Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-19 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до відповідачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів посилаючись на те, що до відповідачка с матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Мати малолітньої дитини [PERSON], [INFO] р.н.. [PERSON] на даний час проживає з співмешканцем за адресою: [ADDRESS] постійного місця проживання немає. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану батько -гр. [PERSON] записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. 09.08.2010 року малолітня [PERSON]. [INFO] р.н. була влаштована до районного дитячого будинку змішаного типу в зв'язку зі станом здоров'я матері та неможливістю виконувати свої батьківські обов'язки належним чин:м. На комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації було прийнято рішення «Про призначення соціального супроводу сім'ї [PERSON]. Зі. час перебування дитини в закладі відповідачка зрідка провідувала її. але суттєвої матеріальної допомоги не надавала, участі у вихованні не приймала, веде аморальний; спосіб життя, періодично вживає алкогольні напої. Тому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON]. [INFO] р.н. Стягнути з відповідачки, на користь районного дитячого будинку змішаного типу (Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Молодіжна, 84) на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та зменшила в частині стягнення аліментів, просила стягнути з відповідачки аліменти на користь дитячого будинку, в якому перебуває малолітня дитина в розмірі 1/4 ч. усіх видів заробітку відповідачки. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, та заявила, що вона бажає виховувати свою дитину самостійно, оскільки на даний час перебуває у шлюбі, має стабільну заробітну плату та місце проживання. Представник третьої особи Києво-Святошинського районного дитячого будинку змішаного типу позов визнала, та зазначила, що у відповідачки немає належних умов для проживання та виховання дитини та сама дитина не бажає проживати з нею. В дитячому будинку дитина всебічно розвивається для цього їй створюються всі необхідні умови, коли дитина поступила в будинок вона не могла навіть спілкуватися . розмовляти, зараз відвідує усі кружки. В тих умовах, в яких зараз проживає відповідачка, для малолітньої не достатньо для нормального розвитку. Відповідачка не навідувалася до дитини, коли вона захворіла та потрапила до лікарні. Просила врахувати інтереси дитини, та залишити її в дитячому будинку. Суд вислухавши осіб, які приймають участь в справі, висновок прокурора , вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю малолітньої [PERSON]. [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Мати малолітньої дитини - відповідачка [PERSON] на даний час перебуває у шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану батько дитини - [PERSON] записаний відповідно до ч. 1ст. 135 СК України. 09.08.2010 року малолітня [PERSON]. була влаштована до районного дитячого будинку змішаного типу в зв'язку зі станом здоров'я матері та неможливістю виконувати свої батьківські обов'язки належним чином. На комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації було прийнято рішення від 07 лютого 2011 року № 8 (протокол № 3) «Про призначення соціального супроводу сім'ї відповідачки, яка не мала постійного місця проживання. Комісія з питань захисту прав дитини пр. Києво-Святошинській Райдержадміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дитини, що підтверджується рішенням № 4 від 27.09.2011 року. Судом встановлено, що за час перебування дитини в дитячому закладі відповідачка зрідка провідувала її. матеріальної допомоги не надавала, участі у вихованні не приймала, що підтверджується актом про невідвідування від 19.01.2012 року та свідчить про невиконання відповідачкою вимог ст.150 Сімейного кодексу України, якими передбачено обов'язок батьків виховувати та утримувати дитину. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.07 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно виливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Слід зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином відповідачка ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що перебування дитини в дитячому закладі буде сприяти її фізичному та духовному розвитку. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 183, 191 СК України з відповідачки суд стягує аліменти в розмірі, який вимагає позивач, вважає, що з урахуванням доходів її, вона в змозі виплачувати аліменти в розмірі 1/4 усіх видів її заробітку. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечуючи проти позову, відповідачка не могла надати вагомі аргументи, які б свідчили про виправлення її, та спроможність виховувати та матеріально утримувати дитину для нормального фізичного та морального розвитку. Отже Відповідачка не довела тих обставин на які посилалася як на підставу своїх заперечень не надала докази в обґрунтування своїх заперечень не спростувала тих обставин на які посилалися представник позивача та 3-ї особи в обґрунтування позовних вимог, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу заст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу, роз»яснював відповідачці її права та обов»язки. Суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України.

Outcome: approved