Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом мотивуючи тим, що 29.07.08 з метою здійснення статутної діяльності був укладений договір оренди землі №352 з відповідачем [PERSON] терміном 5 років. Предметом договору була належна відповідачеві у відповідності до Державного акту на право власності серії ЯЖ №009441 земельна ділянка площею 5,4894 га, яка знаходиться на території Житньогірської сільської ради. З часу укладення договору позивач належним чином виконував умови договору, користуючись земельною ділянкою та сплачуючи орендну плату. У травні 2011 року позивачу стало відомо з листа управління Держкомзему у Рокитнянському районі про існування іншого договору оренди даної земельної ділянки, укладеного між відповідачами [PERSON] та [PERSON], за яким перший передав другому в оренду дану земельну ділянку. Даний договір зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 16.11.10 за реєстраційним номером 041095301096. Так як даний договір порушує права позивача і чинним законодавством не передбачено укладання договору оренди однієї земельної ділянки з кількома орендарями, просить визнати недійсним договір оренди, укладений між [PERSON] та [PERSON]М та визнати недійсною реєстрацію даного договору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та доповнив, що зі змісту ст.93 ЗК України, Закону України «Про оренду землі», змісту договору оренди №352 від 29.07.08 вбачається, що земельна ділянка може бути передана в оренду тільки одному орендарю. Можливість передачі однієї земельної ділянки в повному обсязі кільком орендарям одночасно не передбачена. Просить суд визнати другий договір оренди недійсним та скасувати реєстрацію даного договора. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що рішенням Рокитнянського райсуду за нею визнано право на земельну частку (пай) і у 2007 році вона отримала Державний акт на вказану частку. Там же була вписана земельна ділянка, належна її покійному чоловікові, всього 5,4894 га. Землею користувався до 2010 року ПАФ «Колос», у якого дані земельні ділянки були раніше в користуванні, хоча договору оренди вона не укладала, але отримувала орендну плату. В кінці 2010 року вона уклала договір оренди з [PERSON], так як її не задовольняла якість зерна, отримуваного від позивача за користування належними їй земельними ділянками. Про те, що від її імені укладний договір оренди з ПАФ «Колос», не знала при укладанні іншого договору. Представник відповідача [PERSON] суду пояснив, що відповідно ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі. Тому рішення про укладання договору оренди відповідача [PERSON] з [PERSON] є самостійним рішенням відповідача [PERSON], так як перший договір оренди [PERSON] з ФАП «Колос» не укладала і він повинен бути визнаний судом недійсним. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він уклав договір оренди належних [PERSON] земельних діянок, так як ту не задовольняла якість орендної плати та кількість. Про те, що існував інший договір оренди даних земельних ділянок, він не знав. Вважає, що він діяв в межах земельного законодавства. Представник відповідача - управління Держкомзему у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що в зв»язку з недосконалістю реєстрації договорів оренди земельних ділянок, належних громадянам, помилково був зареєстрований договір оренди земельної частки (паю), укладний між [PERSON] та [PERSON], так як уже малася реєстрація договору тієї ж земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ПАФ «Колос» у 2008 році. Подвійне укладання договорів оренди на одну земельну ділянку земельним законодавством заборонена і в такому випадку управління в разі виявлення даного порушення повинно відмовити в реєстрації. Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що 29.07.08 з метою здійснення статутної діяльності ПАФ «Колос» був укладений договір оренди землі №352 з відповідачем [PERSON] терміном 5 років. Предметом договору були належні відповідачеві у відповідності до Державного акту на право власності серії ЯЖ №009441 дві земельні ділянки загальною площею 5,4894 га, які знаходяться на території Житньогірської сільської ради. З часу укладення договору позивач належним чином виконував умови договору, користуючись земельними ділянками та сплачуючи орендну плату. У травні 2011 року позивачу стало відомо з листа управління Держкомзему у Рокитнянському районі про існування іншого договору оренди даних земельних ділянки, укладеного між відповідачами [PERSON] та [PERSON], за яким перший передав другому в оренду орендовані позивачем земельні ділянки. Даний договір зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 16.11.10 за реєстраційним номером 041095301096. Так як даний договір порушує права позивача і чинним законодавством не передбачено укладення договору оренди однієї земельної ділянки з кількома орендарями, позивач просить визнати недійсним договір оренди, укладений між [PERSON] та [PERSON]М та визнати недійсною реєстрацію даного договору. Згідно ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов»язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно ст..1 Закону України «Про оренду землі» - оренда землі, це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідної орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 даного Закону визначено поняття договору оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно ст.24 орендодавець зобов'язаний: не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Статтею 31передбачена одна з умов припинення договору оренди землі: закінчення строку, на який його було укладено. Суборенда земельних ділянок передбачена ст.8 відповідно якої земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Аналізуючи зміст цивільного законодавства та вказаних статей Закону України «Про оренду землі» вбачається, що однією з умов укладення договору оренди є передача орендованої землі орендарю і створення умов для її оренди, тобто володіння та користування за призначення протягом строку, вказаного в договорі і тільки орендар може передати землю в суборенду за згодою орендодавця без припинення первинного договору оренди. Можливості передачі земельної ділянки в оренду іншому оредарю орендодавцем без припинення первинного договору оренди не передбачено, так як таким чином орендодавець порушує ст.24 Закону України «Про оренду землі», вчиняючи дії, які перешкоджають орендареві володіти та користуватися орендованою земельною ділянкою. Аналогічна вимога мається в п.18 Договору оренди землі, укладеного 29.07.08 між позивачем та відповідачем [PERSON], що останній не вчиняє дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Ч.1 ст.215 ЦК України визначає підстави недійсності правочину недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-шостою ст.203 ЦК. Суд вважає, що при укладанні договору оренди земельної ділянки без припинення первинного договору оренди на ту ж земельну ділянку відповідачем [PERSON] протирічить земельному та цивільному законодавству, так як перешкоджає позивачу у користуванні орендованою земельною ділянкою і таким чином порушує його право оренди. Суд також вважає, що твердження представника відповідача [PERSON] про волевиявлення відповідача при укладенні другого договору оренди протирічить ч.1 ст.203 ЦК України, так як воно суперечить діючому законодавству. Також суд не може досліджувати в даному судовому засіданні недійсність договору оренди, укладеного між [PERSON] та ПАФ «Колос» та його розірвання, так як предметом розгляду є порушення діючого законодавства при укладенні договору оренди земельної ділянки без припинення первинного договору оренди.

Outcome: approved