Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-18 00:00:00

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, до судового розгляду справи заперечення проти позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на земельну ділянку, визнання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки. На обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Дніпродзержинського міськвиконкому від 08 липня 1999 року № 189 [PERSON] було надане в постійне користування земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,1000 га, для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по проекту забудови, узгодженому управлінням головного архітектора; 12 квітня 2001 року було здійснене встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, і 27 квітня 2011 року був затверджений Генеральний план ділянки будинку. На наданій в користування земельній ділянці [PERSON] побудував житловий будинок, який був прийнятий в експлуатацію 13 вересня 2007 року, і 27 вересня 2007 року виконкомом Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська йому було видано свідоцтво про право власності не нерухоме майно серії ЯЯЯ №223640. 27 вересня 2007 року право власності на ім'я [PERSON] на збудований ним житловий будинок, розташований по [ADDRESS] було зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно, на підтвердження чого йому був виданий Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 16083925, реєстраційний номер 20440002. 28 вересня 2007 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу він, позивач, придбав вищевказаний будинок, зареєструвавши 11 жовтня 2007 року своє право власності на придбане нерухоме майно в ОКП «Дніпродзержинське БТІ». Після придбання права власності на житловий будинок, 22 жовтня 2007 року, він, позивача, звернувся до В.о. міського голови щодо безоплатної приватизації земельної ділянки, але отримав відмову. Як було зазначено в листі начальника управління земельних ресурсів від 23 листопада 2007 року, згідно даних державного земельного кадастру, земельна ділянка, на якій виконане «самовільне»будівництво житлового будинку, була приватизована [PERSON] Вважає, що відмова щодо приватизації земельної ділянки, на якій розташований житловий будинку є необґрунтованою та порушує його право на одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, оскільки до нього, як до набувача нерухомого майна, правомірно повинно було перейти право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розмішений житловий будинок, та частиною ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Згідно довідки державного земельного кадастру від 21 листопада 2007 року, земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у державному реєстрі земель не зареєстрована. В зв'язку з відмовою щодо приватизації земельної ділянки і порушення його прав, як власника нерухомого майна та землекористувача земельної ділянки, для вирішення питання по суті він вимушений звернутися до суду, так як згідно ч.11 ст. 118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Лише з листа начальника управління земельних ресурсів від 23 листопада 2007 року, що був направлений на адресу заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради [PERSON], він, позивач, дізнався, що ділянка [ADDRESS], на якій знаходиться придбаний ним житловий будинок, приватизована відповідачем [PERSON], як ділянка по [ADDRESS], і відповідачу виданий державний акт на право власності на землю на земельну ділянку [ADDRESS], яка співпадає з його, позивача, земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS]. Але згідно листа заступника начальника управління головного архітектора міста від 01 березня 2010 року відсутні будь-які рішення виконавчого комітету міської ради, якими була б скасована адреса, за якою розташованій житловий будинок, та земельна ділянка, що була надана в користування [PERSON], - [ADDRESS], або була б змінена на адресу -[ADDRESS], або була б присвоєна нова адреса -[ADDRESS], або затверджений проект забудови житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою -[ADDRESS]. Факт приватизації відповідачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]виявився для нього, позивача, великою несподіванкою, оскільки за весь період володіння та користування належним йому житловим будинком, додому до нього ніхто не приходив, ніяких землевпорядних робіт, в тому числі й встановлення меж ділянки в натурі (за замовленням [PERSON]), на належній йому земельній ділянці також ніхто не виконував. При тому, що пояснювальній записці технічної документації зазначено, що місцеположення кутів зовнішніх меж землекористування детально досліджено, і встановлено в натурі по фактичному їх положенню на місцевості в присутності землекористувача [PERSON] і суміжних землекористувачів. Претензій по суміжним межам землекористування при встановленні меж земельної ділянки зацікавленими громадянами не заявлено. Вважає, що даний документ, як і всі інші, які стосуються права власності [PERSON] на земельну ділянку, є сфальсифікованим. А тому в нього існують обґрунтовані сумніви щодо технічної документації із землеустрою з приводу складання документів, якими посвідчується право власності [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS]. Також вважає, що висновок щодо погодження технічної документації із землеустрою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 07 серпня 2006 року, який зроблений за результатами розгляду технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON], також є незаконним. Крім цього, він впевнений, що Дніпродзержинською міською радою при винесенні рішення від 29 квітня 2005 року за №532-18/4 про передачу [PERSON] в оренду строком на три роки земельної ділянки по [ADDRESS]грубо порушене земельне законодавство України, оскільки ця земельна ділянка в той час знаходилась в постійному користуванні [PERSON], а надання в користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. А тому і державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] 17 липня 2007 року, є незаконним і підлягає скасуванню. Просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №556569, виданий 17 липня 2007 року [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га., визнати за ним, позивачем, право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих в [ADDRESS], площею 0,1000 га, зобов'язати Дніпродзержинську міську раду розглянути питання щодо безкоштовної передачі у власність йому, позивачу, земельної ділянки для обслуговування належного йому жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих в [ADDRESS], площею 0,1000 га. Представник позивача [PERSON] -[PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с. 87), в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, і у випадку неявки відповідача -згодна на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, представнику позивача роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача ( а.с. 86). Відповідач [PERSON] та його представники в судове засідання не з'явилися, про дату, місце та час розгляду справи відповідач та його представники неодноразово повідомлялися належним чином згідно вимог Цивільно-процесуального кодексу України. 04 жовтня 2011 року проведений попередній розгляд справи за участю представника позивача та за відсутності відповідача [PERSON], який про дату, час та місце проведення попереднього засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим листом із повідомленням, що було направлене поштою за зареєстрованим місцем проживання відповідача - [ADDRESS], і повернулося на адресу суду в зв'язку з неотриманням відповідачем поштового відправлення і закінчення строку його зберігання на поштовому відділенні (а.с. 43- 44). 31 жовтня 2011 року розпочатий судовий розгляд справи за участю представника позивача та представника відповідача [PERSON] -[PERSON], яка представляла інтереси відповідача на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с. 53), і яка була особисто повідомлена про наступну дату та час розгляду справи секретарем судового засідання в приміщенні суду, що підтверджується відповідною розпискою, в якій представник відповідача зазначила, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи 21 листопада 2011 року ( а.с. 57). 21 листопада 2011 року до початку судового засідання від відповідача [PERSON] надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з заміною його представника та з врахуванням його неможливості особисто бути присутнім в судовому засіданні ( а.с. 61), що свідчить про належне сповіщення відповідача про розгляд справи 21 листопада 2011 року. 02 грудня 2011 року представник відповідача [PERSON], яка продовжила представляти інтереси відповідача, безпосередньо в суді під розписку була повідомлена про дату, час та місце наступного розгляду справи 28 грудня 2011 року, що підтверджується відповідною розпискою ( а.с. 66). Але 28 грудня 2011 року ні відповідач [PERSON], ні його представник в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляду справи за їх відсутності суду не надали. Про наступне судове засідання 31 січня 2012 року відповідач [PERSON] був завчасно повідомлений рекомендованим листом, який направлений поштовим відправленням за його зареєстрованим місцем проживання - [ADDRESS] ( а.с. 70). Але 31 січня 2012 року в судове засідання відповідач [PERSON] та його представник не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Про судове засідання 07 березня 2012 року відповідач [PERSON] знову був повідомлений рекомендованим листом, що також був направлений йому поштовим відправленням ( а.с. 75). Але до початку судового засідання 07 березня 2012 року відповідач [PERSON] повторно надав суду заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з заміною його представника та з наданням його новому представнику часу для ознайомлення з матеріалами справи. Заявлене відповідачем клопотання свідчить про його безумовну інформованість про розгляд справи 07 березня 2012 року. 07 березня 2012 року представнику відповідача [PERSON] безпосередньо в суді вручена судова повістка про виклик відповідача в судове засідання на 19 березня 2012 року о 15.00 годині для розгляду справи по суті заявлених вимог, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (а.с. 82). Але 19 березня 2012 року о 15.00 годині відповідач [PERSON] та його новий представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Відповідно до ч. 3, 5 ст. 74 ЦК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд, і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка -повідомлення -завчасно. Судова повістка разом із розпискою,……надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. ….. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином про дату та місце розгляду справи, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, що передбачено ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд, з його згоди, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав свої письмові пояснення по справі (а.с. 73), в яких зазначив, що йому не зрозуміло, яким чином Дніпродзержинською міською радою було прийнято рішення від 29 квітня 2005 року за № 532-18/4 про передачу [PERSON] в оренду строком на три роки земельної ділянки по [ADDRESS], в той час, як земельна ділянки знаходилася в його, [PERSON], постійному користуванні. Вважає, що має місце грубе порушення земельного законодавства, так як згідно ст. 116 ч.5 Земельного кодексу України надання в користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Просить прийняти до уваги його пояснення та задовольнити позов [PERSON], і провести розгляд справи за його, [PERSON], відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Товариства з обмеженою відповідальністю «Землеустрій» в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи від директора товариства Колосова С.П, надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Землеустрій» ( а.с. 79). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, третьої особи [PERSON], представника ТОВ «Землеустрій»відповідно до ч. 2 ст.158 ЦПК України, згідно якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, - Дніпродзержинської міської ради та виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином згідно вимог ч. 4 ст. 74 ЦК України, що підтверджується листами, відправленими вищевказаним установам поштовим відправленням ( а.с. 83,85). До судового розгляду справи Дніпродзержинська міська рада та виконком Дніпродзержинської міської ради заперечення проти позову [PERSON] та докази на їх підтвердження суду не надали. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вищевказаних третіх осіб. Судом досліджені письмові докази по справі: - постанова Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 серпня 2008 року ( а.с. 5-6), яким підтверджується факт звернення [PERSON] з аналогічними позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства та факт ухвалення постанови у адміністративній справі про задоволення адміністративного позову [PERSON] до Дніпродзержинської міської ради в особі виконкому міськради, треті особи -[PERSON], [PERSON], Дніпродзержинське міське управління земельних ресурсів «про зобов'язання вчинити певні дії»; - ухвала колегії суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2011 року (а.с. 7), якою підтверджується факт скасування постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 28 серпня 2008 року і закриття провадження у адміністративній справі за адміністративним позовом [PERSON], оскільки заявлений позов повинний розглядатися в порядку цивільного судочинства; - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок ( а.с. 6-1), яким підтверджуються технічні характеристики будинку, розташованого по [ADDRESS], власником якого в технічному паспорті зазначений [PERSON]; - Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11 жовтня 2007 року ( а.с. 11), яким підтверджується факт реєстрації права власності на ім'я [PERSON] на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], - договір купівлі-продажу будинку (а.с. 12), Витяг з Державного реєстру правочинів (а.с. 13), якими підтверджується факт укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON] 28 вересня 2007 року; - Витяг з рішення Дніпродзержинського міськвиконкому від 08 липня 1999 року № 189 (а.с. 13 оберт), яким підтверджується факт надання [PERSON] в постійне користування земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,1000 га, для будівництва житлового будинку у з господарськими будівлями та спорудами по проекту забудови, узгодженому управлінням головного архітектора; - Акт прийому домоволодіння в експлуатацію від 13 вересня 2007 року (а.с.. 14-15), яким підтверджується факт прийому приймальною комісією в експлуатацію зведеного [PERSON] житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - Акт встановлення меж земельної ділянки в натурі від 12 квітня 2001 року (а.с.16), яким підтверджується факт встановлення в натурі межі земельної ділянки, яка відводиться [PERSON] на території Дніпродзержинської міської ради по [ADDRESS], загальною площею 0,1000га, в тому числі в постійне користування 0,1000 га; - Генеральний план ділянки будинку [ADDRESS] (а.с. 17-18), яким підтверджується затвердження 27 квітня 2001 Генерального плану ділянки, експлікація ділянки, зобов'язання [PERSON] виконати спорудження будинку і господарських споруд; - заява [PERSON] на ім'я В.о. міського голови Кузнецової В.П. від 22 жовтня 2007 року ( а.с. 19), яким підтверджується факт звернення позивача з клопотанням про доручення міському управлінню земельних ресурсів підгодовувати матеріали для оформлення документації на право безоплатної приватизації земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS], як власнику нерухомого майна, розташованого на зазначеній земельній ділянці; - повідомлення начальника управління земельних ресурсів Варивода С.П. від 23.11.2007 року № 1/04-706 ( а.с. 19 оберт), яким підтверджується факт приватизації земельної ділянки, на якій розташований придбаний [PERSON] житловий будинок, відповідачем [PERSON]; - довідка державного земельного кадастру Дніпропетровської області ( а.с. 22), в якій зазначено про відсутність в базі даних автоматизованої системи Державного земельного кадастру Дніпропетровської області даних про земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] та її власників (користувачів або орендарів) станом на 12 листопада 2007 року; - Державний акт на право власності на земельну ділянку від 17 липня 2007 року, кадастровий план земельної ділянки (а.с. 20 оберт, 21 оберт), яким підтверджується факт передачі [PERSON]. у приватну власність земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], площею 0,1000 га, на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 29 вересня 2006 року № 39-04/V; - технічна документація із землеустрою (а.с. 22 -26), якою підтверджується складання документів для посвідчення права власності [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська; - повідомлення заступника начальника управління головного архітектора міста від 01 березня 2010 року (а.с. 27), яким підтверджується факт відсутності копій рішень виконкому міської ради, якими би була скасована адреса -[ADDRESS], або змінена - на [ADDRESS], чи присвоєна адреса -[ADDRESS], а також факт відсутності проекту забудови житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS](генеральний план ділянки будинку), який повинний бути узгоджений з головним архітектором міста в управління головного архітектора міської ради; - Висновок начальника управління Дніпродзержинського міського управління земельних ресурсів від 07 серпня 2006 року № 507/1 (а.с. 28), яким підтверджується факт відведення [PERSON] у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд земельної ділянки, площею 0,1000 га за рахунок земель Дніпродзержинської міської ради по [ADDRESS]; - акт про встановлення меж земельної ділянки від 06 липня 2006 року (а.с. 28 оберт), якою підтверджується, складення спеціалістом [PERSON] зазначеного акту про вставлення в натурі меж земельної ділянки, що відводиться у власність [PERSON] на території Дніпродзержинської міської ради по . [ADDRESS], загальною площею 0,1000 га, та факт підтвердження спеціалістом відсутності заперечень з боку суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON]; - Акт прийому -передачі межових знаків земельної ділянки від 2006 року без зазначення дати ( а.с. 29), яким підтверджується факт передачі межових знаків, якими закріплена земельна ділянка по [ADDRESS]від представника ТОВ «Землеустрій»замовнику [PERSON]; - рішення Дніпродзержинської міської ради від 29 квітня 2005 року № 532-18/ІV (а.с. 30-31), яким підтверджується факт надання згідно зі ст. ст. 40, 124 Земельного кодексу України [PERSON] земельної ділянки, площею 0,1000га, по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно з проектом забудови, узгодженим управлінням головного архітектора міста, на умовах оренди строком на три роки; - зображення будинку на мапі, отриманої зі супутника (а.с. 88), фотографічні знімки будинку (а.с. 89 -91), якими підтверджується факт існування будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який на праві власності належить позивачу [PERSON] Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 08 липня 1999 року за №189 (а.с. 13 оберт) в постійне користування [PERSON] була надана земельна ділянка [ADDRESS], площею 0,1000 га для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями по проекту забудови, узгодженому управлінням головного архітектора. На підставі вищевказаного рішення виконкому 12 квітня 2001 року фахівцем ЗКБ «Землевпорядник»[PERSON] в присутності начальника управління земельних ресурсів м. Дніпродзержинська Вариводи С.П. та землекористувача [PERSON] були встановлені в натурі межі земельної ділянки, яка відводилася на території Дніпродзержинської міської ради по [ADDRESS], площею 0,1000 га, в тому числі в постійне користування 0,1000 га., яка повинна була використана [PERSON] тільки по цільовому призначенню ( а.с. 16). 27 квітня 2011 року був затверджений Генеральний план ділянки будинку [ADDRESS] [PERSON] згідно рішення № 189 від 08.07.1999 року виконкому ( а.с. 17-18). Суд вважає, що рішення виконкому від 08.07.1999 року, Акт про встановлення в натурі меж земельної ділянки, Генеральний план ділянки будинку свідчать про правомірне набуття [PERSON] право на користування земельною ділянкою, площею 0,1000 га, розташованою в [ADDRESS]. На вищевказаній земельній ділянці, не порушуючи її цільове призначення, [PERSON] збудував житловий будинок, який був прийнятий в експлуатацію 13 вересня 2007 року ( а.с. 14-15 - Акт прийому домоволодіння в експлуатацію), і 27 вересня 2007 року виконавчим комітетом Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська [PERSON] було видано свідоцтво про право власності не нерухоме майно серії ЯЯЯ №223640, а право власності на його ім'я зареєстроване в Дніпродзержинському БТІ в реєстровій книзі №219 під реєстровим №24888, реєстраційний номер 20440002, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 вересня 2007 року, номер витягу 16083925. Підстави набуття [PERSON] права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] зазначені в нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу будинку ( а.с. 12). 28 вересня 2007 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку, розташованого по [ADDRESS], який згідно вимог діючого законодавства був посвідчений [PERSON], нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, реєстровий номер 4818 (а.с. 12- договір купівлі-продажу, а.с. 13- витяг з Державного реєстру правочинів). 11 жовтня 2007 року право власності на вищевказаний житловий будинок на ім'я позивача було зареєстроване Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації, на підтвердження чого позивачу був виданий Витяг про реєстрацію право власності на нерухоме майно, номер Витягу 16240843, реєстраційний номер 20440002, номер запису 24888 в книзі 219 ( а.с. 11). Приймаючи до уваги правомірне набуття [PERSON] права на користування земельною ділянкою по [ADDRESS], дотримання ним при зведенні житлового будинку цільового призначення земельної ділянки, і не зважаючи на відсутність реєстрації права на користування земельною ділянкою на ім'я [PERSON], суд вважає, що до позивача при придбанні житлового будинку, як до набувача нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, правомірно перейшло право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок та частиною ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Після придбання житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], позивач звернувся до В.о. міського голови, секретаря міської ради Кузнєцової В.П. з заявою про доручення міському управлінню земельних ресурсів підготувати матеріали для оформлення документації на право безоплатної приватизації земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] (а.с. 19). Але у приватизації вказаної земельної ділянку позивачу було відмовлено, оскільки згідно даних державного земельного кадастру земельна ділянка, на якій виконане самовільне будівництво житлового будинку без оформлення документів на землю, і який придбав позивач, приватизована відповідачем [PERSON], якому 17 липня 2007 року виданий Державний акт на право власності на землю серія ЯГ №556569, згідно якого йому для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) була передана у власність земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га (а.с. 19 оберт -лист начальника управління Дніпродзержинського міського управління земельних ресурсів від 23 листопада 2007 року, № 1/04-706, а.с 20 оберт -дублікат Державного акту на право власності на землю, виданий 24 листопада 2007 року). Але при цьому, згідно довідки Державного земельного кадастру Дніпропетровської області від 09.11. 2007 року № 32 (а.с. 20), станом на 12 листопада 2007 року дані про земельну ділянку та її власників (користувачів або орендарів), яка розташована за адресою: [ADDRESS], в базі даних автоматизованої системи Державного земельного кадастру Дніпропетровської області, відсутні. Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, що на праві власності належить позивачу, і якій присвоєна адреса -[ADDRESS], приватизована відповідачем [PERSON] і йому виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, яка на місцевості співпадає з земельною ділянкою позивача, і якій з невідомих причин присвоєна адреса -[ADDRESS]. При тому, що згідно повідомлення заступника начальника управління головного архітектора міста від 01 березня 2010 року (а.с. 27), рішення про скасування адреси -[ADDRESS], або зміни цієї адреси - на [ADDRESS], чи присвоєння земельній ділянці адреси -[ADDRESS], виконкомом Дніпродзержинської міської ради не виносилися, а проект забудови житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS](Генеральний план ділянки будинку), який повинний бути узгоджений з головним архітектором міста в управління головного архітектора міської ради, на ім'я [PERSON], не затверджувався. На підставі наданих позивачем доказів, судом достовірно встановлено, що Дніпродзержинська міська рада своїм рішенням від 29 квітня 2005 року за №532-18/4 (а.с. 30), фактично передала [PERSON] в оренду строком на три роки земельну ділянку, яка вже знаходилась в постійному користуванні [PERSON], і мала адресу -[ADDRESS], і на якій [PERSON] вже розпочав будівництво житлового будинку згідно Генерального плану ділянки будинку. Це рішення Дніпродзержинської міської ради суперечить чинному земельному законодавству, оскільки надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Земельним Кодексом України. А такі рішення про вилучення у [PERSON] земельної ділянки ні виконкомом Дніпродзержинської міської ради, ні Дніпродзержинською міською радою суду надані не були, що свідчить про їх відсутність. Приймаючи до уваги незаконність винесення рішення щодо виділення [PERSON] в оренду земельної ділянки по [ADDRESS], право на користування якою на той час мав [PERSON], то ніяким чином Дніпродзержинською міською радою 29 вересня 2006 року не могло бути винесено рішення № 39-04/V про надання згоди на безкоштовну передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS], якою продовжував на законних підставах користуватися [PERSON] ( а.с. 24, 25). А отже всі інші документи, що видавалися [PERSON] для набуття права власності на земельну ділянку по [ADDRESS], в тому числі технічна документація із землеустрою, Висновок щодо погодження технічної документації із землеустрою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 07 серпня 2006 року, Державний акт на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку, не можуть вважатися такими, що відповідають вимогам земельного законодавства, і не дають відповідачу вважати себе власником земельної ділянки.. Також, суд звертає увагу і критично оцінює пояснювальну записку (а.с. 22 оберт), яка була складена на підставі акту про встановлення меж земельної ділянки, що передається [PERSON] (а.с. 28 оберт), в якій зазначено, що місцеположення кутів зовнішніх меж землекористування детально досліджено, і встановлено в натурі по фактичному їх положенню на місцевості в присутності землекористувача [PERSON] і суміжних землекористувачів, претензій по суміжним межам землекористування при встановленні меж земельної ділянки зацікавленими громадянами не заявлено. Судом вбачається, що фактично встановлення меж земельної ділянки не виконувалося, оскільки при дійсному виконанні цієї дії неможливо б було не помітити використання земельної ділянки, що надавалася [PERSON] у власність, за її цільовим призначенням іншою особою. Таким чином, суд вважає, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, що був виданий [PERSON] 17 липня 2007 року, дійсно є незаконним і підлягає скасуванню, а позивачу повинно бути надане право на приватизацію земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], на якій розташований придбаний ним житловий будинок.. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів, з таких мотивів. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»за № 7 від 16 квітня 2004 року, за загальним правилом, розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»за № 7 від 16 квітня 2004 року, у випадках, коли вимоги пов'язуються з визнанням права на земельну ділянку, встановленням порядку користування земельною ділянкою чи усуненням перешкод у цьому, іншими вимогами з приводу земельної ділянки чи розташованої на ній нерухомості, зокрема про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, суди обов'язково застосовують правила про виключну підсудність. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»за №7 від 16 квітня 2004 року, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК) . Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»за №7 від 16 квітня 2004 року, при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Згідно пп. «г'». п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»за № 7 від 16 квітня 2004 року, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно- правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Згідно ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Згідно статті 7 Земельного кодексу України (1990 року), який втратив чинність з 01.01.2002 року, але діяв на момент передачі [PERSON] в користування земельної ділянки, користування землею може бути постійним або тимчасовим Постійним визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку. Згідно ст. 19 Земельного кодексу України (1990 року), міська Рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста. Згідно ст. 116 ЗК України (2001р.) набуття права на землю громадянам та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх в користування. Згідно ч.11 ст.118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України (2001 р.), якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, та на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст. 377 ч.2 ЦК України (2004р.) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій в користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно ст. 125 ЗК України (2001 р.) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування завданих збитків, застосування інших передбачених законом, способів. Суд також вважає, що належить стягнути з відповідача на користь позивача витрати, які складаються із судового збору в сумі 51,00 грн., витрат на інформаційне-технічне забезпечення процесу в сумі 120,00 грн., які були сплачені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1, 2 -квитанції про сплату судових витрат). На підставі викладеного,

Outcome: approved