Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] первомайської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним правочину, свідоцтва про право на спадщину ААН № 233763, реєстровий № 1-37 від 14.01.1999 року, з підстав видачі його нотаріусом з недодержанням вимог законодавства. В судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, позивачка змінила предмет позову, та доповнила його додатковими вимогами. Просила встановити факт її спільного проживання однією сімєю з батьком [PERSON], який помер 24.06.1998 року, на момент його смерті, визнати частково недійсним вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом, в частині, що стосується спадкового майна квартири № 4, по вул. Жуковського, 65, у м. Первомайську Миколаївської області, а також визнати за позивачкою право власності на ? частину цієї квартири. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилалась на те, що 24.06.1998 року помер її батько [PERSON], який за життя, з 28.05.1948 року перебував у шлюбі з матірю позивачки [PERSON]. В період шлюбу у травні 1992 року батьками була придбана двокімнатна квартира № 4 у м. Первомайську Миколаївської області, по вул.. Жуковського 65. 22 вересня 2010 року померла мати позивачки [PERSON], а за місяць до цього позивачка дізналася, про те, що її мати після смерті батька отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька. На момент смерті батька позивачка була юридично необізнаною людиною і вважала, що має право на частку спадщини, що залишилася після смерті батька, оскільки незважаючи на те, що вона була зареєстрована за іншою адресою, фактично проживала з батьками однією сімєю, майже кожен день з ранку до вечора знаходилася біля них, допомагала по господарству, готувала їжу. Позивачка вважає, що її мати, подаючи заяву про прийняття спадщини після смерті батька, не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців першої черги за законом, а нотаріус в свою чергу при прийнятті заяви не перевірив цих обставин, та помилково видав спірне свідоцтво про право на спадщину. Крім того свідоцтво видано на всю квартиру, в той час, як дана квартира була спільною сумісною власністю подружжя, а тому батькові належала лише ? частка квартири. За таких обставин позивачка вважає, що порушені її права на спадкування після смерті батька [PERSON], а тому просила їх поновити шляхом задоволення позовних вимог. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, та просив їх задовольнити. В.о. завідуючої [PERSON] Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надіслала на адресу суду лист з проханням слухати справу за відсутності представника нотаріальної контори, просить винести рішення на розсуд суду. В судовому засіданні було встановлено наступне. [PERSON] помер 24.06.1998 року. Після його смерті [PERSON] Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа № 17/1999, з матеріалів якої вбачається, що протягом шестимісячного терміну із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась лише його дружина [PERSON]. 14.01.1999 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину ААН № 233763, реєстровий № 1-37, на спадкове майно - двокімнатну квартиру № 4 у м. Первомайську Миколаївської області, по вул. Жуковського, 65, та автомобіль марки М-2125, 1979 року випуску. 25.01.1999 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину ААР №702411, реєстровий № 1-138, на спадкове майно 11 простих іменних Акцій Акціонерного товариства відкритого типу «Первомайськдизельмаш», а 29.11.1999 року - свідоцтво про право на спадщину АВЄ № 196486, реєстровий № 2-3256, на спадкове майно гараж за адресою м. Первомайськ Миколаївської області, вул. Жуковського, 65/1. 22.11.2010 року [PERSON] померла, залишивши після смерті два заповіти: - перший був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області 13.12.1999 року, згідно якого гараж за адресою м. Первомайськ Миколаївської області, вул. Жуковського, 65/1, померла заповідала своїй донці [PERSON], а другий посвідчений [PERSON] Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 16.11.2007 року, згідно якого двокімнатну квартиру № 4 у м. Первомайську Миколаївської області, по вул. Жуковського, 65, померла заповідала іншій донці [PERSON]. За заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа № 494/2010. Від [PERSON] до нотаріальної контори надійшла нотаріально завірена заява, відповідно до якої остання відмовилась від прийняття спадщини по заповіту, по закону та від обовязкової частки у спадщині після смерті [PERSON] на користь держави Україна. Ухвалою суду по даній справі за клопотанням представника позивачки до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON], яка в судове засідання не зявилась, але надіслала на адресу суду телеграму з проханням слухати справу за її відсутності, заперечень проти позову не надавала. В судовому засіданні прокурор, залучений до участі у справі судом, заперечував проти задоволення позову, вважає що підстав для визнання правочину недійсним немає, а тому відсутні підстави для задоволення інших вимог позивачки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи № 17/1999, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви, позивач вимагає визнання недійсним вищевказаного вказаного свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що воно було видано нотаріусом з порушенням вимог законодавства, зокрема ст.ст. 63, 68, 71 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріусом не було встановлено повне коло спадкоємців померлого [PERSON] та помилково видано спірне свідоцтво про право на спадщину на всю квартиру, яка була спільним майном подружжя, а не на ? її частину. Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦК Української РСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Ст.ст. 548 та 549 того ж Кодексу встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] не подавала протягом вказаного строку заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Доказів фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном позивачка в судовому засіданні не надала. Покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не тільки не підтвердили факт проживання позивачки однією сімєю разом із батьком на момент його смерті, а і взагалі спростовують цей факт. Таким чином, єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] Оскільки інших спадкоємців, крім дружини покійного не було, суд не вбачає будь яких порушень законодавства, чинного на час видачі спірного свідоцтва про право на спадщину, з боку державного нотаріуса, який правомірно видав свідоцтво про право на спадщину на всю квартиру. З огляду на вищевикладене слід відмовити позивачу у задоволенні вимог провстановлення факту спільного проживання позивачки однією сімєю з батьком на момент його смерті та визнання недійсним спірного правочину. Приймаючи до уваги, що вимога провизнання за позивачкою права власності на ? частину спадкового майна, квартири, можуть бути задоволені лише у разі визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed