Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

У травні 2011 р. позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог послався на те, що є власником квартири [ADDRESS] . Оскільки веранда будинку перебувала у аварійному стані, позивач здійснив її капітальний ремонт, що мав наслідком перетворення її у закриту цегляну веранду. План квартири при цьому не змінився, втім у технічному паспорті, складеному КП «Дніпропетровське МБТІ», з невідомої підстави було зазначено, що позивачем була не реконструйована існуюча веранда, а зведена прибудова а-1, що не відповідає вищенаведеним фактичним обставинам. У зв`язку з викладеним позивач просив суд визнати за ним право власності на перебудовану шляхом капітального ремонту квартиру [ADDRESS] загальною площею 45,8 кв.м. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на відсутність спору про право між відповідачем та позивачем та відсутність \\~порушення права останнього у спірних правовідносинах з боку Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради. Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 24.01.2011 р. позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9). На час її придбання спірна квартира мала загальну площу 38,5 кв.м. та складалася з поз. 1,2 кухні, поз. 3, 4 житлових кімнат. За час перебування даної квартири у власності позивача останній здійснив її \\~самовільну реконструкцію, а саме замість веранди, що не належала йому на праві власності, \\~звів прибудову а1-1, у якій розташовані кухня поз. 6 площею 7,1 кв.м. та туалет площею 0,7 кв.м., у зв`язку з чим загальна площа квартири збільшилася до 45,8 кв.м., а також ганок а1 (а.с. 16-18). 28.01.2008 р. Державною приймальною комісією був складений акт, яким квартира позивача після реконструкції прийнята до експлуатації, та зазначено, що останній є підставою для реєстрації права власності (а.с. 23, 24). Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 24.10.2008 р. № 743 зазначений акт був затверджений, позивачеві рекомендовано звернутися до КП «Дніпропетровське МБТІ`для підготовки відповідного рішення Дніпропетровської міської ради (а.с. 25). Звернувшись з цього приводу до КП «Дніпропетровське МБТІ», позивач отримав рекомендацію звернутися до суду з приводу оформлення права власності на спірну квартиру в порядку ст. 376 ЦК України, оскільки зведена ним прибудова є самовільною (а.с. 26). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, оскільки для здійснення зазначеної реконструкції позивачем не був отриманий відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт, результат цих робіт є самовільним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України, що передбачає можливість визнання у судовому порядку права власності на такий об`єкт за особою, що його збудувала, за умови відсутності порушення прав інших осіб та перебування відповідної земельної ділянки у власності забудовника або надання її для цієї мети. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,\\~за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Як вбачається з фактичних обставин справи, позивачеві належить на праві власності квартира [ADDRESS] , набута попереднім власником в порядку приватизації державного житлового фонду з отриманням відповідного свідоцтва про право власності (а.с. 9). Виходячи зі змісту ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду`та її тлумачення, наданого у Рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 р. допоміжні об`єкти у спірному домоволодінні, що не були передані у власність громадянам в порядку приватизації, в тому числі веранда, замість якої позивачем була зведена прибудова а1-1, є спільною власністю власників жилих приміщень у спірному домоволодінні, набутих в порядку приватизації, та осіб, до яких у подальшому з підстав, визначених цивільним законодавством, перейшло право власності на такі приміщення та акцесорне до нього право на допоміжні об`єкти. З урахуванням викладеного у спірних правовідносинах вбачається порушення позивачем порядку використання спільної сумісної власності, визначеного ст. 369 ЦК України, та порушення прав співвласників, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також судом приймається до уваги, що позивачем не наведене обґрунтування наявності в нього будь-якого права землекористування щодо земельної ділянки під перебудованою ним верандою, яка згідно правовстановлюючому документу йому на праві власності не належала (а.с. 9), та не надані докази на підтвердження наявності цього права. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed