Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

17 липня 2011 р. [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] предявила позов до Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину, відшкодування матеріальної шкоди. В позовній заяві і в судовому засіданні позивач повідомила, що 20 листопада 2002 р. помер [PERSON], залишивши спадкове майно в виді жилого будинку № 6 по вулиці Степова, та земельний пай в землях КСП Хлібороб. 12 грудня 2003 р. померла дружина [PERSON] [PERSON]. 18 березня 2004 р. в Арбузинській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу на майно, що залишилось після смерті [PERSON] Тоді ж [PERSON], який є сином померлої, подав в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини на користь іншого сина померлої [PERSON]. 13 травня 2008 р. [PERSON] помер, після його смерті позивач в інтересах неповнолітнього [PERSON], який є сином померлого, звернулась в Арбузинську державну нотаріальну контору з приводу подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріус відмовився приймати заяву, мотивуючи відсутністю у неповнолітнього паспорта та тим, що померлий відмовився від спадщини на користь іншої особи. 19 грудня 2008 р. нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, в яких було вказано, що спадкоємцем майна [PERSON] в виді житлового будинку та права на земельну частку ( пай ) є її син [PERSON]. 16 березня 2009 р. помер [PERSON]. Після його смерті позивач знову в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] звернулась в нотаріальну контору з приводу подання заяви про прийняття спадщини. Лише після її наполегливих вимог заяву було прийнято, але в видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в звязку з наявністю заповіту, відповідно якому [PERSON] призначив спадкоємцем усього свого майна [PERSON] Позивач наполягає на тому, що на момент смерті [PERSON] з ним разом проживав [PERSON], тому відповідно ст. 549 ЦК УРСР він фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Таким же чином спадщину прийняли і дружина [PERSON] [PERSON] і інший син померлого [PERSON] Нотаріус же при видачі свідоцтв про право на спадщину не звернув уваги на ці обставини, тому свідоцтва видано помилково. Відповідно викладеним обставинам та посилаючись на положення ст. 549 ЦК УРСР та 1268 ЦК України позивач вимагає визнати видані нотаріусом свідоцтва недійсними в частині визнання [PERSON] спадкоємцем усього майна [PERSON], вимагає зобовязати нотаріальну контору видати свідоцтва про право на спадщину за законом, в яких вказати, що [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частини спадкового майна, що залишилось після смерті його батька [PERSON] Крім того, посилаючись на те, що в результаті помилки нотаріуса її неповнолітній син позбавлений можливості користуватись спадковим майном в виді жилого будинку та земельного паю, позивач вимагає стягнення з завідуючого нотаріальною конторою в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. В обґрунтування розміру шкоди позивач пояснила, що зі слів жителів району їй відомо, скільки інші особи отримують в якості орендної плати щорічно за земельний пай. Цю суму вона поділила на 3, оскільки мова йде про право на 1/3 частину паю, та помножила на 4, вирахувавши таким чином неотриману плату за оренду протягом 4 років. Крім того позивач наполягає, що житловий будинок можна також було здавати в оренду. Представник відповідача завідуючий Арбузинською нотаріальною конторою в судовому засіданні заявив, що дійсно при видачі свідоцтв про право на спадщину ним було допущено помилку, тому в цій частині він позов визнає. Однак помилку було допущено ненавмисно, однією з причин помилки було те, що лише через 4 роки після смерті спадкодавця було зясовано обсяг спадкового майна. Також вплинуло подання батьком неповнолітнього [PERSON] заяви про відмову від прийняття спадщини. Крім того, відповідач пояснив, що виправити допущену помилку в поряду, передбаченому діючим законодавством, неможливо. Стосовно відшкодування матеріальної шкоди, відповідач заявив, що заперечує проти цього, оскільки позивачем не обґрунтовано розмір цієї шкоди, не надано відповідних розрахунків. Вислухавши учасників розгляду та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає встановленим, що 20 листопада 2002 р. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть на аркуші 5. 12 грудня 2003 р. померла дружина [PERSON] [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про смерть на аркуші 7. 18.03.2008 р. в Арбузинській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу на майно, що залишилось після смерті [PERSON] Тоді ж [PERSON], який є сином померлої, подав в нотаріальну контору заяву про відмову від спадщини на користь іншого сина померлої [PERSON]. 13 травня 2008 р. [PERSON] помер ( аркуш 9 ). 19 грудня 2008 р. нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, в яких було вказано, що спадкоємцем майна [PERSON] в виді житлового будинку та права на земельну частку ( пай ) є її син [PERSON] ( аркуші 12, 13 ). 16 березня 2009 р. помер [PERSON] ( аркуш 14 ). Відповідно встановленим обставинам суд вважає встановленим, що відповідно ст. 549 ЦК УРСР [PERSON], який відповідно довідки на аркуші 6, проживав на момент смерті разом з померлим, фактично прийняв спадщину. Тому при видачі свідоцтв про право на спадщину, нотаріус повинен був врахувати цей факт. Разом з тим, на думку суду належним відповідачем в даній частині позову повинні бути особи, що прийняли спадщину. Оскільки [PERSON] на даний час теж помер, в якості відповідачів повинні виступати особи, що прийняли спадщину після його смерті. Відповідно суд не може задовольнити позов, оскільки він предявлений не до тієї особи, яка має відповідати. В частині зобовязання видати свідоцтва суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб захисту порушеного права не передбачено ст. 16 ЦК України. В частині відшкодування матеріальної шкоди суд вважає встановленим, що в результаті допущеної нотаріусом помилки неповнолітньому сину позивача заподіяно матеріальну шкоду, тому є правова підстава для відшкодування цієї шкоди ст. 1166 ЦК України. Разом з тим, суд вважає недоведеним розмір такої шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed