overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 25704,91 грн. за кредитним договором №222/1 від 03.03.2008 року, укладений між сторонами, а також судові витрати по справі. Представник позивача у письмовій заяві до суду позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю. Відповідачка до суду також не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, тому суд розглянув справу заочно, без П участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03 березня 2008 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір, у відповідності до якого остання отримала від позивача кредит у розмірі 16800 грн., терміном до 02.03.2011 року, зі сплатою 24 % річних, які щомісячно повинна була сплачувати позивачеві за користування цим кредитом відповідно до договору. Станом на 31.08.2011 року і до теперішнього часу [PERSON] не виконала вказаних зобовязань та допустила заборгованість перед позивачем в розмірі 25704,91 грн., що складається з суми основного кредиту - 14019,12 грн., з суми несплачених відсотків за користування кредитом - 9596,57 грн., з суми штрафу - 2089,22 грн. Викладені факти підтверджуються кредитним договором №222/1 від 03.03.2008 року, а також розрахунком заборгованості (а.с. 5, 9-14). Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Отже, наявність факту невиконання відповідачкою зобовязань перед позивачем щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування цим кредитом, є підставою для повного задоволення позову. Також, суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Зважаючись на складність у викладенні повного рішення суду, пов»язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне відкласти складання повного рішення до 17 жовтня 2011 року і проголошує вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

11.10.2008 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. [PERSON] звернулась в суд з позовом до Сумівської сільської ради про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В заяві стверджує, що вона являється спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] і спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але через юридичну необізнаність, пропустила встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, тому вимушена звернутись в суд з даним позовом і просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Від позивачки надійшла заява в якій вона підтримує свій позов і просить розглянути справу у її відсутність. Від відповідача надійшла заява в якій він визнає позов і просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за законом майна померлої 11.10.2008 року [PERSON] , [PERSON] пропустила передбачений чинним законодавством термін для прийняття спадщини і просить суд визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач позов визнав і не заперечує проти його задоволення. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки, в якому просив визнати за ним право власності на частину земельної ділянки площею 0,0609 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], посилаючись на те, що є власником квартири двоквартирного жилого будинку за вказаною адресою. Оскільки відповідачка, яка є власницею сусідньої квартири, не дає своєї згоди щодо користування спільною ділянкою, просив задовольнити позов. У судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, просив визнати за ним та відповідачкою право спільної сумісної власності на земельну ділянку. Відповідачка [PERSON] позову не визнала, оскільки співвласниками квартири [ADDRESS] крім неї є її донька [PERSON] та чоловік [PERSON], який помер у 1995 році, спадщина до цього часу не оформлена. Розміри земельних часток, якими користуються сторони, є неузгодженими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступного. Сторони є власниками квартир № 1 та № 2 двоквартирного житлового будинку а також господарських приміщень по вул. Матросова, 8-а в м. Сарни, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30 грудня 1992 року та свідоцтвом про право власності на житло від 9 вересня 1993 року. Одноосібним власником квартири № 1 з належними до неї господарськими приміщеннями є позивач [PERSON] Власниками квартири № 2 крім відповідачки [PERSON] зазначена [PERSON] та [PERSON], останній помер 8 листопада 1995 року. Стаття 119 ЗК України визначає правовий режим земельних ділянок, які належать громадянам на праві спільної сумісної власності, зокрема, відносить до кола таких субєктів співвласників жилого будинку. Вказаною нормою передбачений спосіб захисту порушених прав співвласників - право на поділ землі або на виділення з неї окремої частки, яке може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними. Судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір рівних земельних часток всіх співвласників жилого будинку. Достатніх доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надав, про їх витребування не заявив. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Таким чином вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним та відповідачкою [PERSON] права спільної сумісної власності на земельну ділянку судом розцінюються як необґрунтовані. На підставі викладеного, ст. 119 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

18.07.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 07.10.2000 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Либохорівської сільської ради Сколівського району Львівської області, актовий запис № 08. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися і були припинені в липні 2009 року. Причиною розпаду сімї стали різні інтереси, різні погляди на життя, несумісність характерів, що призводило до постійних сварок та суперечок. Сторони остаточно втратили почуття любові та взаємної поваги одне до одного. Позивачка до судового засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду. Таким чином, суд вважає недоцільним подальше збереження сімейно шлюбних відносин між сторонами, оскільки вони самі усвідомлено дійшли до такого виводу через відсутність спільних інтересів та бажання проживати однієї сімєю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

22.07.2011 року позивачка звернулася до Апостолівського районного суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Сторони перебували у шлюбі, який на даний час розірвано, відповідно рішення Апостолівського районного суду від 17.01.2011 року.. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Сімейні відносини з відповідачем не склалися , відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення сином повноліття. Позивачка про місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши письмову заяву за якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Позивні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі і зобов'язується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до довноліття сина. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно ст.183 Сімейного кодексу України Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач обовязку утримувати дитину не виконує. Сторони проживають окремо, дитина знаходиться на матеріальному забезпеченні позивача. Частинами 1, 2 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а той із них хто проживає окремо, може брати участь у утриманні дитини у грошовій або матеріальній формі. Тому, вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача підлягають задоволенню. На підставі ст. 180, ч. ч. 1, 2 ст.181 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

10.05.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 26.10.2009 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 101. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися, і були припинені в квітні 2011 року. Причиною розпаду сімї стали різні інтереси, різні погляди на життя. Спір про місце проживання дитини та поділ спільного майна відсутні. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачка до судового засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 224 ЦПК України У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 26.10.2009 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 101 (а.с. 5). Від спільного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

20.04.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 26.10.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 101. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає разом з позивачкою і перебувають на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому позбавлена можливості одержувати додаткові кошти для забезпечення достатнього життєвого рівня дитини. Вийти на роботу раніше не має змоги. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 600 гривень щомісяця до досягнення дочкою - [PERSON], [INFO] - трирічного віку. Позивачка до судового засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 600 гривень на місяць на утримання дружини до досягнення дочкою трирічного віку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою з тих підстав, що у них виявилися різні погляди на сімейне життя, через що виникали сварки й непорозуміння. Останнім часом сварки та скандали виникали дуже часто, в ході яких вони ображали одне одного. Постійні конфлікти привели до того, що вони втратили інтерес один до другого, а їхня сімя фактично розпалася і з грудня 2010 року вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачкою є неможливим, їхні сімейні відносини носять формальний характер, тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. Просив суд не надавати строк для примирення, так як він позитивного результату не дасть, оскільки їхній шлюб вже давно носить формальний характер. Просив укладений з відповідачкою шлюб розірвати, неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з відповідачкою. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вона згідна на розвід, так як вони з відповідачем з грудня 2010 року проживають окремо, а їхній шлюб носить формальний характер. Просила позов задоволити, неповнолітню дочку залишити на проживанні з нею, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «Воробець». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші здобуті судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ФМ № 068005 від 24.04.2010 року (а.с. 6), підтверджує, що сторони по справі 24 квітня 2010 року зареєстрували шлюб у виконкомі Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 9. Про те, що від даного шлюбу у них 19.08.2010 року народилася дочка [PERSON], свідчить свідоцтво про народження 1-ФМ № 186133 від 28.12.2010 року (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сім'ї. Сторони проживають окремо з грудня 2010 року, зберегти сімю не бажають, наполягають на розлученні, вказуючи, що примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд вважає за необхідне позов задоволити, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати, прізвище дружини після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «Воробець», неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю, відповідачкою по справі. Питання судових витрат суд вирішує згідно зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 105,109,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем з тих підстав, що у них виявилися різні погляди на сімейне життя, через, що систематично виникали сварки й непорозуміння. Їхні постійні конфлікти привели до того, що вони втратили інтерес один до одного, а їхня сімя фактично розпалася, оскільки вже більше 7 років вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, їхні сімейні відносини носять формальний характер, тому просила шлюб розірвати. 03.06.2011 року судом постановлена ухвала про відкладення розгляду справи і призначено подружжю строк для примирення. 09.07.2011 року позивачка звернулася до суду із заявою, в якій просила скоротити наданий строк для примирення, оскільки наданий термін позитивного результату не дав. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. Просила суд укладений з відповідачем шлюб розірвати, неповнолітіх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з нею, витрати, пов'язані з традицією розірвання шлюбу в органах РАГСу, покласти на відповідача, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення йому рекомендованого поштового відправлення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши інші здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам го з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, свідоцтво про укладення шлюбу серії І-НМ № 101488 від 02.10.2003 року (а.с. 4) підтверджує, що сторони по справі 02 жовтня 2003 року зареєстрували шлюб в с.Старий Мізунь Долинського відділу реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 16. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сім'ї. Сторони більше 7 років проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Позивачка зберегти сімю не бажає, наполягає на розлученні, вказуючи, що примирення між ними неможливе. Наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. При таких обставинах суд вважає за необхідне позов задоволити, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати, неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матірю, позивачкою по справі, прізвище дружини після розірвання шлюбу не змінювати. Питання судових витрат суд вирішує згідно зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 105,109,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Заявник звернулася із зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити факт того, що свідоцтво про укладення шлюбу від 22.07.1995 року серії І-КГ № 273416, за яким зареєстровано за актовим записом № 5 шлюб [PERSON], [INFO], з [PERSON] Анатоліївною, [INFO], і яке видане Фрунзенською сільської радою Генічеського району Херсонської області, належить [PERSON] Анатоліївні, [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила викладені в заяві обставини, підтримала заявлені вимоги, пояснила, що 22 липня 1995 року вона, маючи прізвище Доронюк, вступила у шлюб з [PERSON]. Їх шлюб було зареєстровано Фрунзенською сільською радою Генічеського району Херсонської області за актовим записом № 5. Після отримання свідоцтва про укладання шлюбу вона помітила, що її ім'я в свідоцтві написано російською мовою як «Анна», однак в РАГСі їй пояснили, що це однакові імена і помилки в цьому не має. На сьогодні, вона має два правовстановлюючі документи, це - свідоцтво про укладання шлюбу від 22.07.1995 року, в якому її ім'я українською зазначено як «Анна», та паспорт громадянки України від 02.10.1995 року, в якому її ім'я українською зазначено як [PERSON]. Ця невідповідність, на її думку, пов'язана з тим, що при заповненні бланку свідоцтва про укладання шлюбу була допущена технічна помилка при перекладі її імені. В зв'язку з вказаною розбіжністю в документах вона не може розірвати шлюб з [PERSON]. Так, при подачі позову про розірвання шлюбу в судовому порядку їй було відмовлено у прийнятті позову, в зв'язку з тим, що її ім'я в документах різниться. У зв'язку з тим, що вона має намір вдруге звернутися до суду для розірвання шлюбу укладеного між нею та [PERSON], а в правовстановлюючому документі - свідоцтві про укладення шлюбу від 22.07.1995 року серії І-КГ № 273416 її прізвище вказано невірно, вона не має можливості розірвати шлюб, тому їй необхідно рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На підтвердження того, що вказане свідоцтво про укладення шлюбу належить [PERSON], [INFO], заявницею надані такі докази: ксерокопія паспорту (а.с.5); наявність свідоцтва про укладання шлюбу підтверджується свідоцтв про укладення шлюбу від 22.07.1995 року серії І-КГ № 273416, в якому її імя українською зазначено як «Анна» (а.с.4). Заінтересована особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області в судове засідання зявився, проти позову не заперечує, надав заяву. Вислухавши заявника, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Заявник надав суду достатньо доказів того, що [PERSON], належить свідоцтво про укладення шлюбу від 22.07.1995 року серії І-КГ № 273416, за яким зареєстровано за актовим записом № 5 шлюб [PERSON], [INFO], з [PERSON] Анатоліївною, [INFO], і яке видане Фрунзенською сільської радою Генічеського району Херсонської області, а встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі має для неї юридичне значення.

Outcome: approved