overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-21 00:00:00

05 серпня 2011 року позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача \~на утримання неповнолітнього доньки [PERSON] , [INFO] \~у розмірі \~1/3 частини від його доходу(заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Позивачка вказує на те, що до 29 вересня 2009 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справу не заперечувала. Відповідач у судове засідання \~не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повторно повідомлений через оголошення у газеті «Рідне Прибужжя», про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю відповідача в порядку ст.224 ЦПК України, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вислухав пояснення позивачки, вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 29 вересня 2009 року, від якого мають \~доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за \~домовленістю між ними. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. \~\~\~З матеріалів справи вбачається, що стягнення за іншими виконавчими листами з відповідача \~не проводиться. \~\~Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі \~1/3 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. \~Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 98 грн. 50 коп. \~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-21 00:00:00

\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~Позивачка у вересні 2011 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог послалася на те, що у травні 2011 довідалася про укладання між \\~ПАТ КБ «ПриватБанк`та її чоловіком [PERSON] договору поруки від 15.07.2008 р., яким останній поручився за виконання позичальником ТОВ НВО «Газифікатор`його обов`язків перед банком, що випливали з укладеного між цими юридичними особами кредитного договору від 15.07.2008 р. № 2036. Згаданий договір поруки позивачка вважає таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки він був укладений у порушення вимог ч. 2 ст. 65 СК України без її згоди, а також у зв`язку з ним відбулося розпорядження спільним майном подружжя, на яке буде звернуте стягнення у погашення зобов`язань ТОВ НВО «Газифікатор`перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК. З урахуванням викладеного просила суд визнати договір поруки від 15.07.2008 р. - недійсним. У судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`надав письмові заперечення проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 29, 30). Відповідач [PERSON] , залучений до участі у справі під час її розгляду (а.с. 24), до суду не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся. Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка та відповідач [PERSON] з 01.02.2002 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). 15.07.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк`та [PERSON] був укладений договір поруки, яким останній поручився за виконання позичальником ТОВ НВО «Газифікатор`його обов`язків перед банком, що випливали у з укладеного між цими юридичними особами кредитного договору від 15.07.2008 р. № 2036 (а.с. 8, 9). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Питання визнання правочинів недійсними врегульовані положеннями ст. 215 ЦК України, за якою правочин може бути визнаним недійсним з підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, зокрема якщо він суперечить положенням ЦК України або інших актів цивільного законодавства. Разом з тим наведені позивачкою аргументи не дають достатніх підстав для задоволення позову. Так, її посилання на ст. 65 СК України є безпідставними, оскільки положення зазначеної норми закону поширюються виключно на відносини розпорядження спільним майном подружжя, в той час як оспорюваний правочин як такий з розпорядженням будь-яким майном не пов`язаний. \\~Крім того, позивачка не позбавлена права вимагати виділу її частки зі спільного майна з метою запобігання зверненню стягнення на неї за зобов`язаннями її чоловіка, втім на дійсність оспорюваного правочину ці обставини будь-яким чином не впливають. За викладених обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, а саме не відшкодовуються позивачці. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-21 00:00:00

\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~У жовтні 2011 р. заявниця звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, в якій просила встановити факт належності її батьку [PERSON] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документу, дані про його особу в якому не збігаються з даними, зазначеними у його паспорті та у свідоцтві про його смерть від 17.01.2011 р. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння [ADDRESS] , яке належало йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 21.03.1964 р., виданого на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів працюючих № 1765/№2 від 14.03.1964 р. У цьому документі по-батькові батька заявниці було зазначено як [PERSON] , що не співпадає із даними свідоцтва про смерть, до якого його по-батькові внесене як [PERSON] . \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~Заявником надана заява про розгляд справи за її відсутності, що згідно ст. 197 ЦПК України є підставою для вирішення справи без її участі та без здійснення фіксації технічними засобами (а.с. 19). \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~Заінтересовані особи явку своїх представників до суду не забезпечили, про день та час його проведення повідомлялися. Розглянувши заяву, суд доходить висновку про її обгрунтованість і вважає за необхідне її задовольнити, оскільки відмінність у написанні по-батькові [PERSON] в свідоцтві про смерть та у свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння від 21.03.1964 р., виданого на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів працюючих № 1765/№2 від 14.03.1964 р., є незначною. Не викликає сумнівів, що в обох випадках мається на увазі те саме по-батькові, похідне від рідко вживаного імені, у двох різних варіантах його написання. Крім того, обґрунтованість заяви підтверджується складеним та нотаріально посвідченим заповітом від 17.08.2010 р. (а.с. 12), довідкою квартального комітету (а.с. 17), свідоцтвом про народження заявниці (а.с. 11). \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~За викладених обставин суд оцінює факт, на встановлення якого претендує заявниця, як такий, що під час розгляду справи знайшов об`єктивне підтвердження, і вважає за необхідне заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

03.10.2011 року позивачка звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення в її користь аліментів на період навчання спільної повнолітньої дитини [PERSON] до закінчення навчання останньої 30.06.2013 року по ? частині з усіх видів заробітку. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи це тим, що він не знав про навчання доньки. Суд вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали, а саме: довідку із Новобузького коледжу Миколаївського державного аграрного університету копію паспорта та інші матеріали справи, на підставі ст. ст. 198, 199 Сімейного кодексу України, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що відповідач з 28.04.1992 по 08.05.2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. Від шлюбу у сторін народилася спільна дитина -[PERSON] [INFO]. На момент звернення позивачки до суду [PERSON] досягла повнолітнього віку, але зв'язку з тим, що остання продовжує навчання в Новобузькому коледжі Миколаївського державного аграрного університету на денній формі навчання, спеціальності «Бухгалтерський облік», позивачці тяжко одній матеріально утримувати доньку, так як загальна вартість освітніх послуг становить 7500 гривень, що є значною сумою. На підставі ст. 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років або до закінчення навчання. Як встановлено у судовому засіданні відповідач добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу дочці, з цього приводу позивачка була змушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач здоровий, працездатний, неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліменти не сплачує і має можливість надавати матеріальну допомогу. Пояснення відповідача про те, що він не знав про навчання доньки, не можуть бути прийняті судом як обставина звільняюча від сплати аліментів. Зважаючи на вище викладене суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки по ? частині з усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до 30.06.2013 року -кінця навчання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 188 гривень 20 копійок. На підставі вище зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, просив суд розірвати шлюб, укладений в 2004 році в відділі РАЦСу Довгинцівського районного управління, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сім'ю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному об'ємі. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 2004 року у відділі РАЦСу Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, про що здійснено відповідний актовий запис № 426. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину -[PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують з квітня 2011 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

В жовтні 2011 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В позовній заяві позивач вказала, що під час шлюбу з відповідачем у них народилися дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. 29 серпня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають з позивачем, а тому вона змушена звернутися в суд з позовом. Просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO], працюючого електромонтером цеху телекомунікаційних послуг № 1 Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком», в її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку /доходу/ щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2011 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] позов не визнає в повному обсязі посилаючись на те, що вважає, що аліменти мають сплачувати він та позивач. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони від подружнього життя мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причина предявлення позову про стягнення аліментів полягає в тому, що відповідач проживає окремо від позивача та дітей і не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають з [PERSON] Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або твердій сумі, але не меншій ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до: ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, якщо цю сторону звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави; ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать судовий збір, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України 188 (сто вісімдесят вісім) гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

26.09.2011 року [PERSON] - позивач по справі, \~звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на [PERSON], 2006 року нородження, у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред"явлення позову до суду і до повноліття дочки. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], та \~з даного часу припинив \~надавати матеріальну \~допомогу на утримання дочки, хоча таку змогу має, оскільки є працездатним, здоровим, має нерегулярні мінливі доходи, оскільки неофіційно працює. Дитина \~\~перебуває лише на її утриманні та потребує матеріальної допомоги від батька, а тому, вона звернулася з даним позовом до суду. У судовому \~засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити, уточнивши, що стягнення аліментів проводити на її користь. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти стягнення аліментів у розмірі 500 грн. \~щомісячно. Суд, вислухавши пояснення позивачки та відповідача, \~дослідивши матеріали справи, та, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], який у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча таку змогу має, оскільки \~є здоровим та працездатним, \~має нерегулярні мінливі доходи. Неповнолітня дитина перебуває на \~утриманні \~позивачки. Зазначені обставини стверджуються \~копією свідоцтва про народження дитини ( а.с. 4), довідкою з місця проживання позивачки ( а.с. 10 ), довідкою ДНЗ № 5 ( а.с. 11), довідкою про розмір заробітку позивачки ( а.с. 12 ). \~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~Ст. 10 ч. 3 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати утримання на неповнолітню дитину, як-то передбачено ст.ст. 180, 182 та 184 СК України, однак у меншому розмірі, ніж просить позивачка, оскільки нею не надано суду достатніх доказів того, що відповідач у змозі сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, а тому \~позов задовольняє частково, при цьому враховує стан здоровя відповідача, його матеріальний становище, інші обставини справи та стягує аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, до \~повноліття дитини, починаючи з дня подачі заяви до суду, як-то передбачено ст. 191 СК України. В решті позовних вимог слід відмовити. Крім того, суд стягує з відповідача на користь \~держави судовий збір \~у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі \~викладено і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

22.09.2011 року [PERSON] - позивач по справі, звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] - відповідача по справі, на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON], 09.01.2009 року, в розмірі чверті доходу (заробітку) до повноліття дитини, починаючи з дня подання \~заяви до суду. Свої вимоги мотивує тим, що \~неповнолітня дитина перебуває на її утриманні, оскільки відповідач \~надає матеріальну допомогу на утримання своєї дитини нерегулярно і в неналежному розмірі, хоча має змогу, так як є військовослужбовцем, має достатній заробіток. Оскільки в добровільному порядку між ними не досягнуто згоди про матеріальне утримання сина, тому звернулася до суду з даним позовом. В \~судовому засіданні \~позивачка позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити Відповідач позов визнав у повному обсязі, не заперечив про його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та, давши їм належну оцінку, суд прийшов до слідуючого висновку. Встановлено, що сторони \~перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21.07.2011 року було розірвано. Від шлюбу у них народилася дитина - неповнолітній син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, який у добровільному порядку \~регулярно та в належному розмірі не надає матеріальної допомоги \~на \~утримання сина, хоча таку змогу має, оскільки \~є здоровим, \~працездатним, є військовослужбовцем, має достатній заробіток. Неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки. Зазначені обставини стверджуються \~копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4 ), копією виписки з рішення \~суду від 21.07.2011 року ( а.с. 5 ) \~довідкою з місця проживання \~позивачки (а.с.6), довідкою про дохід відповідача (а.с.8 ) . Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вище наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати утримання на неповнолітню дитину, як-то передбачено ст.ст. 180, 182 та 183 СК України, а тому суд визнає позов обґрунтованим та задовольняє його, при цьому враховує стан здоров»я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, стан \~здоровя відповідача, його матеріальне становище, що \~інших стягнень з відповідача по виконавчим листам не проводять, інші обставини справи та стягує аліменти \~на неповнолітню дитину \~у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходу) і до повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, як-то передбачено ст. 183 СК України, починаючи з дня подачі заяви до суду, як-то передбачено ст. 191 СК України. Крім того, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір . На підставі \~викладено і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Птахофабрика Орловецька» про розірвання договору оренди землі, мотивуючи її тим, що 12.09.2006 року вона уклала з товариством Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого передала у користування ТОВ «Птахофабрика Орловецька» земельну ділянку площею 3,14га., що розташована на території Орловецької сільської ради Городищенського району, та належить йому на праві приватної власності згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР №148582, виданого 23.09.2004 року. За умовами п.9 договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі у розмірі 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у строки з 15 серпня по 31 грудня кожного року - пункт 11 договору. У п.13 договору передбачено, що розмір орендної плати змінюється залежно від змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, та у випадках передбачених Законом. Відповідач з моменту укладення договору і до подання позову, систематично не виконує умови договору, щодо сплати орендної плати в повному обсязі. Орендар, всупереч вимогам Указу Президента України «Про невідкладні заходи, щодо захисту власників земельних ділянок і земельних часток (паїв) від 19 серпня 2008р. №725/2008 встановив розмір орендної плати 1,5% від грошової оцінки. Указом Президента України передбачений мінімальний розмір орендної плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення і цей розмір не може бути меншим 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Окрім викладеного, відповідач всупереч вимогам договору (п.9) та ст.23 Закону України «Про плату за землю», з моменту укладення договору, і до цього часу не враховує індексацію грошової оцінки земельної ділянки від якої залежить розмір орендної плати. Ст. 24 Закону України «Про плату за землю» передбачає, що грошова оцінка землі застосовується для економічного регулювання земельних відносин при укладенні цивільно правових угод, передбачених законодавством України. Відповідач невірно і всупереч вимогам Закону України «Про оцінку земель» від 11 грудня 2003р. №1378-ІУ визначив нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Фактично закон передбачає що нормативна грошова оцінка встановлюється для визначення орендної плати за землі державної та комунальної власності, а стосовно земель приватної власності, то визначення розміру орендної плати має базуватися на експертній грошовій оцінці земельних ділянок, здійсненій сертифікованим оцінювачем. Ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачає припинення договору оренди землі шляхом його розірвання у разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору. Відповідач систематично не виконує умови договору, закону, не виплачуючи орендну плату в повному обсязі, грубо порушує норми ст. ст. 525, 530, 531 ЦК України, а також вимоги ст. ст. 125, 126, 152 Земельного Кодексу України. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed