Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі Банк) про визнання частково недійсним договору поруки №640/279-П279, укладеного між ним та відповідачами 08.0-4.2008 року. В заяві позивач зазначив, що 08.04.2008 року між відповідачами по справі було укладено кредитний договір №640/279-К279, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 236087 грн., з кінцевим терміном повернення 07.04.2015 року. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань між ними було укладено оспорюваний договір поруки. Пунктом.5.2 договору поруки встановлено, що спір між сторонами розглядається одноособово третейським суддею Мороз O.A. постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору, вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Ярошовцем В.М. або [PERSON] у порядку черговості вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянуто визначеними у даному пункті суддями, суддя визначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків. Посилаючись на те, що даний пункт договору, суперечить вимогам діючого законодавства, порушує його конституційне право на судовий захист просив визнати його недійсним. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, підтвердивши фактичні обставини викладені у заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав. У судове засідання представник Банку не зявився, поважність причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 08.04.2008 року між [PERSON] та Банком було укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику 236087 грн., з кінцевим строком повернення 07.04.2015 року. В цей же день, в забезпечення виконання [PERSON] своїх обовязків за кредитним договором, між [PERSON] та відповідачами було укладено договір поруки №640/279-П279. Пункт 5.2. договору поруки, передбачає, що всі спори, які виникають між сторонами договору розглядаються одноособово третейським суддею Мороз O.A. постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору, вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Ярошовцем В.М. або [PERSON] у порядку черговості вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянуто визначеними у даному пункті суддями, суддя визначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків. Таким чином, з умов договору слідує, що всі спори, які виникають щодо його укладення та виконання розглядаються Третейським судом. Конституцією України гарантується право на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України. Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року, кожній особі гарантується право на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом. Відповідно до ст..ст.55, 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, діюче цивільне законодавство передбачає розгляд спорів щодо дійсності, недійсності та розірвання правочину, а також захист прав споживачів судами загальною юрисдикції (ст..ст.215 ч.З, 218 ч.2, 651 ЦК України; ст..5 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст.. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків передбачених законом. [PERSON] України «Про третейські суди», передбачає право передати на розгляд третейського суду будь-який спір який виник з цивільних чи господарських правовідносин, за наявності між сторонами передбаченої законом третейської угоди. Тобто по кожному конкретному спорові між сторонами повинна укладатися угода на передачу справи до третейського суду. Проаналізувавши положення п.5.2 договору поруки, в контексті прописаних правових норм, суд приходить до переконання, що зазначений пункт договору суперечить як положенням ЦК України, так і вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.,203 цього Кодексу. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved