Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому вказала,що наказом №99 к від 15.11.2004р вона була прийнята на роботу до відповідача на посаду лікаря-терапевта,наказом № 65-К від 31.07.2009р була переведена лікарем кардіологом.Наказом № 79-К від 18.10.2011р вона була звільнена із роботи на підставі ст.. 36 п 1 КЗпП України. При звільненні із роботи їй не були виплачені розрахункові кошти у суммі 7538,66 гр. Крім цього,згідно наказу №33-К від 05.05.2011р на підставі путівки №8д НМАПО ім..П.Л Шупика вона була направлена на стажування з терапії і з 11.05 по 09.06.2011р проходила стажування із збереженням заробітної плати.Дане стажування було платне.Керівництво запевнило,що що всі витрати по стажуванню будуть компенсовані.Згідно квитанції від 12.05.2011р вона сплотила 1470гр та 14,70гр комісії.Дані кошти відповідач також їй не повернув. Поскільки розрахункові кошти їй були невиплачені із вини відповідача,то вона також вважає,що відповідач повинен сплотити середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Позивачка також вважає,що протиправними діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду,поскільки на даний час повинна ходити до прокуратури та інших установ із метою захисту свого права,змущена шукати кошти для влаштування свого життя.Вважає ,що їй заподіяна моральна шкода у суммі 5000гр. Позивачка просить стягнути із відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 7538гр66 коп,1484гр70 коп витрат понесених на навчання,середній заробіток за час затримки розрахунку ,моральну шкоду у розмірі 5000гр, та судові витрати. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтри мали та просять його задовольнити. Представк відповідача та 3-я особа Руденко Т. Г у судове засідання не з»явились,про день розгляду справи були повідомлені належним чином,причину неявки суд до відома не поставили,у зв»язку з чим суд відповідно до ст.. 224 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до часткового задоволення. У судовому засіданні було встановлено,що наказом №99 к від 15.11.2004р вона була прийнята на роботу до відповідача на посаду лікаря-терапевта,наказом № 65-К від 31.07.2009р була переведена лікарем кардіологом.Наказом № 79-К від 18.10.2011р вона була звільнена із роботи на підставі ст.. 36 п 1 КЗпП України.Наведені обставини справи стверджується у судовому засіданні копіями вказаних наказів. Відповідно до ст.. 115 КЗпП України „ Заробітна плата працівникові виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки,встановлені колективним договором,але не рідше двух разів на місяць через проміжок часу,що не перевищує шістнадцяти календарних днів" Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У судовому засіданні встановлено ,що на час звільнення позивачці не було виплачено розрахункові кошти,сума чких згідно довідки (а.с.12) складає 7538гр66 коп. Також,було встановлено,що згідно наказу № 33-К від 05.05.2011р позивачка була направлена на стажування з терапії в НМАПО ім.П.Л.Шупика з 11.05 по 09.06.2011р,що стверджується копією наказу. За навчання позивачкою було сплачено 1484гр70 коп.,що стверджується квитанціями ,відповідачем по даний час не було виплачено позивачці витрати понесені нею за навчання. Тому суд стягує із відповідача на користь позивачки невиплачені в день звільнення розрахункові кошти у розмірі 7538гр66 коп, та 1484гр70 коп. витрат понесених на навчання. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що при звільненні позивачки із роботи відповідач не провів із нею остаточного розрахунку,спору з приводу розміру суми ,яка підлягала виплаті не було.Тому відповідно до ст.. 117 КЗпП України відповідач зобов»язаний відшкодувати позивачці середній заробіток за час затримки розрахунку ,а саме з дня звільнення з 18.10.2011р по день винесення рішення суду по 19.03.2012р.Згідно довідки,яку надав відповідач,середньомісячна заробітня плата позивачки складає 1455гр18коп, тому суд стягує із відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку з 18.10.2011р по 19.03.2012р у суммі 7275гр90 коп. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України „Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя". Суд вважає,що відповідач своїми неправомірними діями,які виразились у невиплаті позивачці належних їй сум при звільненні,була заподіяна моральна шкода,яка полягає у тому,що позивачка за відсутності коштів позбавлена була належним чином забезпечити себе та свою сім»ю продуктами харчування ,що вплинуло на її звичний спосіб життя,та призвело до душевних страждань та переживань. При вирішені питання про розмір моральної шкоди,суд керується Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 "Про судову практику відшкодування моральної(немайнової )шкоди,а саме п 9 даної постанови,згідно якого "Розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,враховується характер і тривалість страждань,стан здоров"я потерпілого,тяжкість завданої травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках..."Суд, при вирішенні питання про заподіяння позивачці моральної шкоди, враховує той факт,що у зв»язку із протиправними діями відповідача,вона тривалий час не отримує кошти,тривалий час не може належним чином забезпечити себе та свою сім»ю продуктами харчування,ліками,налагодити свій звичний спосіб життя. Тому суд вважає,що позивачці було заподіяно моральну шкоду на 1000гр,які суд стягує із відповідачка на користь позивачки. Також,суд стягує із відповідача на користь позивачки судові витрати ,які полягають у витратах понесених позивачкою на повідомлення позивача про розгляд справи,а саме відправлення телеграми на 64гр07 коп. Суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 242гр. 14 коп. На підставі ст. 116,117 ,237-1 КЗпП України ,

Outcome: partial