overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивачка в своїй позовній заяві просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 24 з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с. Ярославка Бобровицького району Чернігівської області, вул. Д.Шевченка як такий, що перейшов до неї по праву спадкування за заповітом після смерті 24.09.1997 року баби [PERSON] та смерті 02.01.2010 року баби [PERSON]: -земельну ділянку площею 0,55га., що розташована в с. Ярославка Бобровицького району вул. Д.Шевченка, 24 як таку, що перейшла до неї по праву спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. -земельну ділянку площею 5,64га., що знаходиться на території Ярославської с/Ради, діл. № 415 як таку, що перейшла до неї по праву спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Після їх смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. Однак, на даний житловий будинок відсутня первинна реєстрація в МБТІ, а також відсутні оригінали державних актів на право приватної власності на землю, тому позивачка вимушена звернутись до суду з позовною заявою про встановлення права власності як наступного власника згаданого майна. Позивачка в заяві до суду просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Відповідачі до суду не зявилися , надавши суду листи, в якому кожний окремо просить справу розглянути у відсутності його представника, вказав , що позовні вимоги позивача визнають і не заперечують проти їх задоволення . Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи ,суд вважає , що при таких обставинах позов підлягає задоволенню ,так як викладені в позовній заяві доводи знайшли своє підтвердження дослідженими в суді доказами,а саме : за заповітом [PERSON], яка померла 24.09.1997 року, та її сестра [PERSON], яка померла 02.01.2010 року, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.8-9), все своє майно заповідали [PERSON]В.(а.с.24-25); із довідок Ярославської с/Ради вбачається, що вони дійсно проживали в [INFO] (а.с.10) та були власниками земельних ділянок площею 0.55 га. та 5.64 га. ,що розташовані на території Ярославської с/Ради Бобровицького району, що підтверджують копії державних актів. Оригінали документів були втрачені, що повідомляється оголошенням в газеті (а.с.23), а дублікати можуть отримати лише власники, відповідно до довідки Держкомзему у Бобровицькому районі. Із довідки Ніжинського МБТІ зазначається, що право власності на житловий будинок № 24 по вул. Шевченка в с. Ярославка не зареєстровано у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.18-19); Із довідки Бобровицької нотаріальної контори вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], 16.08.2001 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку 7.39га., яка перебуває в КСП Ярославське. За таких обставин , суд вважає, що позов ґрунтується на законі ,а тому вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

[PERSON] подав до Носівського районного суду позовну заяву про визнання права власності на житловий будинок, розташований в с. Адамівка Носівського району, вул. Жовтнева, 57. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 листопада 2006 року померла його рідна тітка [PERSON], яка володіла вказаним спадковим будинком. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті тітки. Спадщину він прийняв, вступивши в володіння та користування даним майном, але отримати свідоцтва про право на спадщину він не має змоги, тому що спадкодавець за життя не зареєструвала свої майнові права на будинок. Тому позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок судовим рішенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов та пояснив, що він не може оформити право власності в нотаріальному порядку на спадковий житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Представник відповідача, Держанівської сільської ради Носівського району, у судове засідання не зявився. Голова сільської ради направив до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та просив справу розглянути без участі представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Відповідно до положень абзацу 6 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд може ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди. Відповідач без застережень визнав позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач просить розірвати шлюб зареєстрований 11 лютого 1996 року, так як в сім`ї непорозуміння, сварки, бійки, чоловік вживає спиртне, наміру зберегти сім`ю не має. Наданий судом строк на примирення позитивних наслідків не дав, вважає, що примирення неможливе. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких просить залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, на розірвання шлюбу не згідний, просив надати строк на примирення. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про одруження сторони 11 лютого 1996 року зареєстрували шлюб в Масевицькій сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №6 ( а.с. 4 ). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких батьком вказаний відповідач, матір`ю позивач ( а.с. 5 ). Відповідно до ст. 112 СК України судом з'ясовано, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам позивача, сторони сім`ю зберігати не бажать, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Сторони можуть ознайомитися з повним текстом рішення після 15 листопада 2011 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

14.02.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Колодяженської сільської ради, відділу Держкомзему в Романівському районі, в якому зазначила, що 06.05.2009 року помер її дід [PERSON] Після смерті останнього відкрилась спадщина, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,6249 кожна, що розташовані на території Колодяженської сільської ради. Інші спадкоємці - треті особи у справі відмовились від прийняття спадщини на її користь. Для отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до нотаріальної контори, однак, органами нотаріату їй було відмовлено у видачі даного свідоцтва, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки були видані після смерті [PERSON] Позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вищевказані земельні ділянки, а також скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки видані 19.052009 року на ім»я [PERSON]. У судове засідання сторони не з»явилися, проте подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, при цьому позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідачі позов визнали. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що на спірні земельні ділянки 19.05.2009 року були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЗ № 431966 та ЯЗ № 431965 на ім»я [PERSON], який помер 06.05.2009 року. Останній набув право власності на дані земельні ділянки на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Пуктом «б» частини 2 статті 126 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. На підставі пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року положення цього Закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у частині другій статті 126 ЗК України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. За таких обставин суд вважає, що за життя [PERSON], набув права на спірні земельні ділянки, а тому визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій посилаючись на відмову відповідача добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання проживаючої з нею неповнолітньої дитини до досягнення повноліття останньою. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву в письмовій формі, в якій зазначила про підтримання заявлених вимог, про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в письмовій формі, в якій зазначив про визнання заявлених до нього вимог, про відсутність заперечень щодо їх задоволення та про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши наявні у справі докази суд приходе такого висновку. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтві про народження (копії) серії 1-ФП №123191 від 12.12.2001 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно акту про утримання дитини від 22.09.2011 року, складеного депутатом Новобузької міської ради [PERSON], на утриманні громадянки [PERSON], яка проживає [INFO], перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Доводи позивача, викладені в позові, а також матеріали справи вказують на те, що з жовтня 2011 року батько неповнолітнього сина, відповідач у справі [PERSON], майнової чи грошової допомоги на утримання дитини не надає, позивач самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини жодним способом. Таким чином, визнання відповідачем [PERSON] предявленого до нього позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову [PERSON] про стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст.182, ст.183 СК України. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 188 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, який мотивує тим, що згідно рішення суду від 22.08.2008 року відповідач сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 220 грн. щомісячно до повноліття дитини, така сума є досить малою, і не може задовольнити утримання дочки [PERSON], а відповідач в даний час не надає ніякої другої матеріальної допомоги, на утримання його дочки, і тому вона просить суд збільшити суму стягуваних аліментів, і стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця на утримання дочки - [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення нею повноліття. Сторони в судове засідання не зявились, однак подали до суду заяви в яких позивачка: просить розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідач: просить суд розгляд справи провести у його відсутності, згідний сплачувати аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Суд аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідач зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, враховуючи його матеріальний стан, беручи до уваги заяву відповідача, в якій він згідний сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. На підставі викладеного та ст. 180, 182, 192 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на її утримання. В позові зазначила, що з 20 листопада 2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з нею. З початку вересня 2011 року відповідач покинув її та виїхав до місця свого проживання у м. Харків. У звязку з тим, що відповідач не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, просила стягнути з відповідача аліменти на дочку у розмірі 1\\4 частини та на її утримання у розмірі 1\\4 частини щомісяця до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивач підтримала позов, пояснила, що вона не працює, будь-яких джерел доходу немає. Представник відповідача позов визнала частково, пояснив, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, але заперечує проти аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що перебував в шлюбних відносинах нетривалий час. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши і зясувавши всі обставини справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 20.11.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). 09.06.2011 року народилась [PERSON], у свідоцтві про народження якої її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Дитина проживає разом матірю, що підтверджується довідкою № 8422 від 20.10.2011 року (а.с. 13). Відповідно до ч. 2 ст. 84, ст.. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вивчивши усі надані докази у сукупності, беручи до уваги пояснення позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача по 1\\4 частині щомісяця на утримання його неповнолітньої доньки та по 1\\4 частині на утримання дружини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дочку, яка продовжує навчання. В позові зазначила, що з 01.04.1995 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Їх неповнолітня дочка [PERSON] з 01.09.2011 року навчається в Запорізькому коледжі радіоелектроніки Запорізького національного технічного університету на першому курсі денного відділення. Відповідач відмовляється від надання допомоги на навчання дочки. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 550 гривень щомісячно до закінчення нею навчання. В судовому засіданні позивач підтримала позов, наполягає на його задоволенні. Представник відповідача позов визнав, не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів на навчання дочки, але бажає віддавати гроші особисто дочці. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши і зясувавши всі обставини справи, суд знаходить позов таким. що підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Сторони з 01.04.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 3 оборот). Від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 3). 29.07.2008 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5). Згідно довідки від 17.10.2011 року, [PERSON] навчається в Запорізькому коледжі радіоелектроніки Запорізького національного технічного університету на першому курсі денного відділення (а.с. 2). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги згоду відповідача, суд вважає за доцільне стягнути з нього аліменти у розмірі 550 гривень на утримання дочки, яка продовжує навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. З 1987 року у цій квартирі були зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та син [PERSON], відповідачі по справі. У 2001 році відповідачі зібрали всі свої особисті речі і залишили квартиру, місце їх находження йому невідомо. Просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою, оскільки вони не проживають в неї без поважних причин понад встановлені законом строки. В судовому засіданні позивач підтримав позов, наполягає на його задоволенні. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду були оповіщені у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України - через оголошення у газеті Запорізька правда № 163-164 від 03.11.2011 року. Представник третьої особи у судове засідання також не зявився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, доводи представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON] є наймачем квартири № 39 в будинку № 14а о вул. Бочарова у м. Запоріжжі, [PERSON] та [PERSON]В були зареєстровані у спірній квартирі як члени сімї наймача з 1987 року, що підтверджується особовим рахунком №0822 та довідкою № 3530 від 17.05.2011 року (а.с. 7,8). Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення впродовж шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вирішуючи позов на користь [PERSON], суд бере до уваги показання свідків, з яких випливає, що у спірної квартирі відповідачі не проживає більш ніж 10 років. Зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що являється другом позивача, часто зустрічаються, приходить до нього в гості Колишню дружину [PERSON] та його сина у квартирі ніколи не бачив, їх речей у квартирі немає. Свідок [PERSON] пояснив, що раніше працював разом з позивачем, до теперішнього часу підтримують дружні стосунки, неодноразово приходив до нього, [PERSON] та [PERSON] ніколи у квартирі позивача не бачив. Перелічені докази обєктивні, послідовні, допустимі, логічно поєднуються одне з одним, вказують на тривале не проживання відповідача в спірної квартирі без поважних причин та дають суду всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 20 квітня 1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем від якого народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося, відповідач матеріально сім'ю не забезпечував. З січня 2001 року не підтримують ніяких зв'язків. Вона на даний час проживає з іншим чоловіком і має намір створити з ним сім'ю. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем так як збереження сімї в подальшому суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Наданий судом строк для примирення сім'ю не зберіг. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що на розірвання шлюбу згідний, справу просить розглянути в його відсутності. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 20 квітня 1991 року зареєстрували шлюб, від якого народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], яка повнолітня та [PERSON] [INFO]. Подружнє життя у них не склалося, відповідач матеріально сім'ю не забезпечував і з січня 2001 року не підтримують ніяких зв'язків. На даний час сім'я розпалась, шлюб носить формальний характер, збереження сімї в подальшому суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved