Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позові зазначено, що 25.11.1989 року відповідач та [PERSON], [INFO] уклали шлюб. Знаходячись у шлюбних відношеннях, 01.10.1999 року, вони удочерили дитину -[PERSON], [INFO] та змінили її прізвище та по-батькові на [PERSON]. 17.05.2002 року шлюб між відповідачем та [PERSON] було розірвано. Після цього [PERSON] була вимушена разом з донькою переїхати на постійне місце проживання до своїх батьків в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області. З [PERSON] рішенням суду було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ? від усіх видів заробітку. Мати дитини [PERSON] [INFO] року померла, після чого дитина на даний час знаходиться на утриманні тітки [PERSON], рішенням Опікунської ради при Терпенівської сільської ради від 20.09.2007 року була призначена опіка над [PERSON] з боку її тітки, але це рішення було опротестовано Мелітопольським міжрайонним прокурором, оскільки відповідач не був позбавлений батьківських прав. Відповідач постійно проживає в Російській Федерації, окремо від дитини, жодного разу не пропонував забрати дитину до себе, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини, вихованням не займається, долею не цікавиться, про її фізичний, розумовий та моральний розвиток не піклується. На підставі викладеного, просять суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. Допитаний відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини в цивільних, сімейних і кримінальних справах відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, бажає приймати участь в судовому засіданні, але не має змоги приїхати, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилаючись на те, що дитину ізолювали від нього, вона мешкає від нього окремо, дочку забрав батько його колишньої померлої дружини на Україну. У нього є бажання бачитися з дитиною, але він не має змоги виїхати за кордон до дитини по сімейним обставинам. Щомісячно сплачує аліменти на дитину. Суд, вислухавши думку прокурора, який вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, допитавши свідків, проаналізував зібрані про справі докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, згідно свідоцтва про укладення шлюбу відповідач та [PERSON], [INFO] уклали шлюб 25.11.1989 року, зареєстрованого Артемівським ВРАЦС Свердловської області з актовим записом №347(а.с.6). Знаходячись у шлюбних відношеннях, 01.10.1999 року, вони удочерили дитину -[PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про удочеріння (а.с.9), [INFO] та змінили її прізвище та по-батькові на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до копії про розірвання шлюбу 17.05.2002 року шлюб між відповідачем та [PERSON] було розірвано (а.с7). Після цього у 2002 році [PERSON] разом з донькою переїхали на постійне місце проживання до своїх батьків в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області, що підтверджується копією інформації Терпенівської сільської ради від 20.08.2010 року (а.с.19). З відповідача [PERSON] рішенням суду було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ? від усіх видів заробітку, але він звернувся з позовною заявою до суду з проханням зменшити розмір аліментів (а.с.15) 11 березня 2005 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду в позові [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено в повному обсязі (а.с.16) Мати дитини [PERSON] [INFO] року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14). Дитина знаходиться на утриманні тітки [PERSON], рішенням Опікунської ради при Терпенівської сільської ради від 20.09.2007 року була призначена опіка над [PERSON] з боку її тітки (а.с.20), але це рішення було опротестовано Мелітопольським міжрайонним прокурором, оскільки відповідач не був позбавлений батьківських прав. Щодо вказаних фактів заперечень у позивача та відповідача не має, вищевказані факти сторонами не оспорювалися в судовому засіданні, тому суд вважає їх достовірно встановленими, а тому такими, що не підлягають доказуванню. Щодо посилань відповідача на те, що у нього є бажання бачитися з дитиною, але він не має змоги виїхати за кордон до дитини по сімейним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до довідки Терпенівської сільської ради від 08.04.2011 року дитина [PERSON] проживає разом з тіткою [PERSON] (а.с.12) Згідно до довідок Терпенівської сільської ради від 08.04.2011 року [PERSON] не звертався до сільської ради з питання виховання його неповнолітньої дитини і жодного разу не перебував на її території (а.с.13). Згідно інформації Терпенівської сільської ради від 20.08.2011 року №279 [PERSON] не мешкав та не зареєстрований та території Терпенівської сільської ради, участі у вихованні дочки не приймав (а.с.19). Як вбачається з інформації Терпенівської ЗОШ І-ІІІ ступенів неповнолітня [PERSON] навчається в навчальному закладі в період з вересня 2002 року по червень 2010 року, за час навчання у школі батько дитини жодного разу не навідувався до навчального закладу, на батьківські збори не приходив, виховання займалася мати дитини, а після її смерті тітка, дідусь та бабуся (а.с.17). Вищевказані обставини повністю підтверджує допитані в судовому засіданні свідки. Так свідок [PERSON] показала, що вона є тіткою неповнолітньої [PERSON], про яку вона піклується, так як у дитини померла мати, а батько проживає у Росії, і вихованням дочки жодним чином не займається, не приїжджає, не дзвонить, не цікавиться її життям. Дочці сказав, що вона йому не потрібна, і він відмовиться від неї якщо, вона відмовиться відж стягнення з нього аліментів на своє утримання. Свідок [PERSON] показала, що вона є бабусею неповнолітньої [PERSON], відповідач з дитиною не спілкується, не бачиться, ніколи не дзвонить, не вітає її зі святами, а коли дитина сама подзвонила до нього, щоб привітати його з Днем Народження, то він кинув слухавку. А потім сказав дитині, що йому дати їй нічого. Відповідно висновку Органу опіки та піклування -відповідач з 2002 року донькою не опікується, її вихованням не займається, її духовним та фізичним розвитком не цікавиться, дитина [PERSON], [INFO], на сьогоднішній день проживає у тітки [PERSON]. Отже, усі вказані факти в сукупності повністю спростовують посилання відповідача на те, що у нього є бажання бачитися з дитиною. На підтвердження того, що він не може бачитися з дитиною через сімейні обставини, суд також не бере до уваги, так як жодних доказів чи конкретних причин цього відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд у відповідності до вищенаведених вимог заслухав думку неповнолітньої [PERSON], яка пояснила, що її батько [PERSON] з нею починаючи з 2002 року не спілкується, увагу жодним чином не приділяє, крім аліментів, матеріальної допомоги не надає, говорить, що вона йому в Росії не потрібна. Разом з бабусею просила допомогти оформити їй паспорт, але відповідач відмовляється. П. 16 Постанови ПВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства «кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку». Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу та не допомагає дитині у вирішенні питання про отримання нею паспорта громадянина України, окрім аліментів стягнутих з нього за рішенням суду іншої матеріальної допомоги не надає, жодного разу починаючи з 2002 року до дитини не навідувався та не бачився з нею, за таких вищезазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність, в інтересах неповнолітньої дитини, позбавити відповідача батьківських прав. Оскільки заявлені вимоги законні, обґрунтовані, підтверджуються наявними у справі доказами, та матеріалами справи, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved