Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 19 грудня 2006 року відповідно до кредитного договору № 342 [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200 грн., який повинен був повернути до 18 червня 2008 року, враховуючи також відсотки у розмірі 2%, щомісячно, наперед, від залишку суми неповерненого кредиту. З метою забезпечення повернення кредиту в цей же день, 19 грудня 2006 року, був укладений договір поруки з [PERSON] та [PERSON] Оскільки [PERSON] договірні зобовязання не виконав, отриману суму кредиту не повернув, встановлені договором відсотки за користуванням кредитом не сплатив, позивач прохає стягнути з нього, а також з поручителів [PERSON] та [PERSON], солідарно, заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 3850 грн., відсотки за користування кредитом (згідно п.1 Кредитного договору) у розмірі 4080,50 грн., відсотки (п.7 Кредитного договору) у розмірі 4003,50 грн., відсотки (п.8 Кредитного договору) у розмірі 44390,50 грн., всього 56324,50 грн., а також судові витрати у розмірі 655,91грн. В судовому засіданні представник позивача, обґрунтувавши мотиви предявлення позову, повністю підтримав позовні вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов визнали частково, погоджуючись з вимогою про розірвання кредитного договору, заперечують проти стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, викликалася належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 19 грудня 2006 року між кредитором Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» (далі ЗОКС «Довіра) та [PERSON] укладено кредитний договір, а з [PERSON] та [PERSON] договір поруки. Оскільки [PERSON] у встановлений у договорі термін своїх зобовязань не виконав, кредит у розмірі 3850 грн. та відсотки за користування ним не повернув, ЗОКС «Довіра» звернулася до суду з позовом про розірвання кредитного договору та стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості у загальній сумі 56324,50 грн., солідарно. Проте позивач не врахував, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений, або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в нього не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед Спілкою або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися, як установлення строку дії поруки, оскільки згідно ст.. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не зазначено, а тому у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів [PERSON] та [PERSON], як вважає суд, необхідно відмовити. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо зобовязанням встановлений строк (термін його виконання), то воно підлягає виконанню у цей строк. [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 565 від 19 грудня 2006 року. В п.1 Кредитного договору зазначено, що ЗОКС «Довіра» надає [PERSON] кредит у розмірі 4200 грн. на 18 місяців, тобто до 18 червня 2008 року, а [PERSON] повертає кредит до зазначеного в договорі строку і сплачує 2%, щомісячно, наперед від залишку суми неповерненого кредиту. З цих підстав суд вважає, позов в частині стягнення основної суми кредиту та відсотків за користування ним (п.1 Кредитного договору) таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.. 549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України є пенею, що, фактично, передбачено п.8 Кредитного договору. Та обставина, що сторони в умовах договору даний вид неустойки назвали не пенею, а «сплатою підвищеної ставки у розмірі 1% від залишку суми непогашеного кредиту» на правових наслідках позначитись не може. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Приймаючи до уваги, що загальна заборгованість за кредитним договором складає 7930,50 грн., а також враховуючи матеріальний стан відповідача [PERSON], суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки з 44390,50 грн. до 8000 грн. Стягненню з [PERSON] на користь КС «Довіра» не підлягає подвійна процентна ставка при запізненні строків щомісячної сплати відсотків, передбачена п.7 Кредитного договору у розмірі 4003,50 грн., оскільки виходячи з тексту вказаного пункту договору, неможливо визначити термін, з якого настає відповідальність за п.7, а також визначити розмір суми, яка підлягає сплаті позичальником. Позивачем КС «Довіра» в цій частині не надано достатніх доказів, не розраховано розмір відсотків, передбачених п.7 Кредитного договору, вказана лише загальна сума, що позбавляє можливості перевірити правильність розрахунку, період нарахування, а тому в цій частині позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити. Таким чином, загальна сума стягнення за кредитним договором становить 15930,50 грн. та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі викладеного ст. 252, 526, 530, 549, 551, 559, 1054,

Outcome: partial