overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі зареєстровані в квартирі, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. 40 років України, разом з ними в квартирі зареєстрований [PERSON], з яким позивачка [PERSON] планувала жити. Стосунки між ними не слалися, у лютому 2010 р. [PERSON] розсталися з [PERSON], який до квартири не всилявся, в квартирі ніяких його речей немає. Оскільки відповідач значиться зареєстрованим в спірній квартирі, позивачі сплачують за комунальні послуги за відповідача, який не мешкає в будинку. Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 27.01.2012 відповідача [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Позивачі [PERSON]М та [PERSON] в судове засідання не з’явилися, надавши заяви в яких позовні вимоги підтримали, та просили розглянути справу у їх відсутність. Представник третьої особи КП «Керуюча компанія Петровського району м. Донецька»- [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з’явилися та не повідомили про причини неявки, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду у відсутність відповідача. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Петровського районного суду м. Донецька від 27 січня 2012 р. відповідач визнаний безвісно відсутнім, місце перебування його невідоме. Відповідно до ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні свідок [PERSON]. пояснила, що позивачів вона знає давно, [PERSON] зареєстрований у позивачів в квартирі, але ніколи не мешкав з ними, його речей у квартирі не має. В судовому засіданні свідок [PERSON] дала аналогічні пояснення. Вищевказане свідчать про те, що відповідач понад шести місяців в найманому житловому приміщенні, не мешкає, що відповідно до ст. ст. 71,72 ЖК є підставою для визнанні його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

У лютому 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], складений на товарній біржі. В позові зазначала, що 19 серпня 1997 року за договором купівлі-продажу вона придбала квартиру [ADDRESS], який оформила на Азовській універсальній товарній біржі за біржовим контрактом № 1017 від 19.08.1997 року. Для реалізації її прав, як власника, необхідно визнати угоду дійсною, тому що договір купівлі-продажу квартири не посвідчений нотаріально. Просила суд визнати даний договір купівлі-продажу дійсним тому що його умови сторонами виконані, однак відсутність нотаріальної форми договору перешкоджає їй розпоряджатися власністю. У судове засідання не з*явилась, надавши заяву про розгляд справи без її присутності та визнання позову в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в письмовій заяві не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу… квартири укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися відносно усіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та склалося повне або часткове виконання договору, але сторони не посвідчили його нотаріально, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку послідовне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлений той факт, що [PERSON] та [PERSON] був складений договір купівлі –продажу квартири [ADDRESS], що підтверджується біржовим контрактом № 1017 від 19.08.1997 року, укладеним на Азовській універсальній товарній біржі. Той факт, що сторони виконали свої обов’язки за договором у суду сумнівів не викликає, однак відсутність нотаріальної форми посвідчення цього договору створює перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні нерухомістю, які підлягають усуненню у судовому порядку. Таким чином, є передбачені ч. 2 ст. 220 ЦК України підстави для задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що вони уклали шлюб, який зареєстровано 28 серпня 2008 року у відділі РАЦС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк, актовий запис №385. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом нею. Родина фактично розпалась, у зв’язку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Спору про розділ майна та місце мешкання дитини не мають. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим, просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін, та стягнути з відповідача понесені судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 107,30 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 250 грн. . Позивачка у письмовій заяві підтримала позовні вимоги, просить розірвати шлюб та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у письмовій заяві не заперечував проти розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 28 серпня 2008 року у відділі РАЦС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк, актовий запис №385. неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами. Приймаючи до уваги, що відповідач визнає позов, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позову, суд стягує з відповідача на користь позивачки документально підтверджені судові витрати: сплачений судовий збір 107,30 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 250 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON]. З 1 вересня 2010 року позивач [PERSON] навчається в Ізюмському професійному ліцеї , форма навчання денна, строк навчання до 30.06.2014 року. Всі витрати на навчання [PERSON] несе [PERSON] Просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно на строк навчання до 30.04.2014 року. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з»явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи| встановлено|, що| [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Згідно довідки № 670 від 23 грудня 2011 року [PERSON] навчається в Ізюмському професійному ліцеї, форма навчання денна, строк навчання до 30 червня 2014 року. Відповідно до ст.199 СК України батьки зобов’язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і в зв’язку з цим потребують матеріальної допомоги до 23 років, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позову, тобто, на даний момент, виходячи з обставин справи відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд, з заявою про встановлення факту, що він є сином [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті його матері [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу даного майна входить земельна ділянка, площею 0,9821 га на території Пониковицької сільської ради Бродівського району та майновий пай ТзОВ «Правда». В даний час заявник звернувся в Бродівську державну нотаріальну контору за оформленням спадщини після смерті матері. Однак, оформити не може, так як в свідоцтві про його народження мати значиться як [PERSON], в той час як справжнє «по-батькові»Степанівна, що підтверджується свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про одруження діда батька померлої, в якому його імя записано Степан. Крім цього, той факт, що [PERSON] є матірю заявника підтверджується фактом наявності у заявника усіх цих документів. Відтак, просить постановити рішення, яким встановити факт, що він [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 10.06.2008 року. Заявник подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав, просить її задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зацікавлена особа представник Пониковицької сільської ради Бродівського району, подав суду письмову заяву в якій заяву [PERSON] визнав, просить справу розглядати у його відсутності і постановити рішення. Суд розглянув справу у відсутності заявника та представника зацікавленої особи на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.1 п.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається з матеріалів справи , а саме: копій свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), свідоцтва про одруження (а.с.7), свідоцтва про смерть (а.с.4) в графі «по-батькові»[PERSON] мати заявника значиться як Степанівна , крім цього згідно свідоцтва про народження [PERSON], в графі мати записано [PERSON] (а.с.6). Копією свідоцтва про шлюб встановлено, що після одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). Таким чином суд вважає, що є всі підстави для встановлення факту, що [PERSON] являється сином [PERSON]. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення спадщини після смерті матері. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 січня 2012 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розділ майна подружжя. Позивачкою [PERSON] на рішення суду подано апеляційну скаргу. 22 лютого 2012 року Апеляційним судом Житомирської області цивільну справу разом із апеляційною скаргою повернуто до Черняхівського районного суду Житомирської області для вирішення питання про розподіл судового збору та винесення з цього приводу додаткового рішення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] не заперечувала проти винесення додаткового рішення з приводу розподілу судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти винесення додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судового збору. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: 22 липня 2011 року позивачкою [PERSON] при зверненні до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на житло сплачено кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (а.с.1). 19 грудня 2011року позивачкою [PERSON] сплачено державне мито в розмірі 297 грн. 76 коп. (а.с.62) . 17 січня 2012 року рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області позов задоволено частково та стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді витрат на ІТЗ в сумі 60 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Питання про розподіл державного мита між сторонами судом не вирішено в повному обсязі. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення, яким вирішити питання про розподіл державного мита між сторонами відповідно до ст.88 ЦПК України та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судові витрати у вигляді витрат по сплаті державного мита .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], що досягла повноліття та продовжує навчатися, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач не надає їй необхідних коштів на утримання дочки, яка є студенткою Рівненського кооперативного економіко-правового коледжу денної форми навчання. Дочка знаходиться на її утриманні, іншого джерела доходів не має, потребує матеріальної допомоги, відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу на період навчання так як виплата аліментів на її утримання припинена. Відповідач працює на ВП ХАЕС, має постійний стабільний дохід, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки на період її навчання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не заперечує щодо стягнення аліментів на користь своєї доньки [PERSON], а не на користь колишньої дружини та просить стягнення проводити саме на рахунок повнолітньої доньки, а не матері. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та заперечення відповідача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з позову до 21.03.2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох доньок Яну та [PERSON]. На утримання доньки Яни відповідач, в даний час, продовжує сплачувати аліменти. 20.12.2011 року дочка [PERSON], [INFO] досягла повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НМ№ 250456, виданого 09.03.1994 року відділом РАГС Калуського міськвиконкому, однак продовжує навчання в Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжі, є студенткою 3 курсу групи ЖКМ-31 відділення комерційної діяльності і права денної форми навчання згідно довідки № 483 від 28.12.2011 року, навчання оплатне, у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, коштів на її утримання не вистачає. Позивачка одна не спроможна забезпечити для неї повноцінне навчання, а тому суд вважає за необхідне позов задоволити і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 його доходу, які суд вважає, він спроможний надавати, оскільки працює слюсарем на ВП Хмельницька АЕС. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON], на період її навчання, в розмірі, визначеному позивачкою, оскільки має можливість надавати аліменти в такому розмірі, інших осіб на утриманні немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

10 лютого 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявився , надіслав заяву відповідно до якої вимоги підтримав повністю , просить шлюб розірвати , справу розглянути без його участі. Зазначив в позовній заяві, що 14 жовтня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Малина Житомирської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем . Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство не ведеться. Сторони проживають окремо , між ними припинились шлюбні відносини, до примирення не прагнуть Відповідач в судове засідання не зявилась , надіслала заяву відповідно до якої вимоги визнала повністю , просить шлюб розірвати , справу розглянути без її участі . Суд, дослідивши докази в межах заявлених вимог , вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення , за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються , до примирення не прагнуть , а тому суд вважає , що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 107,30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулась до суду з цим позовом та просить постановити рішення суду, яким змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. В обґрунтування позову вказує, що з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.03.2005 р. Від цього шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 03 лютого 2005 року по цивільній справі № 2-511/2005 присуджено до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Після звільнення з роботи, у червні 2005 року, відповідач зайнявся приватною торгівлею і по січень 2012 року від нього надходили аліменти на утримання дитини у розмірі 200 грн. Однак вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для нормального матеріального забезпечення дитини, у звязку з чим змушена звернутись до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів. У судове засідання позивач не зявилася. Від неї надійшла заява про уточнення позовних вимог, та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 350 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду. Справу просить розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання також не зявився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому двох трудових книжок та військового квитка. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що він народився 08 березня 1952 року в с. Засімовка Ємільчинського району Житомирської області. По досягненню повноліття він відслужив строкову службу в армії, а потім працював на різних підприємствах. По досягненню пенсійного віку він звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в м. Новоград-Волинський для оформлення пенсії і для цього представив необхідні документи. Однак йому було відмовлено у звязку з тим, що в його двох трудових книжках і військовому квитку помилково вказане його прізвище «Лисовой», а в свідоцтві про народження та паспорті «Лісовий». Зробити виправлення прізвища в трудових книжках не представляється можливим, так як ті підприємства вже ліквідовані. У звязку з вище викладеним виникла необхідність на звернення до суду про встановлення юридичного факту належності йому двох трудових книжок і військового квитка. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 21.02.2012 року відмовлено у відкритті провадження в частині встановлення факту належності [PERSON] військового квитка. В судове засідання заявник не зявився. Однак надав заяву про розгляд справи без його участі, та долучив оригінал свідоцтва про народження та оригінали трудових книжок для огляду в судовому засіданні. Заінтересована особа представник Управління Пенсійного Фонду України в м. Новоград-Волинський будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованої особи з винесенням рішення по справі. Врахувавши заяву заявника, дослідивши матеріали справи, оригінали наданих заявником для огляду у судовому засіданні документів та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, і задовольняє її з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 13.03.1952 року та паспорта серії ВН166563 від 29.10.2002 року заявнику присвоєно прізвище, імя та по батькові [PERSON] (а.с.3,4). З ксерокопії трудових книжок (а.с.6,7) вбачається, що вони виписані російською мовою на імя «Лисовой Николай Васильевич». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення факту, яке має юридичне значення» підставою для вирішення питання про встановлення факту належності правовстановлюючих документів судом є неможливість організації, яка видала документ, внести до нього відповідні виправлення». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved