Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

[PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернувся із позовом в суд до [PERSON], як до можливого спадкоємця першої черги спадкування за законом, про визнання за ним права власності в порядку спадкування на будинок з надвірними будівлями і спорудами по провулку Добролюбова, 55 в місті Кіровограді. В суді позивач вимоги підтримав, обґрунтував тим, що вимушений звернутися в суд через неможливість реалізації його прав спадкоємця, через те, що не зберігся оригінал правовстановлювального документу-акт готовності від 16.08.1990 року, відповідач позов визнав. З»ясовані наступні факти і відповідні їм правовідносини : Справа вирішена за місцезнаходженням житлового будинку, що знаходиться на території Кіровського району міста Кіровограда і складає основну частину спадкового майна. 10.04.2007 року [PERSON] на випадок її смерті розпорядилася, що все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, буде належати позивачу по справі - [PERSON]. Волевиявлення заповідача письмово оформлене і нотаріально посвідчене в тексті заповіту ( а.с.14). 01.10.2008 року померла спадкодавець: [PERSON], такий факт документально підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.4). Згідно статті 1275 ЦК України, позивач, як спадкоємець за заповітом, має одноособове і приоритетне право на одержання і реалізацію спадкових прав. Позивач [PERSON] за місцем відкриття спадщини, в порядку передбаченому ч.1ст. 1270 ЦК України, своєчасно, протягом шести місяців після смерті спадкодавця звернувся до Другої державної нотаріальної контори міста Кіровограда із заявою про прийняття спадкового майна і видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом. Проте, 07.06.2011 року одержав письмову відмову державного нотаріуса , який у відповідності до вимог пункту 216 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», правомірно відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину, була пов»язана із тим, що видача свідоцтв про право власності на спадкове майно яке підлягає державній реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві, таким документом є акт готовності від 16.08.1990 року про введення в дію новоствореного майна, що було зареєстровано при житті спадкодавця в органах КООБТІ. Реєстрація підтверджена довідкою про належність за спадкодавцем спірного нерухомого майна № 59441 від 25.05.2011року (а.с.5). Таким чином суд дійшов обґрунтованого висновку про належність спадкодавцю зазначеного нерухомого майна , що доводиться його державною реєстрацією. Такий доказ суд визнає допустимим, достовірним і належним, як то вимагає ст. 60 ЦПК України. Відповідно ст.ст. 391-392 ЦК України, захист цивільних прав здійснюється у встановленому порядку судом шляхом визнання цих прав. Із змісту зазначеної норми матеріального права вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких умов в суді документально підтверджено майнове право спадкодавця на належне йому при житті спірне нерухоме майно, а також об»єктивно існуючі перешкоди у реалізації спадкових прав спадкодкоємця-позивача, оскільки нотаріальна контора правомірно відмовила йому у видачі свідоцтва про спадкування за заповітом. Суд визнає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі З огляду на перераховані обставини ,

Outcome: approved