Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

Позивач 14.07.2011 року звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Виробниче об»єднання «Знамя»про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що наказом №44 від 31.08.2010 року був звільнений за за власним бажанням, але ні на момент звільнення, ні на теперішній час підприємство не провело із нею розрахунок по заробітній платі, у зв»язку із чим утворилася заборгованість. Позивач просить стягнути із відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку. У судове засідання позивач не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що наказом №44 від 31.08.2010 року позивач був звільнений за власним бажанням. Відповідно до п. 1 ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно ст.115 ч.1 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100, норми якого є обов'язковими для застосування на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності і господарювання. Як зазначено в абзаці 3 п. 2.2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Тобто перед тим як визначити середній заробіток за останні два місяці, необхідно обчислити середньоденну зарплату шляхом ділення нарахованої заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. А середня місячна заробітна плата обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середню кількість робочих днів за ці два місяці ( середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді ). Середньомісячне число робочих днів, своєю чергою, розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства (п. 8 Порядку № 100 ). Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" (п. 6) у випадках, коли заробітна плата або інші доходи стягуються з підприємств, установ і організацій на користь громадян за рішенням судових органів, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян ( податку з доходів фізичних осіб ) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно довідки відповідача №621 від 05.07.2011 року заборгованість по заробітній платі складає 13962,68 грн., середньомісячний заробіток на час звільнення з роботи позивача складав 1593,47 грн.. Відповідач затримав виплату належних позивачу сум на дев»ять з половіною місяців: з жовтня 2010 року по 15.07.2011 року. Сума заборгованості за затримку виплати належних позивачу сум при звільненні складає: 1593,47 х 9,5 = 15137,96 грн.. Суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема за ст. 367 ч.1 п.2 КЗпП України про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved