Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Дніпропетровськ, звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № CSR0АN04180011 від 10.04.2007 року, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 42073 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 10.04.2012 року. Зобовязання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі. Однак, відповідач своїх зобовязань не виконала та, станом на 05.09.2011 року, її заборгованість складає 24215 грн. 94 коп., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 362 грн. 16 коп.. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримували предявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. У ході розгляду справи було встановлено, що [PERSON] 14.02.2007 року уклала шлюб з [PERSON] після чого змінила своє прізвище з «Кирчун» на «Остапенко». Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Не заперечує щодо стягнення з неї на користь позивача коштів в сумі 3795 грн. 45 коп.. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що укладення договору кредиту між позивачем та [PERSON] дійсно мало місце, однак зазначив, що бажання його укладати належало йому, а не відповідачу, з метою купівлі автомобіля. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа, зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як підтверджено наявними у справі доказами, 10.04.2007 року, між позивачем та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір № CSR0АN04180011. Згідно п. 7.1 вказаного договору, банк зобовязувався надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок ТОВ «Авто-Технологія» у ВАТ «Укрексімбанк» на строк з 10.04.2007 року по 10.04.2012 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 42073 грн. 00 коп. на наступні цілі: на придбання автомобіля в розмірі 32400 грн. 00 коп., 34 грн. 00 коп, для сплати за реєстрацію предмета застави у Державному реєстрі обмежень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 договору, разова комісія в розмірі 324 грн. 00 коп., а також 9315 грн. 00 коп. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку передбаченому п.п. 2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою за користування кредитом у розміроі 1,17% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця у перуод сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту, згідно з п.3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 договору. У забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, між позивачем та відповідачем 10.04.2007 року, було укладено договір застави рухомого майна № CSR0АN04180011, яким вартість автомобіля, який придбала відповідач складала 40500 грн. 00 коп.. Згідно п.34.7 договору застави рухомого майна, відповідач зобовязувалась затрахувати предмет застави. 10.04.2007 року, відповідно до меморіального ордеру № 00054 кошти в сумі 32400 грн. 00 коп. були перераховані Черкаською філією ГРУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» платником [PERSON] через ВАТ «Експортно-імпортний банк України» на користь ТОВ «Авто-Технологія» у рахунок купівлі відповідачем автомобіля «ВАЗ-210994». Решта коштів - в сумі 8100 грн. 00 коп. були сплачені відповідачем на користь ТОВ «Авто-Технологія» особисто. Відповідно до договору страхування наземного транспорту № СSR0AN00008313 від 10.04.2007 року укладеного між ЗАТ «Страхова компанія ІНГОССТРАХ» та [PERSON], згідно його п.6, у разі лонгації договору страхування на наступні періоди, ліміт відповідальності за ризиком, зменшується за кожен рік елонгації договору на 10% від застрахованої суми. Страховий платіж, відповідно до п. 8 договору страхування наземного транспорту, складає 1701 грн. 00 коп., які були перераховані відповідно до меморіального ордеру №70410В00GЕ на користь ЗАТ «Інгосстрах». на особисте страхування було сплачено 10.04.2007 року 162 грн. 00 коп. У разу елонгації розмір платежу щорічно зменшується на 4,4% від попереднього страхового платежу. У зв'язку з тим, що за участю придбаного відповідачем автомобіля, сталась дорожньо-транспортна пригода, ЗАт «Інгосстрах» через Пат КБ «ПриватБанк» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 29094 грн. 56 коп. (меморіальний ордер №11181 від 08.10.2007 року), які були перераховані на рахунок [PERSON] 17.10.2007 року (меморіальний ордер № 2). З вказаної суми 416 грн. 03 коп. були перераховані за прострочення платежу (меморіальний ордер №26 від 08.10.2007 року), 2 грн. 42 коп. за погашення відсотків (платіжне доручення №25 від 08.10.2007 року). Оскільки у добровільному порядку відповідач [PERSON] у подальшому, не виконувала вимоги договору страхування наземного транспорту від 10.04.2007 року, та не здійснювала страхування придбаного автомобіля «ВАЗ 210994», позивач, відповідно до умов Договору сплачував кошти за страхування автомобіля та особисте страхування. Так, 09.04.2008 року, відповідно до меморіального ордеру №0СW1 була перерахована страхова премія в сумі 1626 грн. 16 коп. за страхування наземного транспорту та відповідно до меморіального ордеру № 0СQЕ - 162 грн. 00 коп. за особисте страхування; 09.04.2009 року, відповідно до меморіального ордеру № РТ029В09W7 була перерахована страхова премія в сумі 1554 грн. 61 коп. за страхування наземного транспорту та відповідно до меморіального ордеру № РТ029В09РС - 162 грн. 00 коп. за особисте страхування; 09.04.2010 року, відповідно до меморіального ордеру № РТ029ВО9WТ була перерахована страхова премія в сумі 1486 грн. 21 коп. за страхування наземного транспорту та відповідно до меморіального ордеру № РТ029В09АК - 162 грн. 00 коп. за особисте страхування; 08.04.2011 року, відповідно до меморіального ордеру № РТ028В0J2L була перерахована страхова премія в сумі 1420 грн. 82 коп. за страхування наземного транспорту та відповідно до меморіального ордеру № РТ028В0ІNY - 162 грн. 00 коп. за особисте страхування. Однак, відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені), становить один рік. З урахуванням даної норми Закону, а також дати звернення позивача з даним позовом до суду 01.11.2011 року, позивач має право на стягнення з відповідача штрафу та пені, починаючи з 01.11.2010 року. Однак, суд також враховує вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, щодо обовязку позивача надати суду розрахунок штрафу та пені, заявленої до стягнення. Враховуючи те, що позивачем такого розрахунку не надано, а надано лише загальний розмір наявного штрафу та пені станом на відповідну дату, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 5652 грн. 15 коп. пені, слід відмовити. З огляду на вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача, на користь позивача, 11664 грн. 31 коп. - заборгованості за кредитом та 4719 грн. 14 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом, підлягають до задоволення. Крім цього, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 277 грн. 62 коп.. На підставі наведеного,

Outcome: partial