Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду, посилаючись, що згідно рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25.10.2010 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.10.2010 року і до повноліття дитини. Вважає, що розмір стягуваних аліментів має бути зменшений, оскільки на даний час він перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Його син страждає на тяжкі захворювання, у звязку з чим потребує постійного амбулаторного і стаціонарного лікування в тому числі і санаторно-курортного на південному березі Криму. Щонайменше 2-3- рази на рік він перебуває на стаціонарному лікуванні в медичних закладах: Вишгородській центральній районній лікарні, Інституті педіатрії, акушерства в гінекології [PERSON] медичних наук України, Київській міській дитячій клінічній лікарні № 1, Інституті фтизіатрії і пульмології ім.. [PERSON] медичних наук України. Його дружина не працює, доглядаючи за хворою дитиною, виплата державної допомоги по безробіттю їй припинена. Таким чином на його утриманні перебуває дружина і хворий син. Доходи сімї складаються лише з його зарплати, більша їх частина іде на догляд та лікування хворої дитини. . Вважає, що його матеріальний стан значно погіршився, що може бути підставою для зменшення розміру присуджених аліментів. З ? частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До повноліття дочки. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги, посилаючись на викладені в позову обставини, і просить позов задовольнити. Також пояснив, що дитина хворіє на тяжкі захворювання, і зокрема, на астму алергічного характеру. Доказів тяжкості цього захворювання він не має, як і не має доказів того, що дитина потребує постійного амбулаторного і стаціонарного лікування. Висновку МСЕК про те, що дитина потребує сторонньої допомоги не має. Дружина позивача не є інвалідом, працездатна, не працює з дня народження дитини, тому що потрібен догляд за дитиною. На дочку він сплачує аліменти більше 700-00 грн. щомісяця, тоді як його середній заробіток становить 3100-00 грн. З огляду на доходи відповідача, яка працює продавцем в магазині, він не вважає, що перебуває у гіршому матеріальному становищі за відповідача. В телефонному режимі він звертався до відповідача з пропозицією зменшити розмір аліментів. Відповідач позов не визнала та пояснила, що коштів які вона отримує від своєї праці не достатньо на утримання дочки. Розмір її щомісячних доходів становить 1000-00 грн. Дитині буде 16 років, вона навчається з Синявській ЗОШ у 10 класі і треба витрачати на неї багато коштів, тоді як позивач платить по 600-00 грн. щомісяця. Позивач не звертався до неї з приводу зменшення розміру аліментів. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: В судовому засіданні встановлено, що з позивача утримуються на користь відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Позивач працює і його середньомісячний заробіток становить 3100 грн. За вирахуванням утриманої суми аліментів 700 грн. в його розпорядженні залишається бути 2400 грн. на 3-х членів сімї. Відповідач також працює і середньомісячний дохід її становить 1000 грн. на двох членів сімї. Згідно виписок із медичної картки амбулаторного хворого з 2007 року по 2011 року його син [PERSON] перебував на лікуванні 9 раз. Вказані встановлені обставини сумнівів у суду не викликають і сторонами спору не оспорюються. Відповідно до ст..192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них і вказані обставини мав довести суду позивач у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України в тім, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене та встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що з часу винесення судового рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання дитини матеріальне становище сторін суттєво не змінилося і суд не знаходить підстав вважати, що матеріальне становище позивача та його сім"ї є гіршим від матеріального становища сім"ї відповідача і що його син потребує значних витрат на лікування. З цього приводу суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що його матеріальне становище погіршилося. Окрім того, з огляду на покази сторін, суд вважає, що матеріальне становище позивача залишається бути значно кращим ніж відповідача та їх дитини і посилання позивача на протилежний висновок з цього приводу є надуманим та необґрунтованим. Позов таким чином задоволенню не підлягає. Сторони підлягають звільненню від оплати держмита на підставі п.18 ст.4 Декрету КМ України „Про державне мито.

Outcome: dismissed