Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом про визнання [PERSON] особою, яка втратила право користуватися житловою площею квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] посилався на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 28 листопада 2000 року, виданого управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради власності, йому, його батькові [PERSON] та матері [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У 2003 році він одружився з [PERSON] та у 2006 році вона була поставлена на реєстраційний облік за вказаною адресою. У листопаді 2008 року шлюб між ними був розірваний, в цей же період [PERSON] зібравши всі свої особисті речі виїхала з квартири, та з цього часу жодного разу в квартирі не зявлялася, не сплачувала будь-яких комунальних платежів. [PERSON], [PERSON] у судове засідання 13 лютого 2011 року не зявилися, в матеріалах справи мається заява, в якій вони свій позов підтримують та просять розглянути справу у їх відсутності. Відповідачка позов не визнала, у судовому засіданні не заперечувала, що дійсно у 2008 році покинула квартиру, та з цього часу там не проживає, однак пояснила, що позивачі чинять їй перешкоди у користуванні квартирою. . Представник третьої особи Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області залишив розвязання даного спору на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 28 листопада 2000 року, виданого управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради власності, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно з довідкою КП ЖКС Вузівський у квартирі [ADDRESS] зареєстровані 7 осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] син [PERSON], [PERSON] донька [PERSON], та [PERSON] колишня дружина [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано у листопаді 2008 року. З цього часу [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актом від 30 листопада 2011 року, та не заперечувалося самою відповідачкою [PERSON] Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, в якості пояснення причини свого тривалого не проживання у квартирі [PERSON] посилалася на чинення їй позивачами перешкод у користуванні квартирою. Однак суд не приймає дані твердження до уваги, оскільки з листопада 2008 року [PERSON] не зверталася до будь-яких органів щодо захисту своїх прав. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважне або тимчасово. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст. ст. 29,\~405 ЦК України та Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україніі підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачам на праві приватної власності на законних підставах, відповідачка не проживає у квартирі понад один рік, тому втратила право користуватися житлової площею у даній квартирі.

Outcome: approved