Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

В червні 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до громадської організації Народна кредитна спілка Добробут, підприємство Ресурсвсеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів Українипро розірвання договорів, стягнення коштів, одержавних на правовій підставі, що згодом відпала та відсотків. В обґрунтування позову зазначала, що 19.10.2004 року між нею та відповідачами було укладено інвестиційний договір №24/4 про участь у будівництві житла для члена громадської організації Народна кредитна спілка Добробут, за адресою: м. Київ, вул. Г. Севастополя, 23-б. Згідно умов укладеного договору сторони домовилися здійснити інвестування будівництва житла ( квартири) та не пізніше 30 календарних днів із дня одержання акту Держкомісії про введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Г. Севастополя, 23-б передати позивачу у власність однокімнатну квартиру № 13 на 6 поверсі 1 під"їзду цього будинку, загальною площею 57,62 кв..м Плановим терміном введення зазначеного будинку в експлуатацію був четвертий квартал 2006 року. Позивач стверджує, що кошти перераховані нею по інвестиційному договору № 24/4 від 19.10.2004 року громадській організації Народна кредитна спілка Добробутне були спрямовані за призначенням, а саме на будівництво житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Г. Севастополя, 23-б. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив інвестиційний договір №24/4 про участь у будівництві житла для члена громадської організації Народна кредитна спілка Добробут, за адресою: м. Київ, вул. Г. Севастополя, 23-б, укладений між [PERSON] та громадською організацією Народна кредитна спілка Добробут, підприємством Ресурсвсеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України; розірвати договір № 24/4 від 19.10.2004 р. на отримання позички з довготерміновою розстрочко повернення, укладений між [PERSON] та громадською організацією Народна кредитна спілка Добробут; стягнути з громадської організації Народна кредитна спілка Добробут на користь [PERSON] 116595,51 грн. коштів, одержаних від [PERSON] на правовій підставі, що згодом відпала; стягнути з громадської організації Народна кредитна спілка Добробутна користь [PERSON] 71171,54 грн. відсотків за користування коштами, одержаних від [PERSON] на правовій підставі, що згодом відпала; стягнути з громадської організації Народна кредитна спілка Добробут та підприємства Ресурсвсеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів Українина користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Від громадської організації Народна кредитна спілка Добробутнадійшли письмові заперечення проти позову. У судове засідання відповідач підприємство Ресурсвсеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України свого представника не направило, про час, день та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, а тому суд у відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, вважає можливим за згодою позивача ухвалити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 19.10.2004 року між позивачкою та відповідачами було укладено інвестиційний договір №24/4 про участь у будівництві житла для члена громадської організації Народна кредитна спілка Добробут, за адресою: м. Київ, вул. Г. Севастополя, 23-б. Згідно умов укладеного договору сторони домовилися здійснити інвестування будівництва житла (квартири) та не пізніше 30 календарних днів із дня одержання акту Держкомісії про введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Г. Севастополя, 23-б передати позивачу у власність однокімнатну квартиру № 13 на 6 поверсі 1 під"їзду цього будинку, загальною площею 57,62 кв..м Плановим терміном введення зазначеного будинку в експлуатацію був четвертий квартал 2006 року. Інвестування будівництва житла (квартири) за Інвестиційним договором мало відбуватися у такий спосіб: Кредитна спілка Добробут (за договором - замовник-інвестор) разом із позивачем (за договором - інвестор) проводить інвестування будівництва житла (пп. 3.1.1. Інвестиційного договору). Позивач (інвестор) здійснює інвестування будівництва житла шляхом сплати вартості житла Кредитній спілці Добробут (замовник-інвестор) у розмірі 155 574 грн., відповідно до договору № 24/4 від 19.10.2004 на отримання позички з довготерміновою розстрочкою повернення (пп. 3.3.3. п. 4.1, 4.2 Інвестиційного договору). Підприємство Ресурс (за договором - генпідрядник-інвестор) здійснює будівництво житла та передає обумовлене в Інвестиційному договорі житло у власність позивача (пп. 3.2.1 та 3.2.2 Інвестиційного договору). Окрім того, оплата зазначених сум підтверджується також записами у членській книжці, виданою Кредитною спілкою Добробут . Всього відповідно до умов Інвестиційного договору та Договору позички позивачкою сплачено в оплату вартості квартири 116 595,51 грн. В свою чергу, Кредитна спілка Добробут та Підприємство Ресурс своїх зобовязані зазначеними договорами перед позивачкою не виконали. Більш того, на сьогоднішній день, роботи з будівництва житлового будинку по вул. Г. Севастополя 23-6 Підприємство Ресурс не розпочинало. Як вбачається з рішення Господарського суду м. Києва № 21/165 від 10.06.2005 (текст рішення додається) рішення Київської міської ради від 29.05.2 № 479/639 Про передачу земельної ділянки громадській організації Народна кредитна спілка Добробут для будівництва багатоповерхового житлового будинку з підземним автопаркінгом вбудованими закладами по обслуговуванню населення на вул. Героїв Севастополя, 23-6 у Солом'янському районі м. Києві було визнано недійсним. Також, як вбачається з оголошення у газеті Урядовий курєр за 23.11.2010 № 219, ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.10.2010 порушено провадження у справі № 46/487-6 про банкрутво Підприємства Ресурс. З огляду на це ні Кредитна спілка Добробут ні Підприємство Ресурс більше не в змозі виконати взяті ними перед позивачем зобовязання за Інвестиційним договором. За Господарським кодексом України Кредитна спілка Добробут та Підприємство Ресурс є суб"єктами господарської діяльності, які здійснюють свою діяльність на комерційних засадах на власний ризик. З метою зясування готовності Кредитної спілка Добробут та Підприємства Ресурс виконати взяті ними перед позивачем зобовязання за Інвестиційним договором, позивач надіслала на їх адресу відповідні листи (копія додається) з вимогою стосовно виконання ними своїх зобовязань. Проте, відповіді на них не одержала. Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На теперішній час, у звязку з вищенаведеними обставинами, відповідальність за які згідно із Інвестиційним договором взяли на себе Кредитна спілка Добробут та Підприємства Ресурс, позивач повністю позбавлена можливості одержати те, на що розраховувала укладаючи Інвестиційний договір - одержати у власність однокімнатну квартиру № 13 на 6 поверсі 1 підїзду житлового будинку по угирівул. [PERSON] 23-6 у м. Києві, загальною площею 57,62 кв.м., у звязку із чим Інвестиційний договір підлягає розірванню. Підлягає розірванню також і Договір позички, оскільки його було укладено відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Інвестиційного договору та він не може існувати окремо від Інвестиційного договору. Після розірвання Інвестиційного договору підстава, за якої Кредитна спілка Добробут набула відповідні права на кошти, які мною були сплачені за Інвестиційним договором, не існуватиме, так же як іне існуватиме підстав для подальшого використання Кредитною спілкою Добробут сплачених позивачем за цим договором коштів на будівництво житлового будинку по вул. Героїв Севастополя 23-6 у м. Києві. У звязку із цим, та враховуючи те, що будівництво житлового будинку по вул. Героїв Севастополя 23-6 у м. Києві не було розпочате (кошти, з дня їх одержання Кредитною спілкою Добробут, не спрямовувалися за призначенням, визначеним Інвестиційним договором - будівництво житлового будинку по вул. Героїв Севастополя 23-6 у м. Києві), усі одержані Кредитною спілкою Добробут від позиавача в оплату вартості квартири кошти (116 595,51 грн.) відповідно до статті 1212 |Цившьного кодексу України підлягають поверненню мені у повному обсязі. За Інвестиційним договором, передача позивачем в оплату вартості квартири коштів здійснювалися у спосіб, що не заважав вільному користуванню ними Кредитною спілкою Добробут на свій розсуд. У звязку із цим, відповідно до статей 1214 та 536 Цивільного кодексу України, на користь позивача також підлягають стягненню проценти, нараховані за користування сплаченими позивачем за Інвестиційним договором в оплату вартості квартири коштами. При цьому, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 8 Цивільного кодекс України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Найбільш подібними до відносин, що склалися між мною та Кредитною спілкою Добробут з приводу повернення коштів (враховуючи, зокрема можливість використання Кредитною спілкою гом Добробут зазначених коштів на власний розсуд), є відносини договору позички, що врегульовані ькоїм параграфом 1 глави 71 Цивільного кодексу України (ст.ст. 1046-1053 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслiдок завданої цим шкоди друга сторона значною мiрою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладеннi договору. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання договору та стягнення грошових коштів є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню, Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved