overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

позивач просить встановити факт володіння на праві власності за життя його батьком [PERSON], який помер 31 січня 2008 року, житловим будинком, що знаходиться в селі Слобідці Малинського району по вулиці Мічуріна за № 41, та визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок як за спадкоємцем за законом першої черги. Зазначив, що на день смерті батька він проживав разом з ним і продовжує проживати в цьому будинку, тому згідно ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того він своєчасно звернувся із заявою до нотаріальної контори, на підставі якої заведена спадкова справа. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не може через відсутність у батька правовстановлюючих документів на будинок, який був ним побудований на виділеній у 1973 році правлінням колгоспу "Комуніст" земельній ділянці згідно плану забудови. У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі. Пояснив, що інші спадкоємці спадщину не приймали й на неї не претендують. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності його представника та визнання позову. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Дослідивши надані докази, суд визнає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги до майна померлого як його син, він постійно проживав з батьком до його смерті і на час відкриття спадщини. Будинок був побудований у 1973 році згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР на відведеній [PERSON] земельній ділянці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

позивачка просить визнати за нею як за спадкоємцем за законом першої черги на майно батька [PERSON], який помер 18 березня 2002 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться на вулиці Молодіжній за №22 в селі Гута Логанівська Горинської сільської ради Малинського району. Зазначила, що вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведена спадкова справа. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не може через відсутність у батька правовстановлюючих документів на будинок, який був побудований батьками у 1949 році, оскільки на той час прийняття будинків в експлуатацію в сільській місцевості не передбачалося законодавством. У судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності його представника та визнання позову. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Дослідивши надані докази, суд визнає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Позивачка є спадкоємицею за законом першої черги до майна померлого як його дочка. Вона здійснила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, подавши заяву до нотаріальної контори, що підтверджено копією спадкової справи № 163/2007 від 16 березня 2007 року. Спадкоємець, на користь якого був складений заповіт, відмовився від прийняття спадщини. Згідно записів у погосподарських книгах будинок був побудований у 1934 році, перебудований у 1950-1953 роках і [PERSON] проживач у ньому з часу побудови до смерті. Позивачка, будучи потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнена від сплати судового збору в силу п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне митовід 21.01.1993р., тому його сплату суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визначення йому, як спадкоємцеві за законом першої черги на майно матері [PERSON], яка померла 01 квітня 2006 року, додаткового строку, достатнього для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Зазначив, що мати була власницею 2/5 частин житлового будинку за № 135 по вулиці Городищанській в м. Малині. Він є єдиним спадкоємцем на її майно, але внаслідок зайнятості на роботі (відрядження на будівництво станцій метро в м. Київ) не мав реальної можливості звернутися до нотаріальної контори. Просить визнати цю причину поважною. У судовому засіданні позивач підтримав позов. Представник відповідача [PERSON] позов визнав. Просить його задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача грунтуються на законних підставах, факт зайнятості на роботі підтверджений копією трудової книжки та довідкою ДП "Електромонтаж-420", визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, представник відповідача має такі повноваження, тому позов може бути задоволений судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивач звернулася з названим позовом до суду, посилаючись на те, що перебуває із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу була народжена дитина син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги не надає, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило, а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так в суді встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що також підтверджено копією свідоцтва про народження дитини. Також судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] знаходиться повністю на утриманні матері. Враховуючи, що згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття, позов, на думку суду, є обґрунтованим і доведеним. Що ж стосується розміру аліментів, то суд, вважає за можливе стягнути ј частину заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення та судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

В липні 2011 року Відкрите акціонерне товариство Дніпроенергозвернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми боргу за теплову енергію. В своїй позовній заяві позивач і в ході судового розгляду представник позивача посилався на те, що відповідачі проживаючи у [INFO], в період з 01.11.2006 року по 31.10.2009 року оплату за користування тепловою енергією не здійснювали у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 3 579 грн. 37 коп. Просили суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за теплову енергію у розмірі 3 579 грн. 37 коп. та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання з`явився. Позовні вимоги визнав частково в межах строку позовної давності. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають у [INFO], квартира не приватизована. Відповідачі оплату за користування тепловою енергією не здійснювали. У зв`язку з чим, в період з 01.11.2006 року по 31.10.2009 року перед Відкритим акціонерним товариством Дніпроенерго виникла заборгованість у розмірі 3\~579 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно ст.257 ЦК України, загальний строк для захисту порушеного права встановлюється в три роки. В звязку з тим, що відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, тому за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, тобто з відповідача необхідно стягнути заборгованість в межах строку позовної давності за період з 01.11.2007 року по 31.10.2009 року в сумі 1 892 грн. 33 коп. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути солідарно на користь позивача судові витрати в сумі 81,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві і в ході судового засідання посилалась на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач на утримання дітей матеріальну допомогу не надає, тому вона вимушена звернутися до суду. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач відповідно до окремого доручення був допитаний в якості відповідача Татарбунарського районного суду Одеської області. Відповідно до протоколу допиту від 13.07.2011 року позовні вимоги визнав частково. Суд вислухавши пояснення сторін вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Із пояснень позивачки, матеріалів справи вбачається, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідно до свідоцтва про шлюб від 22.06.2007 року (а.с. 5). Від шлюбу у них народилися доньки [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7,8). Згідно довідки КЖЕП № 50 від 21.10.2010 року, малолітні доньки проживають разом з позивачкою за адресою: пров. Фестивальний б. № 4 кв. 43,44 у м. Дніпропетровську і знаходиться на її утриманні. Згідно до ст. ст.180,181,182 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття, таким чином суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 березня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття. Таку допомогу він може надавати, оскільки працездатний, інших утримань не має. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180,181,182, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

В липні 2011 року Відкрите акціонерне товариство Дніпроенергозвернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за теплову енергію. В своїй позовній заяві позивач і в ході судового розгляду представник позивача посилався на те, що відповідачі проживаючи у [INFO], в період з 01.11.2002 року по 31.10.2009 року оплату за користування тепловою енергією не здійснювали у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 9 249 грн. 15 коп. Просили суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за теплову енергію у розмірі 9 249 грн. 15 коп. та судові витрати по справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання з`явилася. Позовні вимоги визнала частково в межах строку позовної давності. Також, в судовому засіданні відповідачка надала до суду свідоцтва про смерть № 1-КИ № 360631 від 14 серпня 2010 року гр. [PERSON], який помер 22 липня 2010 року. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають у [INFO], квартира не приватизована. Відповідачі оплату за користування тепловою енергією не здійснювали. У зв`язку з чим, в період з 01.11.2002 року по 31.10.2009 року перед Відкритим акціонерним товариством Дніпроенерго виникла заборгованість у розмірі 9 249 грн. 15 коп. Відповідно до свідоцтва про смерть № 1-КИ № 360631 від 14 серпня 2010 року [PERSON], помер 22 липня 2010 року. Відповідно до ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно ст.257 ЦК України, загальний строк для захисту порушеного права встановлюється в три роки. В звязку з тим, що відповідачкою заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, тому за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, тобто з відповідачів необхідно стягнути заборгованість в межах строку позовної давності за період з 01.11.2007 року по 31.10.2009 року в сумі 4 613 грн. 43 коп. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути солідарно на користь позивача судові витрати в сумі 81,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просили визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину гаражного боксу №3-47 в автокооперативі №36 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів м. Чернігова; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину гаражного боксу №3-47 в автокооперативі №36 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів м. Чернігова. Позовні вимоги обгрунтовували тим, що колишній чоловік [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON], який помер 08 червня 2009 року, був власником гаражного боксу №3-37 в автокооперативі №36 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів м. Чернігова. [PERSON] наголошує, що вказаний гаражний бокс придбаний її колишнім чоловіком [PERSON] у період їхнього перебування у шлюбі, а тому відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України [PERSON] має право на його частку, як на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позивачі зазначали, що після смерті [PERSON] 1/2 частину спірного гаражного боксу має успадкувати його єдиний спадкоємець - донька [PERSON] в порядку спадкування за законом. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 серпня 2011 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину гаражного боксу №3-47 в автокооперативі № 36 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів м. Чернігова; визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину гаражного боксу №3-47 в автокооперативі №36 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів м. Чернігова. В апеляційній скарзі Чернігівська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення неповно зясовані обставини справи, порушені норми матеріального і процесуального права. Апелянт наголошує, що спірний гаражний бокс в експлуатацію не вводився і право власності за [PERSON] не зареєстровано, договір купівлі-продажу гаража в установленому законом порядку не укладався, а тому зазначене майно не може входити до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті. Вислухавши суддюдоповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] та [PERSON], суд першої інстанції,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син [PERSON], який на даний час є дитиною-інвалідом, після розлучення відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобовязаний надавати, має регулярний заробіток. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що він дійсно не надає дитині матеріальної допомоги та згоден на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 1991 року, який був розірваний 16 січня 2002 року. Від даного шлюбу у сторін 02 грудня 1996 року народився син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ИД № 069677. Згідно довідки ОСББ Мрія-2006від 21.07.2011 року № 34, дитина [PERSON] зареєстрований та проживає з матірю [PERSON] [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено та підтверджено поясненнями сторін, що неповнолітній син проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач не виконує свій обовязок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає їй матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча є працездатним. Згідно посвідчення серії ААБ № 120737, виданого 13.01.2011 року УПСП м. Тернополя, [PERSON] є дитиною-інвалідом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення прав неповнолітньої дитини, тому суд приходить до переконання, що слід стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, відмовивши в задоволені решти позовних вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

16.02.2011 року ВАТ ЕК Миколаївобленерго звернулося до суду з позовом про відшкодування з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 1233 грн. 60 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, будучи побутовим абонентом допустив порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 1357 від 26.07.1999 року, за що передбачена відповідальність згідно ст. 27 Закону України Про електроенергетику, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю споживача. Можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. ВАТ ЕК Миколаївобленергов судове засідання не зявилось, надало суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, позов підтримують в повному обсязі, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач, будучи побутовим абонентом, допустив порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 1357 від 26.07.1999 року, за що передбачена відповідальність згідно ст. 27 Закону України Про електроенергетику а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю споживача, що підтверджується актом № Ю 7203 від 19.11.2010 року. Сума збитків, завданих енергопостачальнику відповідно до Методики обчислення розміру збитків за період з дня останньої технічної перевірки складає 1233 грн. 60 коп. Між сторонами склалися правовідносини щодо постачання енергетичними ресурсами через приєднану електромережу, передбачені ст. 714 ЦК України, Законом України Про електроенергетику Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону України Про електроенергетику споживач несе відповідальність за порушення умов договору з електропостачальником та правил користування електричною енергією для населення згідно з законодавством України. Судові витрати підлягають розподілу згідно з ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved