Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивач ПАТ Кредитпромбанкзвернувся до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 25 травня 2007 року між ВАТ Кредитпромбанк, правонаступником якого є ПАТ Кредитромбанкта відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір № 140.05/314-КМК-07, відповідно до умов якого встановлюється процедура та умови надання Банком в майбутньому кредитів в рамках траншевої кредитної лінії у національній валюті України або в іноземних валютах в межах загальної суми 30000 доларів, крім того 25 травня 2007 року між ВАТ Кредитпромбанк, правонаступником якого є ПАТ Кредитромбанкта відповідачкою [PERSON] була укладена Додаткова угода № 140.05/314-КМК-07 ДУ1 до Кредитного договору, згідно якої банк надав Позичальнику кредит у розмірі 30000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних у валюті кредиту з кінцевим терміном повернення 24 листопада 2008 року. 25 травня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави № 140.05/314-ЗМК/1-07, згідно якого відповідачка [PERSON] передала позивачу в заставу автотранспортний засіб марки [PERSON] КЛАССИК, 2003 року випуску, VF1LA0W0E28005280, колір срібна перлина, Тип ТЗ Седан, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯАА № 731485, виданого Дніпропетровським МРЕВ-3 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 29 січня 2003 року. Умови та зобовязання за Кредитним договором відповідачка [PERSON] не виконувала, у звязку з чим 20 березня 2009 року позивач звернувся з позовом до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення своїх вимог, які станом на 20 березня 2009 року складали 5351,53 доларів США, що по офіційному курсу НБУ станом на 20 березня 2009 року становить 41206,78 грн. Рішенням суду від 24 березня 2010 року позовні вимоги були задоволені. Виконавчий лист по справі № 2-825/10 від 07 квітня 2010 року був направлений на примусове виконання до Індустріального ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, але в результаті проведених виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що за [PERSON] не зареєстровано транспортний засіб, на який відповідно до виконавчого документу необхідно звернути стягнення. В подальшому позивачем було встановлено, що 03 лютого 2008 року [PERSON] заставне майно було зняте з обліку в Дніпропетровському МРЕВ-3 для реалізації, а 16 серпня 2008 року, згідно біржової угоди № 014437 вказаний автомобіль було продано відповідачу [PERSON] та видані нові номерні знаки АЕ 4207 СМ, а тому позивач просив суд визнати недійсним договір біржової угоди № 014437, визнати право власності на спірний автомобіль за [PERSON] та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати. В подальшому позивач змінив свої позовні вимоги, відмовившись від них в частині визнання за [PERSON] права власності на вказаний автомобіль. Представник позивача в судовому засіданні предявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідача [PERSON] та його представник заперечували проти позову та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] набув право власності на автомобіль у відповідності до вимог закону. Відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилися, були повідомлені належним сином, причини неявки суду не повідомили, внаслідок чого суд визнає їхню неявку неповажною, що відповідно до ст.169 ч.2 ЦПК не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши думку представника позивача, відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між ВАТ Кредитпромбанк, правонаступником якого є ПАТ Кредитромбанкта відповідачкою [PERSON] був укладений Кредитний договір № 140.05/314-КМК-07, відповідно до умов якого встановлюється процедура та умови надання Банком в майбутньому кредитів в рамках траншевої кредитної лінії у національній валюті України або в іноземних валютах в межах загальної суми 30000 доларів, крім того 25 травня 2007 року між ВАТ Кредитпромбанк, правонаступником якого є ПАТ Кредитромбанкта відповідачкою [PERSON] була укладена Додаткова угода № 140.05/314-КМК-07 ДУ1 до Кредитного договору, згідно якої банк надав Позичальнику кредит у розмірі 30000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних у валюті кредиту з кінцевим терміном повернення 24 листопада 2008 року (а.с.8-11). 25 травня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави № 140.05/314-ЗМК/1-07, згідно якого відповідачка [PERSON] передала позивачу в заставу автотранспортний засіб марки [PERSON] КЛАССИК, 2003 року випуску, VF1LA0W0E28005280, колір срібна перлина, Тип ТЗ Седан, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯАА № 731485, виданого Дніпропетровським МРЕВ-3 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 29 січня 2003 року (а.с.12-13). Обтяження майна зареєстровано в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 13006765 від 14 червня 2007 року (а.с.25). Однак, в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. 20 березня 2009 року позивач звернувся з позовом до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення своїх вимог, які станом на 20 березня 2009 року складали 5351,53 доларів США, що по офіційному курсу НБУ станом на 20 березня 2009 року становить 41206,78 грн. Рішенням Індустріального районного суду від 24 березня 2010 року, яке набрало законної сили 06 квітня 2010 року, позовні вимоги були задоволені (а.с.27). Виконавчий лист по справі № 2-825/10 від 07 квітня 2010 року був направлений на примусове виконання до Індустріального ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, але в результаті проведених виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що за [PERSON] не зареєстровано транспортний засіб, на який відповідно до виконавчого документу необхідно звернути стягнення, у звязку з чим було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.28-29). Як вбачається з Біржового контракту № ТЗ /36/751 від 16 серпня 2008 року, [PERSON] здійснила відчуження автотранспортного засобу марки [PERSON] КЛАССИК, 2003 року випуску, VF1LA0W0E28005280, колір срібна перлина, Тип ТЗ Седан, реєстраційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] (а.с.70), що також підтверджується довідкою за № 14/2228 від 18 серпня 2011 року, виданої начальником Дніпродзержинського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України в дніпропетровської області [PERSON], відповідно до якої згідно облікової компютерної бази Дніпродзержинського ВРЕР на 18 серпня 2001 року автомобіль [PERSON], 2003 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію АЕС 300391 від 16 серпня 2008 року зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ст. 17 ЗУ Про заставуЗаставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, а згідно ч. 2 ст. 586 ЦК України Заставодавець має право відчужувати предмет застави лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Пунктами 3.1.1 та 3.1.5 Договору застави передбачено, що Заставодавець зобовязаний не вчинювати дій, повязаних зі зміною права власності на майно та не проводити перереєстрацію майна в органах ДАІ. В судовому засіданні встановлено, що Заставодавцем спірного автомобіля є відповідачка, а Заставодержателем позивач ПАТ Кредитромбанк, у якого відповідачка не брала згоди на відчуження предмета застави, тобто у повному обсязі порушила умови договору та норми закону. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Отже, заінтересованою особою в даному випадку виступає позивач, який звертався до суду за захистом свого права на задоволення вимог за Кредитним договором за рахунок заставленого майна та не використав його, у звязку з відсутністю майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач змінив позовні вимоги, відмовившись від них в частині визнання за [PERSON] права власності на автомобіль. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача в солідарному порядку підлягають стягненню судові витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 8,50 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: partial