Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, що був укладений на товарній біржі без нотаріального посвідчення. Нерухоме майно знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, вул. Матросова, б. 25, кв. 43. Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона в 2000 році придбала зазначене нерухоме майно, уклавши угоду купівлі-продажу через товарну біржу «Придніпровська». Володіє і користується ним, але не може реалізувати своє право власності в повному обсязі, так як договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Просить суд визнати дійсним зазначений договір купівлі-продажу та визнати за нею право власності на нерухоме майно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання зявилась,визнала викладені в позовній заяві обставини, проти її задоволення не заперечувала. Представник товарної біржі в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, заперечень і клопотань не надав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.09.2000 р. між [PERSON] і [PERSON] на товарній біржі «Придніпровська» було укладено договір № 1162 купівлі-продажу нерухомого майна, яке розташоване у [ADDRESS], а саме - квартири загальною площею 41,9 кв.м., житловою 27,0 кв.м. Вказане вище нерухоме майно було передане позивачці, яка зареєструвала право власності на нього в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № 129 за реєстровим № 21589 від 19.10.2000 р. У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (набрав чинності 1 січня 2001 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. На час укладання між сторонами угоди купівлі-продажу нерухомого майна діяв Цивільний кодекс України РСР ( в редакції 1963 р.). Приписами статті 128 ЦК УРСР передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей. Згідно ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 15 Закону України від 10.12.91 р. «Про товарну біржу», в редакції, яка діяла на час укладання біржової угоди, договір, зареєстрований на товарній біржі не підлягає нотаріальному посвідченню. Так, у відповідності до зазначених вище приписів ЦК УРСР, чинних на час укладання угоди, позивачка виконала угоду купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області по вул. Матросова б. 25, кв. 43, сплативши продавцю визначену угодою грошову суму, а відповідач виконала зазначену угоду, передавши нерухоме майно, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна та поясненнями у судовому засіданні. У звязку із повним виконанням сторонами за договором своїх обовязків правовідносини сторін за вказаними вище договором купівлі-продажу були припинені. Частиною 1 ст. 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів» визначено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав (ч.4 ст. 3 Закону). На час укладання угоди купівлі-продажу нерухомого майна між позивачем, відповідачем, законодавством України не передбачало обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, який було укладено на товарній біржі. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право приватної власності набувається в порядку, визначному законом та є непорушним (ст. 41 Конституції України). У відповідності з п.2 ст. 47 ЦК України РСР (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Викладене є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи наведене вище,

Outcome: approved