Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

11.02.2011 року позивач звернулась до суду з даним позовом, свої обґрунтовувала тим, що з 1983 року працювала в радгоспі Степовий, в жовтні 1991 року на її сімю для проживання була виділена квартира № 1 в будинку № 7 з надвірними будівлями по вул.. Клімашкіна в с. В.Костромка. постановою адміністрації профкому від 04.10.1992 року їй запропоновано купити вказану квартиру за 4057 руб. 17.12.1992 року вона внесла готівкою до каси вказану суму і адміністрація пояснила, що всі документи будуть укладені належним чином, і пояснила, що після внесення коштів вона стала власником квартири. Після цього вона здійснила облаштування будинку, ремонти. У 2009 році вона вирішила продати будинок, однак звернувшись до нотаріуса, дізналась, що у неї відсутні документи, що підтверджують право власності на її квартиру. На момент купівлі квартири нотаріально договір не був посвідчений, оскільки вона не знала про обовязковість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Також договір не був зареєстрований у сільській раді. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири від 17.12.1992 року на підставі ст. 224, 227, ч.2 ст. 47, ЦК України 1963 року , визнати за нею право власності на вказану квартиру, зобовязати Апосмтолівське БТІ зареєструвати її право власності на вказану квартиру. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, пояснила, що дійсно вона купила квартиру, сплатила гроші, тривалий час віддавала борг, про те, що договір слід посвідчувати нотаріально не знала, про порушення свого права дізналась після того, як вирішила продати квартиру. Просила суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримала, пояснила, що з 1983 року позивач працювала в радгоспі Степовий, постановою адміністрації профкому від 04.10.1992 року їй запропоновано купити квартиру за 4057 руб. 17.12.1992 року вона внесла готівкою до каси вказану суму і адміністрація пояснила, що всі документи будуть укладені належним чином, і пояснила, що після внесення коштів вона стала власником квартири. На момент купівлі квартири нотаріально договір не був посвідчений, оскільки вона не знала про обовязковість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу вказаної квартири від 17.12.1992 року слід визнати дійсним на підставі ст. 224, 227, ч.2 ст. 47, ЦК України 1963 року , визнати за позивачем право власності на вказану квартиру, зобовязати Апосмтолівське БТІ зареєструвати її право власності на вказану квартиру. Представник Костромської сільської ради в судове засідання не зявився, від вказаної сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника ради. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 224, 227 ЦК України (в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по договору купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно і заплатити за нього визначену грошову суму. Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору (ст. 47 даного Кодексу). Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В судовому засіданні встановлено, Письмово договір між вищевказаним радгоспом та позивачем укладено не було. Відповідно до довідки від 17.12.92 року [PERSON] дійсно сплатила за квартиру 4057 руб. Відповідно до квитанції до приходного касового ордеру № 1657 від 17.12.1992 року [PERSON] сплачено в касу радгоспу Степовийвнесок за будинок по вул.. Клімашкіна в сумі 4057 руб. Випискою з протоколу радгоспу Степовийвід 04.10.1992 року підтверджено, що адміністрацією постановлено продати квартиру [ADDRESS] з надвірними будівлями згідно акту оціночної вартості. Довідкою виконавчого комітету сільради підтверджено, що будинок по вул.. Клімашкіна, 7/ в с. В.Костромка на балансі сільради не перебуває. Довідкою державного реєстратора підтверджено, що радгосп Степовийна підставі розпорядження голови райдержадміністрації реорганізова в СВК Обрій, СВК Обрійліквідовано 16.02.2007 року на підставі рішення господарського суду від 01.02.2007 року. Архівною довідкою підтверджено, що протоколи спільних постанов радгоспу Степовийдо архівного відділу не передавались. Довідкою БТІ від 23.08.2011 року підтверджується, що Ѕ частина (квартира № 1) будинку № 7 по вул.. Клімашкіна в с. В.Костромка на праві власності належить радгоспу Степовий. Довідкою БТІ від 15.08.2011 року підтверджено, що Ѕ частина (квартира № 1) будинку № 7 по вул.. Клімашкіна в с. В.Костромка на праві власності належить радгоспу Степовийна підставі реєстраційного свідоцтва від 31.10.1989 року, Ѕ частина (квартира № 2) будинку № 7 по вул.. Клімашкіна в с. В.Костромка на праві власності належить [PERSON] на підставі договору № 154 від 16.07.1992 року. Балансова вартість будинку № 7 по вул.. Клімашкіна в с. В.Костромка становить 8114 грн. Зібріна докази не достатні для підтвердження факту укладення між позивачем та радгоспом Степовийдоговору купівлі продажу у письмовій формі. Судом також встановлено, що вказаний договір між сторонами не було посвідчено нотаріально та не зареєстровано у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів за місцем знаходження спірного домоволодіння. Враховуючи, що сторони спірної угоди не дотримали вимог чинного законодавства щодо посвідчення договору купівлі-продажу спірного будинку та реєстрації договору у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, тому даний договір є недійсним, в звязку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Як на правову підставу своїх вимог позивач посилається на на ч.2 ст. 47 ЦК України, однак на підставі даної норми позов не може бути задоволено, оскільки жодного доказу факту ухилення радгоспу Степовийвід укладення письмового договору, його нотаріального посвідчення позивачем не надано. Позивач звернулась до суду з позовом до Костромської сільської ради, однак в судовому засіданні не встановлено будь якого факту порушення, не визнання чи оспорення відповідачем прав позивача. Тому, на підставі ст. 47, 224, 227 ЦК України 1963 року у задоволенні позову позивача слід відмовити.

Outcome: dismissed