Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] у вересні 2010 року звернулися до суду із позовом до відповідача –[PERSON], прохаючи стягнути з неї грошові кошти у сумі 3194 гривні 95 копійок, на відшкодування матеріальної шкоди, завданої їм внаслідок ДТП, відшкодувати моральну шкоду у сумі 5000 гривень, стягнути витрати на проведення експертизи у сумі 400 гривень та судові витрати у сумі 278 гривень 72 копійки (с. 2-3). Ухвалою суду від 31 березня 2011 року до участі у розгляді справи залучено, як третю особу без права самостійних позовних вимог на стороні відповідача, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (а.с. 55). Свої позовні вимоги обґрунтовують наступним чином. Так, 21 лютого 2009 року о 18 годині 05 хвилині, він, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер [NUMBER], на вул. Фрунзе у м. Полтаві вчинив ДТП при якій отримав ушкодження автомобіль марки ГАЗ-31105, державний номер [NUMBER], а його визнано винним у цьому ДТП постановою суду. Після цього, в автомобіль, яким він керував та який знаходився на місці ДТП, в’їхав автомобіль марки ДЕУ моделі Анексія, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка в свою чергу визнана винною у цьому ДТП постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2009 року. Внаслідок наїзду [PERSON] на автомобіль марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким він керував та який належить [PERSON], автомобіль отримав ушкодження. Вартість проведеної експертизи з оцінки ушкоджень становить 400 гривень, вартість відновлюваного ремонту становить 3194 гривні 95 копійок, що є матеріальними збитками. Крім того, внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яка полягає як в ушкодженні його майна, так і у тому, що внаслідок того, що він не5 міг тривалий час використовувати автомобіль за призначенням, пережив душевний дискомфорт, так як не міг жити та працювати у звичайному для нього режимі. Розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди визначив у 5000 гривень. Вважає, що на підставі ст. 1166, 1167, 1192 ЦК України, має право на відшкодування майнової та немайнової шкоди, яку прохає стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, прохав суд позов задовольнити у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що керував автомобілем марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], на підставі відповідного запису у свідоцтві про реєстрацію цього автомобіля. Представник позивача [PERSON] також позовні вимоги підтримав, прохав суд позов задовольнити у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні тексту позовної заяви та поясненням позивачів. Додатково пояснив, що [PERSON] є позивачем, так як фактично керував автомобілем, а моральна шкода, завдана його довірителю, полягає у перенесених ним душевних стражданнях, викликаних дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати автомобіль за призначенням, у втраті автомобілем назавжди своєї первинної цілісності. Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що позивачами [PERSON] визнана відповідачем безпідставно. Так, судом її винною у вчиненні ДТП за участю водія [PERSON], однак до моменту вчинення ДТП - 24 жовтня 2008 року, вона уклала із ЗАТ «Українська транспортна страхова компанія», яка змінила організаційну форму власності на ПрАТ, договір страхування транспортного засобу. Згідно з цим договором, саме ця страхова компанія повинна виплатити позивачам грошові кошти за заподіяну шкоду. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», як видно з її листа [PERSON] від 12 серпня 2009 року, не відмовляється це зробити, однак на момент звернення не має для цього правових підстав внаслідок неотримання усіх необхідних документів, які дозволять вважати ДТП від 21 лютого 2009 року за участю [PERSON] та [PERSON] страховим випадком. Тому співвідповідачем по справі повинна бути саме ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», і він заявляв таке клопотання суду, у задоволені якого йому було відмовлено, так як залучати до участі у розгляді справи відповідачів чи співвідповідачів має право лише позивач, а не відповідач, а позивач та представник позивача такого клопотання не заявляли. Наявність моральної шкоди завданої позивачам вважав недоведеним наданими ними доказами. Представник третьої особи до суду не з’явився, звернувся із письмами поясненнями у яких вважав позов таким, що не підлягає задоволенню та прохав відмовити у його задоволені у повному обсязі. Вважає [PERSON] неналежним позивачем. Завдання моральної шкоди обом позивачам вважає недоведеним (а.с. 91-92). Позивач, представники позивача та відповідача не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи, який неодноразово письмово прохав суд відкласти справу судовим розглядом і клопотання якого були задоволені (а.с. 62, 71, 75, 87). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 36, 169 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2009 року, яка є чинною, [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП, яка сталася 21 лютого 2009 року о 18 годині 20 хвилині на перехресті вул. Фрунзе у м. Полтаві, у вигляді наїзду автомобілю марки ДЕУ, моделі Анексія, державний реєстраційний номер [NUMBER], якою керувала [PERSON], на автомобіль марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок якої автомобілям завдано механічні ушкодження (а.с. 8, 94). Згідно з висновком спеціаліста № 0604 від 16 квітня 2009 року про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку автомобіля марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер [NUMBER], виконаного [PERSON], вартість матеріального збитку завданого власникові цього автомобілю становить 3194 гривні 95 копійок (а.с. 10-21). Відповідно до квитанції № 050854 від 16 квітня 2009 року, за виконання зазначеного звіту [PERSON] сплачено 400 гривень (а.с. 23). Згідно із записом у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобілю марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON], а керувати мають право [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 22). Відповідно до відповіді ЗАТ «Українська транспортна страхова компанія»[PERSON] та [PERSON] від 12 серпня 2009 року, 24 жовтня 2008 року між страховою компанією та [PERSON] укладено договір страхування, згідно з яким страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за цим договором; у матеріалах справи присутній документ, який підтверджує обопільну вину у ДТП [PERSON] та [PERSON]; без отримання всіх необхідних документів страхова компанія не має правових підстав для визнання випадку страховим та здійснення виплати відшкодування, так як не визначено ступінь вини кожного з учасників ДТП (а.с. 30). Судові витрати складають 278 гривень 72 копійки (а.с. 1, 32). Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку з ушкодженням здоров’я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв’язку із пошкодженням її майна; відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов’язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов’язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, страхову виплату. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов’язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах –шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов’язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати збитки у повному обсязі. Нормою ст. 6 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДПТ, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно із вимогами ст. 37 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування проводиться протягом місяці зо дня отримання страховиком документів, визначених у ст. 35 цього Закону. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного цивільного, цивільно-процесуального законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. 24 жовтня 2008 року між ЗАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] укладено договір страхування, згідно з яким страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за цим договором. 21 лютого 2009 року [PERSON] вчинила ДТП у вигляді наїзду автомобілю марки ДЕУ, моделі Анексія, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала, на автомобіль марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок якої автомобілям завдано механічні ушкодження, і судом визнана виною у вчиненні цього ДТП. Таким чином, ніякою обопільної вини [PERSON] та [PERSON] у вчиненні ДТП немає, а є вина лише [PERSON] З цих підстав ЗАТ «Українська транспортна страхова компанія»повинна була виконати умови укладеного 24 жовтня 2008 року страхового договору та виплатити суму страхового відшкодування власнику автомобіля марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким є [PERSON], що відмовилася зробити безпідставно, а зі [PERSON] може отримати витрачені кошти на відшкодування страхового випадку в порядку регресу. Позивачі не позбавлені права позиватися до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія»про відшкодування заподіяної шкоди, і з цих підстав у задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed