Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-28 00:00:00

[PERSON] діючи в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за позивачем право власності на будівельні матеріали та обладнання, які використовувались для будівництва домоволодіння по вулиці Колгоспна,49 у с. Ворохівка, Чернігівського району, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 05.03.2007 року [PERSON] та визнати за позивачем права і обовязки забудовника вказаного житлового будинку. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. 05.03.2007 року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно, у точності на будинок по вулиці Колгоспна,49 у с. Ворохівка, Чернігівського району і позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом. У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, але перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину, є той факт, що за життя спадкодавець не оформив правовстановлюючі документи на будинок, а позивач тільки виготовила технічну документацію на домоволодіння. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, від них надано заяви з проханням справу розглянути без їх участі, висунуті позовні вимоги підтримують, проти проведення заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача Боровиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, причини не явки не повідомлені, про час та місце проведення розгляду справи сільська рада повідомлена належним чином. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, від завідуючої нотаріальної контори надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник відповідача по справі у судове засідання не зявився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. З дослідженої у судовому засіданні довідки Боровиківської сільської ради Чернігівського району №602 від 07.10.11 р. встановлено, що за даними сільської ради житловий будинок №49 по вулиці Колгоспна у с. Ворохівка, Чернігівського району належав [PERSON], яка була одноособово зареєстрована за вказаною адресою. За даними Комунального підприємства «[PERSON] районне бюро технічної інвентаризації», довідки №04 від 13.01.12 р., №1 від 27.02.12 р. право власності на житловий будинок за адресою: Колгоспна,49, с. Ворохівка, Чернігівський район, не зареєстроване, процент готовності житла 100 %. Дані технічної документації на спадкове домоволодіння, яка виготовлена КП «[PERSON] РБТІ», свідчать, що дійсна вартість домоволодіння становить 34794 грн. Інвентаризація проведена 11.01.2012 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №056821 [PERSON] померла 05.03.2007 року у віці 93 років у с. Шибиринівка, Чернігівського району та області. У відповідності до приписів ст.331 ЦК України, в редакції статті що діяла станом на 05.03.2007 року право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. (стаття 182 ЦК України в редакції станом 05.03.2007 р.) У світлі викладеного суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] не набула права власності на домоволодіння по вулиці Колгоспна,49 у с. Ворохівка, Чернігівського району, оскільки воно не було прийняте до експлуатації та не було проведено його державну реєстрацію, що того вимагає закон, а фактично вона до припинення цивільної правоздатності була власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд, що увійшли до складу цілого домоволодіння. За життя, 25.11.1994 року, [PERSON] видала заповіт, що посвідчений у виконавчому комітеті Боровиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, згідно якого своїм спадкоємцем до всього належного їй майна призначила [PERSON]. Відмінність прізвища позивачки «Крук» з прізвищем вказаним в заповіті «Власенко» пояснюється тим, що вона 26.05.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище чоловіка, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії «І-ЕЛ» №007050. Таким чином, [PERSON], в силу приписів ст.1222 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом до майна [PERSON] Відповідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено у судовому засіданні, і тому підтвердження дані [PERSON] районної державної нотаріальної контори, позивачка зверталась до нотаріальної контори після смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину йому не видане, вона є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи, що спадкодавець за життя не оформила правовстановлюючі документи на будинок та господарські споруди, то позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок. Згідно з положеннями ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на спірний будинок спадкодавець не отримала, тобто, права власності на домоволодіння на час відкриття спадщини не набула. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1, ч.4 ст.10 ЦПК України та з урахуванням положення ст.331 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини по даній справі, суд рахує за необхідне і можливе визнати за позивачем право власності на матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва спірного домоволодіння, оскільки до завершення будівництва, здачі його в експлуатацію та державної реєстрації особа вважається власником лише будівельних матеріалів. При цьому суд вважає можливим, у відповідності до приписів ст.375 ЦК України, також перевести на позивача права забудовника на незданий в експлуатацію житловий будинок, оскільки таке право за життя належало спадкодавцю, чому підтвердження дані виконавчого комітету сільської ради. Підсумовуючи викладене, суд дійшов обєктивного висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved