Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-23 00:00:00

Прокурор Франківського району м. Львова звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Приватного підприємства «ЮМП Плюс», [PERSON] 3-я особа ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобільної мийки під літ. «Г-1»загальною площею 61,9 кв. м. та приміщення охорони під літ. «Б-1»загальною площею 5,8 кв. м., що знаходяться по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові р. № 2786, укладений 15.07.2009 року між ПП «ЮМП Плюс»та [PERSON], скасувати державну реєстрацію права власності ПП «ЮМП Плюс»на автомобільну мийку під літ. «Г-1»загальною площею 61,9 кв. м. та приміщення охорони під літ. «Б-1»загальною площею 5,8 кв. м., що знаходяться по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові, скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на автомобільну мийку під літ. «Г-1»загальною площею 61,9 кв. м. та приміщення охорони під літ. «Б-1»загальною площею 5,8 кв. м., що знаходяться по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові, зобов'язати ПП «ЮМП Плюс»знести самовільно збудовані автомобільну мийку під літ. «Г-1»загальною площею 61,9 кв. м. та приміщення охорони під літ. «Б-1»загальною площею 5,8 кв. м., що знаходяться по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові, витребувати від ПП «ЮМП Плюс»та [PERSON] із чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 0,1730 га, що знаходиться по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові, на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, зобов'язати ПП «ЮМП Плюс»та [PERSON] не чинити перешкод територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради у здійсненні нею права користування та розпоряджання земельною ділянкою площею 0,1730 га, що знаходиться по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові. Позовні вимоги обґрунтовує тим, 16.06.2006 року між Львівською міською радою та ПП «ЮМП Плюс»укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові загальною площею 0,1235 га для функціонування автостоянки. Строк дії договору закінчився 09.02.2011 року та не був переукладений, а тому в силу ст. 31 Закону України «Про оренду землі»зазначений договір вважається припиненим. Рішенням господарського суду Львівської області від 29.07.2008 у по справі № 15/234 визнано за ПП «ЮМП Плюс»право власності на автомобільну мийку під літ. «Г-1»загальною площею 61,9 кв.м. і приміщення охорони під літ. «Б-1»загальною площею 5,8 кв.м.. 17.10.2008 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»зареєстровано за ПП «ЮМП Плюс»право власності на вказані приміщення. 12.11.2010 року постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.02.2011 року рішення господарського суду Львівської області від 29.07.2008 року скасовано, та в позові відмовлено. Також, вказує на те, що 15.07.2009 року між ПП «ЮМП Плюс»та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу згідно якого [PERSON] придбав у ПП «ЮМП Плюс»спірні приміщення. Однак в [PERSON] відсутні будь-які документи які би посвідчували право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. Оскільки ні в ПП «ЮМП Плюс»та [PERSON] відсутні будь-які дозвільні документи на здійснення будівництва, а тому таке являється самовільним та підлягає знесенню. Просить позов задоволити. Прокурор Франківського району м. Львова та представник Львівської міської ради позовні вимоги підтримали та дали пояснення аналогічні позовній заяві. Представник ПП «ЮМП Плюс»в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що дійсно 16.06.2006 року між Львівською міською радою та ПП «ЮМП Плюс»було укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові загальною площею 0,1235 га для функціонування автостоянки, строком до 09.02.2011 року. Оскільки по закінченню терміну дії договору оренди земельної ділянки станом на 09.02.2011 року та протягом місяця з дня його закінчення, тобто до 09.03.2011 року ПП «ЮМП Плюс»продовжувало користуватись земельною ділянкою, та зі сторони Львівської міської ради на адресу ПП «ЮМП Плюс»не надсилалось жодних письмових заперечень та листів щодо продовження дії договору оренди, а тому згідно ст. 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції закону станом на 09.02.2011 року та 09.03.2011 року договір оренди земельної ділянки поновився на той самий строк і на тих самих умовах до 09.02.2016 року. А отже, оскільки на даний час ПП «ЮМП Плюс»користується земельною ділянкою на правових підставах, а тому в прокурора відсутні правові підстави для витребування земельної ділянки. Що стосується знесення приміщення, то вказані приміщення були збудовані ще станом на час укладення договору оренди, 16.06.2006 року, а тому Львівській міській раді було відомо про наявність таких, однак жодних вимог про їх знесення не ставилось, а тому просить застосувати термін позовної давності до позовних вимог в частині знесення самочинного будівництва. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, 15 липня 2009 року між ПП «ЮМП Плюс»та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу згідно якого [PERSON] придбав автомобільну мийку літ. Г-1 площею 61,9 кв.м. та приміщення охорони літ Б-1 площею 5,8 кв. м. у м. Львові по вул. Лазаренка, 48. Даний договір було нотаріально посвідчено. Згідно ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Згідно із ст. 388 ЦК витребувати майно від добросовісного набувача у випадках, встановлених цією статтею, може лише власник цього майна. Оскільки, [PERSON] набув право власності на спірне майно на підставі договору, ним було повністю оплачено його вартість, а тому він являється добросовісним набувачем. Просить в позові відмовити. Представник ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причину неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: З договору оренди землі від 16.06.2006 року вбачається, що строк дії договору оренди земельної ділянки по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові загальною площею 0,1235 га для функціонування автостоянки визначено до 09.02.2011 року. Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції закону станом на 09.02.2011 року визначала, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Зміни до вказаної статті було внесено на підставі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»від 17.02.2011 року, та який було опубліковано лише 12.03.2011 року. Судом встановлено, що по закінченню дії договору оренди земельної ділянки станом на 09.02.2011 року та протягом місяця з дня його закінчення, тобто до 09.03.2011 року, відповідач ПП «ЮМП Плюс»продовжував користуватись земельною ділянкою, та зі сторони Львівської міської ради на адресу ПП «ЮМП Плюс»не надсилалось жодних письмових заперечень, а отже в силу положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції закону чинної станом на 09.02.2011 року та 09.03.2011 року договір оренди земельної ділянки укладений між Львівською міською радою та ПП «ЮМП Плюс»поновився на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто такий поновлено на термін 5-ть років, до 09.02.2016 року. Стаття 387 ЦК України визначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки, договір оренди земельної ділянки укладений між Львівською міською радою та ПП «ЮМП Плюс»поновився на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, на термін 5-ть років, до 09.02.2016 року, а отже ПП «ЮМП Плюс»на відповідній правовій підставі користується спірною земельною ділянкою, а тому відсутні і правові підстави для заявлення індикаційного позову та витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння. З рішення Господарського суду Львівської області від 29 липня 2008 року по справі позовом ПП «ЮМП Плюс»до ТзОВ «ДІА Білдінг Кепітал»про визнання права власності позовні вимоги задоволено та визнано за ПП «ЮМП Плюс»право власності на автомобільну мийку під літ. «Г-1»загальною площею 61,9 кв.м. та приміщення охорони під літ. «Б-1»загальною площею 5,8 кв.м. . Судом встановлено, що 17 жовтня 2008 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»було зареєстровано за ПП «ЮМП Плюс»право власності на спірне нерухоме майно та було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20611651 від 17.10.2008 року. З договору купівлі-продажу укладеного 15 липня 2009 року між ПП «ЮМП Плюс»та [PERSON] вбачається, що останнім було придбано автомобільну мийку літ. Г-1 площею 61,9 кв.м. та приміщення охорони літ Б-1 площею 5,8 кв. м. у м. Львові по вул. Лазаренка, 48. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2786. 16 липня 2009 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу було зареєстровано право власності на приміщення автомобільної мийки літ. Г-1 площею 61,9 кв. м. та приміщення охорони літ Б-1 площею 5,8 кв. м. у м. Львові по вул. Лазаренка, 48 про що було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23319427 від 16.07.2009 року. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно п.п. 2.1, 2.2. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445 для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням. Пунктами 1, 10 переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, додаток 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445 до правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно віднесено договір, за яким відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу та рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. А отже, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»у відповідності до вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445 було здійснено реєстрацію права власності на спірні приміщення як за ПП «ЮМП Плюс»та [PERSON]. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочину, зокрема зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як встановлено судом, що ПП «ЮМП Плюс»правомірно було відчужено спірне майно згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] оскільки на час укладення оспорюваного договору ПП «ЮМП Плюс»було власником спірного майна та право власності на таке було зареєстровано в ОКП ЛООР «БТІ та ЕО», також [PERSON] було повністю оплачено вартість придбаного майна. А отже, [PERSON] правомірно набув у власність спірне майно на підставах визначених договором. Статтею 376 Цивільного кодексу України, визначено, що самочинним будівництвом визнається житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Ч. 4 вказаної статті передбачає, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Отже, як вбачається з наведеного обовязок по знесенню самочинного будівництва покладено на особу яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. З договору купівлі-продажу укладеного 15 липня 2009 року між ПП «ЮМП Плюс»та [PERSON] вбачається, що власником спірного нерухомого майна на даний час являється [PERSON] Як розяснив Пленум Верховного суду України в п. 10 своєї постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 06.11.2009 № 9 норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Стаття 388 ЦК України визначає, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як було встановлено судом, що [PERSON] спірне майно було набуто за відплатним договором, останнім було повністю оплачено його вартість, [PERSON] на час вчинення правочину не знав і не міг знати про наявність перешкод до його вчинення, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, а отже, [PERSON] являється добросовісним набувачем, а тому підстав для витребування у нього майна суд не вбачає, як і не вбачає підстав для знесення спірного майна. Крім того, з договору оренди земельної ділянки від 16.06.2006 року укладеного між Львівською міською радою та ПП «ЮМП Плюс»вбачається, що на час укладення договору оренди земельної ділянки на такій розташовувалась металева споруда. Також, з договору оренди земельної ділянки від 16.06.2006 року укладеного між Львівською міською радою та ПП «ЮМП Плюс»вбачається, що, ПП «ЮМП Плюс»передано в оренду земельну ділянку по вул. Ак. Лазаренка, 48 у м. Львові кадастровий № 4610136900:05:007:0006, загальною площею 0,1235 га в тому числі будівлі 0,0016га, тверде покриття 0,1219га. Земельна ділянка була передана в оренду без будівель. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ч. 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом станом на час укладення договору оренди земельної ділянки, 16.06.2006 року, було встановлено, що на земельній ділянці відповідачем ПП «ЮМП Плюс»розташовано будівлі (металева споруда). А отже, відповідно 16.06.2006 року почався перебіг строку позовної давності протягом якого Львівська міська рада мала право звернутись до суду за захистом свого порушеного права та заявлення позовних вимог щодо знесення самочинного будівництва. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність яка становить три роки. Згідно статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~А отже, з врахуванням наведеного, строк позовної давності для звернення Львівською міською радою до суду сплив відповідно 16.06.2009 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 267 ЦК України передбачає наслідки спливу позовної давності. Зокрема, згідно ч. 3 вказаної статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4 вказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed