Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

25.03.2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа [PERSON] про визначення часток у спільному сумісному майні, визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог, позивачка посилалася на те, що 21 лютого 2002 року вона, її син [PERSON] та онука [PERSON] , в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 21 лютого 2002 року Відкритим акціонерним товариством «Губиниський цукровий завод». [INFO] її син [PERSON] , помер. Вона своєчасно, у встановлений законодавством шестимісячний термін звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але, постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 21 вересня 2010 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, спадкове майно є спільною сумісною власністю, а частки власників майна не визначені. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві позивачка просила суд визнати частки власників квартири [ADDRESS] рівними, визнати за нею, право власності на 1/3 частки спірної квартири, визнати за нею право власності на 1/3 частку спірної квартири в порядку спадкування після сина [PERSON] , померлого [INFO] . В судове засідання представник позивача не з`явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, з наступного. Судом встановлено, що 21 лютого 2002 року позивачка [PERSON] , її син [PERSON] та онука [PERSON] , в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 21 лютого 2002 року Відкритим акціонерним товариством «Губиниський цукровий завод». Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] . Згідно довідки нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися мати померлого - [PERSON] дочка [PERSON] . Судом встановлено, що постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 21 вересня 2010 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, спадкове майно є спільною сумісною власністю, а частки власників майна не визначені. Згідно до ч.2 ст. 370 та ч.2 ст. 372 ЦК України, в разі виділення частки чи поділу майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, частки вважаються рівними, якщо інше не встановлене договором. В судовому засіданні не встановлено наявність іншого договору щодо спірного майна. Таким чином, суд вважає, що частки осіб, які є власниками квартири на праві спільної сумісної власності, є рівними і за кожним з них необхідно визнати право власності на 1/3 частки квартири. Враховуючи те, що [PERSON] помер, його право власності припиняється в зв`язку із смертю, а позивачка [PERSON] і третя особа [PERSON] , на підставі ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями померлого першої черги за законом, тому, суд вважає необхідним визнати за ними право власності по 1/6 частці квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] .

Outcome: partial