Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач 04 квітня 2010 року приблизно о 18.00 год., знаходячись у кв.24 буд.76 «б»по вул. Харківській м. Павлограда Дніпропетровскої області, на ґрунті особистих неприязнених відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, завдав позивачу середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. По даному факту у відношенні відповідача було порушено кримінальну справу за ч.1 ст.122 КК України. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2011 року зазначена кримінальна справа відносно відповідача була закрита, а відповідача звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.«в»ст.1 Закону України «Про амністію»у 2011 році. У звязку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування : матеріальної шкоди - 1767,43 грн., моральної шкоди - 15000 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, що відповідають змісту позовної заяви. У судовому засіданні 31 жовтня 2010 року відповідач позов не визнав, суду пояснив, що сума відшкодування матеріальної та моральної шкоди є завищеною. Судом встановлені такі факти та відповідні їм цивільні правовідносини. 04 квітня 2010 року приблизно о 18.00 год., знаходячись у кв.24 буд.76 «б»по вул. Харківській м. Павлограда Дніпропетровскої області, на ґрунті особистих неприязнених відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, відповідач вдарив позивача декілька разів в область обличчя та голови, після чого завдав удар кулаком правої руки в область обличчя, в наслідок чого позивачу були завдані середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, зазначене підтверджується постановою Павлоградського міськрайон ного суду Дніпропетровської обл. від 08 вересня 2011 року. Крім того згідно зазначеної постанови суду провадження по кримінальній справі у відношенні [PERSON], [INFO], за звинуваченням у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України, було закрито на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію»у 2011 році (а.с.23). Вказана постанова не скасована та набрала законної сили. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода відшкодовується особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода спричинена неправомірними діями, відшкодовується особою, що її спричинила, за наявності її вини. Суд вважає, що позивач не виконала вимоги ст.60 ЦПК України, відповідно до якої „кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не надала суду доказів, які б свідчили про те, що розмір матеріальної шкоди завданої позивачу дорівнює 1767,43 грн. Оскільки суд не може вважати обґрунтованим придбання позивачем ліків, найменування яких відсутні у призначеннях лікарів, або ліків придбаних після закінчення строку лікування (а.с.17-22). Враховуючи зазначені обставини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача в рахунок відшкодування витрат позивача на придбання ліків зазначених у довідці лікарні та необхідних для лікування позивача (а.с.31), що підтверджується квитанціями (а.с.17-22) на загальну суму - 933,82 грн. Кpiм того, суд вважає, що в наслідок дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та душевних стражданнях. Тому суд, враховуючи характер ушкодження та стан здоровя позивача, наявність фізичних, душевних страждань, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, тяжкість тілесних ушкоджень, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 5000 грн. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає необхідним позов задовольнити частково. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У відповідності до ст.79 ЦПК України, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь в рахунок відшкодування витрат повязаних з оплатою палива на проїзд до міліції, лікарні, перевозку свідка задоволенню не підлягають у звязку з тим що вони не входять в перелік витрат визначених ЦПК України, як такі що повязані з розглядом судової справи.

Outcome: partial