Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-06 00:00:00

17.05.2011 р. до суду звернувся позивач до відповідачів з зазначеним позовом. В подальшому уточнив його. При цьому вказав, що з 1984 р. він зареєстрований в державній квартирі [ADDRESS], як член сімї. Після розірвання шлюбу в травні 2002 р. з [PERSON], позивач тимчасово покинув вказану квартиру для уникнення сварок. У лютому 2008 р. він та [PERSON] уклали мирову угоду, затверджену судом, згідно якої остання повинна була подарувати позивачу будинок № 179 по вул.. Котовського в м. Маріуполі, а він повинен був знятися з реєстру з спірної квартири. Однак його обманули, оскільки вказаний будинок належить матері відповідачки, остання не давала згоди на укладання договору дарування та й не має належних право встановлюючи документів. Позивач не має іншого житла, однак вселитися не може, оскільки [PERSON] поміняла вхідні двері та не дала йому ключ. Таким чином не проживає в спірній квартирі з поважних причин, оскільки [PERSON] перешкоджає йому там проживати. Просить вселити його в спірну квартиру, змінити умови договору житлового найму та виділити йому в користування ізольовану житлову кімнату площею 10,2 кв.м., кладову площею 0,3 кв.м., відповідачам виділити житлові кімнати площами 17,3 кв.м. і 9,2 кв.м. та дві лоджі, в загальному користуванні залишити підсобні приміщення, також зобовязати ЖКП Житло-Центрукласти окремий договір житлового найму. У липні 20011 р. до суду звернулися з зазначеним зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON]. В обґрунтування позову вказали, що після фактичного припинення шлюбних відносин в 1999 р. за погодженням з відповідачем [PERSON] він перейшов проживати в [INFO], який успадкувала мати позивачки. В 2002 р. шлюб було розірвано. 01.02.2008 р. укладена вище вказана мирова угода. З 01.08.2008 р. власником вказаного будинку стала [PERSON] Однак [PERSON] відмовився приймати в дар вказаний будинок та з 2010 р. перейшов проживати до іншої жінки. Просять визнати відповідача втративши право користування житловим приміщенням в вказаній квартирі, оскільки він без поважних причин там не проживає понад шість місяців. В судовому засіданні [PERSON]. підтримав свій позов, просив його задовольнити, додав, що в листопаді 2009 р. він перейшов проживати до своєї співмешканки [PERSON], оскільки почав протікати дах в будинку № 179 по вул.. Котовського в м. Маріуполі, на даний час проживати в вказаному будинку не можливо. В зустрічному позову просив відмовити. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали свій позов, просили його задовольнити та відмовити в позові [PERSON] Представник ЖКП Житло-Центрв судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи в його відсутності. Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що в позові [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити. Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Ст. 47 Конституції України передбачає право громадян на житло. Положеннями статей 64, 65-1, 66,67,68 ЖК України зазначено, що квартира надається для проживання громадянам, які мають право придбати займані ними приміщення у власність. Однак разом із вказаними правами, громадяни несуть обовязки по своєчасній щомісячній оплаті за користування житлом, за комунальні послуги. Що до квартир, що відносяться до державного житлового фонду застосовуються вимоги до наймача або членів його родини, передбачені ст.. 71 ЖК щодо збереження житлового приміщення протягом шести місяців при тимчасовій відсутності громадян. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи втратившим право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що трьох кімнатна квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду, в якій з 1970 р. зареєстрована [PERSON], а з 1984 року - [PERSON], як чоловік першої, та син [PERSON] У звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин в 1999 р. позивач [PERSON] перейшов проживати в [INFO]. 01.04.2002 р. рішенням суду шлюб сторін розірвано та отримані свідоцтва про розірвання шлюбу. У серпні 2002 р. [PERSON] поміняла двері в спірній квартирі, ключів колишньому чоловіку не надала. ( а.с.- 6-9,21,22,29) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01.02.2008 р. затверджено мирову угоду між колишнім подружжя, за якою: [PERSON] зобовязалася до липня 2008 р. подарувати [PERSON] будинок № 179 по вул.. Котовського в м. Маріуполі, що належав [PERSON], а [PERSON] після укладання договору дарування зобовязався знятися з реєстрації в [ADDRESS]. Витрати по збиранню документів для укладання договору та його оформлення несе [PERSON] (а.с.-23) Як пояснила свідок [PERSON], якій на час укладання угоди належав вказаний будинок, вона з [PERSON] зверталися в БТІ для отримання документів для оформлення договору дарування, останній сплачував витрати, однак потім відмовився отримувати в дар вказаний будинок, підписувати його у нотаріуса, сказав, що документи фальшиві, розмір земельної ділянки не співпадає. Отримавши остаточну відмову [PERSON], та у звязку з закінченням строку дії документів по відчудженню, [PERSON] 01.08.2008 р. подарувала вказаний будинок дочці [PERSON] ( а.с.- 27,28) Мирова угода залишилася не виконаною, виконавчі листи до виконання не надавалися. ( а.с.- 10,24) Як пояснила свідок [PERSON] вона з 2003 року проживає в фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], який в 2009 р. перейшов остаточно проживати в її будинок. Свідок [PERSON] підтвердила, що з 2004 р. [PERSON] проживає в будинку [PERSON] та доглядав за будинком № 179 по вул.. Котовського в м. Маріуполі. ( а.с.-54,58,59) Як стверджує [PERSON] в листопаді 2009 р. він остаточно перейшов проживати до своєї співмешканки [PERSON], оскільки почав протікати дах в будинку № 179 по вул.. Котовського в м. Маріуполі. За весь час не проживання в спірній квартирі [PERSON] ні з 1999 р., ні після 01.08.2008 р. не сплачував плату за користування житлом та комунальні витрати за свою частку. Дана обставина не заперечується сторонами. Позивач [PERSON] не заперечує, що після не виконання мирової угоди він ні разу не звертався до суду з позовом про вселення в спірну квартиру чи вимогою про зобовязання до укладання договору дарування. Суд вважає, що перешкод у нього на це не було при наявності бажання. Надана довідка про компютерну томографію головного мозку від 22.10.2010 р. не підтверджує тривалість лікування [PERSON] та поважність причин . Відповідно до п. 10 постанови ПВС України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України№ 2 від 12.04.1985 р., у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк… Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сімї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сімї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу… Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). З огляду на вказане суд вважає, що [PERSON] не надав суду належних доказів, які б свідчили про поважність причин його не проживання в спірній квартирі. Напроти судом було встановлено його легковажне ставлення до вказаного питання. Суд вважає, що [PERSON] довгий час не проявляв інтерес до спірної квартири, був задоволений проживанням спочатку у будинку № 179 по вул.. Котовського в м. Маріуполі, а потім у будинку своєї співмешканки [PERSON], з якою фактично проживає вісім років, а тому ці обставини вказують на те, що [PERSON] без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад шість місяців, а тому його слід визнати втративши право користування житловим приміщенням в державній квартирі [ADDRESS], а в позові [PERSON] слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: approved