Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

В липні 2011 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, уточнивши яку в судовому засіданні, просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\3 частки з усіх видів заробітку, але не менше ЗО % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі з 17.02.1998 року, який розірвано рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 18.07.2011 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі. Позивач стверджує, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Стверджувала, що дитина хворіє та потребує в постійному лікуванні. Вказує, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, оскільки працює та стягнень за виконавчими документами відносно нього не провадяться. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо увалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ІДПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Сторони сумісне господарство не ведуть, знаходились в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 1998 року (а.с. 7). Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини і не бере участі в її вихованні. Дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України так як батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в частці від Доходу. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на його утримання не дає і за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved