Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому зазначив, що між АКБ „Райффайзенбанк Україна, правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ЗАТ „ОТП Банк, правонаступником якого в свою чергу є АТ „ОТП Факторинг Україна, правонаступником якого є ТОВ „ОТП Факторинг Україна та відповідачем укладено кредитний договір №CL-009/541/2006 відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 26746,20 доларів США зі сплатою процентної ставки у розмірі 11 % річних та строком повернення до 12.07.2011 р. на придбання автотранспортного засобу. Банк свої зобовязання виконав належним чином та надав визначену кредитним договором суму коштів. Посилаючись на те, що відповідач своїх зобовязань за вказаними вище договорами не виконав, просив стягнути з відповідача \~заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності і не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.07.2006 року було укладено кредитний договір № CL-009/541/2006. Відповідно до п.п. 2-3 кредитного договору позивач зобовязувався надати \~відповідачу грошові кошти у розмірі 26746,20 доларів США, а відповідач зобовязувався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит до 12.07.2011 р. та сплатити проценти за користування ним за ставкою 11 % річних. Судом встановлено, що позивач передав а відповідач отримав розмір передбачених кредитним договором коштів. Отже, суд приходить до висновку про те, що позивач виконав свою частину умов кредитного договору. Відповідно до кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання погашати кредит та сплачувати проценти в повному обсязі та на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови кредитного договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе кредитним договором зобовязань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов кредитного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості суд вважає, що відомості які вони містять відповідають дійсним обставинам справи. \~ Отже, зважаючи на наведене вище, суд прийшов до висновку, що позов є законним, таким що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved