Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-14 00:00:00

У лютому 2011 року публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі ПАТ «Кредитпромбанк» звернулося до суду із позовом з узагальненою назвою про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просить суд: - стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року в сумі 835\~841 доларів 96 центів США, що станом на 03 лютого 2011 року у співвідношенні іноземної валюти до національної грошової одиниці становить 6\~638\~006 грн. 09 коп.; - стягнути із відповідача заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № LК/ZP/10-2008/3943 від 01 жовтня 2008 року в сумі 239\~951 грн. 82 коп., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач [PERSON] зобовязання за зазначеними вище правочинами належним чином не виконує у звязку із чим у неї виникла заборгованість. У червні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою з узагальненою назвою про визнання недійсним кредитного договору, в якому просить суд: - визнати недійсним кредитний договір № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року з додатковими угодами до нього, що укладений між нею та ВАТ «Кредитпромбанк»; - визнати недійсним іпотечний договір № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року із усіма додатковими угодами до нього; - застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину й застосувати односторонню реституцію, а саме зобовязати ПАТ «Кредитпромбанк» повернути [PERSON] сплачені по кредитному договору № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року відсотки, пеню, штрафні санкції, комісії (а.с.132). У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Кредитпромбанк» позов підтримав й просив його задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову ПАТ «Кредитпромбанк» й задовольнити зустрічну позову заяву. У судовому засіданні представник третьої особи виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області як органу опіки та піклування просив суд розглянути справу на підставі положень чинного законодавства України. Інші треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не зявилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому цивільним процесуальним законодавством України порядку. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 03 квітня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року (а.с.11), згідно із умовами якого банком надано кредит [PERSON] на суму 300\~000 доларів США до 02 квітня 2014 року. 07 квітня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року (а.с.15). 01 жовтня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено договір про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № LК/ZP/10-2008/3943 (а.с.49), згідно із умовами якого банк встановив держателю платіжної картки ліміт кредитування за картковим рахунком № 26252000138329 в рамках договору банківського рахунку № ZP01/07-2006/1522, що був відкритий для обліку операцій за платіжними картками від 11 липня 2006 року в сумі 240\~000 грн. 00 коп. терміном до 30 вересня 2010 року включно зі сплатою 15 процентів річних. У подальшому між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено ще ряд правочинів, а саме: - додаткову угоду № 1 до договору про встановлення ліміту кредитування на платіжну картку № LK/ZP/10-2008/3943 від 01 жовтня 2008 року (а.с.53), - договір про відкриття карткового рахунку та його обслуговування № ZP01/07-2006/1522 від 24 липня 2006 року (а.с.54), - іпотечний договір № 49.8/22/I87/07 від 03 квітня 2007 року (а.с. 111, 133), - договір від 07 квітня 2008 року про внесення змін до іпотечного договору № 49.8/22/I87/07 від 03 квітня 2007 року (а.с.114). Як вбачається із матеріалів справи, а саме наданих розрахунків та платіжних документів заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року (процентна ставка 13,40 процентів річних) становить станом на 03 лютого 2011 року згідно із рахунками № 22033010001012 та № 22077010001012 -600\~000,00 доларів США, що за курсом НБУ складає 4\~765\~020 грн. 00 коп. Сума заборгованості за процентами згідно із рахунками № 22088010001012 та № 22099010001012 становить 170\~805,03 доларів США, що за курсом НБУ складає 1\~356\~482 грн. 31 коп. Сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів згідно із таблицями розрахунку пені становить 65\~036,93 доларів США, що за курсом НБУ складає 516\~503,79 грн. Загальна сума заборгованості складає 835\~841,96 доларів США, що за курсом НБУ складає 6\~638\~006,09 грн. Заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Кредитпромбанк» за договором про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № LК/ZP/10-2008/3943 від 01 жовтня 2008 року становить станом на 03 лютого 2011 року (відсоткова ставка 22,00 відсотки річних) - 239\~951 грн. 82 коп. (- сума простроченої заборгованості за кредитом 159\~446 грн. 12 коп.; - сума простроченої заборгованості за відсотками 7\~236 грн. 66 коп.; - сума простроченої комісії за РКО 1\~600 грн. 00 коп.; пеня за несвоєчасну сплату кредиту 68\~557 грн. 47 коп.; пеня на нараховані відсотки за несвоєчасну сплату кредиту 3\~111 грн. 57 коп.). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 526, 553 того ж ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та умовах, встановлених законом. За змістом статей 1, 5 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-ІV іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна, зокрема, за умови, що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Кредитпромбанк» із узагальненою назвою про стягнення боргу за кредитним договором підлягає задоволенню, а з відповідача [PERSON] стягненню заборгованість: за кредитним договором № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року в сумі 835\~841 доларів 96 центів США, що станом на 03 лютого 2011 року у співвідношенні іноземної валюти до національної грошової одиниці становить 6\~638\~006 грн. 09 коп.; - за договором про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку № LК/ZP/10-2008/3943 від 01 жовтня 2008 року в сумі 239\~951 грн. 82 коп. Що стосується зустрічного позову [PERSON] із узагальненою назвою про визнання недійсним кредитного договору, а саме позовних вимог: - про визнання недійсними кредитного договору № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року з додатковими угодами до нього, - визнання недійсними іпотечного договору № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року із усіма додатковими угодами до нього, - застосування наслідків недійсності нікчемного правочину й односторонньої реституції, а саме зобовязання ПАТ «Кредитпромбанк» повернути [PERSON] сплачені по кредитному договору № 49.4/22/07-Zn від 03 квітня 2007 року відсотки, пеню, штрафні санкції, комісію, то цей позов задоволенню не підлягає у звязку із недоведеністю заявлених нею позовних вимог. Кредитні, іпотечний та інші договори, що були укладені між сторонами відповідають вимогам чинного законодавства України. Доводи відповідача [PERSON] про те, що правочини укладено без дозволу органів опіки та піклування й одного із подружжя не можуть бути підставою для визнання правочинів недійсними, оскільки безпосередньо вона як один із учасників правочинів повинна була дотриматися цих вимог законодавства України, однак отримавши грошові кошти в кредит, не виконала ці вимоги, а у подальшому уклала договір іпотеки. Крім того, матеріали справи містять письмові заяви чоловіка відповідача [PERSON] про надання згоди на укладення договорів. Твердження відповідача [PERSON] про те, що банк не мав права укладати кредитний договір в іноземній валюті спростовуються зібраними й дослідженими у судовому засіданні доказами, цей правочин відповідач уклала добровільно, усвідомлюючи зміст його умов, права та обовязки. Грошові кошти за кредитним договором відповідачем [PERSON] одержано в повному обсязі відповідно до умов договорів. Інші доводи відповідача щодо недійсності кредитного, іпотечного та інших договорів також не є обґрунтованими й не можуть бути підставою для визнання цих правочинів недійсними. Підстави для застосування односторонньої реституції й повернення відповідачу сплачені відсотки, пеню, штрафні санції, комісії відсутні. Таким чином зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: approved