Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них 04.06.2005р. народилася дочка [PERSON]. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просила розірвати її шлюб із відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. В судове засідання позивач не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх доходів відповідача, залишити дитину проживати з нею та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2002 року відповідно до свідоцтва про одруження, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1366. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів наявності інших утриманців у відповідача не надано останнім в судовому засіданні. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є працездатною особою, інших утриманців не має, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними, дитину залишити проживати з матірю та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved