Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 04.11.2009 року в м. Тернопіль по вул. С. Будного з вини відповідача [PERSON] відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля марки «VOLKSWAGEN Т4», державний реєстраційний номер ВО 2997 AB, який є власністю позивача, внаслідок чого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. В уточнених позовних вимогах вказує, що ним було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля «VOLKSWAGEN Т4», на який витрачено кошти в сумі 46845грн., з яких відповідачем відшкодовано йому лише 9000грн. Просить стягнути з відповідача 37845грн. на відшкодування заподіяної майну шкоди. Крім цього, позивач, внаслідок пошкодження майна зазнав душевних страждань - протягом тривалого часу у зв'язку з пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через відсутність автомобіля, не міг виконувати свою роботу, що пов'язана з використанням транспортного засобу з метою здійснення своєї підприємницької діяльності, а саме для постачання товару. У зв'язку із наведеним просить також сягнути з відповідача 1700грн. на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив та вказав, що згідно висновку спеціаліста № 7-180/09 НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області від 09.11.2009 р., сума матеріальної шкоди, завдана автомобілю «VOLKSWAGEN Т 4» номерний знак ВО 2997АВ, може становити 20568,49 грн. В примітці до висновку експерт вказав, що в досліджуваному ДТЗ можливі скриті дефекти на прихованих вузлах кузова, які можуть бути виявлені тільки під час безпосереднього огляду відкритого вузла чи з наряду-замовлення на виконання робіт в ремонтному підприємстві. Разом із тим, експертом не вказано, які саме скриті дефекти є у пошкодженому автомобілі, а позивачем не доведено позивачем належними доказами, що в пошкодженому автомобілі «VOLKSWAGEN Т4» мали місце скриті дефекти на прихованих вузлах кузова та необхідність їх заміни та ремонту, щодо таких як, зокрема, блок управління VW 2.5 TD, паливний насос, коробка передач, ролик генератора та фільтр палива, та щодо таких, які зумовили необхідність демонтажу і монтажу двигуна, зварювання вух кріплень двигуна, блока циліндрів, зварювання алюмінієвого кронштейна кріплення двигуна автомобіля. Враховуючи, що позивачем не подано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог, просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позову, підтримавши пояснення свого представника. Просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини. Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 07.12.2009 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Постановою встановлено, що 04.11.2009 року близько 07 год. 50 хв., [PERSON] керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2109 номерний знак [NUMBER] на вул. Будного в м. Тернополі, не вибравши безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1,11.4,2.3 «б» Правил дорожнього руху. Згідно висновку спеціаліста №7-180/09 від 09.11.2009 року науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Тернопільській області сума матеріальної шкоди, завдана власникові автомобіля «VOLKSWAGEN Т4», 2007 року випуску, реєстраційний номер ВО2997 AB, внаслідок пошкодження при ДТП може становити 20568,49грн. У примітках до висновку вказано, що в досліджуваному ТЗ можливі скриті дефекти на прихованих деталях кузову, які можуть бути виявленими тільки під час безпосереднього огляду відкритого вузла чи наряду-замовлення на виконання робіт в ремонтному підприємстві. Сторонами не заперечується відшкодування відповідачем позивачу коштів в сумі 9000грн. на відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди. Як вбачається із представлених позивачем доказів на підтвердження вартості проведеного ремонту автомобіля, а саме товарних чеків від 07.11.2009 року, акту виконаних робіт від 10.11.2009 року, накладної від 12.11.2009 року, акту технічних робіт від 14.11.2009 року, акту виконаних робіт від 14.11.2009 року, товарного чеку від 12.11.2009 року, товарних чеків від 17.11.2009 року, товарного чеку від 19.11.2009 року, акту виконаних робіт від 18.12.2009 року, позивачем оплачено на ремонт кошти в сумі 46935грн. Свідок [PERSON], який здійснював ремонт пошкодженого автомобіля у судовому засіданні пояснив, що виявив у автомобілі, зокрема, пошкоджені чавунні вуха двигуна, коробку передач, яку відреставрувати не вдалося з технічних причин, пошкоджений паливний насос. Свідок [PERSON], який здійснював ремонт пошкодженого автомобіля у судовому засіданні пояснив, що виявив у автомобілі, зокрема, пошкоджений блок управління(комп'ютер), без заміни якого автомобіль працювати не буде. Допитаний у судовому засіданні [PERSON], яким складено висновок №7-180/09 від 09.11.2009, вказав, що ним, проводився зовнішній огляд автомобіля пошкодженого «VOLKSWAGEN Т4» під час якого технічний стан вузлів автомобіля, таких як, зокрема, чавунних вух двигуна, коробки передач, фільтру палива, паливного насосу, ролику генератора, блоку управління(комп'ютера), міг не бути встановлений та не відображений у ремонтній калькуляції, у зв'язку із тим, що ці вузли є прихованими. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася 04.11.2009 року, з вини відповідача [PERSON], було заподіяно механічні пошкодження автомобілю марки «VOLKSWAGEN Т4», державний реєстраційний номер ВО 2997 AB, належному позивачу [PERSON] Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Наявними у справі доказами підтверджуються матеріальні збитки, завдані позивачу з вини відповідача внаслідок ДТП на суму 46935грн. (вартість проведеного позивачем відновлювального ремонту автомобіля), з яких підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, з врахуванням часткового відшкодування шкоди відповідачем в сумі 9000грн. та вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, кошти в розмірі 37845грн.(46845грн.-9000грн.). При цьому, суд критично оцінює заперечення відповідача про те, що позивачем не подано належних доказів на підтвердження своїх вимог, оскільки такі не відповідають встановленим обставинам справи. Необхідність заміни чи ремонту пошкоджених вузлів автомобіля, які не відображені у ремонтній калькуляції до висновку спеціаліста №7-180/09 від 09.11.2009 року, є прихованими, стверджується доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Решта робіт та запчастин відображена у зазначеному висновку спеціаліста. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що такі підлягають до часткового задоволення з наступних міркувань. Відповідно до розяснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із вимог розумності і справедливості, враховуючи ступінь душевних страждань позивача заподіяних позивачу внаслідок пошкодження його майна, пов'язаних, зокрема, із необхідністю здійснювати ремонт автомобіля, утрудненням можливості виконувати роботу, що пов'язана з використанням транспортного засобу з метою здійснення своєї підприємницької діяльності, і завдані у зв'язку із цим моральні страждання, вважає, що останній зазнав моральної шкоди, яку суд визначає у розмірі 1000грн. Таким чином, аналізуючи усе вищевикладене, а також докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту а, позовні вимоги до часткового задоволення. Слід стягнути з відповідача на користь позивача 37845грн. завданої матеріальної шкоди у звязку з пошкодженням належного позивачу автомобіля та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної наслідок ДТП, а в решті вимог відмовити. Крім цього, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови від 27 березня 1992 року N 6" Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, тому слід зобовязати позивача після відшкодування заподіяних йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальних збитків, передати відповідачу запчастини до автомобіля, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність. На підставі наведеного та

Outcome: partial