overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

06.09.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами було укладено 22 березня 2002 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського району , Дніпропетровської області, актовий запис № 21. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з матірю та знаходяться на її утриманні. Сімейні відносини сторони припинили у листопаді 2010 року. Причиною розпаду сімї стало те, що ми сторони втратили почуття любові та розуміння один до одного. Сторони остаточно втратили почуття любові, взаємної поваги та довіри одне до одного, спільного господарства не ведуть, тому позивачка просить не надавати строку для примирення. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ спільно нажитого майна не має. Шлюб , що розривається у позивачки перший. Позивачка до судового засідання не зявилась, надавши заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 224 ЦПК України У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки ..., суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, вона затверджує, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 21.01.2006 року, у міському відділі РАЦС №2 Харківського обласного Управління Юстиції, актовий запис № 36. Від сумісного життя у них народилась дитина син [PERSON] [INFO], який мешкає з нею. Вона затверджує, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги не забезпечення дитини, у звязку з чим вона має складне матеріальне становище, і не може в повному обсязі задовольнити потреби дитини. У звязку з цим позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину в примусовому порядку. Просить стягувати аліменти на дитину у розмірі 1\\4 частки з всіх видів заробітку до повноліття дитини, або зміни обставин. Відповідач в суд не зявився, причину неявки до суду не повідомив, позовні вимоги не оскаржує, суд вважає можливим розглядати справу в порядку ст. .77, 159 п. 2, 3 ЦПК України, заперечень від учасників процесу не надійшло. Зі згоди позивачки суд вважає можливим розглядати справу заочною формою розгляду справи згідно ст. 224 ЦПК України заперечень від учасників процесу не надійшло. Суд вважає можливим позов задовольнити, та стягувати з відповідача кошти на утримання дитину у розмірі ј частку, до повноліття дитини, або зміни підстав, у розмірі 1\\4 частку прожиткового мінімуму. Перевіривши матеріали справи, допитавши позивачку по цивільній справі, дослідивши інші докази в їх сукупності, іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з того, що позивачка наполягає на стягненні з відповідача аліментів на дитину, батьком якої є [PERSON], так як вона вважає, що він не в повному обсязі надає гроші на утримання дитини. Суд вважає, що це її право і у суді немає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], в звязку з чим він повинен надавати йому різноманітну допомогу, у тому числі і матеріальну, згідно діючого закону на одну дитину відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходів) до повноліття дитини, але не менш 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, або зміни підстав. Суд вважає необхідним стягувати аліменти з 3.08.2011 року, з моменту звернення до суду з заявою. Рішення в частині стягнення аліментів на дитину підвергнути негайному виконанню. Суд вважає можливим звільнити позивачку від стягнення судового збору в сумі 51 грн. 00 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн. 00. Рішення в частині стягнення аліментів піддати негайному виконанню в межах платежу за 1-н місяць. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що між нею та відповідачем 28.11.2009 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу, розташованого по вул. Жовтнева, 19 в с. Червона Поляна Чаплинського району Херсонської області. Разом з тим позивачці стало відомо, що діюче законодавство передбачає обов?язкове посвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Проте відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору. Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу, розташованого по вул. Жовтнева, 19 в с. Червона Поляна Чаплинського району Херсонської області, дійсним та право власності на цей будинок. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з?явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 28.11.2009 року сторони уклали договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по вул. Жовтнева, 19 в с. Червона Поляна Чаплинського району Херсонської області. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 12 вересня 2007 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину. Позивач просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що в сімї постійно виникали непорозуміння і суперечки, що призвело до її розпаду. Вважає, що подальше спільне проживання стало неможливим. Всі спроби позивача налагодити нормальні сімейні стосунки до позитивних наслідків не призвели. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, до примирення не націлені і збереження сімї стало неможливим. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлено одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що її чоловіком був [PERSON], який 16.01.1997 року помер. Після його смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки, розміром 9,63 гектарів, розташована на території Магдалинівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. На день смерті чоловіка вона проживала з ним і фактично прийняла спадщину. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право спадщини, оскільки нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка належала її померлому чоловіку. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Магдалинівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив, такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 16.01.1997 року помер чоловік позивачки [PERSON] Після його смерті залишилася земельна ділянка, розміром 9,63 гектарів, розташована на території Магдалинівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого [PERSON] Крім неї інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк позивачка до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася, оскільки на день смерті чоловіка проживала разом з ним і вважала, що фактично прийняла спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Сторони зареєстрували між собою шлюб 20 серпня 2005 року. Сімейне життя у сторін припинилося в 2010 році, сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу в сторін є дитина - син [PERSON], який проживає із позивачкою. В сторін сімейне життя не склалося з причин різних поглядів на сімейне життя. На сьогодні збереження сімї не можливо, сторони бажають влаштувати своє життя окремо один від одного. З таких підстав позивачка звернулась в суд із вимогою їх розлучити, не надаючи терміну на примирення. Позивачка в судове засідання не зявилась, на адресу суду подала письмову заяву про слуханн справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав на адресу суду заяву про визнання позову, просить справу слухати у його відсутності. Суд, в силу ч.2 ст. 197 ЦПК України, вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін, без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 2005 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 38. Від шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Сімейне життя не склалось. Сторони з 2010 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, терміном на примирення сторони не виявили бажання скористатись. Майнового спору немає. Шлюб укладено вперше. За таких обставин суд приймає визнання позову. Так, відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що на сьогодні збереження сім'ї суперечило б інтересам одного з подружжя. Судом встановлено, що на сьогодні збереження сім'ї не можливо, суперечить інтересам сторін, підстав для не предявлення позову за ст.110 СК України не встановлено, тому за зазначених підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

У своїй заяві заявник просить постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] недієздатним, встановити над ним опіку і призначити заявника опікуном. В заяві [PERSON], зіслався на те, що [PERSON], є його рідним братом,який є інвалідом першої групи, знаходиться на обліку у психоневрологічному кабінеті районної лікарні та потребує постійного догляду. Його опікуном була їхня мати, однак 20 травня 2011 року вона померла, і оскільки брат проживає з ним, то його необхідно призначити опікуном. У судове засідання заявник не прибув, направив до суду заяву, в якій просить заслухати справу у його відсутності, заяву підтримує повністю. Представник зацікавленої особи в судове засідання не прибув, направила до суду заяву, в якій просить заслухати справу у його відсутності, заяву підтримав повністю, просить встановити опіку над [PERSON], а опікуном призначити його брата [PERSON]. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Копією довідки МСЕК (а..с.10), довідкою №230 від 02 червня 2011 року(а.с.11) підтверджено, що [PERSON], є інвалідом першої групи і знаходиться на обліку в психоневрологічному кабінеті районної лікарні. Копією свідоцтва про смерть (а.с.9) підтверджено, що [PERSON], померла 20 травня 2011 року. Актом амбулаторної судової-психіатричної експертизи № 288 від 01 серпня 2011 року підтверджено, що [PERSON], страждає стійким хронічним психічним розладом у формі глибокої розумової відсталості. Зазначене захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ст.39 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON], страждає хронічним психічним розладом. Зазначене захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. На підставі ст.ст. 39, 60 ч.1 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

В вересні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказує на те, що він перебуває в шлюбі з відповідачкою з 23 квітня 1983 року. Даний шлюб для них перший. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Причиною звернення до суду стало через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні відносини, з плином часу особисті взаємовідносини погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, що приводило до виникнення неприязних стосунків, частих непорозумінь та конфліктів, склалася напружена атмосфера. Одруження з відповідачкою виявилось не вдалим. Втрачені почуття взаєморозуміння, любові та поваги. Фактично сімя існує формально, позивач вважає, що зберегти сімю не може, а тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав свої пояснення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про день та місце розгляду справи, від нього не поступило заяв чи клопотань про відкладення чи зупинення провадження по справі, тому суд вважає за можливе заочно розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Судом зясовано, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, сторони втратили почуття кохання та поваги один до одного , на примирення не погоджуються. При таких обставинах суд вважає, що сімя у сторін зберегтися не може існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін і це має істотне значення, а тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та ст.ст.109,110,112 сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

В вересні 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позові вказує на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 15 вересня 2006 року. Даний шлюб як для неї так і для відповідача перший. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стало те, що у них різні погляди на життя, різні склади характеру і в результаті цього в сімї постійно виникали різного роду непорозуміння, які призводили до сварок. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх стосунків. Вона прийшла до висновку, що шлюб з відповідачем потрібно розірвати. Стан здоровя відповідача нормальний, інших утриманців у нього не має, а тому просила розірвати шлюб та стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та дала свої пояснення. Відповідач судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та дав свої пояснення. Заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом зясовано, що сторони не підтримують подружні стосунки, втратили почуття кохання та поваги один до одного, на примирення не погоджуються, фактично спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд вважає, що сімя у сторін зберегтися не може існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін і це має істотне значення, а тому шлюб потрібно розірвати. Також з відповідача потрібно стягнути аліменти на утримання повнолітньої та неповнолітньої дитини, оскільки він є батьком дитини, зобовязаний її матеріально утримувати, є працездатною особою. На підставі викладеного та ст.ст.109,110,112,180,182,183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу квартири дійсною, такою, що відбулася, та визнати за ним право власності на квартиру №1, розташовану по вулиці Уварова,58 в м.Балта Одеської області, стверджуючи, що він 20.08.2001 року уклав з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаної квартири і сплатив відповідачу гроші у сумі 11000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передала йому правовстановлюючі документи, технічну документацію на квартиру, саму квартиру, але, оформити належним чином угоду купівлі-продажу у нотаріальній конторі неможливо по причині того, що відповідач ухиляється від належного посвідчення угоди, до нотаріальної контори не зявляється. Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном. З цього приводу позивач змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2002 року, виданого Кодимською державною нотаріальною конторою, реєстр №145, належала квартира №1, розташована по вулиці Уварова,58 в м.Балта Одеської області, що угода купівлі-продажу квартири відбулася, є дійсною, так як не суперечить вимогам закону, інтересам сторін, що позивач виконав всі умови угоди, сплатив за придбану квартиру грошові кошти, є добросовісним набувачем і має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним нерухомим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Позивач звернувся з названим позовом в суд і просив стягнути з відповідача 4738 гривень 52 копійки заборгованості за кредитним договором, укладеним 12.12.2009 року між ПАТ [PERSON]» та [PERSON] відповідачем в справі 12.12.2009 року. В судове засідання позивач свого представника не направив і просив розглянути справу у його відсутності. В письмовій заяві просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день розгляду справи повідомлений належним чином. Повідомлень про причини неявки в судове засідання не направив. За цих обставин згідно ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19.09.2011 року проведено заочний розгляд за наявності у справі доказів. Дослідивши письмові докази суд встановив наступне. 12 грудня 2009 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», і відповідачем укладено кредитний договір № 00728505121209. Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок в національній валюті України гривні, випускає та надає платіжну картку, а також пін-код до картки, здійснює обслуговування позивача на умовах, викладених в тарифному пакеті, що міститься в додатку № 1 до Договору. Банк надає позивачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 Кредитного Договору. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Кредитні кошти та власні кошти позивача використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються ним у субєктів господарювання, готівки, виконання позивачем своїх зобовязань перед банком за Договором та вчинення інших операцій, передбачених Договором. Даний кредитний договір передбачає порядок та графік погашення частини заборгованості за кредитною лінією та погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, що виникла за попередній звітній період і сплату відсотків, нарахованих за користування кредитною лінією та Овердрафтом та суму пені у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією і Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією або Овердрафтом. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються главою 71 ЦК України. В силу укладеного кредитного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобовязання про погашення отриманого кредиту. Це передбачено ст. 1054ЦК України. Станом на 15.04.2011 року відповідач порушив умови кредитного договору внаслідок чого виникла заборгованість на суму 4738 (чотири тисячі сімсот тридцять вісім) гривень 52 гривень. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином відповідач зобовязаний повернути позивачу заборгованість за кредитним договором в сумі 4738,52 гривень. З огляду на вищевикладені обставини та досліджені в судовому засіданні докази, позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягуються з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved