Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-01 00:00:00

В листопаді 2009 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до приватного підприємця [PERSON], в якій просив суд зобовязати відповідача внести запис в його трудову книжку про наявність трудових відносин між ним та відповідачем у період з 01.11.2008 року по термін закінчення вимушеного прогулу, стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн. невиплаченої заробітної плати та 20000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач та його представник вказували, що [PERSON] працював водієм автомобіля по перевозці хліба та хлібобулочних виробів, був найманим працівником у відповідача по справі. Стверджував, що відповідач не оформив запис до трудової книжки позивача належним чином та не повністю сплачував йому заробітну плату, в тому числі за вимушений прогул, у звязку з чим. виникла заборгованість в сумі 20000 грн., що в сукупності спричинило позивачу моральну шкоду, яку останній оцінює в 20000 грн. Позивач на підтвердження укладеного трудового договору зазначав, що, виконуючи трудові обовязки, керував транспортним засобом «УА3452», державний номер 05582НІ, та навіть притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Позивач та його представник в судовому засіданні пояснювали, що звернувшись до Державної податкової адміністрації у Миколаївській області із питанням порушених прав позивача, отримали відповідь, в якій ДПА у Миколаївській області визнала факт використання [PERSON] найманої праці з порушенням податкового законодавства, у звязку з чим донараховано податок та штрафні санкції. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представники в судовому засіданні позов не визнали, вказуючи на безпідставність позовних вимог та надумані позивачем обставини справи. Зазначали, що ніяких правовідносин із позивачем [PERSON] не мав та не повинен нести майнову відповідальність. Представники третьої особи - Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити, посилаючись на відсутність будь-яких трудових договорів, укладених між сторонами по справі. Вказували, що до такого висновку прийшли при перевірці апеляційної скарги [PERSON] на податкові повідомлення - рішення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вислухавши- покази свідків, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про пращо, колективним договором і угодою сторін. Стаття 24 зазначеного Кодексу встановлює обовязкову письмову форму трудового договору у разі укладення працівником цього договору із фізичною особою, а ст. 48 Кодексу-X передбачає обовязкове внесення до трудової книжки відомості про роботу. Посилаючись на зазначені правові норми, позивач та його представник вважають, що між сторонами був укладений трудовий договір, який в односторонньому порядку протиправно не виконаний ПП [PERSON] Досліджені ж судом докази свідчать про безпідставність заявлених вимог. Судом встановлено, рішенням-повідомленням ДНІ у Корабельному районі м. Миколаєва №0001071720/0 від 23.11.2009 року відповідачу було визначено податкові зобовязання по єдиному податку на загальну суму 75,00 гривень, а рішенням-повідомленням цієї ж ДПІ №0001081720/0 визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 317,65 грн. та штрафні санкції у сумі 635,50 грн. Зазначені рішення приймалися на підставі заяви позивача та його представника з посиланнями на трудові відносини із відповідачем (а.с. 7-8). Разом з тим, 18.01.2010 року заступник начальника ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва, розглянувши апеляційну скаргу [PERSON], прийняв рішення про скасування зазначених вище податкових повідомлень - рішень, оскільки більш детальною перевіркою встановлено, що позивач не був найманим працівником у ФОП [PERSON], зокрема у листопаді - грудні 2008 року (а.с. 42-45). Із письмового пояснення начальника ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва від 12.05.2010 р., вих. № 5281/9/10-018, та копії рішення про результати розгляду первинної скарги [PERSON] від 18.01.2010 р., № 324/10/25-010, вбачається, що транспортні послуги у листопаді та грудні 2008 року для перевезення виготовлених підприємством КП «Жовтневий хліб» виробів здійснювало ТОВ «Нарвік-Юг» на підставі договору від 10.09.2009р, укладеному із [PERSON] по організації вантажних перевезень. Таким чином, [PERSON]. С.Д. в листопаді - грудні 2008 року працював водієм автомобілю «УАЗ -452», держномер 05582 НІ, який 06.09.2008 р. переданий ТОВ «Нарвік-Юг» в оренду приватним підприємцем [PERSON], та послуги по вантажним перевезенням здійснювалися ТОВ «Нарвік_Юг», а не відповідачем [PERSON] (а.с. 34,35; 37-39). На таких же умовах ТОВ «Нарвік-Юг» здійснювало вантажні перевезення з 01.01. по 31.12.2009 року, що підтверджено долученими до справи копією договору оренди автомобілю «УАЗ-452», держномер 05582 НІ, укладеним 31.12.2008 р. між ТОВ «Нарвік-Юг» та [PERSON], а також копією договору перевезення від 01.01.2009 р., укладеним між ТОВ «Нарвік - Юг» та КП «Жовтневий хліб» (а.с. 55-57). Та обставина, що з січня по квітень 2009 року позивач [PERSON] працював в ТОВ «Нарвік-Юг» водієм автомобілю «УАЗ-452», держномер 05582 НІ, підтверджена показами свідків [PERSON]В та [PERSON], а також листом заступника начальника ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 04.12.2010 р., вих. 859/7/17-221, про перерахунок підприємством податку з доходів в розмірі 540 гривень (а.с. 40). Посилання [PERSON] та його представника [PERSON] на притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння 21.02.2009 ДТП під час керування зазначеним автомобілем, як на доказ його позовних вимог, суд знаходить безпідставним, оскільки автомобіль знаходився в оренді у ТОВ «Нарвік-Юг», а сам [PERSON] при розгляді адміністративної справи зазначав, що працює водієм в КП «Жовтневий хліб» (а.с.63,142,146) Згідно норм ст. З ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач та його представник в порушення зазначених приписів не довели суду підстав свого позову, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про невірне сприйняття та відображення позивачем обставин справи. За таких обставин у суду відсутні передбачені ст. ст. 48,117 та 235 КЗпП України підстави для внесення до трудової книжки [PERSON] запису про роботу водієм у ФОП [PERSON], стягнення заробітної плати, в тому числі за час вимушеного прогулу. Оскільки судом не встановлені порушення законодавства про працю, на які посилається [PERSON] , суд також не вбачає підстав для передбаченого ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України судові витрати віднесені судом за рахунок держави.

Outcome: dismissed