Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

ВАТ „Українська страхова компанія Дженералі Гарант звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] компенсацію здійснених страхових виплат у сумі 4713 грн. 48 коп., судових витрат по справі в сумі 171 грн., посилаючись на те, що 7.10.2007 р. між [PERSON] та ВАТ Українська страхова компанія Дженералі Гарантбуло укладено договір добровільного страхування транспортного засобу серії №0086500, згідно якого обєктом страхування став автомобіль [NUMBER]. 19.11.2007 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення [PERSON], який керував автомобілем „Фольксваген, д/н [NUMBER], Правил Дорожнього руху, що підтверджено постановою судді Соломянського райсуду м. Києва від 26.05.2008 р. До товариства з заявою звернувся [PERSON] про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в звязку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору добровільного страхування. Товариством на виконання зобовязання, взятого на себе згідно страхового договору, та відповідно до заяви потерпілого, було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4713 грн. 48 коп. Тому, в силу закону до товариства, що виплатило страхове відшкодування за договором, у межах фактичних витрат у сумі 4713 грн. 48 коп. переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що виплатити грошову суму не може в звязку з важким фінансовим становищем в сімї. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 7.10.2007 р. між [PERSON] та ВАТ Українська страхова компанія Дженералі Гарантбуло укладено договір добровільного страхування транспортного засобу серії №0086500, згідно якого обєктом страхування став автомобіль [NUMBER]. 19.11.2007 р. в м. Києві на ВКД-вул.Радянська сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON], був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення [PERSON], який керував автомобілем „Фольксваген, д/н [NUMBER], п.10.1 Правил Дорожнього руху, що підтверджено постановою судді Соломянського райсуду м. Києва від 26.05.2008 р. До товариства з заявою звернувся 19.11.2007 р. [PERSON] про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в звязку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору добровільного страхування. Товариством на виконання зобовязання, взятого на себе згідно страхового договору, та відповідно до заяви потерпілого, було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4713 грн. 48 коп. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таке ж положення передбачено і ст.27 Закону України „Про страхування. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню вартість заподіяних збитків у сумі 11803 грн. 73 коп. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1191 ЦКУкраїни особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи, що у скоєні ДТП є вина відповідача, то він і повинен відшкодувати в порядку регресу заподіяну позивачу по справі матеріальну шкоду по страховому відшкодуванню, розмір якої він не оспорює. Позовні вимоги підтверджуються: копією договору добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності серії 0086500 від 7.10.2007 р. (а.с.8); копією заяви [PERSON] про подію, яка може бути визнана страховим випадком, та виплату страхового відшкодування від 19.11.2007 р. (а.с.4), копією платіжного доручення №870 від 27.05.2008 р. на виплату 4713 грн. 48 коп. (а.с.1, 28); копією страхового акту №98491 від 26.03.2008 р. (а.с.7); копією постанови судді Соломянського райсуду м. Києва від 26.05.2008 р. відносно [PERSON] (а.с.10); копією довідки УДАІ в м. Києві (а.с.9), копією висновку спеціаліста №1/3654 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, ТОВ Експертна компанія Укравтоекспертиза-Стандарт від 30.11.2007 р. (а.с.13-20). Таким чином, доводи позивача щодо позовних вимог є доведеними, підтверджуються дослідженими у сукупності судом доказами, і тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, бо в силу закону до страхового товариства, що виплатило страхове відшкодування за договором, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Заперечення відповідача на важке матеріальне становище в сімї не може бути підставою для невиплати заподіяної матеріальної шкоди у порядку регресу, бо в скоєнні ДТП є його вина і в силу вимог закону відшкодування такої шкоди страховій компанії в порядку регресу покладається саме на винну особу. В силу вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі в обємі заявлених вимог в сумі 171 грн., понесені ним, оскільки позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у вказаному розмірі, що підтверджується платіжними дорученнями №3255 від 26.01.2011 р., №3253 від 26.01.2011 р. (а.с. 2, 30). На підставі викладеного,

Outcome: approved