Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

В червні 2011 року в суд надійшов та в жовтні 2011 року уточнений позов [PERSON] до Дитячо-юнацької спортивної школи №1 і Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу у неробочі дні на підставі ч.3 ст.107 [PERSON] України в розмірі 1 161 грн.38 коп., стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 [PERSON] України в розмірі 21 126 грн. 12 коп. В позовній заяві зазначено, що позивач, перебуваючи в трудових стосунках з відповідачем №1 та працюючи на посаді тренера-викладача шахів, згідно розкладу занять, затвердженого адміністрацією школи, із 16 лютого 2009 року по 26 січня 2010 року, працював в неділю, проводив уроки шахів, вказаний день в нього був робочим днем. Робота в неділю створювала незручність і дискомфорт, проте необхідність складалась внаслідок незалежних від нього обставин, як то заяви учнів і батьків. Згідно ст. 67 [PERSON] України, неділя є загально вихідним днем. Згідно ст.ст.72,107 [PERSON] України оплата у вихідний день оплачується у подвійному розмірі. Робота у вихідні дні, згідно абзацу 1 ст. 72 [PERSON] України, може оплачуватися у звичайному розмірі і компенсуватися наданням іншого робочого дня для відпочинку лише за згодою сторін. Такої згоди на такий порядок компенсації він ніколи не давав. За таких обставин вважає, що його робота у вихідні дні мала обовязково оплачуватись у розмірі подвійної годинної ставки. В результаті нарахування йому заробітної плати за неділі на загальних засадах значну частину заробітної плати він не отримав. Звернення до адміністрації з цього приводу після звільнення в березні 2011 року залишені без задоволення. Оскільки адміністрація з дня звільнення не виплатила належні йому кошти, то згідно ст. 117 [PERSON] України, вона повинна виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку за час затримки розрахунку на зазначену позовом суму. Згідно письмових заперечень відповідача на позовну заяву, позовні вимоги вважаються безпідставними, такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до Закону України «Про позашкільну освіту», така освіта здобувається громадянами у позаурочний та позашкільний час у позашкільних навчальних закладах. В ДЮСШ №1 займаються діти віком від 5 до 23 років, які навчаються в навчальних закладах або є вихованцями дитячих садків. Відповідно до п.18 Положення ДЮСШ, затвердженого Постановою КМ України №993 від 05.11.2008 року, режим щоденної роботи спортивної школи визначається розкладом занять, який затверджується на навчальний рік директором спортивної школи, і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Кожен тренер-викладач в ДЮСШ №1 складає розклад занять на початку навчального року, узгоджуючи його з можливістю учнів відвідувати навчально- тренувальні заняття після закінчення занять в основних навчальних закладах. Адміністрація ДЮСШ №1 перевіряє наданий тренерами-викладачами розклад відповідно до вимог навчальних програм з різних видів спорту, після чого затверджує такий розклад. В п.5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДЮСШ №1 зазначено, що для працівників закладу встановлюється шестиденний робочий тиждень. При виробничій необхідності заняття можуть проводитися у вихідний день. Робота у вихідний день компенсується наданням іншого дня відпочинку, що відповідає положенням ст. 72 [PERSON] України. Оскільки позивач, працюючи в ДЮСШ № 1, був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також сам подав на затвердження директору графік роботи, в якому було передбачено роботу у вихідний день, твердження про те, що він не надавав згоду на компенсацію роботи у вихідний день іншим днем відпочинку є безпідставним. Працюючи в закладі, позивач при шестиденному робочому тижні мав три вихідні дні та жодного разу не звертався до директора чи до управління освіти з заявою про те, що він не хоче або не може працювати в загальний вихідний день, неділю, чи з проханням проводити йому оплату в подвійному розмірі за роботу у вихідний день. Позивач підтримав повністю позовні вимоги в суді. Додатково пояснив, що в період роботи він не звертався з приводу подвійної оплати в вихідний день, бо не перевіряв правильності нарахувань, виявив після звільнення. Ствердив, що він писав і подавав розклад занять в спортивній школі на затвердження директору, із заявами про зміну такого розкладу не звертався. Підписував правила внутрішнього трудового розпорядку ДЮСШ №1 про ознайомлення з такими. В тиждень мав три неробочі дні, в які не було занять. Вважає, що є факт роботи у вихідний і положення закону про подвійну оплату. З огляду на порушення вимог ст.ст. 72,107 [PERSON] України, відповідно ст. 117 [PERSON] України, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав надані суду заперечення в повному обсязі, підтвердив відсутність підстав передбачених ст.ст. 72,107,117,232 [PERSON] України для задоволення позовних вимог. Додатково пояснив, що серед навчального року звільнився тренер-викладач із шахів ДЮСШ №1 [PERSON], котрий за своїм розкладом впродовж всього періоду роботи вихідним днем мав неділю, що підтверджується журналами обліку роботи груп ДЮСШ. Із 16.02.2009 року на роботу прийнятий позивач, який за власною ініціативою змінив і склав зручний для нього та учнів графік роботи, згідно якого неділя була робочим днем. При шестиденному робочому тижні позивач за графіком передбачив три неробочі дні /вівторок, четвер, пятницю/ з дотриманням кількості годин в тиждень, котрий подав на погодження та затвердження адміністрацією. З урахуванням ознайомлення позивача із правилами внутрішнього трудового розпорядку під розписку, які передбачають компенсацію роботи в неділю іншим вихідним днем, вважаючи таке ознайомлення погодженням із встановленим розпорядком роботи ДЮСШ, розклад занять позивачу був затверджений. В такий спосіб позивач працював до 26 січня 2010 року, при цьому він фактично використав компенсацію роботи в неділю іншим вихідним днем при повній оплаті його праці. За наведених підстав, вимоги вважає безпідставними, просить відмовити в позові. Представник ДЮСШ №1, директор школи [PERSON] підтримала заперечення та пояснення попереднього представника, в частині, що з березня 2009 року [PERSON]Є подав власний графік роботи із передбаченим робочим днем в неділю та компенсацією такого у вигляді додаткового вихідного дня, чого вона не заперечувала. При шестиденному робочому тижні позивач передбачив розклад занять із трьома вихідними днями, які використовував впродовж всього періоду роботи. Вважає, що відповідачем не порушене чинне законодавство, оскільки компенсація роботи у вихідний день за згодою позивача була надана і використана іншим вихідним днем, відповідно положень ст.72 КпАП України. Вимоги позивача безпідставні. Розрахунок із позивачем проведений повно і своєчасно, заборгованість по оплаті праці відсутня. Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Встановлено на підставі досліджених доказів, зокрема трудової книжки позивача АЕ №775959, наказів про прийняття на роботу №24-К від 14.02.2009 року, наказів про встановлення тарифного розряду №9 та передачу груп шахів №11, та пояснень сторін, позивач із 16 лютого 2009 року по 26 січня 2010 року прийнятий і працював на посаді тренера-викладача, йому встановлений 8 тарифний розряд із відповідним посадовим окладом та передані навчальні групи. Наказом №35-К від 25 січня 2010 року позивач звільнений з роботи за згодою сторін по п.1 ст.36 [PERSON] України. Доказом звернення з приводу предмету спору до відповідача ДЮШС з приводу надання розрахунків заробітної плати позивачем надана копія його листа від 06.04.2011 року та відповідь за №29 від 13.04.2011 року із покликанням на бухгалтерію управління освіти. У відповідності до ст. 67 [PERSON] У «Час відпочинку» [PERSON] України, при пятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Згідно положень ст. 72 цієї [PERSON] України, передбачено, що робота у вихідний день може компенсуватися за згодою сторін наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі в подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу. На підтвердження своєї роботи в загальний вихідний день, неділю, позивачем надані розклад занять відділення шахів ДЮШС №1 за підписом тренера [PERSON], затвердженого директором школи, на період із березня 2009 року, яким встановлені години занять в неділю та неробочі дні в понеділок, вівторок, пятницю, та на період 2009-2010 навчальний рік, яким встановлені години занять в неділю та неробочі дні в вівторок, четвер, пятницю. Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Водночас належних допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували згоду сторін на компенсацію роботи позивача у вихідний день у грошовій формі в подвійному розмірі позивачем на підтвердження своїх вимог суду не надано, відповідачем така згода заперечується. Встановлено на підставі дослідженого судом Колективного договору між дирекцією та профспілковим комітетом ДЮШС №1 на 2009-2013 роки, схваленого загальними зборами трудового колективу №1 від 20.02.2010 року що заклад працює при шестиденному робочому тижні, дирекція школи надає можливість обслуговуючому персоналу працювати за гнучким графіком роботи, розробляє та погоджує з профкомом розклад занять, порядок роботи в школі встановлюється «Правилами внутрішнього розпорядку» і погоджується із профкомом. Згідно ст. 18 [PERSON] України, положення колективного договору поширюється на всіх працівників підприємства, установи, організації, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обовязковими як для власника або уповноваженого ним орган, так і для працівників підприємства, установи, організації. Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку ДЮСШ №1, з якими тренер-викладач [PERSON], позивач в справі, ознайомлений під розписку, в п.5.1 передбачено, що для працівників закладу встановлюється 6-денний робочий тиждень з одним вихідним днем, при виробничій необхідності заняття можуть проводитись у вихідний день, робота у вихідний день компенсується наданням іншого дня відпочинку. На підставі досліджених наданих відповідачем розкладів занять відділення шахів ДЮШС №1 за підписом тренера [PERSON], затвердженого директором школи, на періоди із березня 2009 року, та на 2009-2010 навчальний рік, що відповідають копіям відповідних документів позивача, та Журналів обліку роботи груп ДЮСШ №1 відділення шахів, розпочатих 01.09.2008 року, встановлена зміна розкладу занять і розпорядку роботи груп із шахів, з робочим днем в неділю і трьома неробочими днями тижня з березня 2009 року, саме із прийняттям груп шахів тренером-викладачем [PERSON] При цьому судом беззаперечно встановлено, що такий розклад занять з передбаченими трьома неробочими днями писався та підписувався власноручно позивачем без будь-яких застережень з приводу подвійної оплати праці в загальний вихідний - неділю, а журнали обліку роботи груп були заповнені власноручно позивачем відповідно до розкладу занять. Сторони в своїх поясненнях підтвердили виконання та дотримання розкладу занять позивачем за період роботи. Таким чином, на підставі досліджених доказів суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами про час відпочинку та порядок компенсації роботи в загальний вихідний день - неділю, що чинним законодавством, [PERSON] України, віднесено до [PERSON] У «Час відпочинку». При цьому вважається доведеною згода сторін на компенсацію роботи у вихідний день наданням іншого дня відпочинку на підставі досліджених вищенаведених доказів у вигляді ознайомлення із умовами праці на підставі Правил внутрішнього трудового розпорядку відповідача, погодження сторонами відповідного розкладу занять, що фактично є розпорядком роботи позивача, фактичної роботу впродовж всього періоду роботи позивача за вказаним розкладом занять із трьома неробочими днями в тиждень при шестиденному робочому тижні /фактичне використання іншого дня відпочинку/, відповідно досліджених розкладів, журналів і довідки № 931 від 12.09.2011 року про повну оплату праці, з урахуванням відпусток та відряджень. За наведених обставин вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу у неробочі дні на підставі ч.3 ст.107 [PERSON] України в розмірі 1 161 грн.38 коп. вважаються безпідставними, такими, що не підлягають до задоволення. Згідно ст. 117 [PERSON] України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті ст. 116 [PERSON] України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Доказів невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті ст. 116 [PERSON] України, при відсутності спору про їх розмір позивачем не надано і судом не встановлено. Розрахунок із позивачем проведений повно і своєчасно в січні 2010 року, заборгованість по оплаті праці відсутня. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 [PERSON] України в розмірі 21 126 грн. 12 коп. надумані позивачем, безпідставні, до задоволення не підлягають. Крім того, відповідно положень ст. 233 [PERSON] України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Доводи позивача про те, що спір стосується порушення законодавства про оплату праці, що дає підстави звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь- яким строком, не заслуговують на увагу відповідно наведених вище висновків суду. Доказів поважних причин порушення позивачем передбаченого законом строку звернення до суду за вирішенням трудового спору не встановлено, підстав для поновлення такого строку в порядку ст. 234 [PERSON] України не встановлено. Таким чином, позовні вимоги не підлягають до задоволення також з підстав пропущеного позивачем строку звернення до суду за вирішенням трудового спору. Судові витрати в справі за позовом звільненого від таких витрат позивача, у відповідності ст.88 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного, ст. ст. 67,72, 116,117, 233 [PERSON] України,

Outcome: dismissed