Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 19.09.1998 р. взяла шлюб із відповідачем за цим позовом, та подружжя не має дітей. Як зазначається позивачем при зверненні до суду спільне життя складалося не найкращим чином, виникали постійні сварки між подружжям, оскілки подружжя має різні погляди на життя, не розуміє один одного, що призводило до сварок на побутовому рівні, вплинуло на шлюбні стосунки, призвело до відчуження, втрати почуття, любові та взаємної згоди. Посилаючись у позові на те, що з 2001 року подружжя припинило спільне проживання, спільного бюджету не має, сумісного господарства не веде, та відповідач не бажає в позасудовому порядку розривати шлюб, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю з огляду на такі встановлені обставини. Як було встановлено судом, 17.03.2000 р. між сторонам за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що був зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя дітей не має. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, шлюбні відносини подружжя припинені з 2001 року, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (втрата почуття любові, поваги, різні погляди на життя, сварки на побутовому рівні), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення, тому для суду вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у звязку з чим, беручи до уваги те, що на виконання ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягають присудженню сплачені позивачем при подачі позову судові витрати. Разом з тим, за ст. 17 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану»за реєстрацію актів громадянського стану, а також за видачу громадянам повторних свідоцтв про реєстрацію актів громадянського стану і свідоцтв у зв'язку із зміною, доповненням, виправленням і поновленням записів актів громадянського стану справляється державне мито у розмірах, встановлених чинним законодавством; на виконання п. 4 Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5, реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться за письмовою заявою подружжя або одного з них по пред'явленні копії рішення суду (витягу з рішення суду) про розірвання шлюбу, що набрало чинності, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. Таким чином, суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо встановленого чинним законодавством (відповідно до п. «б»ч. 5 ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито»за реєстрацію за вчинення акту по реєстрації розірвання шлюбу на підставі рішення суду, якщо обоє з подружжя перебувають у першому шлюбі державне мито підлягає до сплати в розмірі від 0,5 до 1 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян - з одного або обох із подружжя) розміру справляння державного мита за вчинення реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану зазначити, що державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану підлягатиме до сплати в розмірі 8 грн. 50 коп. із особи, яка звертатиметься за вчиненням державної реєстрації розірвання шлюбу.

Outcome: approved