Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов'язання 3% річних та індексацію за рівень інфляції від суми 61083 грн. 06 коп. у розмірі 5028 грн. 61 коп., за прострочення виконання грошового зобов'язання 3% річних та індексацію за рівень інфляції від суми 39063 грн. 96 коп. у розмірі 1022 грн. 08 коп., за прострочення виконання грошового зобов'язання 3% річних та індексацію за рівень інфляції від суми 24453 грн. 83 коп. у розмірі 629 грн. 40 коп. та стягнути кошти за заподіяну моральну шкоду у розмірі 20000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року дії ВАТ КБ «Надра»щодо неповернення йому суми вкладу та нарахованих відсотків за договорами №№584909, 745591, 745605 визнано незаконними та визначено стягнути на його користь суму вкладів за вказаними договорами та нараховані відсотки. Однак, незважаючи на неодноразові звернення до банку, керівництво ВАТ КБ «Надра»не вчинило ніяких дій спрямованих на виконання умов договору та повернення коштів після закінчення терміну договорів, тому є такими, що прострочили виконання зобовязання. Такими неправомірними діями відповідача, йому завдано моральної шкоди. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено з матеріалів справи, 26.08.2008 року між сторонами укладено договір №584909 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках пакета послуг ПП «Базовий»№316890, відповідно до п.п. 2.1-2.3 якого позивачем внесено на вкладний рахунок 65000 грн. зі строком вкладу 12 місяців та під 17,2% річних /а.с. 19/. 12.01.2009 року між сторонами укладено договір №745605 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір»оформлений в рамках пакету послуг ПП «Базовий+»№1427306, відповідно до п.п. 2.1.-2.3 якого позивачем внесено на вкладний рахунок 38000 грн., зі строком дії вкладу 12 місяців та під 21,8% річних /а.с.20/. Також 12.01.2009 року між сторонами укладено договір №745591 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках пакету послуг ПП «Базовий+»№1427306, відповідно до п.п.2.1-2.3 якого позивачем внесено на вкладний рахунок 2692,92 доларів США, зі строком дії вкладу 12 місяців та під 14,4% річних /а.с.21/. На момент закінчення строку дії договорів позивачу було перераховано на поточні рахунки суми вкладів та нараховані за 12 місяців відсотки по вказаним договорам відповідно. Однак фактично позивачем було отримано: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~по договору №584909 від 26.08.2008 року - 4000 грн. з суми вкладу та 11138 грн. 72 коп. нарахованих за 12 місяців відсотків; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~по договору №745605 від 12.01.2009 року - 7966 грн. 25 коп. нарахованих відсотків за 11 місяців. Інші суми позивачем отримано не було, оскільки поточні рахунки були заблоковані та відповідач відмовлявся повернути належні йому кошти, пропонуючи укласти нові договори. Таким чином на поточних рахунках позивача були заблоковані наступні грошові суми: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~по договору №584909 від 26.08.2008 року - 61083 грн. 06 коп., з яких 61000 грн. сума вкладу та 83 грн. 06 коп. нараховані відсотки; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~по договору №745605 від 12.01.2009 року - 39063 грн. 96 коп., з яких 38000 грн. сума вкладу та 1063 грн. 96 коп. нараховані відсотки; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~по договору №745591 від 12.01.2009 року - 3080,72 доларів США, з яких 2692,92 долара США сума вкладу та 387,80 доларів США нараховані відсотки. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2010 року вищевказані суми заборгованостей по вкладам та відсоткам стягнуті в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 03.12.2010 року. /а.с.22-24/. 01.02.2011 року Бабушкінським відділом державної виконавчої служби ДМУ юстиції відкрито виконавче провадження за рішенням Кіровського районного суду ВП №24194270 та запропоновано ВАТ КБ «Надра»добровільно виконати рішення суду до 08.02.2011 року /а.с.25/. Однак відповідач відмовився негайно виконати вимоги по сплаті боргу. Належні кошти по виконавчому листу №24194270 позивач отримав в повному обсязі лише 27.05.2011 року /а.с.26/. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Відповідно до ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до вимог ст..85 Закону України «Про банки і банківську діяльність»після закінчення дії мораторію до банків можуть бути заявлені вимоги про стягнення пені. Відповідно до вимог ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»у разі коли виконавець не може виконати /прострочує виконання/ роботу /надання послуги/ згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи /послуги/, якщо інше не передбачено законодавством. Ця норма застосовується в тому числі і до договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян відповідно до розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто суми вкладів з нарахованими відсотками на день закінчення дії договорів, які отримано позивачем за виконавчим листом 27 травня 2011 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача: за період прострочення по договору №584909 від 26.08.2008 року з 26.08.2009 року по 15.03.2010 року (202 дні) 3% річних з суми заборгованості 61083 грн. 06 коп. становить 1014 грн. 15 коп.; середній індекс інфляції за цей період становить 1,076, тобто інфляційне збільшення суми боргу становить 4642 грн. 31 коп. з яких 61000 грн. сума вкладу та 83 грн. 06 коп. нараховані відсотки; за період прострочення по договору №745605 від 12.01.2009 року з 12.01.2010 року по 15.03.2010 року (63 дні) 3% річних з суми заборгованості 39063 грн. 96 коп. становить 202 грн. 28 коп.; середній індекс інфляції за цей період становить 1,037, тобто інфляційне збільшення суми боргу становить 1445 грн. 37 коп. за період прострочення по договору №745591 від 12.01.2009 року з 12.01.2010 року по 15.03.2010 року (63 дні) 3%річних з суми заборгованості 24453 грн. 83 коп. становить 126 грн.62 коп.; середній індекс інфляції за цей період становить 1,037, тобто інфляційне збільшення суми боргу становить 904 грн. 79 коп. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання по вищевказаним договорам, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в межах заявлених позивачем сум три проценти річних та інфляційне збільшення від суми боргу, а саме, по договору №584909 від 26.08.2008 року від суми заборгованості 61083 грн. 06 коп.: 3% річних у розмірі 1014 грн. 15 коп., інфляційне збільшення у розмірі 4012 грн.01 коп.; по договору №745605 від 12.01.2009 року від суми заборгованості 39063 грн. 96 коп.: 3% річних у розмірі 202 грн. 28 коп., інфляційне збільшення у розмірі 817 грн. 15 коп.; по договору №745591 від 12.01.2009 року від суми заборгованості 24453 грн. 83 коп.: 3% річних у розмірі 126 грн. 62 коп.; інфляційне збільшення у розмірі 501 грн. 12 коп. Крім того, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.2 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів»чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що дані цивільно-правові відносини між сторонами регулюються умовами договору, а відшкодування моральної шкоди відноситься до позадоговірних зобовязань, де субєкти не перебувають у договірних відносинах, або обовязок відшкодування шкоди не повязаний з невиконанням або неналежним виконанням договірних зобовязань між ними, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його вимог щодо стягнення моральної шкоди в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 667,33 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. на користь позивача, що були останнім сплачені при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial