Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-03 00:00:00

Позивач 02.11.2011 року звернулась до суду з вказаною позовною заявою, і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, її матір [PERSON], син [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками [ADDRESS] по 1/4 частці кожний. Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 55550,00 грн. боргу за договором позики. Так як боржник не виконав рішення суду в добровільному порядку, Корольовським ВДВС накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що є порушенням прав інших співвласників. Оскільки [PERSON] сплатила грошові кошти в сумі 55000 грн. [PERSON] в рахунок погашення боргу [PERSON], просить припинити право спільної часткової власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину вказаної квартири, виключити квартиру [ADDRESS] з акту опису й арешту майна серії АА №197044 від 10.11.2009 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Треті особи на стороні позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позовних вимог та передачі [PERSON] 1/4 частки в квартирі [ADDRESS], що належить [PERSON] Представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що відповідач дійсно мав заборгованість по поверненню коштів [PERSON] Оскільки борг повернути не зміг, за нього розрахувалась сестра [PERSON] Треті особи на стороні відповідача в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд розглядав справу у їх відсутності. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2008 року № 57219 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками [ADDRESS] по 1/4 частці кожний (а.с.9). Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14 липня 2009 року у справі № 2-1882/09 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 55 550 грн. боргу за договором позики, укладеним між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 20.06.2011 року позивачем [PERSON] сплачено за [PERSON] 55 000 грн. на рахунок стягувача - [PERSON] (а.с.7). Сплачена сума боргу дорівнює ринковій вартості квартири, яка становить 54 107, 83 грн. (а.с.13,14). Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Так як квартира є двохкімнатною, виділ в натурі належної відповідачу 1/4 частки в квартирі технічно неможливий, його частка є незначною, проти продажу вказаної частки третім особам співвласники заперечують, тому вимога позивача про припинення права спільної часткової власності на 1/4 частку квартири, що належить [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Норми ст.328 ЦК України передбачають що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивачка у повному обсязі відшкодувала вартість 1/4 частки квартири, фактично користується нею, відповідач не заперечує щодо визнання за [PERSON] права власності на ? частку квартири, яка йому належить, суд не вбачає заборонених законом підстав для набуття права власності останньою. Отже, позовні вимоги є законними і також підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. 10.11.2011 року на виконання заочного рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 55 550 грн. державним виконавцем Корольовського ВДВС накладено арешт квартиру [ADDRESS] у якій відповідачу належить 1/4 частина (а.с.11,12). Вимога позивача про виключення квартири з акту опису й арешту майна підлягає до задоволення, так як є похідною від первісної про визнання за позивачем права власності на 1/4 частку в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved