Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, та звернення стягнення на заставлене майно. У червні 2010 року відповідачка [PERSON] звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства ОТП Банк, про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки. Ухвалою суду від 12 грудня 2011 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства ОТП Банк, про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки, залишено без розгляду. В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві і в судовому засіданні посилався на те, що 11 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством ОТП Банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОТП Банк, та відповідачкою по справі [PERSON] (далі позичальник) було укладено договір про надання іпотечного кредиту №ML-300/0230/2007, відповідно до якого відповідачка [PERSON] отримала кредит у іноземній валюті у розмірі 167 000 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у кредитному договорі. Відповідно до умов кредитного договору відповідачка [PERSON] зобовязалася своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані проценти. В порушення взятих на себе зобовязань відповідачка [PERSON] не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у встановлені договором та графіком погашення кредиту строки. Станом на 20 серпня 2009 року заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором складає 1\~329\~000 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між Закритим акціонерним товариством ОТП Банк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОТП Банк, та відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір іпотеки №PCL-300/0230/2007, відповідно до якого відповідач по справі [PERSON] передала ПАТ ОТП Банкв іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 379, 4 кв. м., житловою площею 166, 5 кв. м., що знаходиться за адресою вул. Мостова, буд. 42 в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельну ділянку, загальною площею 0.250 гектара, що знаходиться за адресою вул. Мостова, буд. 42 в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Будинок належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 146964 від 17 квітня 2007 року, земельна ділянка належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності земельну ділянку серія ЯА № 835641 від 22 травня 2006 року. Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив суд стягнути з боржника [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства ОТП Банку рахунок відшкодування заборгованості за договором про надання кредиту № ML-300/0230/2007 у розмірі 1\~329 грн., сплачені позивачем судові витрати по справі 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та звернути стягнення на заставлене майно - будинок, загальною площею 379, 4 кв. м., житловою площею 166, 5 кв. м., що знаходиться за адресою вул. Мостова, буд. 42 в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельну ділянку, загальною площею 0.250 гектара, що знаходиться за адресою вул. Мостова, буд. 42 в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224-228 ЦПК України. Судом встановлено, що 11 травня 2007 року між ВАТ ОТП Банк, правонаступником якого за всіма правами та обовязками являється Пулічне акціонерне товариство ОТП Банкта [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-302/0230/2007, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 167 000 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у кредитному договорі. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] (позичальник) зобов'язалася своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані проценти у порядку, в строки та в сумах, що встановлені у кредитному договорі. Згідно зі ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір являється обовязковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Цивільного кодексу України). Попри взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення терміну повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, позивальник сплачує банку додатково пеню у розмірі 0,2 % від суми зазначеної заборгованості (суми кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Ст.625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦКУ кредитор має право вимагати дострокового повернення всієї суми позики та сплати відсотків, у випадку, якщо позичальник прострочив повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами. Станом на 20 серпня 2009 року заборгованість відповідачки [PERSON] за кредитним договором складає 1\~329\~000 грн. 11 травня 2007 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є Закрите акціонерне товариство ОТП Банк, та відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір іпотеки №PCL-302/0230/2007, відповідно до якого відповідач по справі [PERSON] передав ПАТ ОТП Банкв іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 379, 4 кв. м., житловою площею 166, 5 кв. м., що знаходиться за адресою вул. Мостова, буд. 42 в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельну ділянку, загальною площею 0.250 гектара, що знаходиться за адресою вул. Мостова, буд. 42 в с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Будинок належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 146964 від 17 квітня 2007 року, земельна ділянка належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності земельну ділянку серія ЯА № 835641 від 22 травня 2006 року. Відповідно до ч.2 ст. 192 та ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти у тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановленим законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Згідно зі ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність кошти це гроші у національній чи іноземній валюті. Статті 47 та 49 Закону України Про банки та банківську діяльність визначають операцій банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти яка використовується. Вказані операції використовуються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролюоперації з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. в ч.4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено. Згідно п. 15 Положення про порядок видачі Національним Банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти та території України як засобу платежу, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року №483 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09 листопада 2004 року за №1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролює наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Згідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем в сумі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. Суд вважає за необхідне відмовити Публічному акціонерному товариству ОТП Банку частині задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки суд стягує солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором, що унеможливлює звернення стягнення за заставлене майно.

Outcome: partial