Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

У липні року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В заяві вказував, що з 1961 року перебував з відповідачем у трудових відносинах. З 1976 року обіймав посаду електрика ремонтно-механічного цеху № 1 (далґ - РМЦ-1). За період роботи неодноразово мав відзнаки та подяки від керівництва за бездоганну роботу на підприємстві. 26.03.2009, року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за начебто неправильному веденні облікової та звітної документації, що призвело до спотворення бухгалтерської звітності. Накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Підставою для такого рішення відповідача став акт перевірки контрольно- ревізійного відділу, згідно з яким у травні 2007 року з його вини до бухгалтерії РМЦ-1 не були передані документи про списання трьох електричних двигунів. Проте, на думку позивача, будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, а оголошення догани не має законних підстав. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що дисциплінарне стягнення на позивача було накладене з додержанням вимог закону за порушення трудової дисципліни, що насправді мало місце. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що позивач працював у відповідача з 17 жовтня 1961 року по 16 жовтня 2009 року, з 01 липня 1985 року - електриком РМЦ-1 (а.с.8-10). Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Отже, трудова дисципліна передбачає додержання працівниками на закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, уставів, положень, посадових інструкцій, за порушення яких до працівника можливе застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 147 КЗпП України. Посадові обов'язки позивача визначені посадовою інструкцією затвердженою наказом заступника генерального директора по персонал) 03.08.2006 року. Відповідно до п. 2.17 посадової інструкції позивач був зобов'язаний вести встановлену облікову та звітну документацію (а.с.66). Складський облік і збереження запчастин та двигунів в енергослужбі цеху покладено на матеріально-відповідальну особу, якою згідно з договором ним про повну матеріальну відповідальність № 1204 від 03.01.1983р. є позивач (а.с.151) За умовами цього договору (п. 1) позивач зобов'язаний вести облік, складати й надавати у встановленому порядку товарно-грошові й інші звіти про рух и залишки ввірених йому матеріальних цінностей. Згідно зі ст. ст. 139, 140, 142 КЗпП України та п. 24 діючих Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984 року порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Відповідно до положень ч. З ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен встановити чи мало місце порушення трудової дисципліни, враховувати ступінь тяжкої вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, іпопередню роботу працівника. З акту документальної ревізії виробничої та фінансового-господарської діяльності РМЦ-1 від 19 лютого 2009 року вбачається, що позивач протягом 2007-2008р.р. в інвентарних відомостях електродвигунів ф. 516 Н по двигунам, що знаходяться в експлуатації та в резерві не вказував вагу вмісту чорних і кольорових металів відповідно до їх паспортів, один екземпляр інвентарних відомостей до бухгалтерії цеху не передав, три акта ліквідації електродвигунів за травень 2007 року до бухгалтерії цеху не надав, чим порушив вимоги п. 1.3 виробничо-технічної інструкції 227-ГЕ.688-01-2003, у порушення вимог п. 5.7 «Інструкції з обліку товарно-матеріальних цінностей на підприємствах і о організаціях чорної металургії» (далі - Інструкція) картки на ліквідовані двигуни в бухгалтерію цеху не передав (а.с.52). В результаті інвентаризації також виявлені надлишки на складі 68 електродвигунів, про наявність яких позивач не повідомив бухгалтерію, внаслідок чого всупереч вимогам п. 5.3 Інструкції двигуни не числяться у наявності за даними бухгалтерського обліку по рахунку 20.7. З приводу названих порушень позивач відповідно до правил ч. 1 ст. 149 КЗпП України надав письмове пояснення (а.с.59 ). Наказом генерального директора ПАО «ММК ім. Ілліча» № 14-ку від 26.03.2009р. за неналежне виконання службових обов'язків на позивача накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.62). За правилами ч. 4 ст. 149 КЗпП України наказ доведено до позивача під розписку (а.с.63 ). Таким чином, факт скоєння позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження, дисциплінарне стягнення накладене з додержанням вимог закону в передбачений ст. 148 КЗпП України строк. На думку суду відповідач, додержуючись вимог ст. 149 КЗпП України зважено поставився до накладання дисциплінарного стягнення і з урахуванням характеру, ступеню тяжкості проступку, обставин його скоєння та попередньої роботи позивача обрав мінімальне стягнення, передбачене ст. 147 цього Кодексу. Той факт що позивач в травні 2007 року знаходився на стаціонарному лікуванні Маріупольській міській лікарні №2 не спростовує доводи відповідача щодо порушення ним трудової дисципліни, оскільки воно мало продовжуваний характер і не було припинене аж до відповідної перевірки, результати якої викладені в згаданому акті. Відповідно до ст.ст. 233, 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі пропуску з поважних причин строків звернення, суд може поновити ці строки. Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків. Позивач стверджує, що довідався про накладання дисциплінарного стягнення лише в жовтні 2009 року, але відтоді був позбавлений можливості звернутися до суду, оскільки протягом 2009 року знаходився на стаціонарному лікуванні: з 03* по 19 березня, з 03 по 16 червня, з 19 червня по 10 липня, з 27 серпня по 19 вересня, а довідавшись про оспорюваний наказ, намагався вирішити спір у позасудовому порядку, але не знайшов порозуміння з відповідачем. Такі доводи позивача не є переконливими. Ні періодичне лікування, ні звернення до відповідача не перешкоджали позивачу звернутися до суду, а відтак встановлений законом строк на таке звернення він пропустив без поважних причини. Разом з тим, виходячи з роз'яснень названої постанови Пленуму Верховного Суду України та практики перегляду рішень даної категорії в касаційному порядку, суд відмовляє в задоволення позову за безпідставністю заявлених вимог.?

Outcome: dismissed