Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого погіршились взаємовідносини, подружжям припинено сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить розірвати шлюб, пояснила, що з 03 серпня 2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, від шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], під час сімейного життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя та виховання дитини, ведення домашнього господарства, у звязку з чим протягом останніх семи років подружжям припинено сімейно-шлюбні стосунки, проживають окремо одне від одного, наміру поновлювати стосунки не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує щодо надання сторонам строку на примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб, підтвердив, що протягом останніх семи років з позивачем не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, в цей період часу відповідач за вироком суду відбував покарання у місцях позбавлення волі, після його звільнення сімейно-шлюбні-відносини між ними не були відновленні, вони сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, відповідач наміру поновлювати сімейно-шлюбні стосунки не має, заперечує щодо надання судом строку на примирення. Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується поясненнями позивача та відповідача, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2001 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], сімейне життя подружжя не склалось, у звязку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, протягом останніх семи років сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають обопільне бажання розірвати шлюб, заперечують щодо надання судом строку на примирення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved