Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування та виділ частки із спільної сумісної власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 вересня 2008 року помер [PERSON], який постійно проживав за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Нове, вул. Чкалова, буд.8 та інше майно, що належало йому за життя. Після померлого його спадкоємцями за законом стали дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 20.12.2008 року [PERSON] на підставі заяви № 1276 до Києво-Святошинської нотаріальної контори відмовилась від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь його онуків [PERSON] та [PERSON] (в рівних частинах кожному). 20.12.2008 року [PERSON] на підставі заяви № 1277 до Києво-Святошинської нотаріальної контори відмовився від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь онуків померлого [PERSON] та [PERSON] (в рівних частинах кожному). 20.12.2008 року [PERSON] на підставі заяви № 1278 до Києво-Святошинської нотаріальної контори відмовилась від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь своєї дочки [PERSON]. 20.12.2008 року [PERSON] на підставі заяви № 1279 до Києво-Святошинської нотаріальної контори відмовився від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь свого сина [PERSON]. 20.12.2008 року до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від імені онука померлого [PERSON]. 07.03.2008 року до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від імені онуки померлого - [PERSON]. Постановою № 1175/2-26 від 21.07.2009 року, виданою державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом, через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку. На момент подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, Позивачі вважали, що державний акт на право приватної власності на землю загублений. Проте нещодавно Позивачі знайшли вищевказаний акт. Право власності [PERSON] на зазначений будинок підтверджується: випискою з протоколу № 10 засідання правління колгоспу ім. Молотова, с. Тарасівка Києво-Святошинського району від 19 березня 1954 року, згідно якої було прийнято заяву від [PERSON] з проханням виділити земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Новій в с. Боярка під забудову хати та ухвало виділити [PERSON] земельну ділянку 0,25 га по вул. Новій с. Боярка під забудову хати; дозвіл № 92 виконавчого комітету Києво-Святошинськогої районної ради депутатів Київської області від 29 березня 1955 року, відповідно до якого [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку; акт від 29 березня 1957 року відповідно до якого представником Ірпінського міжселищного бюро технічної інвентаризації техніком-інвентаризатором [PERSON] було проведено відвід в натурі земельної ділянки 0,25 га, розташованої в с. Боярка по вул. Новій № 31 в користування [PERSON] та виготовлено план земельної ділянки; заява [PERSON] до голови виконавчого комітету Тарасівської сільської ради народних депутатів до архітектурного відділу з питання перебудови старої деревної веранди та прибудови від 07 лютого 1978 року; витяг з протоколу засідання виконавчого комітету Тарасівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району № 5 від 19 березня 1978 року, відповідно до якого [PERSON] дозволено перебудувати стару веранду на капітальну та пристройку; виписка з рішення виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району від 28.01.1993 року № 3, відповідно до якої було вирішено встановити належність і право власності на житловий будинок [PERSON] в с. Нове по вул. Чкалова, 8 Києво-Святошинського району Київської області на підставі затверджених списків; державний акт серії І-КВ № 022745 на право приватної власності на землю, що розташована за адресою:с. Нове, вул. Чкалова, 8 від 19.06.1999 року та технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 10.07.2009 року. Згідно свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] одружилися 23 грудня 1949 року. Позивачі просили суд виділити [PERSON] ? частину житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд із спільної сумісної власності, визнати за [PERSON] та [PERSON] по ? частині житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Нове, вул. Чкалова,8. Представники Позивачів в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 23 вересня 2008 року помер [PERSON], який постійно проживав за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Нове, вул. Чкалова, буд.8 та інше майно, що належало йому за життя. Після померлого його спадкоємцями за законом стали дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 20.12.2008 року [PERSON] на підставі заяви № 1276 до Києво-Святошинської нотаріальної контори відмовилась від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь його онуків [PERSON] та [PERSON] (в рівних частинах кожному). 20.12.2008 року [PERSON] на підставі заяви № 1277 до Києво-Святошинської нотаріальної контори відмовився від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь онуків померлого [PERSON] та [PERSON] (в рівних частинах кожному). 20.12.2008 року [PERSON] на підставі заяви № 1278 до Києво-Святошинської нотаріальної контори відмовилась від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь своєї дочки [PERSON]. 20.12.2008 року [PERSON] на підставі заяви № 1279 до Києво-Святошинської нотаріальної контори відмовився від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь свого сина [PERSON]. 20.12.2008 року до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від імені онука померлого [PERSON]. 07.03.2008 року до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від імені онуки померлого - [PERSON]. Постановою № 1175/2-26 від 21.07.2009 року, виданою державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом, через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку. На момент подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, Позивачі вважали, що державний акт на право приватної власності на землю загублений. Проте нещодавно Позивачі знайшли вищевказаний акт. Право власності [PERSON] на зазначений будинок підтверджується: випискою з протоколу № 10 засідання правління колгоспу ім. Молотова, с. Тарасівка Києво-Святошинського району від 19 березня 1954 року, згідно якої було прийнято заяву від [PERSON] з проханням виділити земельну ділянку площею 0,25 га по вул. Новій в с. Боярка під забудову хати та ухвало виділити [PERSON] земельну ділянку 0,25 га по вул. Новій с. Боярка під забудову хати; дозвіл № 92 виконавчого комітету Києво-Святошинськогої районної ради депутатів Київської області від 29 березня 1955 року, відповідно до якого [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку; акт від 29 березня 1957 року відповідно до якого представником Ірпінського міжселищного бюро технічної інвентаризації техніком-інвентаризатором [PERSON] було проведено відвід в натурі земельної ділянки 0,25 га, розташованої в с. Боярка по вул. Новій № 31 в користування [PERSON] та виготовлено план земельної ділянки; заява [PERSON] до голови виконавчого комітету Тарасівської сільської ради народних депутатів до архітектурного відділу з питання перебудови старої деревної веранди та прибудови від 07 лютого 1978 року; витяг з протоколу засідання виконавчого комітету Тарасівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району № 5 від 19 березня 1978 року, відповідно до якого [PERSON] дозволено перебудувати стару веранду на капітальну та пристройку; виписка з рішення виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району від 28.01.1993 року № 3, відповідно до якої було вирішено встановити належність і право власності на житловий будинок [PERSON] в с. Нове по вул. Чкалова, 8 Києво-Святошинського району Київської області на підставі затверджених списків; державний акт серії І-КВ № 022745 на право приватної власності на землю, що розташована за адресою:с. Нове, вул. Чкалова, 8 від 19.06.1999 року та технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 10.07.2009 року. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, відповідно до ч.1 ст.1267 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило ст. 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не склав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Згідно свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] одружилися 23 грудня 1949 року. Враховуючи положення ч.1 ст. 60 СК України та ч.3 ст. 3678 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.1,2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] як дружина померлого має право на виділ ? частини житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд, а за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності по ? частині на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Нове, вул. Чкалова,8. На підставі ст. ст. 41 Конституції України, ст. ст. 1218, 1261,1268 ЦК України, ст. 131 ЗК України та

Outcome: approved