Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 13.11.2008 року померла [PERSON], спадкоємцем її майна за заповітом був [PERSON] чоловік позивачки. [PERSON] за життя, на підставі рішення виконкому № 233 від 12.10.1994 року Первомайської міської ради Миколаївської області, отримала Державний акт на право приватної власності на землю, яка розташована на території м. Первомайська по вул. Комінтерна, 24 площею 0,0694 га в межах згідно планом для обслуговування житлового будинку. 01.12.2011 року чоловік позивачки помер. Після його смерті позивачка прийняла його спадщину та 02.07.2011 року отримала відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом. В даний час в позивач бажає розпорядитися будинком, що неможливо без належного оформлення земельної ділянки. Позивачка вважає, що з переходом права власності на житловий будинок до неї перейшло право власності і на земельну ділянку, на якій він розташований, тому і звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0694 га, розташовану по вул. Комінтерна, 24 в м. Первомайську Миколаївської області, яка передана для обслуговування житлового будинку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, просила постановити рішення по його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Із Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Первомайською міською радою Миколаївської області на імя [PERSON], яка мешкає по вул. Комінтерна, 24 в м. Первомайську вбачається, що на підставі рішення виконкому № 233 від 12.10.1994 року Первомайської міської ради Миколаївської області їй передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0694 га в межах згідно планом на території м. Первомайська по вул. Комінтерна, 24 Миколаївської області. Земельна ділянка передана для обслуговування житлового будинку. Із відомостей наданих Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області (лист № 1070/02-14 від 15.11.2011 року) слідує, що після смерті 13.11.2008 року [PERSON] її спадщину прийняв [PERSON], який відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-ФП № 133380 помер 01.12.2010 року. Позивачка, згідно Свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Первомайською державною нотконторою Миколаївської області 02.07.2011 року за реєстровим № 1-1003, після смерті [PERSON] прийняла його спадщину у вигляді житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудженнями в м. Первомайську по вул. Комінтерна, 24. Однак право власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок до неї не перейшло, тому на даний час її власником рахується [PERSON], яка згідно Свідоцтва про смерть померла І-ФП № 083326. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. «Г» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до Постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Таким чином встановлено, що до теперішнього власника вказаного житлового будинку позивачки по справі [PERSON] право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, фактично не перейшло. Земельна ділянка на даний час оформлена на попередню власницю будинку [PERSON], хоча фактично її спадкоємцем [PERSON] була успадкована садиба. За визначенням, що міститься в ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, а у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба. Крім того, ч.1 ст.120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України, також передбачено, що у разі відчуження будівлі і споруди, які розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві власності відчужувачу, то до набувача переходить право власності і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст. ст. 377, 381 ЦК України, ч.1 ст. 377 ЗК України. Слід визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0694 га, розташовану по вул. Комінтерна, 24 в м. Первомайську Миколаївської області, яка передана для обслуговування житлового будинку.

Outcome: approved