Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Позивач 10 листопада 2010 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 07 грудня 1991 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, у звязку з чим був вимушений звернутись до суду із даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог, в звязку з чим судом було надано строк для примирення три місяці. На призначений час судового засідання відповідачка не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомила, письмових заяв про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно актового запису № 24, складеного 07 грудня 1991 року Виконкомом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після укладення шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] (а.с. 7). Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). Позивач та відповідач втратили один до одного почуття взаємної поваги, любові, дружби та взаємодопомоги. Мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають намірів щодо підтримання шлюбних відносин. При таких обставинах, суд вважає, що сімя сторін існує формально і розпалася остаточно, примирення сторін є не можливим, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить як інтересам їх дітей так і сторін.

Outcome: approved