Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-22 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, визнавши, що [PERSON], померлий [INFO], є її батьком, а [PERSON], померла [INFO] - її матір'ю. Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що внаслідок розбіжностей в написанні імен по батькові та прізвищ батьків у свідоцтвах про смерть і про народження її сестер, а також в інших правовстановлюючих документах, вона позбавлена можливості успадкувати належне їм за життя майно та отримати свідоцтво про право на спадщину. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2011 року у задоволенні заяви [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про встановлення факту родинних відносин задовольнити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом було неповно з'ясовано обставини справи, а оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про необхідність усунення розбіжностей у написанні прізвищ та імен шляхом встановлення неправильності в актах громадського стану. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що осіб вказаних у свідоцтвах про смерть, не існувало, а при видачі наведених документів були допущені помилки у написанні прізвищ [PERSON] та [PERSON], які підлягають виправленню шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану. Проте, з таким висновком місцевого суду не може повністю погодитись апеляційний суд, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне. Як встановлено, дівоче прізвище заявниці до укладення шлюбу було «[PERSON]» (а.с. 8). З довідки виконавчого комітету Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області №1052 від 02 грудня 2011 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були жителями с. Чемер Козелецького району Чернігівської області та мали чотирьох дітей, в тому числі - [PERSON], [INFO]. Прізвище батька в свідоцтвах про народження сестер заявниці вказано як «[PERSON]», а по батькові - «[PERSON]» (а.с.3 1, 33). У зв'язку з такими розбіжностями в написанні імен батьків до Новозаводського районного суду м. Чернігова з заявою про встановлення факту родинних відносин зверталась сестра заявниці [PERSON] Рішенням від 9 грудня 2001 року її заяву було задоволено і встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] являються її батьками. З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 19). [INFO] помер [PERSON], про що Чемерською сільською радою народних депутатів Козелецького району в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис за № 4 (а.с. 20). Витягом КП „Ніжинське БТІ" про державну реєстрацію прав засвідчено, що [PERSON] та [PERSON] належало на праві приватної спільної часткової власності кожному по 3/8 частини житлового будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). 04 квітня 1990 року [PERSON] склав заповіт, в якому, розпорядившись належним майном, заповів його [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 18). З наданого [PERSON] свідоцтва про народження батька вбачається, що його прізвище «[PERSON]», а по батькові «[PERSON]». Таким чином, доводи заяви [PERSON] про наявність численних розбіжностей в написанні прізвищ, імен та по батькові батьків матеріалами справи підтверджуються. В судовому засіданні заявниця та заінтересовані особи підтвердили, що є сестрами, виховувались в одній родині і померлі [PERSON] та [PERSON] були їх батьками. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів" роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, в тому числі, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд, розглянувши справу і встановивши викладені вище обставини, прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] в частині встановлення родинних відносин з померлим батьком [PERSON], оскільки без встановлення такого юридичного факту заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, не породжує жодних юридичних наслідків для заявниці встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] оскільки остання померла раніше свого чоловіка, який успадкував належне їй на час смерті майно, фактично прийнявши спадщину, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін. Враховуючи, що при ухваленні судового рішення в частині відмови у встановленні факту родинних відносин із померлим [PERSON] районним судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, апеляційний суд на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції в цій частині і ухвалює нове рішення про задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин із померлим [PERSON]

Outcome: partial