Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач, ПАТ «Банк «Траст», звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № R031.00003530 від 09 липня 2008 року у сумі 40440 гривень та судових витрат у сумі 524 гривні 40 копійок (а.с. 1-3). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 09 липня 2008 року уклав із відповідачем кредитний договір № R031.00003530, згідно з яким надав йому кредит у сумі 10000 гривень строком до 09 липня 2012 року під 17,99 % річних та щомісячної комісії за користування кредитом у розмірі 0,99%. Позичальник грошові кошти отримав, але свої зобов’язання за цим договором не виконує, повернення кредиту та платежів по ньому не здійснює, у зв’язку з чим, станом на 06 квітня 2011 року за ним утворилася заборгованість у сумі 40440 гривень, яку прохає стягнути разом із судовими витратами. У судове засідання представник позивача не з’явився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав (а.с. 38). Відповідач належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовими повідомленням, викликався до суду, однак поштові конверти разом із судовими повістками повернуто до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 36-37). Неотримання відповідачем двічі поспіль конвертів із судовими повістками розцінюється судом, як відмова від отримання судової повістки. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 76 ЦПК України, особа, яка відмовилася отримати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не з’явилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих позивачем межах, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 липня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № R031.00003530, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 10000 гривень строком користування на 48 місяців, до 09 липня 2012 року під 17,99 % річних та щомісячною комісією за користування кредитом у розмірі 0,99% (а.с. 4-7). Відповідно до меморіального ордеру № 4529, кредитні кошти отримано позичальником 09 липня 2008 року (а.с. 11). Згідно з п.п. 2.3 кредитного договору позичальник зобов’язувався повертати кредит та кошти за його користування згідно з графіком погашення кредиту та кредитних платежів, шляхом щомісячних виплат у сумі 393 гривні та комісійних виплат у сумі 99 гривень. Відповідно до п. 3.1.1 договору, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту у разі неналежного виконання позичальником своїх обов’язків. Пунктом 5.4 договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником своїх обов’язків. Згідно з п. 4.1 договору, за прострочення строків виконання грошових зобов’язань позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% за кожен день прострочення. На письмову вимогу банку про виконання своїх зобов’язань за кредитним договором відповідач не відреагував (а.с. 12-13). Ухвалою Печерського суду м. Києва від 23 березня 2011 року судовий наказ, виданий цим судом про стягнення заборгованості з [PERSON] скасовано (а.с. 20). Згідно з розрахунком заборгованості, борг відповідача по кредитному договору станом на 06 квітня 2011 року становить 40440 гривень і складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі 9853 гривень 46 копійок, пені у сумі 27031 гривня 69 копійок, відсотків у сумі 584 гривні 85 копійок та комісії у сумі 2970 гривень (а.с. 10). Судові витрати по справі складають 524 гривні 40 копійок (а.с. 16-19). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, невиконання зобов’язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання, є порушенням зобов’язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, що порушив зобов’язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України, банк зобов’язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач уклав із позивачем кредитний договір, умови якого належним чином не виконує. Внаслідок цього право банку на повернення його власності –кредитних коштів, а також відсотків, нарахованих за користування грішми та комісійної винагороди у обумовлені кредитним договором строки порушено, і тому підлягає захисту. Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих на нього платежів у разі порушення умов кредитного договору, і реалізував своє право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved