Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-30 00:00:00

22 серпня 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП Волиньвугілляпро стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 червня 1993 року під час виконання трудових обовязків на шахті № 1 Нововолинська, де він працював підземним гірничим робітником, з ним стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом. 05 червня 1993 року складено акт №326 про нещасний випадок форми Н-1. Висновком Нововолинської МСЕК від 09 листопада 1993 року позивачу встановлено 80% втрати працездатності. Внаслідок виробничої травми цього числа він визнаний інвалідом ІІ групи від трудового каліцтва. Вважає, що окрім отриманих ним страхових виплат, в звязку з травмою під час виконання трудових обовязків, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, завданих позивачу трудовим каліцтвом. Зазначає, що через ушкодження здоровя на виробництві йому спричинено моральну шкоду, яку зобовязаний відшкодувати заподіювач шкоди, яким є ДП Волиньвугілля. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 25000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] позов підтримав з підстав наведених у ньому, просить його задоволити та стягнути з ДП Волиньвугілля моральну шкоду у розмірі 25000 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, та пояснив, що посилання [PERSON] на норми ЦК України є безпідставними, а вимоги щодо відшкодування шкоди не підлягають до задоволення з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював підземним гірничим робітником на шахті №1 Нововолинська, яка є виробничим підрозділом відповідача ДП Волиньвугілля. 04 червня 1993 року з ним стався нещасний випадок. Внаслідок перевищення швидкості вагон електровоза зійшов з рейс і [PERSON], який знаходився у цьому вагоні отримав травму у вигляді забою спини, перелома поперечного паростка справа. Підтвердженням цьому є акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1 складений відповідачем 05 червня 1993 року (а.с.5-6). Висновком Нововолинської МСЕК від 09 листопада 1993 року позивачу [PERSON] було встановлено 80% втрати працездатності по трудовому каліцтву. Вказана обставина підтверджуються копією довідки МСЕК. (а.с.7). Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з 09 листопада 1993 року, коли висновком МСЕК йому вперше було визначено втрату 80 % професійної працездатності. Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється три роки. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди під дію ст. 83 ЦК УРСР 1963 року не підпадають. Передбачений ст. 71 ЦК УРСР 1963 року трирічний строк позовної давності для вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, сплинув 10 листопада 1996 році, тобто до набрання чинності ЦК України 2004 року. Правила ЦК України 2003 року про позовну давність, зокрема ст. 268 ЦК України, до спірних правовідносин не застосовуються відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року. За таких обставин, норма ст. 268 ЦК України (2004 року), відповідно до якої позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, не може застосовуватись до даних правовідносин, оскільки право на предявлення позову у [PERSON] виникло з моменту настання страхового випадку і станом на 10 листопада 1996 року вказаний строк сплив, тому позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають.

Outcome: approved