Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

гр.[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] повернути їй у користування самовільно захоплену частину земельної ділянки площею 0,025 га, зобов'язати відповідача [PERSON] зняти огорожу по межі з її земельною ділянкою, перенести на відстань 20 метрів по всій довжині від межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] та не чинити перешкод в користуванні даною земельною ділянкою, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 1600 гривень та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0955 га в с.Страдч Яворівського району, згідно Державного акту на праві власності на земельну ділянку серії НИ№604743. По сусідстві проживає відповідач [PERSON], якій земельна ділянка перейшла у власність в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка шляхом встановлення огорожі захопила частину земельної ділянки площею 0,025 га. По рішенню Яворівського районного суду Львівської області від 28.03.2002 року [PERSON] було зобовязано повернути їй захоплену частину земельної ділянки, однак вона судового рішення не виконала. Також відповідач [PERSON], незважаючи на її неодноразові прохання, також відмовляється перенести огорожу і чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,025 га. Внаслідок довготривалого вчинення протиправних дій відповідачем щодо позбавлення її права користування майном, можливих таких дій в майбутньому, їй заподіяна моральна шкода як власнику земельної ділянки, права якої порушено, і вона оцінює заподіяну моральну шкоду в розмірі 1600 гривень. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] - гр.[PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить заявлений позов задоволити. Відповідач [PERSON] заявленого позову не визнала та пояснила, що вона проживає в с.Страдч, по сусідству проживає сімя [PERSON]. Вона після смерті матері [PERSON] успадкувала житловий будинок. Також її покійній матері надали під забудову земельну ділянку, якою вона користувалася як городом, і ця земельна ділянка була ними загороджена. Ніякої земельної ділянки в сусіда Сайко вона не захоплювала. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи Порічанської сільської ради сільський голова [PERSON] пояснив, що він був обраний головою сільської ради в листопаді 2010 року і про спір між сусідами [PERSON] та [PERSON] дізнався з повідомлення від суду. Для встановлення дійсних обставни справи необхідно залучити Управління Держкомзему. Яка причина розбіжності між даними Державного акту та фактичним землекористуванням [PERSON] пояснити не може. Просить прийняти рішення згідно закону. Третя особа [PERSON] пояснив, що забудівником являється її чоловік, який перебуває на заробітках за кордоном. Йому надали земельну ділянку на городі, яким користувалася її мама та бабуся. Яку площу земельної ділянки надали чоловікові і яка фактично площа їх земельної ділянки їй невідомо. Просить в позові [PERSON] відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі проживають в [INFO] по вул.Калитки Яворівського району Львівської області і являються власником та землекористувачем земельних ділянок, які межують між собою. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0955 га на підставі рішення Порічанської сільської ради №849 від 27.03.2009 року, що підтверджується Державном актом на право власності на земельну ділянку серії НИ№604743. Суміжними землекористувачами по межі Б-В є гр. [PERSON] (на даний час [PERSON]І.), а по межі Г-А суміжним землекористувачем земельної ділянки площею 0,10 га являється відповідач [PERSON], яка є власником житлового будинку на підставі рішення виконкому Порічанської сільської ради №86 від 07.08.2006 року, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.11.2006 року. Також суміжним землекористувачем з земельною ділянкою [PERSON] являється третя особа [PERSON] Попереднім землекористувачем земельної ділянки [PERSON] була гр.[PERSON], яка являється матірю відповідача [PERSON], та якій на законних підставах і в передбаченому законом порядку була виділена земельна ділянка площею 0,10 га для індивідуального житлового будівництва. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.03.2002 року по цивільній справі №2-9/2002 за позовом [PERSON] до Порічанської сільської ради, [PERSON], Відділу містобудування та архітектури Яворівської райдержадміністрації про визнання незаконним рішення сільської ради та повернення самовільно зайнятої частини земельної ділянки також було встановлено, що під час проведення будівництва в даному кварталі забудови забудівником [PERSON] було допущено порушення дотримання меж виділених земельних ділянок та проекту забудови, так як останній обгородив свою земельну ділянку в більшій кількості, ніж йому було виділено, захопивши частину земельної ділянки у відповідачки [PERSON] Вищевказаним рішенням суду було зобовязано відповідача [PERSON] повернути в користування [PERSON] самовільно захоплену частину земельної ділянки площею 0,025 га, зняти огорожу та перенести її на відстань 20 метрів по всій довжині від межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] З акту, складеного державним виконавцем на виконання рішення суду, вбачається, що ним повернуто земельну ділянку [PERSON], а огорожа буде знята відповідачем по згоді двох сторін, коли буде будуватися нова огорожа. При розгляді справи встановлено, що гр.[PERSON] померла 16.02.2006 року, однак до її смерті огорожа перенесена не була, а після її смерті відповідач [PERSON] відмовляється в добровільному порядку вирішити спір з позивачкою, в звязку з чим останньою заявлено позов до суду. Ст.ст.317, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також відповідно до вимог ст.ст.125, 152, 153 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. При розгляді справи судом встановлено, що на даний час у володінні та користуванні позивача [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 0,0811 га, що стверджується кадасторовим планом земельної ділянки, а решта земельної ділянки площею 0,0184 га (0,0955 га 0,0811 га) знаходиться у фактичному володінні та користуванні відповідача [PERSON] Оцінюючи докази по даній справі, які були добуті та досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи встановлено, що дійсно фактичне землекористування позивача не відповідає даним Державного акту на право приватної власності на землю, наявне обмеження прав позивача щодо права власності на земельну ділянку, а тому заявлені позовні вимоги щодо повернення частини земельної ділянки, перенесення огорожі та усунення перешкод підлягають до часткового задоволення в розмірі 0,0184 га. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоду, то судом встановлено, що захоплення частини земельної ділянки позивача [PERSON] було вчинено ще матірю відповідача [PERSON] гр.[PERSON], на час захоплення частини земельної ділянки позивач [PERSON] не була її власником, позивач [PERSON] з часу набуття права власності на спірну земельну ділянку могла звернутися за захистом свого порушеного права, на тому немає підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу як власнику, права якої порушено.

Outcome: approved