Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час була відсутньою. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені та визначені сторони по справі, в обґрунтування позовних вимог позивачі в уточненій позовній заяві і в судовому засіданні посилалися на те, що вони за договором купівлі продажу 15 лютого 1996 року є власниками квартири [ADDRESS]. З того часу і зареєстровані в квартирі, також в квартирі зареєстрована їх донька [PERSON]. Після одруження їх доньки з відповідачем вони дозволили йому проживати в належній їм на праві власності квартирі та зареєструватися в ній. На даний час в квартирі зареєстрований і їх онук [PERSON], [INFO]. 21.07.2010 року [PERSON] зібрав свої речі та пішов геть. Куди саме він їх не повідомив. Факт не проживання відповідача з 21.07.2010 року в їх квартирі підтверджується актом про не проживання. Оскільки відповідач добровільно пішов з квартири та більше року не проживає в спірній квартирі то вважають, що він втратив право на користування спірною квартирою та просили суд: усунути їм перешкоди користуванні та розпорядженні належній їм на праві власності квартирою №141 будинку № 25 по вул. Щербини в м. Дніпропетровську шляхом зняття з реєстрації [PERSON], із квартири [ADDRESS] та зобовязати Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти із реєстрації [PERSON], із квартири [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Просив суд в задоволені позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Відповідно до листа просили розглядати справу без їх представника ( а.с.44). Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.02.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №517, [PERSON] і [PERSON] в рівних частках купили квартиру [ADDRESS] ( а.с.11). Право власності зареєстроване в КП ДМБТІ ( а.с.11 зв. ) та отримано технічний паспорт ( а.с.41-43). Відповідно до довідки КЖЕП №50 від 20.01.2011 року №395 в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], дочка [PERSON], зять [PERSON], онук [PERSON] ( а.с.14). Позивачами заявлено вимогу щодо усунення перешкод в користуванні спірною квартирою і правовою підставою вказано ст.ст. 391, 405 ЦК України. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України , член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач добровільно виїхав із квартири в липні 2010 року забравши всі речі, і більше року не проживає в спірній квартирі, що підтверджується актом про не проживання від 21.01.2011 року та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]І, тому втратив право на користування житлом. Суд не може прийняти до уваги твердження [PERSON] про те, що він не добровільно пішов з квартири, оскільки ніяких доказів відповідачем суду не надано, крім того як встановлено в ході судового засідання відповідач не звертався до органів внутрішніх справ чи суду щодо неправомірних дій позивачів та вселення його в спірну квартиру. Таким чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи, у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачами позовних вимог та вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів понесені судові витрати по справі в розмірі 54 грн.

Outcome: approved