Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

23.08.2011 року на розгляд Новоодеського районного суду надійшла вищевказана позовна заява. В своєму позові позивач, зазначила, що відповідач [PERSON] без її згоди відчужив автомобіль «ЗАЗ Деу» своїй сестрі відповідачу по справі, який був придбаний ними під час шлюбу та який являється їх спільною сумісною власністю. Посилаючись на ці обставини, позивач просить суд винести рішення яким визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «ЗАЗ Деу», державний номер [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON], зобовязати повернути [PERSON] автомобіль [PERSON] та їй [PERSON], зобовязати [PERSON] повернути [PERSON] сплачені нею кошти за автомобіль, також просить суд провести поділ спільного сумісного майна, визнавши за нею і за [PERSON] за кожним право власності на ? частку цього автомобіля та стягнути всі судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свій позов. Посилаючись на викладені в позові обставини, а також на те, що відповідач спеціально переоформив право власності на автомобіль без її згоди на свою сестру, щоб уникнути його розподілу при розлученні і поділі спільного майна, позивач просила суд її позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав. Посилаючись на те, що кошти на спірний автомобіль він заробив сам, що продав цей автомобіль своїй сестрі, так як заборгував їй гроші, а також посилаючись на те, що згоду дружини при укладені договору у нього не вимагали, на безпідставність позову, просив суд в задоволені позову відмовити. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Посилаючись на надуманість позовних вимог і їх безпідставність, просила суд в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з матеріалів справи і встановлених в судовому засіданні фактичних обставин, позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебувають між собою в зареєстрованому шлюбі з 29.06.1991 року. В період шлюбу, 04.08.2007 року, подружжя придбало автомобіль «ЗАЗ Деу», модель Т 13110, номер кузова [NUMBER], двигун №30700070688476, колір темно-зелений металік, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Свідоцтво про право власності на даний транспортний засіб було виписано в органах МРЕВ ДАІ на відповідача [PERSON]. 13 серпня 2011 року, за посередництвом ТОВ «Крістал Стар», на підставі договору купівлі-продажу, відповідач [PERSON] продав спірний автомобіль «ЗАЗ Деу», своїй сестрі відповідачу [PERSON] за 26661,89 гривень. Як вбачається з пояснень відповідачів, автомобіль був проданий не за обігові кошти, а був переданий в рахунок погашення боргу відповідача [PERSON] перед відповідачем [PERSON] В даний час право власності на спірний автомобіль зареєстровано в органах МРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївської області за відповідачем [PERSON], на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ САЕ № 871977 від 13.08.2011 року, яка мешкає по вул. Леніна, 70 в м. Нова Одеса Миколаївської області. Відповідно до ст. 60 СК України, ст.368 ч.3 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Через специфічність обєкту спільної сумісної власності подружжя, визначення та виділу частки цього автомобіля кожному з подружжя не було. Враховуючи, що автомобіль «ЗАЗ Деу», модель Т 13110, номер кузова [NUMBER], двигун №30700070688476, колір темно-зелений металік, державний реєстраційний номер [NUMBER], був придбаний 04.08.2007 року подружжям [PERSON] у шлюбі, то суд визнає цей автомобіль спільною сумісною власністю подружжя. Згідно зі ст.ст.63, 65 СК України подружжя мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на правах спільної сумісної власності і розпорядження цим майном здійснюється за їх взаємною згодою. Позивач, як дружина відповідача [PERSON], у відповідності до ч.2 ст.65 СК України, ст.369ч.4ЦК України, має право на звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору відчуження їх спільного автомобіля, як такого що укладений другим з подружжя без її згоди, так як цей договір виходить за межі дрібного побутового. Враховуючи, що купівля-продаж автомобіля потребує обовязкової державної реєстрації в органах МРЕВ УДАІ, тому, на підставі ст.65 ч.3 СК України, згода другого подружжя на укладення договору на відчуження цього автомобіля повинна бути обовязково письмовою і нотаріально посвідченою. Як вбачається з досліджених обставин справи, такої обовязкової письмової згоди від своєї дружини( позивача) [PERSON] відповідач [PERSON] не отримав і не мав при укладенні ним договору від 13.08.2011 року про продаж своїй сестрі відповідачу [PERSON] автомобіля «ЗАЗ Деу», державний номер [NUMBER]. Тому, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] відчужив спірний автомобіль, що належав на правах спільної сумісної власності подружжю, без письмової нотаріальної згоди позивача [PERSON], то на підставі ст.65 ч.2 СК України, ст.369 ч.4 ЦК України, вимоги позивача в частині визнання недійсним договору продажу автомобіля слід задовольнити і цей правочин слід визнати недійсним. Згідно зі ст.218 ЦК України, у разі недійсності правочину, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все те, що вона одержала на виконання цього правочину. В звязку з цим, відповідач [PERSON] повинна (зобовязана) повернути відповідачу [PERSON] і позивачу [PERSON] автомобіль «ЗАЗ Деу», модель Т 13110, номер кузова [NUMBER], двигун №30700070688476, колір темно-зелений металік, державний реєстраційний номер [NUMBER], а відповідач [PERSON] у свою чергу повинен повернути відповідачу [PERSON] сплачені нею гроші в сумі 26661,89 гривень. Так, згідно зі ст.ст.69,70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на правах спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу і, у разі поділу цього майна, його частки для обох мають бути рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи шлюбним контрактом. Таким чином, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині поділу цього автомобіля, як спільної сумісної власності подружжя, у спосіб визнання за кожним з подружжя права власності на ? ідеальну частку цього автомобіля. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів у рівних частках слід стягнути на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді 133 гривень судового збору, 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 400 гривень витрат на правову допомогу за складання позову. .

Outcome: approved