Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно за законом, визнання права власності на Ѕ частку спільного майна подружжя визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] посилається на те, що 28.12.1962 року зареєструвала шлюб із [PERSON] Під час спільного життя, подружжя побудувало будинковолодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті, якого відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги законом є позивачі по справі та відповідач [PERSON] Позивач [PERSON] вказує, що своєчасно прийняла спадщину, оскільки після смерті свого чоловіка постійно проживала за вищезазначеною адресою. Позивачі [PERSON], [PERSON] також своєчасно прийняли спадщину, оскільки вступили в управління спадковим майном після смерті свого батька, а саме [PERSON] користується частиною спадкового майна, а саме килимом, пуховою ковдрою та холодильником, а позивач по справі [PERSON] -січкарнею, великою подушкою та ліжком. Відповідач по справі [PERSON] спадкове майно після смерті батька не прийняв, а тому відповідно немає права на частку в спадковому майні. 06.03.2009 року [PERSON] звернулась із заявою до Заставнівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя. Проте постановою Заставнівської державної нотаріальної контори від 25.11.2010 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] у зв"язку із тим, що спадкоємцями [PERSON] є в рівних частках дружина - [PERSON], та син -[PERSON] В ході розгляду справи позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] збільшили позовні вимоги. Вказали, що 10.03.2011 року їм стало відомо, що 15.12.2004 року Заставнівською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON]. Тобто до спадкового майна після смерті [PERSON] входить крім будинковолодіння, майновий пай в пайовому фонді СВК "Калинівка"в с. Погорилівка Заставнівського району Чернівецької області. Просили суд визнати право власності на спадкове майно -майновий пай в пайовому фонді СВК "Калинівка"в сумі 3332 грн., що належав померлому [PERSON] по 1/3 частці кожному з позивачів, а також просили суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 15.12.2004 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснила, що протягом спільного життя разом із своїм чоловіком побудували будинок що розташований за адресою [ADDRESS] Після смерті чоловіка остання залишилась там проживати. Коли звернулась в нотаріальну контору для прийняття спадщини, постановою нотаріуса їй було відмовлено у зв"язку із тим, що спадкоємцями [PERSON] є в рівних частках дружина -[PERSON], та син -[PERSON] Пояснила суду, що вона писала заяву про відмову від майнового паю в пайовому фонді СВК "Калинівка"в с. Погорилівка Заставнівського району Чернівецької області, проте від будинковолодіння, що знаходиться за вище вказаною адресою не відмовлялась, оскільки даний будинок вона побудувала разом зі своїм чоловіком. Позивач по справі [PERSON] суду пояснила, що в 1993 році помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та майновий пай в пайовому фонді СВК "Калинівка". Зазначила, що фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління спадковим майном, оскільки позивач по справі [PERSON] надала її в користування січкарню та подушку. Від спадщини вона не відмовлялась, та заяви про відмову від майнового паю на користь свого брата [PERSON] не писала. Представник по справі [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду пояснив, що в 1993 році помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та майновий пай в пайовому фонді СВК "Калинівка". Зазначив, що позивачі по справі фактично прийняли спадщину, оскільки вступили в управління спадковим майном, а саме позивач по справі [PERSON] зареєстрована та проживає у вищевказаному будинковолодінні та вступила в управління спадковим майном, [PERSON], та [PERSON] фактично прийняли спадщину, оскільки вступили в управління спадкового майна, а саме [PERSON] віддала [PERSON] січкарню та подушку, а позивачу [PERSON] віддала коврик і подушку. Відповідач по справі пропустив строк для прийняття спадщини та фактично не вступив в управління спадковим майном. Від спадщини позивачі по справі не відмовлялись, та заяви про відмову від майнового паю на користь [PERSON] не писали. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та вважає їх необґрунтованими. Оскільки, 1993 році помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS], який побудували [PERSON] та [PERSON] та майновий пай в пайовому фонді СВК "Калинівка". [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, а саме будинковолодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS], а стосовно майнового паю в пайовому фонді СВК "Калинівка", позивачі від справи відмовились на користь [PERSON], про що подали в сільську раду та нотаріальну контору відповідні заяви. Крім того, рішенням суду [PERSON] продовжено строк для прийняття спадщини, яке набрало законної сили. Твердження про те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] дані особи до нотаріальної контори не зверталися із заявою про прийняття спадщини,тобто фактично спадщину не приймали. Свідок [PERSON] суду показав, що в день коли [PERSON] [PERSON] писали в сільській раді заяви про відмову від майнового паю на користь [PERSON] він був присутній при цьому, оскільки в той день також писав заяву про відмову від свого майнового паю на користь своєї сестри, їхні заяви були зареєстровані в сільській раді. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у 2004 році коли він працював головою Погорилівської сільської ради позивачі по справі приходили в сільську раду та писали заяви про відмову від майнового паю. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після смерті [PERSON] в будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] залишилась проживати позивач по справі [PERSON] В свою чергу після смерті [PERSON] позивачі по справі приходили в сільську раду та писали заяви про відмову від майнового паю на користь відповідача по справі. Свідки по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON] суду показали, що будинок що розташований за адресою [ADDRESS] побудувало подружжя [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] в зазначеному будинку залишилась проживати його дружина [PERSON], яка віддала своїй доньці [PERSON] січкарню та подушку, а синові віддала коврик і подушку Судом встановлено, що 28.12.1962 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про одруження від 28.12.1962 року. (а.с22). Під час спільного проживання подружжя за власні кошти побудували будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке оформлене на [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право приватної вланості на житловий будинок, довідкою Погорилівської сільської ради Заставнівського району, довідкою Заставнівського бюро технічної інвентаризації, копією інвентарної справи на дане будинковолодіння, та в свою чергу не заперечується позивачами [PERSON], [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] Відповідно до ст. 22 КпШС 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Спадкоємцями за законом є позивачі по справі та відповідач [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] своєчасно прийняла спадщину, оскільки на день смерті була зареєстрована та проживала в будинковолодінні [ADDRESS] Чернівецької області, що підтверджується довідкою виданою Погорилівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с. 17) та не заперечується сторонами по справі. Що стосується твердження позивачів [PERSON] та [PERSON], щодо вступу в управління спадковим майном, спростовується наступним, а саме згідно довідки виданою Погорилівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с. 17) в будинковолодінні [ADDRESS] Чернівецької області зареєстрована та проживала на день смерті [PERSON], його дружина [PERSON], яка в свою чергу вступила в управління та володіння спадковим майном, [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертались. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2001 року [PERSON] продовжено строк на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Вказане рішення набрало законної сили, а отже обставини, встановлені ним, відповідно до правил ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи. На підставі заяви [PERSON] державним нотаріусом Заставнівської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 грудня 2004 року. Оскільки в матеріалах справи та в спадковій справі № 844/04 є засвідченні заяви [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відмову від майнового паю в пайовому фонді СВК "Калинівка"в с. Погорилівка Заставнівського району Чернівецької області на користь відповідача по справі. Факт відмови від майнового паю, підтвердила в ході розгляду справи позивач по справі [PERSON] та свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та підтверджується заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та копією журналу реєстрації заяв громадян Згідно частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Частиною 1 статті 550 ЦК Української РСР передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Частиною 1 статті 550 ЦК Української РСР передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнаються, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України „Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Натомість, позивачем не надано жодного доказу по звіту виконаних робіт та графіку виконання договору із зазначенням часу, потраченого адвокатом на виконання обов'язків, що в свою чергу, позбавляє суд вирахувати розмір компенсації витрат, пов'язаних із розглядом даної цивільної справи, що прямо передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розмір і компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави"затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і зазначено, що граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial