Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»про визнання кредитного договору удаваним правочином, визнання видачі кредиту у національній валюті України та зобов’язання зробити перерахунок, посилаючись на наступне. 25 квітня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк»і [PERSON] був укладений договір №150/2-1277. Відповідно до умов даного договору позивач отримав кредит в сумі 62 891,09 доларів США для оплати придбаного автомобіля. Надання кредиту проводилось шляхом видання готівкових грошей в іноземній валюті та з наступною їх конвертацією через касу відповідача в національну валюту України. Таким чином кредит був виданий фактично в національній валюті України. Позивач зазначає, що вказаний договір є удаваним правочином, оскільки насправді договір був вчинений з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності, а саме: надання кредиту в національній валюті України. У зв’язку з цим, порушуються права позивача, оскільки через коливання курсу долару до національної валюти України в теперішній час він вимушений сплачувати значно більшу сму в гривнях, ніж фактично отримав від відповідача, більші суми процентів в гривнях, ніж фактично передбачено договором. Позивач просив визнати кредитний договір №150/2-1277 від 25.04.2007 року удаваним правочином, визнати видачу суми кредиту у національній валюті, а також зобов’язати відповідача зробити перерахунок сум капіталу і відсотків у національну валюту України за курсом долару США, який існував на момент укладання кредитного договору, врахувати ті зобов’язання, які він вже виконав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 25.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк»та [PERSON] був укладений кредитний договір №150/2-1277, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит на загальну суму 62 891,09 доларів США строком до 10.04.2014 року включно для придбання автомобіля (а.с. 6-11). Позивач прийняв на себе зобов’язання здійснювати погашення кредиту згідно графіку погашення кредиту (а.с. 12). Відповідно до умов даного кредитного договору, відповідач надав, а [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 62 891,09 доларів США, що підтверджується розпорядженням на видачу кредиту від 25.04.2007 року (а.с. 40) та заявою позивача на видачу готівки №5 від 25.04.2007 року (а.с. 40). Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Статтею 628 ЦК передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов’язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. В той же час, згідно ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначає п.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У даному випадку, наявність підписаного правочину свідчить про те, що обидва учасники бажали укласти правочин. Позивач посилається на те, що кредитний договір, укладений між сторонами у справі, є удаваним правочином, оскільки фактично він отримав кредит у національній валюті України. Проте з таким твердженням погодитися не можна. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 06.11.2009 року, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Відповідач видав кредит в сумі 62 891,09 доларів США. Дана сума була перерахована на рахунок позивача, після чого була проведена валютно-обмінна операція на українську гривню. В подальшому, кошти були перераховані на ТОВ «Арт Моторс», що підтверджується квитанцією від 25.04.2007 року (а.с. 41). Крім того, відповідно до розрахунків, позивач протягом строку дії кредитного договору здійснював платежі по його погашенню в іноземній валюті, в якій було надано кредит, а саме в доларах США (а.с. 13-21). Відповідно до ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не погоджується з твердженням позивача про те, що кредитний договір, укладений між сторонами в валюті США, було вчинено з метою приховати укладання кредитного договору в національній валюті, оскільки відповідно до п.2.1.1. вказаного договору, кредит позивачу надавався шляхом видачі готівкових коштів в іноземній валюті з наступною їх конвертацією (обміном) через операційну касу відповідача в гривню та прийняттям суми в гривнях, що не суперечить діючому законодавству та відповідає фактичним обставинам. Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для визнання вказаного кредитного договору удаваним правочином, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк»про визнання кредитного договору удаваним правочином, визнання видачі кредиту у національній валюті України та зобов’язання зробити перерахунок необхідно відмовити повністю. На підставі ст.ст. 6, 15, 16, 203, 235, 526, 627, 628, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст. 3, 15, 57, 58, 60 ЦПК України, п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 06.11.2009 року суд, -

Outcome: dismissed