам автомобіль було пошкоджено. Зазначені факти встановлені вироком Києво-Святошинського районного суду від 5 березня 2010 року, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Київської області, а отже не потребують повторного доказування у цивільному процесі у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України. У результаті ДТП їй спричинено матеріальну і моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у тому, що пошкоджено належний їй автомобіль «ДЕУ СЕНС», державний номер [NUMBER]. У відповідності до висновку спеціаліста № 3/02 розмір спричиненої їй у результаті ДТП шкоди складає 30 616 грн. 67 коп. Моральна шкода полягає у тому, що вона відчула страх за життя близьких їй людей-матері та чоловіка, оскільки вони піддавалися реальній загрозі під час дорожньо-транспортної пригоди. При цьому мати отримала тяжкі тілесні ушкодження. Життя всієї сім»ї на тривалий період вийшло з нормального ритму внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди. У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний їй автомобіль, що саме по собі є підставою для відшкодування і моральної шкоди. Крім того, це також призвело до тривалого порушення життєвого ритму всієї сім»ї внаслідок неможливості ним користуватися. Невизнання своєї вини [PERSON] та затягування розгляду кримінальної справи призвело до неможливості протягом тривалого часу відшкодувати як матеріальну шкоду, так і моральну шкоду, оскільки до вступу вироку у законну силу вона позбавлена була можливості подати цей позов, і у будь-якому випадку він би не був розглянутий до завершення розгляду кримінальної справи. Спричинену їй моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 30 000 грн. Враховуючи викладене, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь 30 616 грн. 67 коп. матеріальної шкоди, 30 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 10 червня 20011 року судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант». У серпні 2011 року [PERSON] подала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій зазначала, що у зв»язку з тим, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована страховою компанією, що й потягло її притягнення як співвідповідача у справі, позовні вимоги з огляду на положення вимог ст. 1194 ЦК України підлягають уточненню. Відповідно до зазначеної норми закону особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, відповідає у частині, що не відшкодовується страховою компанією. Остання повинна відшкодувати матеріальну шкоду. Відповідач [PERSON] повинен відшкодувати шкоду, що залишається. Судові витрати повинні бути розподілені між відповідачами у пропорції відповідно до задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, [PERSON] просила стягнути з Страхової компанії ПАТ УСК «Гарант-Авто» на її користь 30 616 грн. 67 коп. матеріальної шкоди, стягнути з [PERSON] на її користь 30 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Судом ухвалено провести заміну відповідача ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» належним відповідачем Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 769879. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 серпня 2007 року близько 11 години 15 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], та рухаючись по вул. Київській в м. Вишневе у напрямку м. Києва, проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, та на перехресті вул. Жовтневої і вул. Київської проїхав на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «БМВ-316», д/н АІ 7750 (транзитний), під керуванням [PERSON], який рухався по вул. Жовтневій в напрямку до центру на зелений сигнал світлофору і призвело у подальшому до зіткнення вказаного автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], що стояли на даному перехресті на вулиці Київській в напрямку м. Боярка на червоний сигнал світлофору. Внаслідок даної пригоди пасажир автомобіля [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної кранеовертебральної травми, ОЧМТ: забою головного мозку, перелому основи черепу, забою шийного відділу хребта, зовнішнього правобічного отиту, хронічного лівобічного середнього отиту в стадії ремісії, геморагічного забою лівої тім»яної кістки головного мозку та перелому лівої тім»яної кістки. Перелом лівої тім»яної кістки, згідно висновку експерта № 405/Д від 12 жовтня 2007 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 1.5. Правил дорожнього руху України, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров»ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 8.7.3. Правил дорожнього руху, згідно якого сигнали світлофора мають такі значення: е) «червоний сигнал, в тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух». Допущені порушення п. п. 1.5., 8.7.3. «е», Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходяться в прямому причинному зв»язку з даною ДТП та призвели до настання вищевказаних наслідків. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 березня 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому основне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а також призначено йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на [PERSON] обов»язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи. Згідно Висновку спеціаліста № 3/02 автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, нанесеного власнику ДТЗ матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Daewoo Lanos Sens, державний № [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП складає 30 616 грн. 67 коп. Згідно полісу № 19 G-0057931 добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності цивільна відповідальність [PERSON] перед третіми особами застрахована на суму 71704 грн. Згідно умов вказаного страхового полісу страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування особі, яка має право на відшкодування. За таких обставин з [PERSON] акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» слід стягнути на користь [PERSON] суму страхового відшкодування, що підлягає сплаті, в розмірі 30 616 грн. 67 коп. Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачу, то суд вважає доведеним факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди, оскільки позивач [PERSON] не могла як власник користуватися належним їй на праві власності транспортним засобом в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, також позбавлена була права ним розпоряджатися на власний розсуд. З урахуванням зазначених моральних страждань, ступеня їх тяжкості та тривалості суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди позивачу в розмірі 500 грн., яку стягує з відповідача [PERSON] на її користь. У решті позову суд відмовляє за необгрунтованістю заявлених вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 306 грн. 17 коп. та 90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь держави, а також слід стягнути з відповідача [PERSON] 4 грн. 25 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в дохід держави Вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат та витрат на надання правової допомоги, а саме витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн. та 1500 грн. понесених витрат на надання правової допомоги задоволенню не підлягають, оскільки з наявних в справі копії квитанції № 17002/з160 від 23 березня 2011 року в розмірі 250 грн. та квитанції до прибуткового касового ордера №15 ще від 12 вересня 2007 року в розмірі 1500 грн. вбачається, що дані витрати понесені [PERSON], який не є стороною в даній цивільній справі.

Outcome: partial