Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 2000 доларів США, що складає 16000 грн., та відсотків за період із серпня 2010 р. до дати прийняття судом рішення, посилаючись на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за договором позики. Відповідач, повідомлений належним чином, до суду не зявився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2004 р. між сторонами в усній формі був укладений договір позики, на підтвердження чого була складена розписка про отримання відповідачем [PERSON] 2000 доларів США, відповідач зобовязалася сплачувати позивачеві відсотки в сумі 60 доларів США щомісяця. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ст. 1047 ЦПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка є борговим документом, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідачем не надано доказів щодо сплати суми боргу позивачеві. За вимогами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення заборгованості за відсотками за цим договором. Згідно зі ст. 4 п. 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, фінансовими вважаються таки послуги, як надання коштів у позику. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - субєктами підприємницької діяльності. Позивач не надав доказів, що він є субєктом підприємницької діяльності. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування позикою суперечать діючому законодавству, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial