Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.05.1969 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] і з 1973 року проживали у господарстві його батьків в с. Оршівці Кіцманського району. З 1976 року розпочали будівництво житлового будинку по вулиці Горького, 3, в с. Оршівці Кіцманського району, яке завершили у 1978 році, однак правовстановлюючих документів на будинок не отримали. Господарство належало до суспільної групи колгоспних і його членами були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В червні 1976 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, але вони продовжували проживати однією сім`єю та вести спільне господарство до січня 2006 року, після чого [PERSON] виїхала в Італію на заробітки. На початку лютого 2010 року відповідач зняв [PERSON] з реєстрації у судовому порядку. Намагаючись оскаржити судове рішення, [PERSON] дізналась, що на підставі рішення № 179/10 від 14.10.1987 року виконкому Кіцманської районної ради [PERSON] 16.10.1987 року видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок № 3 по вулиці Горького в с. Оршівці Кіцманського району. [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) Н.Д. та [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) В.Д. проживали і були зареєстровані у вказаному будинку, який мав статус колгоспного двору. Тому вони мають право на майно колгоспного двору і їх частки є рівними: по ј частині. Оскільки свідоцтво видане лише на відповідача, їх права, як співвласників, порушені, тому свідоцтво повинно бути визнане частково недійсним. Колишні члени колгоспного двору [PERSON] помер у квітні 1992 року, [PERSON] померла в травні 2000 року, після їх смерті ніхто із спадкоємців за законом або заповітом їх частку у колгоспному дворі не оформив, тому просили позов задовольнити. В судовому засіданні позивачі підтримали заявлені вимоги з наведених підстав, пояснивши також, що [PERSON] та [PERSON] з 04.05.1969 року до 1976 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому є двоє дітей: 1970р.н. та 1978р.н. З 1977 року до 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках. З 1969 року по 1976 рік вони спільно придбали будівельні матеріали на будівництво будинку, з 1977 року по 2006 рік збудували гараж, розширили літню кухню на 1кв.м., поштукатурили, проводили поточні ремонтні роботи в с. Оршівці, вул. Горького, 3, Кіцманського району, в якому проживали з 1978 року. Старий будинок завалили і збудували новий. Батьки відповідача: [PERSON] помер у 1992 році, [PERSON] померла у 2000 році. Членом колгоспу та головою колгоспного двору була мати відповідача - [PERSON]. У 2006 році [PERSON] виїхала в Італію, приїхала у 2009 році і дізналась, що вона виписана, а відповідач має свідоцтво про право власності на будинок. [PERSON] досі зареєстрована в цьому будинку, проживала до 2002 року. З 1995 року до 2000 року тимчасово виїжджала на навчання в м. Чернівці, з 2002 року не проживає у цьому господарстві. [PERSON] не зареєстрована з вересня 1987 року. Відповідач [PERSON] позову не визнав, пояснивши, що будинок збудований його батьками у період 1976-1978 роках, тобто протягом двох років, коли вони спільно з [PERSON] не проживали. З 1975 року по 1977 рік [PERSON] проживала і працювала в Галицькому районі, у 1976 році вони з [PERSON] проживали у її батьків в с. Лани, з 1978 року по 1980 рік вони проживали в м. Снятин, тому не могли будуватися в с. Оршівці, де проживали фактично з 1980 року, коли батьки вже побудувалися. З [PERSON] вони проживали спільно без реєстрації шлюбу з 1978 року до травня 2002 року, коли вона поїхала в Італію, у 2004 році вона приїхала з Італії, оформила пенсію і знову поїхала, у 2006 році приїжджала, але одразу поїхала, а у 2009 році приїхала і сказала, що забирається. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що з 04.05.1969 року до червня 1976 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення № 179/10 від 14.10.1987 року виконкому Кіцманської районної ради [PERSON] 16.10.1987 року видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок № 3 по вулиці Горького в с. Оршівці Кіцманського району. Згідно незасвідченої належним чином відповіді № 28 від 22.02.2010 року Оршовецької сільської ради з 1980 по 1987 рік у господарстві по вулиці Горького № 3 були прописані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. З 1988 року по 1991 рік в господарстві проживали всі перелічені члени сім`ї, крім [PERSON]. Яка виписалась у вересні 1987 року в м. Снятин. З 1988 року по 10.07.1993 року [PERSON] навчалась у Чернівецькому державному університеті, що вбачається з копії диплому та додатку до нього. Згідно довідки № 359 від 29.08.2011 року Тимурської сільської ради [PERSON] з 26.10.1993 року по 09.08.1994 року проживала в [INFO]. Факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки ([PERSON] та [PERSON]О.) в період з червня 1976 року до січня 2006 року не встановлено. Рішенням Кіцманського районного суду від 13.08.2009 року (справа № 2-1313/2009р.) [PERSON] визнана такою, що втратила право користування житловим будинком в с. Оршівці, вул. Горького, 3, Кіцманського району, шляхом зняття її з реєстраційного обліку. Відповідно до ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. В судовому засіданні не встановлено, що житловий будинок, в якому проживали позивачка [PERSON] та [PERSON], був їх спільною сумісною власністю, оскільки не доведено, що істотно збільшилась цінність житлового будинку, який був зведений у 1975 році згідно даних технічного паспорта на житловий будинок. Окрім того, відповідно до ч.2, ч.3, ч.4 п.20 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ 12.05.1985 року, суспільна група господарства в основному визначається в залежності від роду діяльності глави сім`ї: колгоспних, робітничих … Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім`ї, належать до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносились до виходу на пенсію. Враховуючи наведене положення ведення по господарського обліку, а також те, що відповідач [PERSON], як встановлено в судовому засіданні, на 15.04.1991 рік не являвся членом колгоспу, спірне господарство не можна вважати належним до суспільної групи колгоспних. Згідно ст. 123 ЦК України (1963 року) розмір долі члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Доля працездатного члена двору в майні двору може бути зменшена або у виділені може бути відмовлено із-за нетривалого часу його перебування у складі двору чи незначної участі своєю працею або засобами в господарстві двору. Відповідно до ч.2 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року. До правовідносин, які виникли до введення в дію цього Закону, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено в її виділенні при незначній участі працею чи коштами в колгоспному дворі. В судовому засіданні не здобуто доказів стосовно збільшення вартості майна колгоспного двору, які б давали підстави визначити долі позивачів в спірному будинку. При видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок на одну фізичну особу інші учасників спільної сумісної власності не позбавляються права на виділення частки у спільному майні у натурі чи у частковому співвідношенні, що буде підставою для внесення змін у реєстраційному обліку прав власності на нерухоме майно, тому підстав для визнання частково недійними рішення виконавчого комітету та свідоцтва про право власності на жилий будинок не встановлено. Враховуючи наведене, ст.ст. 328, 368 ЦК України,

Outcome: dismissed