Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Тернопільський транспортний прокурор звернувся в суд в інтересах держави - Державного казначейства України в особі Головного управління Державного казначейства України в Тернопільській області до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 липня 2009 року [PERSON], перебуваючи на залізничному вокзалі у м.Тернополі та висловлюючи своє обурення стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності, наніс удари працівнику ЛВ міліції на ст.Тернопіль [PERSON], чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин лівої вилично-скроневої ділянки, струсу головного мозку, травматичного періодантиту 7-го зуба. З даними тілесними ушкодженням [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ДЗ «Відділкова клінічна лікарня ст.Тернопіль»ДТГО «Львівська залізниця»з 07 липня 2009 року по 28 липня 2009 року, а всього 21 ліжко-день. Вартість лікування за вказаний період становить 804,47 грн. По даному факту відносно [PERSON] порушено кримінальну справу. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2010 року [PERSON] визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Судом встановлено, що шкода здоровю [PERSON] заподіяна [PERSON] умисно у звязку із виконанням працівником міліції службових обовязків. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України 804,47 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину. Прокурор в судовому засідання позов підтримав та просив суд його задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] в дохід Державного бюджету України 04,47 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину. Відповідач [PERSON] судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, оскільки відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши прокурора, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 2000 грн. Як вбачається із довідки №1524 від 28 жовтня 2011 року, виданої державним закладом «Відділкова клінічна лікарня ст.Тернопіль»ДТГО «Львівська залізниця», [PERSON], [INFO], знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ДЗ ВКЛ ст.Тернопіль ДТГО «ЛЗ»з 07 липня 2009 року по 28 липня 2009 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій мяких тканин біля вискової ділянки зліва, травматичний періодантит 7-го зуба, травматична ангіопатія лівого ока. Проведено 21 ліжко-день. Згідно розрахунку, загальний розмір затрат на лікування хворого [PERSON], пацієнта хірургічного відділення ДЗ «ВКЛ ст.Тернопіль ДТГО «ЛЗ»з 07 липня 2009 року по 28 липня 2009 року, становить 804,47 грн. Фактичні витрати закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545. Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого від цього злочину, а в разі, якщо лікування проводиться закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача [PERSON] 804,47 грн. в дохід Державного бюджету України, затрачених на лікування потерпілого від злочину [PERSON] В силу ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 214,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved