overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудовані житловий будинок А-1, розміром 5,0х8,20 м.кв., прибудову "А?-1", розміром 7,95х8,20 м.кв. Житлова площа будинку становить 52,5 м.кв., загальна площа 82,7 м.кв., та господарчі будівлі: літню кухню Б, розміром 3,0х5.05 м.кв., льох "В", площею 15.8 м.кв., гараж "Г", розміром 5,05х5,70 м.кв., сарай Д, розміром 4,50х5,05 м.кв., сарай Е, розміром 2,60х4,10 м.кв., сарай "Ж", розміром 2,03х4,70 м.кв., літній душ "З", розміром 1,3х2.40 м.кв. та вбиральню И, розміром 1,15х1,40 м.кв., розташовані по пров.Артема, 8 в смт.Золочів, які він побудував протягом 1991-2005 р.р. Але будівництво ним проведено з відхиленням від проектно-кошторисної документації та без отримання дозволу на проведення будівельно-монтажних робіт, про що 16.03.2011 року спеціалістами КП Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського районускладено відповідний акт. Дані будівлі знаходяться у задовільному стані. Від відповідача Золочівської селищної ради надійшло письмове клопотання про слухання справи за відсутності їх представника та про згоду з позовними вимогами. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 376 п.1, 5 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухома майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо воно не порушує права інших осіб. Рішенням виконкому Золочівської селищної ради від 09.07.1991 року [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 1200 м.кв. по пров.Артема, 8 в смт.Золочів та дозволено будівництво житлового будинку згідно проекту №184-24-32 (а.с.8-13). Згідно акту обстеження даного домоволодіння №8 по пров.Артема в смт.Золочів, складеного спеціалістами КП „Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району 16.03.2011 р., [PERSON] в 1991-2005 р.р. з відхиленням від проектно-кошторисної документації та без отримання дозволу на проведення будівельно-монтажних робіт здійснено будівництво житлового будинку А-1, розміром 5,0х8,20 м.кв., прибудови "А?-1", розміром 7,95х8,20 м.кв. Житлова площа будинку становить 52,5 м.кв., загальна площа 82,7 м.кв., та господарчих будівель: літньої кухні Б, розміром 3,0х5.05 м.кв., льоху "В", площею 15.8 м.кв., гаражу "Г", розміром 5,05х5,70 м.кв., сараю Д, розміром 4,50х5,05 м.кв., сараю Е, розміром 2,60х4,10 м.кв., сараю "Ж", розміром 2,03х4,70 м.кв., літнього душу "З", розміром 1,3х2.40 м.кв. та вбиральні И, розміром 1,15х1,40 м.кв. Будівлі знаходяться в задовільному стані (а.с.7). Виходячи з вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Відповідач є батьком сина [PERSON], [INFO], матірю якого є позивачка. [PERSON], посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, звернулась в суд з позовом про стягнення з нього на її користь аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач позов визнав повністю, хоча зауважив, що з 1999 ркоу сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу на дитину від попереднього шлюбу. Судом встановлено, що відповідач з лютого 2011 року допомоги на дитину, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, не надає, в зв'язку з чим вона бажає її отримувати в примусовому порядку. Тому відповідно до ст. 180 СК України з нього необхідно стягнути аліменти на її користь на утримання сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, з врахуванням того, що за рішенням суду він зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину від попереднього шлюбу в розмірі 1/4 частини його доходу. З [PERSON] також підлягає стягненню судовий збір та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обгрунтування вимог зазначає, що 13 лютого 2007 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 56159 грн. 69 коп. на термін до 12.02.2014 року. Відповідно до договору відповідач повинен щомісяця сплачувати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредиту у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості. Відповідач свої зобов'язання виконав частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 26842 грн. 89 коп. Представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала. [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали та пояснили, що дійсно отримала кредит на придбання автомобіля. На протязі 2007-2008 року частково повертала заборгованість за кредитом, а у 2010 році оформила доручення, яким доручила позивачу продати заставне майно автомобіль [NUMBER] в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту. Вважала, що за кошти виручені від продажу автомобіля банк погасить існуючу заборгованість, тому до позивача не зверталась і кредит не платила. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 ЦК України. Судом встановлено, що 13 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав 56159 грн. 69 коп. на термін до 12.02.2014 року. Станом на 07 квітня 2011 року відповідач має заборгованість що складається з заборгованості за кредитом у сумі 20008 грн. 70 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 4861 грн. 37 коп., заборгованість по комісії за користуванням кредитом у сумі 786 грн. 20 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 1186 грн. 62 коп.(а.с.4-6) Дослідивши розрахунок боргу та перевіривши на відповідність до умов правочину і встановлених фактів (перерахунку коштів відповідачу та не здійснення останнім відповідних платежів), суд встановив, що позовні вимоги є обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи позивачем підтверджено документально і вони підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 526, 611 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.05.09 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований в Громівській сільській раді Новотроїцького району Херсонської обл.., актовий запис №04. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] [INFO]. З червня 2011 року сімя фактично розпалась, і існує формально, відповідач не бере участь у ведені спільного господарства, не надає кошти, проявляє неповагу до сімї, не турбується про її матеріальне благополуччя. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на підстави викладені у заяві. Вважає що сімя зруйнувалась остаточно і шлюб існує формально. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви не заперечував та просив розірвати шлюб. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявності підстав, шлюб може бути розірваний у судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач категорично вказує, що подальше спільне життя неможливе, сімя фактично розпалась. Збереження шлюбу суперечить її інтересам. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно, в котрій зазначено, що 25 травня 2004 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки 0, 2315 га, в тому числі: земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,1315 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в м.Яготин по вул.Шевченка 186 Київської області та грошових заощаджень, що знаходяться в філії Яготинського відділення № [NUMBER] «Державний ощадний банк України». Спадкоємцями першої черги є позивачка та її мати [PERSON]. Вважає, що її мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як проживала разом з ним однією сімєю до дня його смерті. 13 січня 2005 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді грошових заощаджень, що знаходяться в філії Яготинського відділення № [NUMBER] «Державний ощадний банк України». В передбачений законодавством шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулася, але вважає, що прийняла спадщину, так як проживала однією сімяю з матрію по день її смерті. Враховуючи викладене, позивач просив встановити факт спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідач в судовому засіданні позов визнав.. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав, та визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання представником відповідача позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ? частки заробітку щомісячно та кошти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивач не зявилася, просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки до суду відповідачів. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі та мають від подружнього життя спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до повноліття. Враховуючи наявність у відповідача постійного місця роботи, суд встановлює розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу ). Згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд визначає розмір утримання на дружину в сумі 300 грн. щомісячно. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 500 гривень, щомісячно на період її навчання , посилаючись на те, що відповідач є батьком доньки яка в даний час повнолітня, але продовжує навчання в Житомирському державному університеті імені [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з підстав вказаних в заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 300 гривень, щомісячно, посилаючись на те, що на його утриманні знаходяться 2-є неповнолітніх дітей, а відповідно до довідки про його доходи, його заробітна плата складає приблизно 1400 гривень на місяць. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а саме: ксерокопію свідоцтва про народження доньки позивачки, довідку з місця її навчання, та про склад сім'ї позивачки, довідку про доходи відповідача, та про склад його сім`ї , суд вважає позовні вимоги підставними і підлягаючими частковому задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення на свою користь з [PERSON] аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач проживає окремо та добровільно допомоги не надає. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, ніяких заперечень до суду не направив. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечив. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі /а.с.3/, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.-4/, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с.2/. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача, він може сплачувати аліменти в визначеному позивачкою розмірі 600 гривень щомісячно. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в розмірі 51 гривня, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень. В звязку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору (державного мита) згідно з Декретом Кабінету Міністрів України „Про державне мито, а також від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відповідно до п.4 ч.3 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст.141,180,182,183 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначено, що з 07.11.2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка постійно мешкає разом з матірю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 600 гривень всіх видів заробітку, на утримання дитини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, заперечень суду не надав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд приймає до уваги стан здоровя дитини та матеріальне становище позивачки та відповідача. Приймаючи до уваги всі обставини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі 450 гривень щомісячно до повноліття дитини. Крім того, оскільки позивачка по закону звільнена від сплати державного мита, суд вважає необхідним стягнути з відповідача державне мито в розмірі 51 грн. в прибуток держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 20.03.2004 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №83. Однак шлюб фактично розпався, причина розпаду постійні непорозуміння та конфлікти. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, між сторонами досягнуто згоди про утримання дітей. Тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що примирення з відповідачем не можливе, після розірвання шлюбу просила суд надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до свідоцтва про одруження серія 1-КГ №067883 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.03.2004 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №83. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати, оскільки шлюб фактично розпався, причина розпаду - постійні непорозуміння та конфлікти, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дітей. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що 28 грудня 2009 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за незаконне перевезення риби пелінгас. Рибу він придбав у ТОВ НПП Петровична суму 21\~450грн., що підтверджується рахунком фактурою від 28.12.2009р. Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 12 січня 2010 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 85 грн. з конфіскацією риби пелінгас, вагою 1\~600 кг на користь держави. Апеляційним судом Херсонської області від 02.02.2010 р. вищевказану постанову суду першої інстанції було скасовано. Однак відшкодування вартості риби він не отримав. Вважає, що неправомірними діями працівників Херсондержрибохорони йому завдано майнову шкоду на суму 21\~450грн.. Просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з рахунка Державного казначейства України на свою користь відшкодування матеріальної шкоди, в розмірі 21\~450 грн., судові витрати покласти на відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Представники відповідачів та прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки відсутні документи які б підтвердили сплату коштів за конфісковану рибу. Крім того, позивач може отримати кошти за реалізацію риби в передбаченому законом порядку. З пояснень сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2009 р. о 02.00 год. [PERSON] в м. Генічеськ, був затриманий під час перевезення водних живих ресурсів на автомобілі ВАЗ 21134 Хетбекд/н 9406 АТ, а саме риби - пелінгас вагою 1600 кг. Документів, які підтверджують законність придбання риби при собі не мав, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 85 грн. з конфіскацією риби - пелінгас, вагою 1\~600 кг на користь держави. Постанову Геничеського районного суду Херсонської області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було скасовано постановою апеляційного суду Херсонської області від 02.02.2010р. Вилучену рибу було здано до ПП Дюкарта відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження нимвід 25.08.1998 р. № 1340 із внесеними змінами та доповненнями, було реалізовано, а кошти отримані від реалізації продукції, а саме риби, були зараховані до Державного бюджету України, які позивач може отримати у разі звернення до відповідної установи. Доказів того, що позивач сплатив за рибу будь - які кошти, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків про те, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed