Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-18 00:00:00

Першотрвнева сільська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих з місцевого бюджету грошових коштів в сумі 4250 грн.07 коп., посилаючись на те,що відповідач,як сільський голова попереднього скликання,отримав на підставі поданої заяви відповідно до розпорядження Першотравневої сільської ради №7 від 16 листопада 2010 року середню заробітну плату на період працевлаштування,але не більше шести місяців.Поскілька така гарантія була надана сільською радою в звязку з неправильним застосуванням абзацу 3 частини 2 статті 33 Закону України Про статус депутатів місцевих рад,яка можлива коли на момент обрання у депутати місцевої ради особа перебуває у трудових правовідносинах з будь яким підприємством, установою, організацією, що було встановлено в результаті проведеної перевірки, Першотравнева сільська рада своїм розпорядженням №19 від 29грудня 2010 року припинила виплату середньої заробітної плати відповідачу. Відповідач [PERSON] оскаржив до адміністративного суду дане розпорядження і постановою Чорнобаївського районного суду від 06 травня 2011 року в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено повністю. 24 червня 2011 року відповідачу було направлено повідомлення №164 з пропозицією повернути помилково нараховані та виплачені кошти в сумі 4250,07 грн. та сомостійно повернути заборгованість перед місцевим бюджетом. Проте в добровільному порядку відповідач безпідставно отримані кошти не повернув, що і явилось підставою для звернення позивача до суду про стягнення 4250,07 грн. в примусовому порядку. В судовому засіданні сільський голова [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те,що відповідно до ст.1215 ЦК України отримані відповідачем кошти не підлягають поверненн, так як виплата проведена юридичною особою добровільно, при відсутності рахункової помилки та недобросовісності набувача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає,що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено,що відповідач на підставі розпорядження сільської ради №7 від 16 листопада 2010 року частково отримав середню заробітну плату як колишній сільський голова, на період працевлаштування, але не більше 6 місяців, в сумі 4250,07 грн. Пізніше, а саме за розпорядженням сільської ради №19 від 29 грудня 2010 року, виплата середньої заробітної плати відповідачу була припинена. Законність даного розпорядження була визнана постановою Чорнобаївського районного суду від 06 травня 2011 року і ці обставини судом не досліджуються. Таким чином, відповідач відповідно до ст.1212 ЦК України безпідставно набув кошти в сумі 4250,07 грн. Даним законом передбачено,що особа зобовязана повернути майно і тоді,коли підстава ,на якій воно було набуте,згодом відпала. Як встановлено судом, відповідач набув безпідставно такий вид майна,як середню заробітну плату в сумі 4250,07 грн. Відповідно до ст.1215 ЦК України такий вид майна, як середня заробітна плата не підлягає поверненню при умові,якщо їх виплата проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки і відсутності недобросовісності з боку набувача. Оцінюючи дані обставини, суд вважає,що набувач коштів був недобросовісним, так як на час обрання сільським головою не перебував у трудових відносинах з жодним підприєством,установою,організацією, що підтверджується записами в трудовій книжці, і знаючи про це,свідомо звертався до сільської ради про виплату коштів,які відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 33 Закону України Про статус депутатів місцевих рад не повинні були нарахувуватись та виплачуватись. Тому, безпідставно набуте майно відповідачем в сумі 4250,07 грн., підлягає поверненню до бюджету сільської ради.

Outcome: approved