Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 1303,30 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 25 грудня 2008 року з 8 по 9 годину позивач знаходилася у трамваї Т-3, бортовий номер 597-4, 22 маршруту під керуванням водія [PERSON], в районі перехрестя вул. Лазо та вул. Веренської трамвай зійшов з колії з подальшим виїздом за межі рельсового полотна та наїздом на перешкоду, в результаті чого позивачу було заподіяно тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, а саме травми ноги. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач у період часу з 25.12.2008 року по 06.01.2009 року проходила стаціонарне лікування, у ході якого придбавалися ліки, медичні матеріали, оплачувались послуги санітарки. Під час стаціонарного лікування позивач була вимушена оплачувати послуги няні, яка доглядала неповнолітню дитину позивача протягом 2 тижнів, оскільки позивач самостійно виховує дитину. Після проходження лікування позивач була вимушена оплачувати сеанси масажу, придбати милиці, проходити фізіопроцедури, оплачувати проїзд на таксі у поліклініку та на роботу, оскільки пересуватися громадським транспортом через травму ноги не мала можливості. Крім матеріального позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у наступному. Дорожньо-транспортна пригода відбулася напередодні новорічних світ, через лікування позивача та понесення значних матеріальних витрат сім?я позивача була позбавлена можливості святкувати. У період реабілітації позивач була прикута до ліжка, не могла забезпечити власну дитину необхідним доглядом, харчуванням. Через отримання тілесних ушкоджень позивач відчувала моральні страждання, оскільки була вимушена шукати грошові кошти для лікування та придбання продуктів харчування, у зв?язку з обмеженим пересуванням позивач зверталася за допомогою до сторонніх людей для придбавання всього необхідного. Необхідність лікування змінило звичний уклад життя позивача, були порушені зв?язки з громадськістю, під час користування громадським транспортом позивач до теперішнього часу відчуває тривогу. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.12.2010 року [PERSON] визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільний позов, заявлений позивачем на суму 2124,84 гривні матеріальна шкода, та на суму 50000 гривень моральна шкода, був залишений без розгляду, у зв?язку з його непідготовленістю. Позивач у судове засідання не з?явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимог, розглянути справу у її відсутність та ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з?явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у їх відсутність суду не надали. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року при розгляді кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України встановлено наступне. [PERSON], працюючі водієм трамваю Салтівського трамвайного депо м. Харкова, 25 грудня 2009 року приблизно о 8 годині 00 хвилин керувала технічно справним двосекційним трамваєм Т-3, бортовий номер 597-4, що належить Салтівському трамвайному депо м. Харкова, рухалася по вул. Веринській м. Харкова з боку вул. Якіра у напрямку вул. Билецького. В путі слідування водієм [PERSON] були порушені п.п. 1.5, 2.3, 12.1 ПДР України, розділ 4 посадової інструкції водія трамваю, внаслідок чого вона втратила контроль над керуванням трамваю, допустила його схід з рельсового полотна з подальшим наїздом на перешкоду. В результаті дій [PERSON] пасажиру трамваю [PERSON] були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад здоров?я, у виді: закритих оскольчатих переломів наружної та внутренньої лодижок лівої голені, внутрішньо суглобного перелому переднього краю дистального епіфіза лівої великоберцової кістки. Вищевказаним вироком суду [PERSON] була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджена до виправних робіт строком 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки. Відповідно до ст.. 75 КК України [PERSON] звільнена від призначеного основного покарання з випробуванням строком 1 рік. Цивільний позов [PERSON] залишений без розгляду, й зв?язку з його непідготовленістю. Вирок набрав законної сили. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Виходячи з положень ст.61 ЦПК України, яка передбачає постанову суду у справі про адміністративне правопорушення як підставу звільнення від доказування, суд вважає встановленим, що з вини відповідача позивачу було заподіяно тілесні ушкодження. Як вбачається з витягу з медичної карти ХКЛШНМД імені проф. [PERSON] [PERSON] перебувала у зазначеному медичному закладі на лікуванні з 25.12.2008 року по 06.01.2009 року з приводу отриманих тілесних ушкоджень. Згідно наданих позивачем чеків від 26.12.2008 року на суму 239,80 гривень, від 28.12.2008 року на суму 4,18 гривень, від 28.12.2008 року на суму 105,39 гривень, від 29.12.2008 року на суму 104,90 гривень, від 30.12.2008 року на суму 105,55 гривень, від 31.12.2008 року на суму 84,70 гривень, від 02.01.2009 року на суму 80,20 гривень, від 04.01.2009 року на суму 41,20 гривень, від 05.01.2009 року на суму 80,20 гривень, від 08.01.2009 року на суму 12,75 гривень, від 20.01.2009 року на суму 8,49 гривень, від 13.02.2009 року на суму 33,50 гривень, від 23.02.2009 року на суму 9,75 гривень, від 19.03.2009 року на 6,00 гривень, від 20.03.2009 року на суму 66,50 гривень, від 26.12.2008 року на суму 4,64 гривень, від 27.12.2008 року на суму 109,52 гривень, від 26.12.2008 року на суму 98,05 гривень, від 25.12.2008 року на суму 97,48 гривень, від 27.12.2008 року на суму 1,32 гривень, від 27.12.2008 року на суму 9,18 гривень, загальна вартість придбаний позивачем ліків, перевязочних та інших медичних матеріалів складає 1303 гривень 30 копійок. Таким чином, при встановленні розміру завданої відповідачем матеріальної шкоди 1303, 30 гривень суд виходить з фактичних та документально підтверджених витрат позивача на придбання медичних препаратів та матеріалів під час проходження лікування та протягом реабілітаційного періоду. Вироком Київського районного суду м. Харкова встановлено, що [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебувала у трудових відносинах з відповідачем [PERSON] комунальне підприємство Міськелектротранс, виконувала свої посадові обов?язки водія трамваю. Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов?язків. При таких обставинах, сума заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди здоров?ю позивача [PERSON] у розмірі 1303,30 гривень підлягає стягненню з відповідача [PERSON] комунальне підприємство Міськелектротранс, з тих підстав, що в момент вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, [PERSON] керувала трамваєм, що належить Салтівському трамвайному депо м. Харкова, перебуваючи у трудових правовідносинах з Харківським КП Міськелектротранс. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 6000 гривень виходячи з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що в результаті дорожньо транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у наступному. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров?я, у виді: закритих оскольчатих переломів наружної та внутренньої лодижок лівої голені, внутрішньо суглобного перелому переднього краю дистального епіфіза лівої великоберцової кістки, з приводу зазначених ушкоджень позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у період часу з 25.12.2008 року по 06.01.2009 року, що підтверджується витягом № 42089 з медичної карти стаціонарного хворого КУОЗ ХМКЛШНМД ім. проф. [PERSON]. Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач була позбавлена можливості святкувати новорічні свята, оскільки з 25.12.2008 року по 06.01.2009 року перебувала у лікарні. Таким чином суд вважає, що з вини відповідача [PERSON] позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала через отримання тілесних ушкоджень, що викликали тривалий розлад здоров?я. У зв?язку з отриманням тілесних ушкоджень та лікуванням їх наслідків змінився нормальний життєвий уклад позивача в результаті перебування протягом тривалого часу на лікуванні після отриманих тілесних ушкоджень. Позивач була позбавлена можливості самостійно доглядати неповнолітню дитину, була змушена витрачати час для відвідування лікувальних закладів, органів досудового слідства та суду з приводу розслідування та розгляду кримінальної справи стосовно [PERSON]. При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує обставини, викладені вище. Відповідно до положень ст. 1172 ЦК України, моральна шкода повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] комунальним підприємством Міськелектротранс, оскільки в момент вчинення [PERSON] злочину, остання керувала трамваєм, перебуваючи у трудових правовідносинах з Харківським КП Міськелектротранс Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збірвід 08.07.2011\~№\~3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги задоволені на загальну суму 7303,30 гривень, що складає 7,21 % від ціни позову, з відповідачів у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 73,04 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial