Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що протягом червня жовтня 2009 року вона надала відповідачу позику у розмірі 8650 грн., яку відповідач згідно розписки отримала та зобовязалася повернути до кінця 2009 року. Однак в визначений строк, та до теперішнього часу відповідач позику не повернула. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за позикою у сумі 9826 грн.40 коп. з урахуванням індексу інфляції, 3% річних за користування грішми у розмірі 425 грн.58 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 150 грн. Позивач у судове засідання не зявився, надала на адресу суду заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову, судом ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм цивільні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що протягом червня-жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем склалися правовідносини позики, позивач, відповідно до розписки від 03 вересня 20011 року, надала відповідачу позику у розмірі 8650 грн., а відповідач зобовязалася повернути їх до кінця грудня 2009 року (а.с.7). Однак у визначений у розписці строк відповідач позику не повернула. У відповідності до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції за період з 01 січня 2010 року по 31 серпня 2011 року складає відповідно до розрахунку : 100,9 % : 100 % х 104,1 % : 100 % х 100 % = 113,6 %. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 9826 грн. 40 коп., відповідно до розрахунку : 8650 х 113, 6 % : 100 % = 9826 грн. 40 коп. 3% річних від суми позики за час прострочення позики з 01 січня 2010 року по 07 вересня 2011 року, тобто за 615 днів складає 425,58 грн., відповідно до розрахунку : (8650 грн. х 615 х 0,008 % ) : 100 = 425,59 грн. Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, то вона задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівця в галузі права, витрати на складання позовної заяви не відносяться до витрат на правову допомогу оскільки вони здійснені особою, ще до її участі у справі. Суд дослідивши докази по справі на підставі ст.ст.526,629,1049 ЦК України, вважає можливим задовольнити позов частково. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду судової справи.

Outcome: partial