Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-27 00:00:00

31.05.2011 року [PERSON] звернувся з позовом про стягнення з [PERSON] 200 грн на відшкодування моральної шкоди від ДТП, з ВАТ „Страхове товариство „Гарантія 51000 грн страхового відшкодування, 1500 грн моральної шкоди, 7457,87 грн неустойки, 5800 грн витрат на правову допомогу і судові витрати. Рішенням суду позов задоволено частково. Суд визнав фізично знищеним автомобіль BMW 316, легковий купе В, номер шасі WBABE51050ЕК49058, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], стягнув з ВАТ „Страхове товариство „Гарантія на користь [PERSON] 49490 грн у відшкодування майнової шкоди, 3761,05 у відшкодування пені, 654,26 грн у відшкодування судових витрат, також стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] 1510 грн у відшкодування майнової шкоди, 13,35 у відшкодування судових витрат, зобовязав [PERSON] передати ВАТ „Страхове товариство „Гарантія залишки автомобіля BMW 316, легковий купе В, номер шасі WBABE51050ЕК49058, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] і відмовив в задоволенні решти вимог. В апеляційній скарзі ПрАТ (ВАТ)„Страхове товариство „Гарантія просить скасувати рішення суду через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог до ВАТ „Страхове товариство „Гарантія. Апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги висновки транспортно-трасологічного дослідження, згідно яких механічні пошкодження автомобіля [PERSON] не могли виникнути при обставинах, вказаних учасниками пригоди, недостовірну інформацію, яку надавали [PERSON] та [PERSON], створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, і того, що [PERSON] не є власником пошкодженого автомобіля. Також в апеляційній скарзі вказується на те, що дані правовідносини регулюються не тільки Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, але й Законом України „Про страхування, ЦК України та іншими законами. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити рішення суду в частині відмови у стягненні на його користь витрат на правову допомогу через його необґрунтованість і стягнути додатково витрати на правову допомогу з ВАТ „СТ „Гарантія. Доводи апелянта зводяться до того, що йому надавалась оплатна правова допомога фахівцем у галузі права і ці витрати суд повинен стягнути. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ПрАТ (ВАТ) „Страхове товариство „Гарантія підлягає задоволенню, а апеляційна скарга [PERSON] не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2010 року о 18.30 год в м.Чернігові на перехресті вулиць Ушинського та Щорса сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль „БМВ 316, р.н. [NUMBER], згідно до техпаспорту належав [PERSON], який довіреністю від 07.02.2008 року надав право керування, продажу, експлуатації на три роки [PERSON] та [PERSON] (а.с.14, 16). Згідно до довідки-рахунку від 05.02.2011 року, цей автомобіль купила [PERSON] Винним у ДТП постановою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.12.2010 року був визнаний [PERSON], який не надав переваги у русі автомобілю „BMW 316, в наслідок чого трапилось зіткнення (а.с.13). В протоколі про адміністративне правопорушення вказується на те, що після зіткнення, автомобіль „BMW 316 продовжив рух, виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на електроопору. Розміщення автомобіля „BMW 316 біля електроопори зафіксовано на схемі ДТП, слідів гальмування протоколом огляду місця події не зафіксовано (а.с.2-4 адмін.справи № 3-7498/10). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ВАТ „Страхове товариство „Гарантія відповідно до полісу № ВЕ 7910657, який почав діяти з 17.11.2010 року (а.с.46). З заявою-повідомленням до страховика [PERSON] звернувся 19.11.2010 і повідомив про ДТП, яке сталось 17.11.2010 року о 20.15 год., про пошкодження, які отримали автомобілі, та вказав, що з водієм автомобіля „BMW 316 не знайомий. [PERSON] з заявою-повідомленням про випадок з транспортним засобом до ВАТ „Страхове товариство „Гарантія звернувся 23.11.2010 року і вказав час ДТП 17.11.2010 року о 17.30 год., пошкодження автомобіля, та те, що з водієм автомобіля „Toyota Previa не знайомий. В судовому засіданні суду першої інстанції [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони були знайомі до ДТП. 23.11.2010 року, автомобіль „Toyota Previa, був знятий з реєстрації за довіреністю [PERSON] і проданий без відома страхової компанії. Розмір матеріального збитку власнику автомобіля „BMW 316, д.р.н. СВ5714АЕ, визначався калькуляцією № 0292 від 15.12.2010 року, де вказувалось, що пошкодження були отримані у ДТП 18.11.2010 року і матеріальний збиток становить 56261,97 грн, а вартість самого автомобіля складає 53261,97 грн (а.с.47-50). Згідно до висновку Чернігівського відділення КНДІСЕ № 515д експертного транспортно-трасологічного дослідження за заявою ВАТ „СК „Гарантія від 28.02.2011 року (а.с.61-69) механічні пошкодження та деформації на автомобілі [NUMBER], не відповідають механізму та обставинам ДТП 17.11.10 р. в м.Чернігові на перехресті вул.Щорса-Ушинського, і з технічної точки зору зміна напрямку руху автомобіля „BMW 316 праворуч, виїзд за межі проїзної частини та наїзд на електроопору вуличного освітлення не могли бути викликані зіткненням з автомобілем „Toyota Previa. Листом від 11.03.11 року ВАТ СТ „Гарантія відмовило [PERSON] та [PERSON] у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що вони свідомо подали неправдиві відомості про обєкт страхування або про факт настання страхового випадку. [PERSON] вважає експертне транспортно-трасологічного дослідження необєктивним і таким, що не відповідає фактичним обставинам події, а відмову ВАТ СТ „Гарантія необґрунтованою. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до ВАТ СТ „Гарантія про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відмова ВАТ СТ „Гарантія є неправомірною, оскільки Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів не передбачена відмова у відшкодуванні в разі повідомлення страхувальником страховику неправдивих відомостей про факт ДТП, а наявність факту ДТП підтверджена постановою суду від 21.12.2010 року. Відмовляючи в задоволенні вимог позивача про стягнення з ВАТ „СТ „Гарантія витрат на правову допомогу, суд виходив з відсутності у [PERSON] доказів на дозвіл надавати таку допомогу. Проте такі висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам та положенням діючого законодавства. Так, ст.ст. 1188, 1166 ЦК України передбачають, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою, при наявності безпосереднього причинного звязку між неправомірними діями і шкодою. Постановою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.12.2010 року встановлений факт зіткнення 17.11.2010 року о 18.30 год. автомобіля „Toyota Previa і „BMW 316. Згідно до пояснень [PERSON] і [PERSON], які містяться в їх заявах-повідомленнях до страхової компанії (а.с.8-9, 58-59), схеми до протоколу огляду місця ДТП ( адмінсправа № 3-7498/10), удар автомобіля „Toyota Previa прийшовся автомобілю „BMW 316 в праву задню частину. В експертному транспортно-трасологічному дослідженні від 28.02.2011 року (а.с.64) вказується, що сліди на правому боковому фрагменті заднього бамперу автомобіля „BMW 316 мають не одномоментний поверховий дотичний характер. В заяві-повідомленні [PERSON] до страхової компанії (а.с.8) зазначається, що після зіткнення, автомобіль „BMW 316 втратив керування та вїхав в опору електромережі. Це узгоджується з протоколом про адмінпорушення від 17.11.2010 року, де зазначається, що після зіткнення автомобіль „BMW 316 продовжив рух, виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на електроопору лівою передньою частиною. У експертному транспортно-трасологічному дослідженні від 28.02.2011 року (а.с.62), вказується, що автомобіль „BMW 316 має значні деформації та пошкодження аварійного характеру, які локалізовані по лівому борту, переважно в районі лівої передньої стійки кузова. Ці пошкодження повністю узгоджуються з відомостями, які зазначались [PERSON] та [PERSON] в заявах-повідомленнях до страхової компанії, в довідці ДАІ МВС про отримані автомобілем „BMW 316 пошкодження (а.с.12), в протоколі огляду транспортного засобу (адмінматеріал а.с.5). Однак, за висновком ЧВ КНДІСЕ експертного транспортно-трасологічного дослідження від 28.02.2011 року, механічні пошкодження та деформації на автомобілі „BMW 316 не відповідають механізму та обставинам ДТП 17.11.2010 року і зміна напрямку руху праворуч, виїзд за межі проїзної частини та наїзд на електроопору вуличного освітлення з технічної точки зору не могли бути викликані зіткненням цього автомобіля з автомобілем „Toyota Previa. Таким чином, наявність причинного звязку між порушенням ПДР [PERSON], що призвело до зіткнення автомобілів, і подальшим рухом автомобіля „BMW 316 до електроопори саме з вини [PERSON], а не з вини самого [PERSON] чи інших, залишилась не доведеною. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ці обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [PERSON] заперечував висновки ЧВ КНДІСЕ експертного транспортно-трасологічного дослідження від 28.02.2011 року, але не надав суду жодних доказів про спростування цих висновків. Суд першої інстанції, в порушення вимог ст.212 ЦПК України, взагалі не дав оцінки цьому висновку, як одному із доказів по справі. Зважаючи на наведене, ВАТ „СТ „Гарантія може відповідати лише за шкоду, отриману автомобілем „BMW 316 від зіткнення правою задньою частиною. Проте, в матеріалах справи відсутні докази щодо розміру таких збитків. Надана калькуляція стосується збитків, отриманих автомобілем „BMW 316 від ДТП 18.11.2010 року, а не від ДТП 17.11.2010 року (а.с.47-50), і визначення вартості ремонту поверхових дотичних пошкоджень правої задньої частини автомобіля відсутнє. За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини [PERSON] у спричиненні матеріального збитку [PERSON] на суму 56261,97 грн, не відповідають дійсним обставинам справи і зроблені в порушення норм матеріального права, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до ВАТ „СТ „Гарантія про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ст.303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Оскільки відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] до ВАТ „СТ „Гарантія про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції відмовив у стягненні моральної шкоди, то апеляційна скарга [PERSON] щодо зміни рішення суду і стягнення з ВАТ „СТ „Гарантія витрат на правову допомогу у сумі 5800 грн задоволенню не підлягає. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується. Судові витрати необхідно розподілити з урахуванням положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved