Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про зняття арешту з частини квартири та просить зняти арешт з Ѕ частини квартири №5, по вул.. Курнатовського, 26 в м. Києві, свої вимоги мотивуючи тим, що 19.08.2011 року помер його батько [PERSON], який проживав [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану квартиру. На підставі договору міни квартири від 18.05.2000 року, посвідченого державним нотаріусом 10-ї Київської державної нотаріальної контори, позивач та його покійний батько були співвласниками вищевказаної квартири. Позивач в установлений законом шестимісячний строк, звернувся до 10-їКДНК з заявою про прийняття спадщини, однак під час оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно, йому стало відомо, що на Ѕ частину зазначеного майна накладено арешт. Позивач звертався до відповідача із заявою про зняття арешту з частини квартири, однак йому було відмовлено, посилаючись на те, відповідачем не в змозі самостійно зняти арешт з вказаної частини квартири, оскільки не існує можливості встановити обставини винесення постанови державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження по накладенню арешту на Ѕ частину вищезазначеної квартири. В звязку із наведеними обставинами, позивач був змушений звернутися із даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки на час розгляду справи суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав пояснення по справі та просили розглядати справу у відсутності їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 19.08.2011 року помер батько позивача [PERSON], який проживав [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану квартиру. На підставі договору міни квартири від 18.05.2000 року, посвідченого державним нотаріусом 10-ї Київської державної нотаріальної контори, позивач та його покійний батько були співвласниками вищевказаної квартири. Позивач в установлений законом шестимісячний строк, звернувся до 10-їКДНК з заявою про прийняття спадщини, однак під час оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно, йому стало відомо, що на Ѕ частину зазначеного майна накладено арешт. Позивач звертався до відповідача із заявою про зняття арешту з частини квартири, однак йому було відмовлено, посилаючись на те, відповідачем не в змозі самостійно зняти арешт з вказаної частини квартири, оскільки не існує можливості встановити обставини винесення постанови державним виконавцем про закінчення виконавчого провадження по накладенню арешту на Ѕ частину вищезазначеної квартири. Згідно ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, \~що майно, на \~яке \~накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно \~і \~про \~зняття \~з \~нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 ЦПК України). Згідно п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до п. 9.10. даного Наказу, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. З вищевикладеного вбачається, що завершення виконавчого провадження та закінчення строків зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень є підставою для їх знищення. Враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] щодо його майна, який бажає отримати спадщину, то він, як майбутній власник цього майна, який фактично користується даним майном, згідно положень ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні ним права користування і розпорядження майном, яке фактично йому належить. Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved