Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-06 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні підтримала свої вимоги, пояснивши, що за рішенням суду від 15 вересня 1999 року відповідача зобовязано до сплати аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів на її користь на утримання доньки [PERSON]. У зв?язку з несплатою аліментів відповідачем, станом на 21 жовтня 2007 року утворилась заборгованість у розмірі 10426 грн. 93 коп. З того часу аліменти відповідачем не сплачувались, у зв?язку з чим просила стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2004 року по день подання позову у сумі 126752 грн. 50 коп. та судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідачем постійно направлялися заяви на адресу суду, в яких він просив перенести розгляд справи на невизначений період, оскільки він хворіє та є інвалідом І групи, але згідно довідки № 613 від 29 червня 2011 року, виданої головним лікарем КЗДЦРЛ [PERSON] в 2011 році [PERSON] за допомогою до ДЦРЛ не звертався, а тому суд розцінює позицію відповідача, як зловживання своїм процесуальним правом та навмисне затягування судового розгляду і визнає його неявку неповажною. За таких обставин, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 1999 року [PERSON] зобов?язано до сплати аліментів на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до повноліття дитини. Згідно довідки державного виконавця відділу ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області №33/52 від 21 жовтня 2009 року, нарахована відповідачу сума аліментів з жовтня 1999 року по жовтень 2007 року ним не сплачувалась. У жовтні 1999 року нараховано заборгованість у розмірі 12,96 грн., у листопаді 1999 року 44,40 грн., у грудні 1999 року 48,60 грн., 2000 році 599,52 грн., у 2001 році 744,96 грн., у 2002 році 832,44 грн., у 2003 році 950,04 грн., у 2004 році 1193,04 грн., у 2005 році 1741,80 грн., у 2006 році 2232,83 грн., у 2007 році 2026, 34 грн., а всього 10426,93 грн. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За таких підстав суд, вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача неустойки (пені) обґрунтувані, однак підлягають частковому задоволенню у зв?язку із неправильним розрахунком відповідних сум. Усього сума неустойки (пені) за наведений період січня 2004 року по 21 жовтня 2007 року складає 72467 грн. 16 коп., а саме: 1390 (кількість днів у періоді, за яким нарахова заборгованість) х 10426,96 грн. (сума заборгованості у вказаному періоді) х 1% =144934 грн. 32 коп., Але суд зменшує вказану суму вдвічі, виходячи із принципу розумності та справедливості та враховуючи, що відповідач є інвалідом І групи. Крім того, суд не беру уваги період з 22 жовтня 2007 року по 01 березня 2010 року (на момент подачі позову), так як 25 грудня 2007 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки закінчився передбачений законом строк для даного виду стягнення. Згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 724 грн. 71 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Outcome: partial