Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду і просить зменшити розмір аліментів, що стягується з нього на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 31 липня 2007 року (справа №2-260/2007). Просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач та її представник даний позов не визнали повністю, подавши відповідні докази та зазначили, що матеріальний стан позивача не погіршився, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення даного позову з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 31 липня 2007 року (справа №2-260/2007) із позивача на користь відповідача стягуються аліменти на двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно. Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 14.06.2011 р. (справа 2-636/2011) із відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини в розмір ? частини всіх видів його заробітку щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату в розмірі 1040 грн. щомісячно; має на утриманні три неповнолітні дитини на котрих за рішеннями суду сплачує аліменти; підприємницькою діяльністю не займається (припинив); перебуває на «Д» обліку з приводу хронічного гастродуоденіту з 2006 року, періодично звертається до невропатолога з приводу остеохондрозу хребта. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З у рахуванням обставин, що визнані сторонами у суді, ставлення кожного з них до свого батьківського обовязку (донька [PERSON] фактично проживає з бабусею), наявних у справі доказів, які в суді не спростовані, суд виходить з того, що позивач не може сплачувати аліменти на користь відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, оскільки такий розмір явно перевищує його офіційний дохід. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На момент вирішення даного спору явно вбачається відсутність такої підстави. Зменшення розміру аліментів до 200 грн. щомісячно на двох неповнолітніх дітей не відповідає обставинам справи, оскільки позивач має офіційний заробіток і розмір сплачуваних ним аліментів на користь відповідача має бути визначений відповідно до ст. 183 СК України у частці до його заробітку. З урахуванням обовязку позивача утримувати своїх неповнолітніх дітей, його працездатності, суд вважає за можливим зменшити йому розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача за рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 31 липня 2007 року (справа №2-260/2007), встановивши його в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.ст. 192 СК України,

Outcome: partial