Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що вони з відповідачем з 4 серпня 2006 року по 11 жовтня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них з відповідачем 28 березня 2008 року народився син [PERSON]. За час спільного проживання з відповідачем, весь тягар матеріального забезпечення сім`ї знаходився на її плечах, до народження дитини вся її заробітна плата йшла на оплату комунальних послуг, утримання сім`ї та житла. Після народження дитини вона отримувала щомісячну державну допомогу на дитину, яка і була джерелом їх існування. Відповідач не прагнув поліпшити умови їх проживання, та фактично проживав за її рахунок. В зв`язку із постійними сварками, відсутністю бажання відповідача працювати та утримувати дитину, вона втратила до нього почуття поваги та любові, що і привело до розірвання шлюбу. Ще задовго до розірвання шлюбу вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, та вони з сином стали проживати окремо від відповідача. Так як відповідач добровільно не надав матеріальної допомоги на утримання сина, вона змушена була звернути до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 17 серпня 2011 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти. З моменту припинення шлюбних відносин вона почала проживати з іншим чоловіком, який безпосередньо приймає участь у вихованні їх спільної з відповідачем дитини. На даний час вона вийшла заміж за цього чоловіка та має намір виїхати разом із сином на постійне місце проживання до [PERSON], де проживає її чоловік [PERSON], але для виїзду сина за кордон необхідна нотаріально посвідчена згода батька. Однак, відповідач такої згоди не дає, хоча з дитиною не спілкувається, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає жодної участі у вихованні та розвитку дитини. З метою усунення перепон у виїзді дитини за межі України, вона змушена звернутися з позовом до суду. Просила надати дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON], [INFO] за межі України до [PERSON] та країн Шенгенської зони з нею, де вона буде забезпечувати проїзд та перебування за кордоном свого сина [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON]. В ході судового засідання представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися через засоби масової інформації. Представник третьої особи не заперечувала, щодо задоволення вимог позивачки. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-225 ЦПК України. Суд заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, сторони з 4 серпня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Комсомольського районого суду м. Херсона від 23 вересня 2011 року, шлюб між сторонами було розірвано 10 жовтня 2011 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився 28 березня 2008 року, його батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження позивачка повторно, 29 жовтня 2011 року, вийшла заміж за [PERSON], громадянина [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону, право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). Відповідно п. 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїздних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року, оформлення паспорта (проїзного документа) здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують, згідно із законодавством, право їх виїзду за кордон. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення позову відповідає інтересам неповнолітньої дитини, оскільки на теперішній час місце перебування батька дитини невідоме.

Outcome: approved