Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], де третьою особою є Шевченківська районна у м. Чернівці рада про захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №174311 від 17.03.2003 року. Квартира № 3 та №ЗА є квартирами спільного заселення. Коридор, кухня, комора, вбиральня є місцями загального користування вказаних квартир. Згідно технічного паспорту, позивачці належить 1 житлова кімната 18,80 кв.м., та ванна кімната 3,20 кв.м., вбиральні 0,55 кв.м., коридор 3,24 кв.м., комора 0,83 кв.м. На даний час власниця квартири № ЗА [PERSON] знаходиться за межами держави, в квартирі проживає її брат з сім'єю, який відповідно до доручення від 08.04.2010 року представляє інтереси [PERSON], про що зазначено у відповіді Шевченківської районної у місті Чернівці ради від 27.10.2011 року № Л-1066. Також у вищезазначеному листі зазначено, що дійсно при обстеженні виявлено, що [PERSON] без правових підстав та проектних документів обладнав душову на площі комори загального користування та без згоди позивачки. Позивачка зазначає, що в неї немає ніякого доступу до цієї переобладнаної комори. Позивачка [PERSON] вважає, що дії відповідачів є незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України порушенням права користування є випадки самоуправного зайняття приміщення в будинку власника чи заборона на експлуатацію підсобних приміщень, що належать йому на праві часткової власності. В цих та подібних випадках власник чи особа, що правомірно володіє річчю, може захистити свої інтереси, пред'явивши позов про усунення перешкод, що заважають йому користуватися майном. В позовній заяві, позивачка зазначає, що [PERSON] заставив своїми меблями коридор, який являється місцем загального користування, чим перешкоджає у вільному доступі позивачки до її квартири. [PERSON] не може повністю відкрити двері щоб зробити ремонт, завести необхідне майно, пофарбувати вхідні двері до її квартири. На прохання позивачки усунення перешкод відповідачі ніяк не реагують. Також [PERSON] зазначає, що немає вільного доступу до користування кухнею, яка також являється місцем загального користування. Позивачка в позовній заяві зазначає, що поставила свій холодильник в кухню, але [PERSON]В його виставив з кухні без її дозволу. Вона не може поставити свої особисті речі для користування кухнею, тому що [PERSON] зі своєю родиною заставили все своїми меблями. Забирати їх добровільно відмовляються. Своїми діями громадянин [PERSON] перешкоджає позивачці в здійсненні правомочностей , що є неправомірним. На підставі викладеного, позивачка просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди у здійсненні нею права на користування та розпорядження її майном шляхом вільного доступу до місць загального користування, а саме: звільнити коридор від меблів; демонтувати душову на площі комори загального користування; забезпечити вільний доступ до користування кухнею шляхом звільнення місць для її меблів ( стіл, стільці та інше) та холодильника. Стягнути з відповідачів на користь позивачки судові витрати. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги і дали пояснення аналогічні викладеним в позові. При цьому позивачка уточнила, що вона фактично не проживає в спірній квартирі, однак має намір там проживати. А також, позивачка підтвердила той факт, що після отримання позовної заяви відповідач [PERSON] забрав свою шафу з коридору спільного користування. Відповідач [PERSON], який згідно доручення представляє також інтереси відповідачки [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що спірна квартира [ADDRESS] належить його сестрі [PERSON], з дозволу якої він з сімєю вже 6 років проживає в даній квартирі. Відповідач визнав, що ця квартира є дійсно квартирою спільного заселення з квартирою №3, в якій тривалий час проживають квартиранти, які самі забрали з кухні холодильник позивачки та поставили у свою кімнату. Що стосується меблів на кухні, то квартиранти користуються їхніми меблями. А з приводу розміщення на спільній кухні меблів позивачки він жодним чином не заперечує, як і не заперечує щодо повернення на кухню холодильника позивачки, який забрали самі квартиранти. Стосовно коридору загального користування, то відповідач визнав той факт, що там дійсно стоїть його шафа, однак після отримання позовної заяви він забрав ця шафа з коридору загального користування. А також відповідач [PERSON] визнав в судовому засіданні той факт, що ним дійсно було переобладнано комору , яка є приміщенням спільного користування, в душову, з метою влаштування зручностей для своєї сімї. Дозволу у позивачки на таке переобладнання він не питав, оскільки позивачка фактично не проживала в квартирі №3. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково і дала пояснення аналогічні поясненням відповідача [PERSON] Представник третьої особи - Шевченківської районної у м. Чернівці ради в судовому засіданні позовні вимоги в частині зобовязання відповідачів демонтувати душову на площі комори загального користування вважав обґрунтованими та просив їх задовольнити, в решті позовних вимог залишив їх вирішення на розсуд суду. Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №174311 від 17.03.2003 року. (а.с. 17) Квартири № 3 та № 3-А в будинку 19 по вул. Горького, в м.Чернівці є квартирами спільного заселення. Коридор, кухня, комора, вбиральня є місцями загального користування вказаних квартир (а.с. 16). Згідно технічного паспорту, позивачці належить 1 житлова кімната 18,80 кв.м., та ванна кімната, 3,20 кв.м., вбиральні 0,55 кв.м., коридор, 3,24 кв.м., комора 0,83 кв.м. (а.с. 14-15) Власницею квартири [ADDRESS] є [PERSON], однак фактично в цій квартирі проживає брат [PERSON] з сім'єю, зокрема, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16, 29) Згідно відповіді Шевченківської районної у місті Чернівці ради від 27.10.2011 року № Л-1066 - зазначено, що при обстеженні вищевказаних квартир спільного заселення було виявлено, що [PERSON] без правових підстав та проектних документів обладнав душову на площі комори загального користування та без згоди позивачки. (а.с. 16) За вчинені дії на нього складено протокол про адміністративне правопорушення згідно ст.150 КУпАП та накладено штраф в розмірі 51 грн., який [PERSON] сплачено. (а.с. 5-7) Вищезазначені обставини в судовому засіданні визнав сам відповідач -[PERSON] Згідно ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до вимог ст.369 КК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо демонтування душової на площі комори загального користування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім цього, судом встановлено, що на час подання позивачкою до суду позову [PERSON] заставив своїми меблями коридор, який являється місцем загального користування, чим створював позивачці перешкоди у вільному користуванні коридором. Зазначені обставини відповідачі визнали в судовому засіданні, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом з тим, під час розгляду справи в суді відповідачами в добровільному порядку були усунуті ці перешкоди, а саме коридор загального користування був звільнений відповідачами від меблів, у звязку з чим суд вважає, що дані позовні вимоги також підлягають задоволенню, але рішення суду в в цій частині слід не приводити до виконання. Що стосується позовних вимог про забезпечення вільного доступу до користування кухнею шляхом звільнення місць для меблів позивачки ( стіл, стільці та інше) та холодильника, то в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, у звязку з недоведеністю таких позовних вимог позивачкою в судовому засіданні. Так, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, відповідачі в судовому засіданні пояснили, що з приводу розміщення на спільній кухні меблів позивачки, то вони жодним чином цьому не заперечували та не заперечують, позивачка не намагалась ставити туди ніякі меблі, оскільки ніколи там не жила, а квартиранти користувались їхніми меблями. При цьому вони не заперечують щодо повернення на кухню холодильника позивачки, який забрали самі квартиранти до себе в кімнату. Той факт, що позивачка фактично не проживає в спірній квартирі на даний час, а там проживають квартиранти, остання підтвердила в судовому засіданні. Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження зазначених позовних вимог позивачкою не було представлено в судовому засіданні. За наведених обставин, суд вважає, що в задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial