Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-13 00:00:00

Позивачі у лютому 2010 року звернулися до суду з позовом до відповідачки [PERSON], треті особи [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені та визначені сторони по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі в позовній заяві, уточненій позовній заяві посилалися на те, що їм, а також [PERSON] ( у дівоцтві [PERSON]) Н.С. і [PERSON] на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 08.04.2009 року, згідно з розпорядженням від 08.04.2009 р. №4/81-09 належала трикімнатна квартира [ADDRESS]. Для поліпшення житлових умов [PERSON], а також надання матеріальної допомоги [PERSON], за взаємною домовленістю усіх співвласників квартири, вони вирішили продати вищевказану квартиру і натомість придбати на імя позивачів трикімнатну квартиру, на житловому масиві Лівобережний. Їм було запропоновано до придбання трикімнатна квартира №88 в житловому будинку №5 по пр. Миру в м. Дніпропетровську. Оскільки [PERSON] на той час ще не досяг віку повної цивільної дієздатності, вони звернулися до Опікунської ради Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради за отриманням дозволу на продаж своєї квартири і придбання, натомість, вищевказаної квартири на імя [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному. Дозвіл на придбання квартири на імя [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному було отримано на підставі рішення Виконавчого комітету [PERSON] [PERSON] районної у м. Дніпропетровську ради №145/1 від 22 травня 2009 року. Нотаріальне посвідчення угоди купівлі-продажу цієї квартири мало відбутись до 27 травня 2009 року, але у звязку з технічними причинами ( відсутністю необхідної документації) квартира №88 в житловому будинку №5 по пр. Миру в м. Дніпропетровську була продана, попередня угода розірвана і вони почали шукати іншу квартиру, яку мали придбати на імя [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах кожному. На той час [PERSON] вже розірвав свій шлюб, але підтримував нормальні сусідські стосунки з відповідачкою [PERSON], яка проживала в сусідській квартирі №111 в житловому будинку №11 по вул. Дарницька в м. Дніпропетровську. Вона запропонувала допомогу в пошуку і придбанні квартири і запропонувала придбати трикімнатну квартиру [ADDRESS] у відремонтованому стані у [PERSON]. Їм сподобалась ця квартира і вони вирішили її придбати одночасно з продажем своєї квартири №112 в житловому будинку №11 по вул. Дарницькій в м. Дніпропетровську. 10 червня 2009 року всі власники трикімнатної квартири [ADDRESS], прибули до приватного нотаріуса [PERSON] де уклали і нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу їх квартири. При продажі квартири всі власники отримали грошові кошти еквівалентні 50000 доларів США. В цей час [PERSON] повідомила, що договір купівлі-продажу трикімнатної квартири [ADDRESS] буде посвідчуватися іншим нотаріусом. Продавці віддали всі гроші [PERSON] і він повіз їх до нотаріальної контори, на яку вказала [PERSON] [PERSON] приїхав до нотаріальної контори і віддав гроші в сумі еквівалентній 37000 доларів США в національній валюті особисто в руки [PERSON] і її чоловікові [PERSON]. Раніше він особисто передавав продавцям завдаток в розмірі 6000 доларів США в національній валюті, які він отримав від покупця квартири №112 [PERSON]. Але, сталося досі незрозуміле для пояснення, воля [PERSON] була якимось чином подавлена [PERSON] і з непояснених причин, придбана трикімнатна квартира [ADDRESS] була оформлена не на імя [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному, а на імя відповідачки, [PERSON], хоча і була придбана за особисті кошти позивачів, виручених від продажу квартири №112 в житловому будинку №11 по вул. Дарницькій в м. Дніпропетровську. На той час до трикімнатної квартири [ADDRESS] були перевезені усі їх особисті речі, меблі і предмети побуту і вони вселилися в квартиру. В свою чергу, відповідачка, хоча і вказана в договорі купівлі-продажу квартири, як покупець, спірну квартиру не купувала і кошти за неї не сплачувала, в квартиру не заселялася. Просили суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10 червня 2009 року квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №720, в частині покупця; анулювати право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; визнати покупцями за договором купівлі-продажу від 10 червня 2009 року квартири [ADDRESS] [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], ніде не зареєстрованого ( останнє місце реєстрації [ADDRESS]) і [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], ніде не зареєстрованого ( останнє місце реєстрації [ADDRESS]); визнати за ними, [PERSON] ( ІПН [NUMBER]) і [PERSON] ( ІПН [NUMBER]) право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідачка позовні вимоги не визнала, та подала зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення і вселення В ході розгляду справи зустрічна позовна заява була уточнена ( а.с.139-142). В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з середини 2002 року їй став приділяти увагу [PERSON], який проживав по сусідству з нею за адресою [ADDRESS]. З 2003 року вони стали проживати разом за адресою: [ADDRESS] з його неповнолітнім сином [PERSON] і її неповнолітньою донькою від першого шлюбу [PERSON] Дарєю. 03 березня 2006 року між ними було зареєстровано шлюб. В серпні 2008 року [PERSON] вирішив припинити подружні відносини і по невідомій їй причині став вимагати, щоб вона разом із своєю донькою на протязі доби звільнила його квартиру 112, по вул. Дарницька,б.11. Наступного дня вона разом із своє неповнолітньою донькою переїхала до своєї матері і перевезла всі свої речі за адресою: [ADDRESS]. 22.10.2008 року шлюб із [PERSON] було розірвано. [PERSON] тиждень після розірвання шлюбу [PERSON] привів до себе в квартиру іншу жінку [PERSON] і став жити разом з нею. З лютого 2009 року Захаров став намагатися знайти примирення з нею і поновити особисті відносини. Він телефонував їй на мобільний, робочий і домашній телефони, чекав біля підїзду. В березні 2009 року вона вирішила надати йому ще один шанс і поновила з ним особисті відносини. В цей же період [PERSON] прийняв рішення щодо продажу своєї квартири і придбання іншої для спільного проживання. В знак примирення в березні 2009 року він подарував їй каблучку з діамантом, та запросив її в Київ в романтичну подорож. На травневі свята вони всією сімєю відпочивали в Криму. В квітні 2009 року він став займатися оформленням документів на продаж своєї квартири. В травні 2009 року Захаров повідомив їй, що в подарунок купить їй квартиру в якій вони будуть спільно проживати, тим самим це скріпить їх відносини. Він запропонував оформити квартиру на неї, уклавши угоду купівлі-продажу на її імя, так як оформлення договору дарування обійшлось би йому дорожче. Пошуком квартири і оформленням всіх необхідних документів займався Захаров, але оскільки договір по купівлі квартири за адресою: [ADDRESS] зірвався (квартира була продана іншим покупцям), а він отримав вже задаток за свою квартиру, то на неї він поклав пошук квартири. [PERSON] газету вона знайшла оголошення про продажу квартири [ADDRESS]. Квартира продавалася через посередників. В той же день вона разом з [PERSON] в присутності ріелтора і продавця оглянули квартиру і квартира їм сподобалася. Угода продажу квартири і покупка нової квартири були заплановані на одну дату -10.06.2009 року. Як раніше обіцяв Захаров квартира була оформлена на її імя. [PERSON] місяць після придбання квартири вона і Захаров перевезли речі і стали проживати разом в придбаній квартирі. В вересні 2009 року вона подала документи в КП МБТІ. З вересня 2009 року відповідач став зловживати спиртними напоями, вчиняв сварки, підняв на неї руку, а тому в жовтні 2009 року вона була вимушена разом з донькою повернутися до матері. Оскільки спільне проживання неможливе то вона запропонувала відповідачу розділити спірну квартиру, однак він відмовився навіть обговорювати це питання і змінив замки на вхідних дверях, тим самим позбавив її права користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Просила суд: усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належній їй на праві власності квартирою №41 в будинку №42 по вул. Батумській в м. Дніпропетровськ шляхом виселення [PERSON] і [PERSON] із квартири [ADDRESS]; вселити [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. У судовому засідання позивачі та представник позивачів підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити, в задоволені зустрічної позовної заяви просили суд відмовити. Звернули увагу суду на те, що [PERSON] на придбання квартири коштів не давала, на час придбання спірної квартири у шлюбі з [PERSON] не перебувала і спільного бюджету з ним не мала, в квартирі жодного дня не проживала. Саме позивачі прийняли від продавців квартиру, [PERSON] отримав ключі від спірної квартири особисто. Вони перевезли до неї свої речі і оселились в ній, де і мешкають дотепер. На час укладання договору купівлі продажу [PERSON] був подавлений не міг виразно відповісти на запитання і його воля була психологічно подавлена [PERSON], яка володіє екстрасенсорними здібностями. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали та просили суд задовольнити зустрічну позовну заяву. Звернули увагу суду на те, що саме за бажанням, вільним волевиявленням [PERSON] була оформлена купівля спірної квартири на [PERSON]. Права неповнолітнього [PERSON] при купівлі спірної квартири [PERSON] не порушувалося. [PERSON] [PERSON] повинен був думати про свого неповнолітнього сина, і якщо права неповнолітнього порушені то порушені саме батьком. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради просив суд ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Комунального підприємства Дніпропетровське міське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Свідок [PERSON], ріелтор Агентства нерухомості Квартирне питанняз 2007 по 2010 рік, розповіла про те, їй зателефонували і попросили показати трикімнатну квартиру на Батумській, квартира знаходилася на першому поверсі. Продавці і покупці зустрілися та оформили договір задатку. Між [PERSON] і [PERSON] були відносини, як в чоловіка і жінки. Довго чекали [PERSON] при укладанні договору купівлі-продажу, він повинен був привести гроші. Всі знали, що гроші від продажу квартири [PERSON] йшли на покупку квартири на Батумській. З привезеної суми грошей був проведений розрахунок з нотаріусом і з нею. Були присутня до кінця угоди. [PERSON] був якийсь схвильований, начебто не в собі. В її діяльності були випадки, коли люди робили необдумані вчинки, а потім дуже жалкували за вчиненим. Свідок [PERSON], батько позивача, розповів про те що його син перебував у шлюбі з [PERSON], потім вони розійшлися, пізніше у нього зявилася інша жінка. Він змінився став нервовий, та якимось не таким. Син заявив, що продає квартиру, щоб придбати квартиру онуці. Він з дружиною віддали сину і онуку гроші, щоб син і онук купили собі квартиру. Пізніше дізнався, що син оформив купівлю квартири не на себе. Грошей на придбання квартири [PERSON] не давала. Свідок [PERSON], сусідка, купила квартиру по вул. Дарницька. Розповіла про те, що при купівлі продажу були присутні всі власники квартири. При оформлені договору задатку в ріелторській конторі була і [PERSON]. Між [PERSON] і [PERSON] були відносини, як чоловіка та дружини. [PERSON] сказав, що він хоче налагодити відносини з [PERSON] і тому продають квартиру, тому що спільне проживання в цій квартирі в них не виходить. Ніхто не заперечував щодо продажу квартири. Квартира була повністю пуста. Вона за квартиру заплатила 50000 доларів США. Всі дуже поспішали, тому, що укладалася паралельна угода купівлі іншої квартири, куди необхідно було вести гроші. Гроші отримав Захаров і відразу повіз їх [PERSON]. Свідок [PERSON], двоюрідний брат першої покійної дружини [PERSON], матері [PERSON], яка померла в 2002 році. Розповів, що влітку 2009 року перевозив речі з квартири [PERSON] по вул. Дарницькій на квартиру по вул. Батумська. [PERSON] бачив не часто. Свідок [PERSON], подруга відповідачки, разом навчалися в Університеті. Знає [PERSON] з 1995 року, а [PERSON] з 2002 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] і Захаров вирішили знову жити разом і проживали до осені 2009 року. Влітку була в придбаній квартирі. Квартира по вул. Батумській була придбана на кошти [PERSON] і була оформлена на [PERSON]. Двічі була в спірній квартирі там була [PERSON], донька [PERSON]. [PERSON] вигнав [PERSON] з квартири, замінив замки на вхідних дверях. Відразу у [PERSON] зявилася інша жінка. Свідок [PERSON], друг відповідачки, знає її з 2001 року, а [PERSON] з 2005 року. Розповів про те, що Захаров і [PERSON] кохали один одного, у них були хороші відносини. Вони спочатку проживали в районі Будинку Торгівлі, а потім переїхали разом в квартиру на вул. Батумська. Був в гостях восени 2009 року. Встановлював меблі на новій квартирі. В квартирі проживала донька [PERSON] і бачив сина [PERSON]. Від [PERSON] знає, що квартира була оформлена на [PERSON] і він не жалкував про це. Перевозив речі із гаража [PERSON] в придбану квартиру. Свідок [PERSON], подруга відповідачки, знає її з 1995 року, а [PERSON] з 2000-2001 року. [PERSON] і [PERSON] були сусіди . Вони зареєстрували шлюб в 2006 року, а розірвали в 2008 році, потім знову зійшлися. Вказала, що це було особисте бажання [PERSON] оформити квартиру на [PERSON]. Дочка [PERSON] проживала з ними, а син [PERSON] проживав з бабусею і дідусем. На нову квартиру переїхали в липні-серпні. На новій квартирі була двічі, перший раз її привозив Захаров, а другий раз була [PERSON]. З ними разом жила [PERSON]. [PERSON] вигнав [PERSON] з квартири в жовтні 2009 року. Спірна квартира була придбана за кошти отримані від продажу квартири сімї [PERSON] по вул. Дарницькій. Свідок [PERSON], подруга відповідачки, разом працювали. [PERSON] знає, як чоловіка [PERSON] з 2006 року. Разом із чоловіком на автомобілі вивозили речі [PERSON] із Батумської після сварки в жовтні-листопаді 2009 року. Це були: диван світлого кольору, ляльки, книжки, особисті речі, консервацію, посудомийну машину, посуд. Знає, що квартира була оформлена на [PERSON], гроші давав [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають, а зустрічна позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.05.2006 року в [PERSON] відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис 130. Прізвище дружини після одруження [PERSON] ( а.с. 87). Шлюб між сторонами розірвано 22 жовтня 2008 року, актова запис 538. Прізвище після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] - [PERSON] ( а.с.89). У [PERSON] від першого шлюбу є син [PERSON], [INFO] ( а.с.9). У [PERSON] від першого шлюбу є донька [PERSON] ( а.с.88). Згідно Договору купівлі-продажу від 10 червня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 720, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], який діє за згодою батька [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру №112, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дарницька, житловий будинок №11. Квартира належала по ? частці кожному на праві спільної часткової власності, на підстав свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 08.04.2009 р., згідно з розпорядженням від 08.04.2009 року №4/81-09 та зареєстрованого Комунальним підприємством Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради 14.04.2009 року. Продаж квартири вчинено за 50000 доларів США (а.с.6-7,7 зв.8 ). Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 22.05.2009 року за №145/1 була надано дозвіл [PERSON] продажу квартири, ? частина якої належить його неповнолітньому сину [PERSON], [INFO] та вчинення правочину з придбання житла, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] ( а.с.10). Згідно до договору купівлі-продажу від 10 червня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3456, [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру №41, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, житловий будинок №42 ( а.с.11). Фактично продаж квартири здійснено за 44500 доларів США ( а.с.85). Право власності зареєстровано в КП ДМБТІ ( а.с.77-81). Як встановлено в судовому засіданні на день укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак перебували в фактичних шлюбних відносинах, що підтверджується, як долученими до справи фотокартками ( а.с.40-53) так і показаннями свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON]- батько позивача, підтвердив той факт, що за гроші від продажу квартири по вул.Дарницькій була придбана квартира по вул.. Батумській в м. Дніпропетровську. Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON], оскільки його показання містили протиріччя. Сторонами не оспорювався той факт, що спірна квартира №41, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, житловий будинок №42 була придбана за рахунок коштів отриманих сімє [PERSON] від продажі квартири [ADDRESS] і те, що частина коштів належала неповнолітньому [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Однак судом не можуть бути прийняті правові підстави визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця відповідно до ст.ст.203,215,217,234,655,656 ЦК України, а саме те, що [PERSON] з власних корисливих мотивів, поправши всі моральні та етичні норми, було порушені права неповнолітнього, та те, що не було реальних правових наслідків і те, що воля [PERSON] була подавлена [PERSON], яка впливала на його волю і поведінку, використовуючи нетрадиційні заходи психологічного впливу. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність ( п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам державним і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками ( усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам малолітніх, неповнолітнім чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, або одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнано недійсним (оспорюваний правочин) . Отже, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон повязує недійсність правочинів, зокрема: відповідність змісту правочину вимогам Цивільного Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правоздатність сторін правочину, свободу волевиявлення учасників правочину та відповідність волевиявлення їх внутрішній волі; спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що зумовлені ним. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні оспорюваний правочин договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] був укладений між [PERSON] і [PERSON] в присутності [PERSON], який надав гроші та ріелтора [PERSON] Посилання позивачів на порушення п.6 ст.203 ЦПК України, а саме, що правочин, що вчиняється батьками ( усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам малолітніх, неповнолітнім чи непрацездатних дітей, не може бути прийнятий судом, оскільки укладаючи спірний договір [PERSON] не порушувала права своєї малолітньої доньки Дарї. [PERSON] не був стороною спірного договору. Щодо посилання позивачів щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним на підставі ч.5 ст.203 ЦК України, та те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, то як встановлено в судовому засіданні і вбачається із матеріалів справи [PERSON] проживала в спірній квартирі та зареєструвала своє право власності на спірну квартиру в КП ДМБТІ. Твердження позивача та його представника про те, що воля [PERSON] при укладанні договору купівлі-продажу була подавлена [PERSON] шляхом використання нею нетрадиційних заходів психологічного впливу не може бути прийнята до уваги судом оскільки не ґрунтуються на законі. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не знайшли своє підтвердження в судовому засідання, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивачів щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10 червня 2009 року квартири №41 в будинку №42, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3456, а не посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №720, в частині покупця, анулювання права власності [PERSON], визнання їх покупцями та визнання за ними права власності на спірну квартиру. Щодо заявлених позовних вимог по зустрічній позовній заяві [PERSON] в частині усунення перешкод в користуванні та розпорядженні належній їй на праві власності квартири і вселення її та малолітньої доньки в спірну квартиру. У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, про що підтвердили свідки та не заперечував сам [PERSON], [PERSON] не має вільного доступу в спірну квартиру, тому позовні вимоги в частині вселення її та малолітньої доньки законні та підлягають задоволенню. Позивачкою за зустрічною позовною заявою заявлено вимогу про усунення перешкод шляхом виселення [PERSON] і [PERSON] із спірної квартири. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сімї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом ( ч.3 ст.9 ЖК України) В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира була придбана для проживання сімї [PERSON] - [PERSON], та всі вселилися в спірну квартиру, як члени родини, отже сторони нарівні мають право користування спірним житлом , а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України із [PERSON] і [PERSON] підлягають стягненню солідарно на користь [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 45 грн. 50 коп.

Outcome: partial