Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач у червні 2011 року звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсними з 09.01.2009 року підпункти 3.1.10, 3.1.11, 3.3.4 (передостанній абзац), 4.1 (в частині збільшення процентної ставки в односторонньому порядку) кредитного договору № 54-К/08/VIP від 26.09.2008 року (в редакції Додаткової угоди № 1 від 07.10.2008 року), визнати недійсним з моменту укладення договору підпункт 3.2.4 кредитного договору № 54-К/08/VIP від 26.09.2008 року (в редакції Додаткової угоди № 1 від 07.10.2008 року), стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Укргазбанкна користь [PERSON] витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн. Посилається в позові на те, що 26.09.2008 року між ними та ВАТ АБ Укргазбанк, правонаступником якого є ПАТ АБ Укргазбанк, був укладений договір про кредитний договір № 54-К/08/VIP, відповідно до якого йому було відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 227\~000 доларів США. Кредит ним брався для задоволення споживчих потреб. 07.10.2008 року між ними та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою розділи I-VII договору було викладено в новій редакції. Пізніше позивачем було виявлено, що укладені з відповідачем договори не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують його права та інтереси. Виходячи з цього, вважає, що при укладенні договору ПАТ АБ Укргазбанкдіяв недобросовісно, а тому умови договору є несправедливими та підлягають визнанню недійсними. Позивач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник ПАТ АБ Укргазбанкпроти задоволення позову заперечував у повному обсязі, надавши їх у письмовому вигляді. Зазначаючи, що доводи позивача щодо збільшення відповідачем процентної ставки в односторонньому порядку не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки таке збільшення обумовлено сторонами в укладеному ними кредитному договорі, а факт підписання позивачем відповідного кредитного договору на умовах запропонованих відповідачем, свідчить про свідоме прийняття позивачем умов кредитного договору. Твердження позивача щодо недодержання вимог ст. 203 відповідачем при вчиненні правочину є безпідставним, оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт, що умови, форма та порядок укладення спірного договору суперечать положенням ЦК України, або актом цивільного законодавства, обмеження волевиявлення позивача та невідповідності його внутрішній волі останнього. Заслухавши пояснення сторін присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст.626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 26.09.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір , відповідно до якого відповідач відкрив позивачу невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 227\~000 доларів США, на строк користування з 26.09.2008 року по 25.09.2018 року зі сплатою процентів за його користування в розмірі 14,4 % річних. Згідно з умовами кредитного договору цільовим використанням кредиту є задоволення споживчих потреб. / а.с. 6-12/ 07.10.2008 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 54-К/08/VIP від 26.09.2008 року, якою було викладено розділи I-VII кредитного договору в новій редакції. /а.с. 19-25/ Всі умови Договору про кредитного договору та додаткової угоди № 1 сторонами були узгоджені та підписані. Ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Аналізуючи дану норму закону, а також викладене вище, суд приходить до висновку, що додаткова угода була укладена за взаємною згодою сторін, відповідає домовленості сторін, викладеній в ній, а тому має виконуватися сторонами. Відповідно до ст.629 та 638 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Виходячи з викладеного вище, порядку, умов та обставин укладення додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 54-К/08/VIP від 26.09.2008 року між сторонами, добровільності даного договору з боку позивача, суд приходить до висновку, що її умови відповідають нормам цивільного законодавства України, не суперечать іншим актам цивільного законодавства, а тому мають виконуватися сторонами. Проти умов кредитного договору та додаткової угоди з відповідачем позивач не заперечував і незгоди з їх умовами не виявляв, тобто погодився. Порядок та підстави недійсності правочину врегульовані ст. 215 ЦК України в разі недодержання вимог ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про факт недодержання цих вимог, а тому і відсутні правові підстави для задоволення його вимог. Таким чином, суд вважає, що при укладенні додаткової угоди № 1 договору до кредитного договору № 54-К/08/VIP від 26.09.2008 року з позивачем відповідач діяв в межах закону, укладенням даної угоди права позивача з вини відповідача порушені не були, а тому відсутні підстави для задоволення його вимог. Виходячи з викладеного вище,

Outcome: dismissed