Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Київської міської ради, третя особа: Головне Управління юстиції у м.Києві про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме садибний житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 85,8 кв.м., житловою площею 61,4 кв.м., до складу якого входить: квартира №1, що складається з: 1. кухня площею 6,7 кв.м., 2. коридор площею 4,5 кв.м, 3. житлова кімната площею 14,9 кв.м., 4. житлова кімната площею 4,8 кв.м., всього по квартирі №1 - загальна площа 30,9 кв.м., житлова площа - 19,7кв.м.; квартира №2, що складається з 1. кухня площею 10,6 кв.м., 2. житлова кімната площею 11,3 кв.м., 3. житлова кімната площею 19,3 кв.м., 4. житлова кімната площею 11,1 кв.м., 5. підсобка площею 2,6 кв.м., всього по квартирі №2 - загальна площа 54,9 кв.м., житлова площа 41.7 кв.м. На момент смерті матері в будинку проживала та була зареєстрована позивачка [PERSON] та її дочка [PERSON] Позивачка як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину своєї матері, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - будинком [ADDRESS], але до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину протягом шести місяців після смерті матері [PERSON] не зверталась. На момент смерті [PERSON] мала окрім позивачки ще двох дітей - [PERSON] та [PERSON]. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, тобто раніше смерті спадкодавиці [PERSON] [PERSON] був виписаний зі спірного будинку у 1969 році, сестра [PERSON] виписалася у 1962 році. З того часу вони у спірному будинку не проживали та отримали державні квартири. Брат позивачки [PERSON] та сестра [PERSON] у визначений законом строк, а саме протягом шести місяців з дня смерті матері до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] не звертались. [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] вказана як відповідач по справі. Тривалий час у позивачки не виникало необхідності отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після матері [PERSON]. Згодом позивачка звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Посилаючись на те, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок у її матері, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS]. Під час розгляду справи позовні вимоги були уточнені та позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, належне до смерті її матері [PERSON], а саме житловий будинок [ADDRESS], що значиться в технічному паспорті на будинок під літерами „А", „А1" „а", площею 85,8 кв.м., а також погреб під літерою «а під» площею 7,2 кв.м.; погреб під літерою «Впід» площею 12,0 кв.м. ; сарай під літерою «Б» площею 16 кв.м.; гараж під літерою «В» площею 25,5кв.м.; споруди №1-6, І-ІІ (а.с. 56-59). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Представники Київської міської ради та Головного управління юстиції у м.Києві у судове засідання не з'явилися, просили справу розглядати без їх участі та ухвалити рішення згідно закону. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги у попередньому судовому засіданні визнала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним. Як вбачається з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS], перші записи в ній про прописку громадян з'явилися у 1947 році та значилися прописаними як постійні мешканці [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12-15). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 5 вересня 1931 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про одруження (а.с.11). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 10, 65). Встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 8). Після його смерті у будинку по [ADDRESS] залишилися проживати та були зареєстрованими [PERSON] та її троє дітей, що відображено у будинковій книзі (а.с. 12-18). 13 квітня 1961 року [PERSON] вийшла заміж та зміна своє прізвище на [PERSON] (а.с.64). 10 січня 1962 року [PERSON] була виписана з будинку по [ADDRESS], про що міститься відмітка у будинковій книзі. 23 січня 1969 року з будинку виписався [PERSON], що також відображено у будинковій книзі. Фактично, після того, як у [INFO] помер чоловік [PERSON] та у 1962 та 1969 роках виписалися її двоє дітей, у будинку постійно залишилися проживати [PERSON] та її дочка [PERSON] - позивачка по справі. Дані обставини підтверджуються довідкою КП „Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району" від 13 січня 2012 р. (а.с.66) та показами свідка [PERSON], що з 1940-х років постійно проживає у сусідньому домоволодінні по [ADDRESS], та йому, як він пояснив, відомі всі обставини життя мешканців спірного будинку з моменту його будівництва. [INFO] року [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на спірний будинок (а.с. 9). Заповіту на випадок смерті [PERSON] не залишила, а відтак спадкування відбувалося за законом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина (чоловік) і батьки померлого. На момент смерті [PERSON] у віці 83 роки, її батьків та чоловіка в живих вже не було, а відтак спадкоємцями першої черги були її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті у 1990 році [PERSON] спадщину після її смерті діти [PERSON] та [PERSON] в розумінні ст. 549 ЦК не прийняли, оскільки до нотаріальної контори із відповідними заявами не зверталися та не вступали в управління або володіння спадковим майном, оскільки проживали окремо. За таких обставин, лише позивачка [PERSON], постійно проживаючи зі спадкодавицею [PERSON], фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а відтак прийняла спадщину в розумінні ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. Такі обставини визнала також у попередньому судовому засіданні відповідачка [PERSON] [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 68). Прийнявши спадщину відразу після смерті матері, [PERSON] у встановленому законом порядку її не оформила та лише 23 січня 2012 року позивачка звернулася до Чотирнадцятої київської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок по [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку з відсутністю у [PERSON] правовстановлюючих документів на будинок (а. с. 75, 80). Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок, питання встановлення факту належності спадкового майна підлягає вирішенню у судовому порядку. Факт належності на момент смерті [PERSON] спірного будинку підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема копією будинкової книги (а.с.12-18), копією рішення №1089 Комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 23 серпня 1955 року про закріплення земельної ділянки за будинком по [ADDRESS] (а.с. 20-22), копією Обов'язкової Постанови №13 виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 29 березня 1946 року «Про ремонтування житлових будинків, які належать приватним власникам та які здано в оренду окремим громадянам і установам» (а.с. 23-25), копією ремонтної програми на 1947 рік для проведення ремонту спірного будинку (а.с. 26-27), копією технічного паспорту на будинок на ім'я [PERSON], з якого вбачається, що житловий будинок з прибудовами та погребом, а також сарай, гараж з погребом та споруди (хвіртки, огорожі) збудовано у 1947 р.- 1969 році, тобто за життя [PERSON] (а.с. 30-34). З огляду на те, що даним судовим рішенням встановлено, що будинок по [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] фактично належав їй особисто та після її смерті [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері, суд приходить до висновку, що такий будинок було успадковано [PERSON], а відтак вона набула право власності в порядку спадкування на житловий будинок під літерою «А», прибудови під літерою «А1» та «а» до складу якого входить: квартира №1, що складається з приміщень 1-1 кухня площею 6,7 кв.м., 1-2 коридор площею 4,5 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 14,9 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 4,8 кв.м., та квартира №2, що складається з приміщень 2-1 кухня площею 10,6 кв.м., 2-2 житлова кімната площею 11,3 кв.м., 2-3 житлова кімната площею 19,3 кв.м., 2-4 житлова кімната площею 11,1 кв.м., 2-5 підсобне приміщення площею 2,6 кв.м., погреб під літерою «а під» площею 7,2 кв.м.; погреб під літерою «Впід» площею 12,0 кв.м. ; сарай під літерою «Б» площею 16 кв.м.; гараж під літерою «В» площею 25,5кв.м. ; споруди №1-6, І-ІІ. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] знайшли своє доведення у судовому засіданні та підлягають задоволенню даним рішенням в повному обсязі.

Outcome: approved