Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

18 жовтня 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 06.12.2003 року відділом реєстрації актів грома\-дянського стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, про що в Книзі реєст\-рації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 79. Заявлені позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх років шлюбні відносини стали погіршуватись, між подружжям відсутнє взає- мопорозуміння, а шлюб має формальний характер. Фактично сімя розпалася та и подальше збереження є неможливим. Дані обставини й змусили позивачку звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, категорично заперечувала проти надання часу на прими\-рення подружжя /а.с.6-7/. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо розірван\-ня шлюбу. . . л Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та запере\-чень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допусти\-мість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вим,ог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що 06 грудня 2003 року між позивачкою [PERSON] /дошлюбне прізвище - Духно/ та відповідачем [PERSON] Олекса\-ндром Миколайовичем, відділом реєстрації актів громадянського стану Варвинського районного управлін\-ня юстиції Чернігівської області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 79, що підтверджується свідоцтвом про одруження серім-ЕЛ № 064445, виданим 06.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області/а.с. 14/. . Як вбачається з цивільного позову, спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх років шлюбні відносини стали погіршуватись, між подружжям відсутнє взаємопорозуміння, а шлюб має формальний характер. Фактично сімя розпалася та н подальше збереження є неможливим. Відповідно до вимог ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, приму\-шування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. . За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сі\-мейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взає\-модопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобов язана утверджу\-вати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюб\-них відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особи\-сту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України). Відповідачем не надано доказів щодо обмежень реалізації права позивачки на безперешкодне розірвання шлюбу з урахуванням положень ст.110 СК України. / На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивачка категорично заперечує проти збереження їх сімї та наполягає на розлученні, а відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу, зясувавши фактичні взаємини подружжя і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, те що шлюбні стосунки фактично припинились і пе\-ребування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, суд встановив справжнє прагнення позива\-чки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі, в звязку із чим даний позов і підлягає задово- З урахуванням положень ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазнача\-ється про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє до\-шлюбне прізвище. . Згідно вимог п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання щодо ро\-зподілу між сторонами судових витрат. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 38,50 гривень у відшкодування понесених ним та документально підтверджених судових витрат. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved