Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-31 00:00:00

Прокурор Черняхівського району звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] до ТОВ Вінниця-Агроенерджипро розірвання договорів оренди землі, скасування державної реєстрації даних договорів та стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельними ділянками. Судом встановлено, що 04.12.2008 року між [PERSON] та відповідачем по справі в особі директора [PERSON] укладено договори оренди земельних ділянок площею 5,09 га, та 0,35 га, які належать на праві власності позивачці, строком на 10 років. Порушуючи умови договорів відповідач протягом 2009-2010 років не сплачував орендної плати, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 15169,64 грн. (по двох договорах оренди). Прокурор Черняхівського району та позивачка [PERSON] в судове засідання не зявились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, виходячи з наступного. У відповідності до державного акту про право власності на земельну ділянку [PERSON] є власницею земельних ділянок площею 5,0923 га та 0,3519 га, розташованих на території Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (а.с.11). 04.12.2008 року між [PERSON] та ТОВ Вінниця-Агроенерджиукладено договори оренди вище вказаних земельних ділянок строком на 10 років (а.с.5-7, 8-10). У відповідності до умов договорів оренди орендна плата за користування земельними ділянками становила 4%, що складає 366,90 грн. (за земельну ділянку розміром 5,09 га) та 78,90 грн. (за земельну ділянку, розміром 0,35га), які відповідач повинен сплачувати готівкою в строк з 1 по 10 червня кожного року на протязі всього строку оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 2% несплаченої суми за кожний день прострочення. (а.с.5-7, 8-10). Відповідач дані умову договорів не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість по орендній платі за 2009-2010 роки. Доводи позивачки та прокурора про це відповідачем не спростовані. У відповідності до ст.13 Закону України Про оренду землівід 06.10.1998 року (далі Закон), договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. П.4 ч.1 ст.24 Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно із ч.1 ст.32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст.24, 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем обовязку по сплаті орендної плати за умовами договорів може тягнути за собою припинення договорів внаслідок їх розірвання. Будь-яке зобовязання згідно ст.ст.526, 527, 530, 625 ЦК України має виконуватися належним чином, а при порушенні грошового зобовязання боржник зобовязаний сплатити всю суму боргу, а кредитор має право вимагати від відповідача повернення заборгованості, сплати неустойки (ст.549-551 ЦК України) та дострокового розірвання кредитного договору (ст.651 ЦК України). З цих підстав суд стягує з відповідача всю суму заборгованості з урахуванням штрафних санкцій, які стверджені розрахунками, а договори розриває. Вирішуючи питання про скасування державної реєстрації таких договорів, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї позовної вимоги. За цивільним законодавством правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 210 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом.\~Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. 26 травня 2004 року Кабінет Міністрів України постановою № 671 затвердив Тимчасовий порядок державної реєстрації правочинів. За цим порядком окрім первинного правочину, державній реєстрації підлягають також зміни, що вносяться до правочину, а також відомості про припинення його дії. Реєстрація таких відомостей здійснюється шляхом внесення відповідних змін до вже існуючого запису в Реєстрі. Позиція суду з цього приводу також ґрунтується на положеннях ст.654 ЦК України, згідно якої зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. За таких обставин суд не має підстав скасовувати державну реєстрацію правочину, оскільки на підставі рішення суду має бути проведено державну реєстрацію припинення такого правочину. В звязку із тим, що при подачі позову до суду прокурором судові витрати не сплачувались, суд стягує їх з відповідача пропорційно до задоволених вимог у відповідно до ставок визначених Законом України Про судовий збір, який набрав чинності 01.11.2011 року, а саме за позовну вимогу майнового характеру 214, 60 грн., та за 2 вимоги немайнового характеру (107,30 х 2)=214,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial