Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності на об»єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що квартира [ADDRESS] належить на підставі договору дарування від 25.02.1994 року її чоловіку відповідачу по справі. У вказаній квартирі вона зареєстрована та проживає разом з дочкою 3-ою особою по справі [PERSON] З початку зими 2000 року відповідач залишив житло, не з»являється в квартирі та припинив з нею та дочкою зв»язок. Враховуючи те, що спірна квартира була передана відповідачем під заставу кредитних зобов»язань, а він зник і свої боргові зобов»язання не виконував, вона (позивачка) була змушена стати поручителем і сплатила заборгованість для того, щоб не втратити житло. З моменту, як відповідач залишив житло, починаючи з січня 2001 року вона відкрито та безперервно володіла спірною квартирою, сплачувала комунальні платежі, проводила ремонтні роботи. Відповідач житлом не цікавився і не вживав жодних дій для збереження своєї власності. Посилаючись на викладені обставини, позивач вважає, що, оскільки понад 10 років відкрито та безперервно володіє зазначеною квартирою, то за набувальною давністю набула на неї право власності, і тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Як вбачається з акту, складеного працівниками ЖЕКу-318, вручити судову повістку відповідачу неможливо через відсутність останнього за місцем проживання (а.с.123). Суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. 3-я особа в судове засідання не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. В своїй заяві позовні вимоги визнає в повному обсязі і просить розглядати справу у її відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність 3-ої особи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст.224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору дарування, квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] (а.с.58). Згідно довідки Ф-3 ЖЕКу-318 позивач зареєстрована у вказаній квартирі з 11.12.1997 року по теперішній час. Також у квартирі зареєстровані відповідач та 3-я особа (а.с.125). Позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що відкрито і безперервно володіла нерухомим майном спірною квартирою, в той час, як відповідач своєю власністю не цікавився, жодних заходів для її збереження не вживав. Суд вважає ці доводи позивачки обґрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Так, відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 8 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто починаючи з 01.01.2001 року. Факт відкритого та безперервного володіння позивачем квартирою № 187 по вул.Радунській, 22/9 в м.Києві з 2001 року, в той час як відповідач своєю власністю не цікавився і не вживав заходів щодо її збереження, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: квитанціями про сплату квартплати та комунальних послуг (а.с.7-57), копією договору від 17.06.2010 року та квитанціями про оплату будматеріалів та ремонтних робіт (а.с.74-79), актами ЖЕКу-318 про не проживання відповідача за вказаною адресою з 2001 року, копією конвертів та особової картки позивача з місця роботи, в яких зазначена адреса спірної квартири (а.с.107, 112-115). Також, вказані обставини підтверджуються і матеріалами цивільних справ № 2-4283/2006 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, № 2-5429/2007 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, № 2-171/2010 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивач з 2001 року відкрито та безперервно володіла квартирою № 187 по вул.Радунській, 22/9 в м.Києві, то вона набула право власності на це нерухоме майно, і тому задовольняє позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved