Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

В вересні 2011 року позивач звернулася з позовом до суду і просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на її утриманні в розмірі ? частину всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 вересня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 16 травня 2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 238. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне сумісне життя у неї з відповідачем не склалося, шлюб між ними розірвано. З часу фактичного припинення шлюбних відносин їхній син [PERSON] знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не регулярно надає матеріальну допомогу дитині. Відповідач працює приватним підприємцем, тому може надавати дитині матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позові, та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, про те, що позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, зясував наступне. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1 - ОК № 056335, виданого 15 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 238. Із свідоцтва про народження серії 1-ОК № 043317, виданого 16 серпня 2006 року відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON].. Відповідач добровільно і своєчасно коштів на утримання дитини не надає, не працює хоча може надавати матеріальну допомогу, але добровільно цього робити не бажає. Коштів позивачки не вистачає на утримання дитини та повноцінне забезпечення її потреб. У ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи встановлене, зокрема, матеріальне становище та стан здоровя дитини і платника аліментів, доходи позивача по справі суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. У відповідності із п. 1 ст. 367 ЦПК України, дане рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved