overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

26 вересня 2011 року Публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 15088 грн. 33 коп. та судових витрат. У судове засідання представник позивача не зявився, заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Дельта, яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство [PERSON] [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 8900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим строком повернення до 09 липня 2011 року. Свої зобовязання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідач належним чином не виконувала, в звязку з чим утворилася заборгованість в сумі 15088 грн. 33 коп., з якої 7195 грн. 09 коп. - заборгованість по кредиту, 2152 грн. 74 коп. заборгованість по відсоткам, 5740 грн. 50 коп. заборгованість по комісії, що підтверджується розрахунком (а/с 17-18). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

14 жовтня 2011 року Публічне акціонерне товариство Банк Демарк звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 21719 грн. 26 коп. та судових витрат. У судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог у звязку із заявленням відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу і пені. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що ПАТ Страхове товариство Гарантіявідшкодувало банку борг за кредитом, а тому вимогу про стягнення коштів до нього може заявляти страхова компанія. Представник третьої особи у судовому засіданні повідомив, що ПАТ СТ Гарантіяжодних виплат по кредитному договору за боржника [PERSON] не здійснювала, а тому вимога банком заявлена обгрунтовано. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Банк Демарк, яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство Банк Демаркта [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби в сумі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим строком повернення до 09 липня 2010 року. Свої зобовязання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідач належним чином не виконував, в звязку з чим станом на 07 грудня 2011 року утворилася заборгованість в сумі 19624 грн. 45 коп., з якої 8655 грн. 34 коп. - заборгованість по кредиту, 5807 грн. 30 коп. заборгованість по відсоткам, 1200 грн. штраф за порушення строків сплати відсотків, 720 грн. 23 коп. пеня за порушення строків сплати відсотків, 1341 грн. 58 коп. пеня за порушення строку сплати кредиту, що підтверджується розрахунком. Доводи відповідача щодо відшкодування страховою компанією банку заборгованості за кредитним договором не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у його обґрунтуванні, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, складання повного рішення відкласти до 08.12.2011 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

ВАТ Запоріжжяобленергозвернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості не облікованої електричною енергію, внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. В позові зазначено, що 05.05.2011 року під час перевірки дотримання Правил користування електроенергією за місцем проживання відповідача - [ADDRESS] , контролери ВАТ Запоріжжяобленерговиявили порушення, а саме: самовільне підключення електрод роту поза приладом обліку з порушенням схеми обліку до електромережі іншого власника 1\\2 частини квартири підключено поза приладом обліку. Без облікове споживання електроенергії. (п. 48 ПКЕЕН). За даним фактом було складено акт № 00118097 від 05.05.2011 року. Згідно розрахунку, проведенному у відповідності до Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією для населення, затвердженої Постановою КМУ № 562 від 04.05.2006 року, визначено обсяг та вартість не облікованої електроенергії у сумі 2917,66 гривень На теперішній час борг за актом у сумі 2917,66 гривень не сплачено. В позові позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ВАТ Запоріжжяобленергов особі ПГ по ОПС вартість не облікованої електроенергії у сумі 2917,66 гривень . Затрати по оплаті судового збору у розмірі 51,00 гривень, а також затрати по оплаті інформаційно технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач позов визнав, при цьому суду пояснив, що добровільно відшкодувати шкоду не має можливості у звязку з тяжким матеріальним становищем. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ст.1166 ЦК Украины, шкода, завдана юридичній особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На думку суду, відповідач, у відповідності до вимог законодавства, як споживач електроенергії повинен оплачувати спожиту електроенергію, а як власник чи користувач жилого будинку, зобовязаний слідкувати за справністю електроприладів у будинку та дотримуватись Правил користування електроенергією, а в разі виявлення недоліків або пошкоджень повідомляти про це енергопостачальну організацію. Згідно розрахунку, проведеному у відповідності до Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією для населення, затвердженої Постановою КМУ № 562 від 04.05.2006 року, заподіяна позивачу шкода складає 2917,66, яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що 07 березня 2011 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно житловий будинок № 24 по вул. Молодіжна в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області. Він (позивач) є спадкоємцем першої черги по закону, спадщину прийняв, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Отримати свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі на будинок він (позивач) не може, так як на нього відсутні правовстановлюючі документи. На його замовлення Носівським БТІ було виготовлено технічну документацію на будинок. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок № 24 по вул. Молодіжна в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що його батьки побудували будинок, але документи на нього не оформили. Батько помер в 1988 році, спадщину прийняла мати, але будинок на себе не оформила. Після смерті матері він єдиний хто прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В судове засідання представник Лихачівської сільської ради не з'явився, на адресу суду направив заяву, в якій позов визнав та просив справу розглядати без участі представника сільської ради. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, приходить до наступного висновку. [PERSON] померла 07 березня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). [PERSON] являється сином покійної, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач, як особа, віднесена до першої черги спадкоємців, має право на спадкування після смерті матері. З матеріалів спадкової справи № 206/2011 до майна померлої 07 березня 2011 року [PERSON] видно, що після її смерті спадщину прийняв позивач, інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 16-29). З матеріалів справи видно, що на будинок виготовлена технічна документація (а.с. 10-12). Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання позивача власником спадкового житлового будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, зазначивши, що 26 жовтня 2001 року помер її батько [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла її (позивача) мати [PERSON], яка в нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але Державний акт на право приватної власності на землю на себе не перереєструвала. 21 квітня 2011 року [PERSON] померла. Вона (позивач) є спадкоємцем майна покійної по заповіту, спадщину прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але оскільки мати за життя не зареєструвала право власності на земельну ділянку, то не може оформити право власності в нотаріальній конторі. [PERSON] просила визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку, що перейшла по спадщині її матері [PERSON] від батька [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримала з мотивів, які викладені в позовній заяві, пояснила, що після смерті батька спадщину прийняла мати, але Державний акт на себе не перереєструвала, у звязку з цим вона (позивач) не може оформити право власності на земельну ділянку в нотаріальній конторі. В судове засідання представник відповідача не зявився, направив до суду заяву, в якій визнав позов, просив розглянути справу без участі представника міської ради. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 10) [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала присадибну земельну ділянку розміром 0,18 га, на яку 12 квітня 1996 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 256. 26 жовтня 2001 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). З матеріалів справи видно, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], не зареєструвала в установленому законом порядку право власності на земельну ділянку. 21 квітня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу (а.с. 24). Відповідно до ст. 1223 ЦК України позивач, як особа зазначена в заповіті, має право на спадкування після смерті матері. З матеріалів спадкової справи № 286/11 до майна померлої 21 квітня 2011 року [PERSON] видно, що позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання позивача власником спадкового майна земельної ділянки, яка належала її матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, зазначивши, що 08 квітня 2011 року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно житловий будинок в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області по вул. Комсомольська, 22. Вони є спадкоємцями майна покійної по заповіту, спадщину прийняли, звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Але отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на будинок не можуть, так як на нього відсутні правовстановлюючі документи. На їх (позивачів) замовлення Носівським БТІ було виготовлено технічну документацію на будинок. Позивачі просили суд визнати за ними право власності по 1/2 частині житлового будинку № 22 по вул. Комсомольська в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з мотивів, які викладені в позовній заяві, пояснив, що мати та батько побудували будинок, але не отримали правовстановлюючий документ на нього. За життя мати залишила заповіт, яким заповіла все своє майно йому ([PERSON]В.) та його сестрі [PERSON] Спадщину вони прийняли, бажають оформити право власності на будинок, але не можуть це зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на нього. Позивач [PERSON] та представник Хотинівської сільської ради Носівського району в судове засідання не з'явилися, на адресу суду направили заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі. Суд розглядає справу в відсутності позивача [PERSON] та представника відповідача за наявними в справі доказами. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], вивчивши письмові докази, вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. [PERSON] померла 08 квітня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла все своє майно позивачам. Відповідно до ст. 1223 ЦК України позивачі, як особи, які зазначені в заповіті, мають право на спадкування після смерті [PERSON] З копії спадкової справи № 276/2011 до майна померлої 08 квітня 2011 року [PERSON] видно, що після її смерті спадщину прийняли позивачі, звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. З матеріалів справи видно, що на будинок виготовлена технічна документація. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання позивачів власниками спадкового житлового будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, повязаного з необхідністю додаткового часу для обґрунтування його мотивувальної частини, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивачка 06.10.2011 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вона з відповідачем вступила в зареєстрований шлюб 22.10.1994 року. Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що вони спільних інтересів в житті не мають, тривалий час проживають окремо, тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить шлюб між нею і відповідачем розірвати, та залишити їй теперішнє прізвище Крижова. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося, разом вони не проживають вже два роки і відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Просила розірвати шлюб з відповідачем без надання строку на примирення та залишити їй теперішнє прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися відносини, які регулюються шлюбносімейним законодавством. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, які не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітній дитині, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст..113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею шлюбного прізвища підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO] мотивуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 08.03.2004 року. На теперішній час вони із відповідачем проживають окремо, дитина проживає із нею та знаходиться повністю на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, хоча має таку можливість, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліментів в розмірі ? частини від всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, суд ходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ФП№ 153359, виданого 11.03.2004 року Романобалківською сільською радою Первомайського району, батьками [PERSON], [INFO], записані позивачка та відповідач. Відповідач працює, має постійний заробіток, тобто має можливість надавати допомогу дитині, однак ухиляється від цього. Згідно ж ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, тобто відповідач ухиляється від виконання свого обовязку. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України. Врахувавши стан здоров′я та матеріальне становище дитини, відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який був уточнений, до відповідачів про звільнення майна з-під арешту автомобіля марки SUBARU LEGACY , 2007 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до договору авто пакет, укладеного між ВАТ КБ Надраі [PERSON] вказаний автомобіль, на який накладено арешт, знаходиться у заставі в банку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі [PERSON] ВДВС та [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі ПАТ КБ Надрата ПАТ Укрсиббанкдо суду не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову частково. Відповідно до договору Автопакет№05-05/АП/2008-840 від 01.02.2008 року, укладеного між ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надра, та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором, [PERSON] передано в заставу вказаний вище автомобіль. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2010 року державним виконавцем Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-592/10 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ Укрсиббанк455986 грн. Вказаною постановою накладено арешт на все майно [PERSON] Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.09.2010 року в звязку з виконанням рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приват Банк1478,28 доларів США та 238,11 грн. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] Відповідно до ст. 1 Закону України Про заставу, кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial