Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

23.06.2009р. ЗАТ КБ „Приватбанк” звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ “УФА “Верус” про стягнення заборгованості. 11.09.2009р. справу передано в провадження судді Ткаченко Н.В. у зв’язку з переведенням судді Чорнобук В.І. до іншого суду. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.09.2009р. було замінено сторону позивача –замість ЗАТ КБ «ПриватБанк»- ПАТ КБ «ПриватБанк» (в липні 2009р. відбулась офіційна зміна назви банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк»на ПАТ КБ «ПриватБанк»). В обґрунтування позову позивач у позовній заяві посилалися на те, що 19.05.2008р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № SI67GA0000000002, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 188310 грн., на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення до 19.05.2028р. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 19.05.2008р. між ЗАТ КБ «Приватбанк»та [PERSON] був укладений договори поруки № SI67GA0000000002, відповідно до якого поручитель прийняв на себе зобов’язання нести солідарно майнову відповідальність перед банком у разі невиконання позичальником своїх зобов’язань за договором № SI67GA0000000002, включаючи сплату кредиту, процентів, винагород, відшкодування збитків. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], 12.01.2009р. між банком та ТОВ “УФА “Верус” було укладено договір поруки № 467 та додаток № 1 до нього, відповідно до якого останнє прийняло на себе зобов’язання нести майнову відповідальність перед банком у розмірі 200 грн. у разі невиконання позичальником своїх зобов’язань за договором. Відповідачка –[PERSON], належним чином взяті на себе зобов’язання не виконувала, внаслідок чого, станом на 16.06.2009р. виникла заборгованість в розмірі 171025,47 грн., яка складається з: 153873,56 грн. –заборгованість за кредитом; 7297,67 грн. –заборгованість по процентам; 1297,48 грн. –заборгованість по комісії за користування кредитом; 174,59 грн. –пеня за несвоєчасне виконання зобов,язань та штрафні санкції в загальному розмірі 8382,17 грн. Представник позивача –[PERSON] (яка діє на підставі довіреності від 26.09.2011р.) у судове засідання 15.11.2011р. не з’явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. 15.11.2011р. до суду надійшла заява представника позивача, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк»заборгованість за кредитним договором № SI67GA0000000002 від 19.05.2008р. у розмірі 171025,47 грн. та в дохід держави судові витрати по справі. Стягнути солідарно з відповідачів та ТОВ «УФА «Верус»200грн. Крім того, в заяві від 15.11.2011р. представник позивача просила розглядати справу у судовому засіданні за її відсутності. Представник відповідача - ТОВ «УФА«Верус» - [PERSON] (яка діє на підставі довіреності від 10.06.2011р.) в судове засідання 15.11.2011р. не з’явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином. Своєю заявою від 15.11.2011р. позовні вимоги в межах стягнення солідарно з ТОВ «УФА «Верус»та відповідачів 200 грн. визнала в повному обсязі, просила розглядати справу у судовому засіданні за її відсутності. Відповідачі –[PERSON] та [PERSON] –в попереднє судове засідання 30.05.2011р. не з’явились, про час та місце розгляду справи [PERSON] повідомлялась шляхом направлення судової повістки за останнім відомим суду місцем реєстрації та проживання, що підтверджується матеріалами справи (а.с.№ 9) та поштовим конвертом, адресованим відповідачкою на адресу суду, але конверт з судовою повісткою був повернутий до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідні відповіді ЦАС в АР Крим від 19.04.2011р. відповідачка [PERSON] 15.12.2009р. змінила прізвище на [PERSON] та зареєстрованою в АРК не значиться. Конверт, який був направлений відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації, що підтверджується відповіддю ЦАС, був повернутий до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». В судове засідання 15.11.2011р., відповідачі також не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток за відомими місцем реєстрації, але конверти були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Виходячи з положень ч. 4,5 ст. 74, ст. 77 ЦПК України (зі змінами від 07.07.2010р.) суд вважає, що відповідачі вважаються належним чином повідомленими про день та час судового засідання і такими, що відсутні без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутністю відповідачів на підставі наявних в справі доказів. Отже, відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. З урахуванням того, що одним із відповідачів, а саме –ТОВ УФА „Верус”, по справі висловлена думка щодо визнання позовних вимог, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявами сторін про підтримання позову, його визнання, розгляд справи за відсутністю сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов’язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов’язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов’язання боржником та боржник разом з поручителем відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Судом встановлено, що 19.05.2008р. між ЗАТ КБ «Приватбанк»та [PERSON] був укладений кредитний договір № SI67GA0000000002, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 188310 грн. на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення до 19.05.2028р. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 19.05.2008р. між ЗАТ КБ «Приватбанк»та [PERSON] був укладений договори поруки № SI67GA0000000002, відповідно до якого поручитель прийняв на себе зобов’язання нести солідарно майнову відповідальність перед банком у разі невиконання позичальником своїх зобов’язань за договором № SI67GA0000000002, включаючи сплату кредиту, процентів, винагород, відшкодування збитків. Зі свого боку позивач виконав умови кредитного договору, проте [PERSON], належним чином взяті на себе зобов’язання не виконувала, внаслідок чого, станом на 16.06.2009р. виникла заборгованість в розмірі 171025,47 грн., яка складається з: 153873,56 грн. –заборгованість за кредитом; 7297,67 грн. –заборгованість по процентам; 1297,48 грн. –заборгованість по комісії за користування кредитом; 174,59 грн. –пеня за несвоєчасне виконання зобов,язань та штрафні санкції в загальному розмірі 8382,17 грн. Як вбачається з наданої ПАТ КБ «Приватбанк»суду довідки, на день винесення рішення, тобто на 15.11.2011р., заборгованість відповідачки перед ПАТ КБ «Приватбанк»не зменшилася, а навпаки, значно зросла (більше, ніж у 2 рази) та складає 444957,48 грн., в тому числі є прострочена заборгованість по сплаті кредиту 5775,56 грн. та відсотків 93340,19 грн. Проте, в розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати саме первісну ціну позову, оскільки на день винесення рішення, уточнень (збільшення суми) позовних вимог від позивача до суду не надходило. З огляду на те, що відповідачі, як солідарні боржники, належним чином не виконують взяті на себе зобов’язання за кредитним договором та договором поруки, наслідком чого є існування значної суми заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»до [PERSON], [PERSON] в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором № SI67GA0000000002 від 19.05.2008р., є обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, солідарному стягненню з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ “Приватбанк” підлягає заборгованість за кредитним договором № SI67GA0000000002 від 19.05.2008р. станом на 16.06.2009р. у розмірі 171025 грн. 47 коп. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], 12.01.2009р. між банком та ТОВ “УФА “Верус” було укладено договір поруки № 467 та додаток № 1 до нього, відповідно до якого останнє прийняло на себе зобов’язання нести майнову відповідальність перед банком у розмірі 200 грн., у разі невиконання позичальником своїх зобов’язань за кредитним договором. Приймаючи до уваги ті обставини, що договір поруки № 467 від 12.01.2009р., яким передбачено стягнення солідарно суми 200грн. за кредитним договором № SI67GA0000000002 з ТОВ «УФА «Верус»та відповідачів, не є багатостороннім договором, суд вважає, що в задоволені частини позовних вимог, яка стосується стягнення з ТОВ «УФА «Верус»та відповідачів на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк” солідарно 200 грн., слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Чорнобук В.І. від 24.06.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено частково, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1710 грн. 25 коп. (1% від ціни позову, але не більше ніж 2823 грн., з урахуванням змін щодо розміру судового збору, встановлених Законом України «Про судовий збір», що 01.11.2011р. набрав законної сили), відмовивши у стягненні судових витрат з ТОВ „УФА „Верус”, оскільки даним рішенням в задоволені позовних вимог до цього відповідача відмовлено. Щодо витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то з огляду на те, що 01.11.2011р. набрав законної сили Закон України «Про судовий збір», згідно якого ст. 81 ЦПК України «Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи»виключена з цивільно-процесуального кодексу України, суд не находить підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь держави цих витрати, не дивлячись на те, що ухвалою судді Чорнобук В.І. від 24.06.2009р. стягнення витрат на ІТЗ було відстрочено до винесення рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial