Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернулась з позовом до ПАТ Українська страхова компанія [PERSON] Гарантта Субєкта господарювання фізичної особи [PERSON] у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] суми матеріальних збитків в розмірі 2534 грн. 34 коп. та моральної шкоди а розмірі 2000 грн., а з страхової компанії стягнути страхове відшкодування в розмірі 4250 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 08.11.2008 року на автомобільній дорозі Одеса-Київ біля с. Старі Маяки Ширяївського району Одеської області, вона отримала чисельні тілесні ушкодження. [PERSON] їхала з міста Одеси до міста Первомайська Миколаївської області в автобусі. На зворотньому боці квитка страхова виплата складає 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8500 грн. Після настання страхового випадку позивачка звернулася за страховою виплатою до ПАТ Українська страхова компанія [PERSON], надавши при цьому всі необхідні документи на підтвердження настання страхового випадку, проте 17.02.2011 року їй надійшла письмова відмова у виплаті страхового відшкодування. Цією відмовою [PERSON] було повідомлено про те, що ніяких письмових заяв про нещасний випадок, відомості про який вона надала, у страхової компанії немає і жодних письмових заяв від СГФО [PERSON], в якого позивачка придбала квиток, про даний страховий випадок, страхова компанія не отримувала. Проти того, що 02.10.2007 року між СГФО [PERSON] та ВАТ УСК Дженералі Гарант, яка в подальшому була перейменована на ПАТ Українська страхова компанія [PERSON], дійсно був укладений договір доручення щодо обовязкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті, страхова компанія не заперечує. Згідно умов договору страхування компанія зобовязалась прийняти на страхування пасажирів за умови щомісячного надання відомостей про продаж квитків та щомісячної сплати страхових платежів за відомостями касового продажу квитків самостійно підприємцем. Проте СГФО [PERSON] відомості про реалізацію квитків до страхової компанії не надавались і страхові платежі не сплачувались, а тому страхування не здійснювалось. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ Українська страхова компанія [PERSON] Гарантв судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в позові. СГФО [PERSON] в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивачки та представника страхової компанії, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 08.11.2008 року о 18 годині 10 хвилин на 363 км + 700 м автомобільної дороги Одеса-Київ біля с. Старі Маяки Ширяївського району Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю декількох автомобілів, мікроавтобуса Мерседес-Спринтер, д/н GEAU 019, автомобіля VOLKSWAGEN-PASSAT 1.9д/н АС 5523та автобуса БАЗ, д/н ВЕ 5364 АА. В наслідок ДТП водій мікроавтобуса Мерседес-Спринтерзагинув на місці, а пасажири мікроавтобуса Мерседес-Спринтерта автобуса БАЗотримали різного ступеня тілесні ушкодження. Відносно водія автомобіля PASSAT 1.9[PERSON] було порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 286 КК України. Постановою слідчого по даній кримінальній справі [PERSON], яка була пасажиркою автобуса БАЗ, було визнано потерпілою. З листа судді Ширяївського районного суду Одеської області вбачається, що кримінальна справа № 1-21/11 по обвинуваченню [PERSON] за ст. 286, ч. 3 КК України перебуває в провадженні цього суду і на даний час ще не розглянута. Позивачка в судовому засіданні також пояснила, що їй відомо про те, що вона визнана потерпілою по вищевказаній кримінальній справі, і навіть заявила цивільний позов по ній. Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167 майнова та моральна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, з вини якої її завдано. Положеннями ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У ст. 1188 ЦК зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, суд вважає, що без встановлення особи, або осіб винних в ДТП, внаслідок якої позивачка [PERSON] отримала тілесні ушкодження, вирішити питання про відшкодування даної шкоди неможливо. Фактично позивачка не надала суду будь яких доказів, в обґрунтування своїх вимог, заявлених до відповідачів по справі, що є обовязком позивача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 88 ЦПК України слід також стягнути з позивачки на користь держави збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Outcome: approved