Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

15.09.2003 році [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за участю третьої особи ВПР та МР Хмельницького РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності, усунення перешкод в користуванні власністю (т.1, а.с.2). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2003 року (головуючий суддя Дерус О.В.) позов [PERSON] був задоволений. Визнано договір купівлі продажу квартири № 15 апо вул.Б.Хмельницького, буд.82 в м.Одесі, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру № 15 апо вул.Б.Хмельницького, буд.82 в м.Одесі, усунуті перешкоди в користуванні власністю [PERSON], зобовязано Хмельницький ОМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області зняти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири № 15 апо вул.Б.Хмельницького, буд.82 в м.Одесі (т.1, а.с.16). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2006 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.09.2003 року скасоване, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. (т.1, а.с. 98 99). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2006 року (суддя Целух А.П.) справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за участю третьої особи ВПР та МР Хмельницького РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності, усунення перешкод в користуванні власністю було прийнято до провадження та призначено спрау до розгляду в загальному порядку (т.1, а.с.102). В процесі судового розгляду [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особи ВГІРФО Хмельницького ВМ Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області, Шоста Одеська державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання угоди дійсною, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, зняття з реєстраційного обліку та виселення, який був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що 03.07.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку, відповідно до якого [PERSON] із своєю покійною матірю [PERSON] в якості завдатку передали 10\~000 грн., що на думку позивача за зустрічним позовом підтверджує факт укладення договору купівлі-продажу спірної квартири. (т.1, а.с. 107). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.11.2008 року (головуючий суддя Целух А.П.) за клопотання [PERSON] було обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності, усунення перешкод в користуванні власністю, зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особи ВГІРФО Хмельницького ВМ Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області, Шоста Одеська державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання угоди дійсною, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, зняття з реєстраційного обліку та виселення із справою за позовом [PERSON] до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про виключення майна з-під арешту, яка перебувала в провадження судді Малиновського районного суду м.Одеси Демченко О.М. (т.1, а.с. 161). В процесі розгляду справи у звязку із зміною складу осіб, що приймають участь у справі, 12.10.2009 р. представник [PERSON] надала до суду уточнену позовну заяву до [PERSON], [PERSON], Малиновського РВ УМВС України в Одеській області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності та скасування постанови про накладення арешту. Позов обґрунтувала тим, що 27 жовтня 2007 року було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру № 15а в будинку № 82 по вул. Богдана Хмельницького в м. Одесі. Договір було укладено в простій письмовій формі. Гроші за квартиру продавці отримали від покупця у повному обсязі до укладання договору, передали позивачці ключі від квартири, однак, впродовж трьох місяців ухилялись від укладання договору купівлі-продажу квартири, у звязку із чим позивачка була вимушена звернутися до суду із вищевказаним позовом (т.2, а.с. 19 20). Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, на обґрунтування яких посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та просила задовольнити позов в повному обсязі, зустрічний позов не визнала. Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов не визнали за мотивами зафіксованими технічними засобами фіксації процесу та просили відмовити в задоволенні поданої заяви. Представник [PERSON] [PERSON] первісний позов визнала в повному обсязі та підтвердила факт отримання [PERSON] грошей від [PERSON], однак заперечувала проти задоволення зустрічної позовної заяви [PERSON], пояснивши, що грошові кошти, передані в якості завдатку за спірну квартиру від [PERSON] отримали маклери, що супроводжували угоду по завдатку, а не [PERSON] Представник [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність. Представник Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Мотиви та додаткові доводи сторін, інших учасників процесу зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. Дослідивши докази по справі та заслухавши пояснення сторін, уважно оцінивши \~подані сторонами \~докази у їх сукупності, \~суд \~вважає що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнання права власності, скасування арешту підлягають задоволенню, зустрічний позов [PERSON] про визнання угоди дійсною, визнання права власності, витребування майна з незаконного володіння, зняття з реєстраційного обліку та виселення є\~безпідставним та\~задоволенню\~не підлягає з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч.4, 212 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. 24.04.2003 року було укладено договір купівлі продажу, згідно якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру № 15а в будинку № 82 по вул. Богдана Хмельницького в м. Одесі. Договір було укладено в простий письмовій формі. Гроші за квартиру продавці отримали від покупця в повному обсязі до укладання договору, що підтверджується саме договором та свідченнями представників сторін. Квартира № 15а в будинку № 82 по вул. Богдана Хмельницького в м. Одесі належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 червня 1998 року, виданого управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів та зареєстрованого в реєстраційній книзі за № 6-8354. Сторони договору домовились щодо усіх істотних умов договору та про обов`язкове наступне нотаріальне посвідчення договору купівлі продажу вказаної квартири відповідно до вимог діючого на той час законодавства України. Продавці зобов`язались протягом одного місяця підготувати всі документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору. Між сторонами договору відбулося повне виконання вказаного договору: позивачка сплатила відповідачам повну вартість квартири, сплатила всі заборгованості із комунальних послуг за квартиру, а відповідачі передали їй у власність спірну квартиру. Однак, продавці більше трьох місяців ухилялись від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, у зв`язку із чим покупець [PERSON] була вимушена звернутися до суду за захистом свого права власності. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 р., що діяв на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Постановою слідчого СВ Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області [PERSON] від 03.11.2003 р. на квартиру № 15а в будинку № 82 по вул. Богдана Хмельницького в м. Одеса було накладено арешт. Арешт було накладено за заявою [PERSON] та [PERSON] у звязку із порушенням кримінальної справи стосовно [PERSON]В та [PERSON] за фактом шахрайства. Однак, як вбачається із матеріалів справи власниками спірної квартири були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а з вересня 2003 року [PERSON], які не мають відношення до порушеної кримінальної справи, а тому накладення арешту на спірну квартиру є неправомірним. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу приписів ст. 48 Закону України Про власність, що діяв на той час, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом або третейським судом. Неправомірними діями посадових осіб Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеський області порушуються законні права та інтереси позивачки, тому суд вважає цілком законним та обґрунтованим скасування постанови слідчого СВ Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області [PERSON] від 03.11.2003 р. на квартиру № 15а в будинку № 82 по вул. Богдана Хмельницького в м. Одеса, якою було накладено арешт на спірну квартиру. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і \~громадянина \~захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Враховуючи вищенаведене, суд вважає докази, надані позивачкою [PERSON] достатніми та такими, що в повній мірі підтверджують обґрунтованість і правомірність позовних вимог. А тому суд приходить до висновку, що позов базуються на законних підставах, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Відносно зустрічного позову суд вважає, що він є необґрунтованим, поданим із пропущенням строків позовної давності та таким, що не підлягає задоволенню виходячи із наступного. 03.07.1998 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку, відповідно до якого сторони зобовязались укласти та посвідчити договір купівлі-продажу квартири № 15а в будинку № 82 по вул. Богдана Хмельницького в м. Одесі, в нотаріальних органах строком до 03.08.1998 р. Грошові кошти, передані в якості завдатку, з метою забезпечення виконання сторонами договору зобовязань за договором завдатку були отримані маклерами [PERSON] та [PERSON], які супроводжували продаж спірної квартири. Продавцям гроші не передавались. Крім того, відповідно до постанови слідчого СВ Хмельницького ВМ Малиновського РВ УМВС України в Одеській області від 01.11.2003 р. та постанови від 18.11.2003 р. [PERSON] та [PERSON] були визнані потерпілими та цивільними позивачами по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON]І у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 190 ч.4, 358 ч.2, 358 ч.3 КК України, щодо епізодів шахрайства по операціях із нерухомістю та підробкою документів. Цей факт також не заперечувався [PERSON] Суд вважає законним та обґрунтованим застосування спливу позовної давності до позовних вимог [PERSON] Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, перебіг позовної давності почався з 03.08.1998 р., тобто з моменту настання зобовязання сторін щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, [PERSON] мав право звернутися до суду за захистом порушеного права у випадку відмови власників квартири від укладання договору купівлі-продажу в строк до 03.08.2001 року, тобто протягом трьох років з моменту спливу строку виконання зобовязання щодо укладення договору купівлі-продажу, передбаченого п. 2 договору завдатку від 03.07.1998 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаним зустрічним позовом лише в 2006 році. Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved