Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-03 00:00:00

В березні 2011 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк Надра про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди . В обґрунтування своїх вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що наказом №136-п від 18 березня 2008 року вона була прийнята на роботу до відповідача на посаду касира менеджера з операцій відділення №7. Наказом від 21 лютого 2011 року за №74-п її було звільнено за п.2 ст.41 КЗпП України, у звязку з втратою довіри. Вважає даний наказ незаконним та необґрунтованим. Підставою для її звільнення став акт від 20.09.2010 року про нанесення матеріальної шкоди ПАТ КБ Надра, який мав місце 23.06.2008 року. Дійсно, згідно з посадовою інструкцією касира-менеджера її робота повязана з грошовими операціями. 21 червня 2008 року громадянин [PERSON] звернувся до установи банку з проханням поповнити його картковий рахунок на суму 5900 грн. Через її програму ail Union, яка забезпечує швидкі операції з фізичними особами була проведена касова операція. Вона стверджує, що була проведена тільки одна касова операція відносно даної особи. Наприкінці операційного дня, відповідно до інструкції по загальним вимогам по зведенню каси, вона повинна на підставі прибуткових та видаткових касових документів оформити довідку, заповнюючи відповідні графи. Ця довідка звіряється з журналом операцій за день, які ведуть контролери. Потім звіт перепровіряє завідуюча касою. Разом з начальником відділу була проведена звірка каси і була виявлена недостача грошових коштів на суму 5900 грн. При проведені звірки журналу операцій виявилося, що операція відносно [PERSON] пройшла за двома квитанціями №842 та №5478. Тобто виник збій у компютерній програмі мимо її волі, оскільки ніяких зайвих дій при наборі квитанцій вона особисто не проводила і була уважна. Про те, що дійсно був збій у програмі стало відомо, як контролеру так і завідуючому відділу. Відповідно до посадової інструкції контролера вона написала доповідну записку про запобігання знищення перекручення компютерної інформації та списання з картки клієнта помилково зарахованих коштів. Про те, що така записка мала місце свідчить знищення 24.06.2008 року проводки квитанції за №842. Це вже повинен робити інший підрозділ Банку, також він проводить списання коштів. Як вбачається з акту, списання коштів з картки не проведено. В її дії останні дві операції не входять. І контролер і завідуючий відділом є матеріально відповідальні особи. Оскільки за одну і ту ж операцію йдеться контроль з декількох боків одночасно, то можна сказати що має місце бригадна матеріальна відповідальність всіх осіб. З 21.06.2008 року на день складання акту пройшло два роки та три місяці. Не зрозуміло, чому відповідач не склав цей акт, не взяв пояснення, не провів розслідування у 2008 році, оскільки в кінці кожного року повинна проводитись інвентаризація залишків та проводитися звіт роботи банку. Вона може стверджувати, що відповідач не мав до неї претензій і постійно на протязі всіх цих років довіряв їй матеріальні цінності. Більш того, наказом за №289-п від 07.12.2009 року вона була переведена на посаду старшого касира-менеджера з операцій. Про те, що актом не підтверджена її навмисна чи необережна вина, що сама по собі нестача матеріальних цінностей не можуть бути підставою до втрати довіря до працівника і про те, що такої втрати довіря не було, свідчить запис під номером 21 від 22 жовтня 2010 року наказ №587 в її трудову книжку про заохочення до 17-ї річниці з нагоди заснування ВАТ КБ Надрата нагородження її грамотою. Своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яка нею оцінена в розмірі 10000 грн. Просила суд: визнати незаконним наказ [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк Надра №74 п від 21 лютого 2011 року про звільнення [PERSON] з посади старшого касира-менеджера з операцій відділення №7; поновити [PERSON] на роботі в [PERSON] акціонерному товаристві комерційний банк Надра на посаді старшого касира-менеджера з операцій відділення №7; стягнути з [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк Надра на користь [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 лютого 2011 року по 04 січня 2012 року в розмірі 15043 грн. 37 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; стягнути витрати за надання юридичної допомоги та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі в [PERSON] акціонерному товаристві комерційний банк Надра на посаді старшого касира-менеджера з операцій відділення №7 [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк Надра та стягнення на її користь з [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк Надра середнього заробітку за один місяць. Відповідач позовні вимоги не визнав та подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 5900 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] була прийнята на посаду касира-менеджера з операцій відділення №7 Філії ВАТ КБ Надраз 18 березня 2008 року. При працевлаштуванні до ВАТ КБ Надра в особі Філії ВАТ КБ Надра Дніпропетровське РУ нею було підписано цілий ряд документів: Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 18 березня 2008 року, Посадову інструкцію від 07 грудня 2009 року. Також вона була ознайомлена із Правилами здійснення касових операцій у ВАТ КБ Надрата іншими нормативно-методичними документами, які регламентують порядок ведення касових операцій. 20 вересня 2010 року в результаті інвентаризації залишку по рахунку №2924 розрахунок з поповнення БПКбуло виявлено дебіторську заборгованість по рахунку №28096800007107 на загальну суму 5900 гривень 00 копійок. Встановлено, що 23 червня 2008 року на відділенні №7 Філії ВАТ КБ НадраДніпропетровське РУ було зафіксовано поповнення карткового рахунку №79520433 клієнта [PERSON] на суму 5900 гривень 00 копійок, касова проводка в ОДБ одна, картковий рахунок поповнено двічі. ВАТ КБ Надра вважає, що дані порушення виникли у звязку із халатним ставленням співробітника відділення №7 [PERSON] до своїх функціональних обовязків, що призвело до дебіторської заборгованості по рахунку №280968000071407. Свою позицію з цього приводу вони мотивують тим, що на момент вчинення порушення [PERSON] працювала під особистим електронним ключем і іншими особами використовувати особисту дискету останньої категорично заборонено ( касиру-менеджеру для роботи видається особиста дискета ( електронний ключ), який використовується для особистого доступу до роботи в програмах банку). Відповідно до Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 18 березня 2008 року передбачена повна матеріальна відповідальність. Просили суд стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ Надрагрошову суму в розмірі 5900 гривень 00 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву, та просили суд відмовити в задоволені зустрічної позовної заяви. Представник відповідача діючий на підставі доручення позовні вимоги за основним позовом не визнав, вважає їх необґрунтованими , та просив суд задовольнити зустрічну позовну заяву. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за основною позовною заявою [PERSON] підлягають задоволенню частково, а зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу №136-п від 18 березня 2008 року [PERSON] була прийнятий на посаду касира-менеджера з операцій відділення №7 Філії ВАТ КБ Надра Дніпропетровське РУ ( а.с.78). 18 березня 2008 року між [PERSON] та Адміністрацією ВАТ КБ НадраДніпропетровське РУ було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність касира менеджера з операцій (а.с.81). Відповідно до посадової інструкції касира - менеджера з операцій відділення №7 ВАТ КБ Надра Дніпропетровське регіональне управління [PERSON] (а.с.99-100) у випадку невиконання або неналежного виконання своїх службових обовязків касир - менеджер з операцій несе відповідальність відповідно до законодавства України, нормативних документів НБУ, інструкцій, наказів, розпоряджень, інших розпорядних документів ВАТ КБ Надра. Правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк Надра. Відповідно до наказу ПАТ КБ Надра [PERSON] була звільнена 21.02.2011 року в звязку з втратою довіри п.2 ст.41 КЗпП України ( а.с.79) . Відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. За цієї підставою можуть бути звільнені з роботи лише особи, що безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності. Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 ( зі змінами внесеними постановами від 01 квітня 1994 року №4, від 26 жовтня 1995 року №18 та від 25 травня 1998 року №15) Про практику розгляду судами трудових спорів ,звільнення з підстав втрати довіря ( п.2 ст.41 КЗпП України) , суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності ( зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо), вчинив умисно або необережні дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіря ( зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановлені у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання , хабарництва й інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довіря до них і в тому випадку, коли зазначені дії не повязані з роботою. Суд не може прийняти до уваги твердження представника відповідача про те, що помилкове зарахування на картковий рахунок №79520433 клієнта [PERSON] було виявлено в третьому кварталі 2010 року, оскільки це спростовується доказами по справі наданими відповідачем а саме: пояснювальними записками [PERSON], висновком службового розслідування, журналами операцій за день, проводками. Суд також не може прийняти до уваги твердження представника відповідача про те, що оскільки в період 2007 року по 2009 роки автоматична звірка операцій поповнення карткових рахунків в програмі Union та ОДБ ( операційний день банку ) була відсутня, то перевірка операцій на 2007-2009 роки здійснювалася вибірково та при проведені вибіркових перевірок щодо виявлення подвоєних операцій за період з 2007-2009 роки, фінансові документи колишнього працівника [PERSON] не перевірялись, оскільки це спростовується доказами по справі. Отже дійсно 21.06.2008 року в програмі Retail Union при поповненні карткового рахунку [PERSON] на суму 5900 грн., яка проводилася [PERSON] відбувся збій в компютерній програмі, та при проведені звірки журналу операцій виявилося, що операції відносно [PERSON] пройшли під двома квитанціями №842 та №5478. Про що [PERSON] своєчасно повідомила контролеру та завідуючому відділу, про що свідчить знищення 24.06.2008 року проводки за №842. Як вбачається наказом за №289-п від 07.12.2009 року [PERSON] була переведена на посаду старшого касира-менеджера з операцій, а наказом №587 від 22 жовтня 2010 року [PERSON] нагороджена грамотою за сумлінну працю та вагомий внесок у стабілізацію роботи банку. Відповідно до ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі та організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладанні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише у межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними противоправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Тобто для притягнення працівника до матеріальної відповідальності необхідна сукупність чотирьох умов: пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; причинний звязок між протиправною поведінкою працівника і спричиненою шкодою; вина працівника. Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] відмовилася від виконання розпорядження Консультативної ради Банку, рішення комітету проблемної заборгованості щодо погашення 5900 грн., і саме її відмова стала підставою для звільненої та упередженого ставлення до неї з боку адміністрації, а тому наказ № 74-п від 21.02.2011 року підлягає визнанню незаконним, а позивачка поновленню на роботі, в задоволені же зустрічної позовної заяви суд не вбачає законних підстав. Позивачкою заявлені вимоги щодо виплати середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 15043 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, постановляючи рішення про поновлення на роботі, суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 лютого 2011 року по 04 січня 2011 року. Відповідно до довідки ПАТ КБ Надрасередньомісячна заробітна плата складає 1446 грн. 42 коп., одноденний заробіток -72 грн. 32 коп. Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в цій частині законні і підлягають задоволенню. Позивачкою заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України , відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вказала в позовній заяві позивачка та представник позивачки в судовому засіданні порушення її законних, гарантованих Конституцією України, трудових прав привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, змусило її докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Крім того, причина звільнення, зазначена відповідачем в її трудовій книжці робить практично неможливим працевлаштування на аналогічну посаду з такою ж заробітною платою, що додає йому додаткових моральних страждань та порушує її життєві звязки. Проаналізувавши доводи позивачки і заперечення відповідача, суд приходить до висновку про наявність у позивачки на протязі тривалого часу моральних страждань, оскільки вона була позбавлена можливості працювати, купувати продукти харчування тому суд вважає, що позивачці у звязку з незаконним звільненням заподіяно моральну шкоду, однак ураховуючи характер правовідносин сторін, обставини справи та засади розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити її в розмірі 3000 грн. Позивачка просила суд стягнути із відповідача витрати на правову допомогу, однак суду не надано їх розрахунку, а долучена квитанція до прибуткового касового ордеру №9 від 11 березня 2011 року по оплаті консультації та складання позову в розмірі 450 грн., що не є витратами на правову допомогу, відповідно до ст.84 ЦПК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, то відповідно до ст.88 ЦПК України із ПАТ КБ Надра підлягає стягненню в прибуток держави судовий збір в розмірі 429 грн.20 коп.

Outcome: partial