Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АХА Страхування»в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на ту обставину, що 08.08.2008 року на перехресті вул. [PERSON] та пр.Металургів у м.Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням волія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю [NUMBER]. Відповідно до умов договору страхування розмір страхового відшкодування було визначено виходячи з вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу за вирахуванням франшизи 579,70 гривень. Вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку ПП [PERSON] склала 14489,30 гривень. Виплата страхового відшкодування була здійснена у відповідності до Закону України «Про страхування»на підставі заяви страхувальника та страхового акту платіжним дорученням було перераховано 14489,30 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 14489,30 гривень та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Зазначене право також передбачене статтями 993, 1191 ЦК України. Судом встановлено, що 08.08.2008 року на перехресті вул. [PERSON] та пр.Металургів у м.Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням волія [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] На момент ДТП майнові інтереси [PERSON] були застраховані відповідно до укладеного з ЗАТ « СК АХА Страхування»договору добровільного страхування наземного транспорту. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER], що належить [PERSON] було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до умов договору страхування розмірі страхового відшкодування було визначено виходячи з вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу за вируванням франшизи 579,70 гривень, встановленої п.10 договору. Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 15069 гривень, що підтверджується рахунко ПП [PERSON] від 12.08.2008 року. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується страховим актом від 04.09.2008 року, заявою страхувальника на виплату страхового відшкодування від 03.09.2008 року, платіжним дорученням № 4590 від 05.09.2008 року. Стаття 22 ЦК України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 14 489 гривень підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданих представником позивача квитанцій розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення складає 120 гривент, а розмір витрат повязаних зі сплатою судового збору 144,89 гривень, які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved