Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивачка просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 1949 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 04 листопада 28 року близько 17 годині 30 хвилин вона рухалася на велосипеді по вулиці Ломоносова у м. Красногорівка Марїнського району Донецької області. В саме цей час відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом марки ГАЗ д.н.з. [NUMBER] рухаючись по вулиці Ломоносова у м. Красногорівка вчинив наїзд на позивачку. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тілесні пошкодження. У цей же день позивача була госпіталізована до Марїнської ЦРЛ, де знаходилася з питання отриманих нею тілесних ушкоджень. Позивачка знаходилася на лікуванні з 04 по 19 листопада 2008 року, з 29 листопада по 20 грудня 2008 року, з 07 по 21 квітня 2009 року, з 01 по 11 грудня 2009 року, з 22 по 31 березня 2010 року з приводу лікування тілесних ушкоджень, отриманих нею внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На лікування нею були витрачені грошові засоби у значному розмірі, але підтвердити повну суму , витрачену нею на придбання ліків позивачка не можливості у звязку з відсутністю чеків. Відповідач [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний винним за ст.. 296 ч.1 КК України. Постановою Марїнського районного суду Донецької області авд 24 лютого 2009 року кримінальна справа у відношенні [PERSON] закрито на підставі п. гст.. 1 Закону України Про амністіювід 26 грудня 2008 року. Також позивачка зазначає, що їй була спричинена моральна шкода, яка складається із наступного: з моменту дорожньо-транспортної пригоди та по теперішній час пройшло більш 1,5 років. За весь цей час здоровя позивачки тільки погіршилось. 28 квітня 2009 року, а саме після спливу 5 місяців з моменту дорожньо-транспортної пригоди, позивачці була встановлена 3 група інвалідності строком на 1 рік. При цьому згідно висновків про умови та характер праці позивачка могла виконувати працю, яка не повязана з ходьбою та довгим находженням на ногах, підйомом та переносом тяжких речей. 26 квітня 2010 року при повторному огляді позивачці також була встановлена третя група інвалідності строком до 01 травня 2011 року. При цьому згідно висновків про умови та характер праці позивачка могла виконувати працю, яка не повязана з ходьбою та довгим находженням на ногах, підйомом та переносом тяжких речей. Рекомендовано лікування у травматолога. Крім того, позивачці також рекомендовано проходження реабілітаційної програми інваліда, яка передбачає поновлювальну терапію, профілактичні заходи, реконструктивну терапію, санаторно-курортне лікування, медичний нагляд, лікувальний масаж, навчання навиків зайняття фізичною культурою, зайняття спортом, ортопедичне взуття. За час, який сплинув з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, позивачка вимушена неодноразово звертатися до лікарів, проходити довге лікування, терпіти фізичну біль, яка спричиняє проблеми в житті. Позивачка у звязку з цим вимушена обмежити спілкування з близькими людьми, оскільки довгий час не мала можливості рухатися. У судовому засіданні позивачка підтвердила свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання жодного разу не зявлявся, постійно надав суду заяви, у яких просив розгляд справи перенести у звязку з тим, що він знаходиться на лікуванні, але поважності причин відкладення справи не надавав, суд вважає, що відповідач навмисно не зявляється в судове засідання, тим самим умисно затягує розгляд справи. Тому суд вважає справу розглянути заочно. Вивчивши в сукупності всі докази у справі, вислухавши пояснення позивача суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам:відповідно до постанови Марїнського районного суду від 24 квітня 2009 року [PERSON] був визнаний винним за ст. 286 ч.1 КК України. Як вбачається із змісту постанови [PERSON] винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ст.. 286 ч.1 КК України визнав повністю. 28 квітня 2009 року, а саме після спливу 5 місяців з моменту дорожньо-транспортної пригоди, позивачці була встановлена 3 група інвалідності строком на 1 рік. При цьому згідно висновків про умови та характер праці позивачка могла виконувати працю, яка не повязана з ходьбою та довгим находженням на ногах, підйомом та переносом тяжких речей. 26 квітня 2010 року при повторному огляді позивачці також була встановлена третя група інвалідності строком до 01 травня 2011 року. При цьому згідно висновків про умови та характер праці позивачка могла виконувати працю, яка не повязана з ходьбою та довгим находженням на ногах, підйомом та переносом тяжких речей. Рекомендовано лікування у травматолога. Згідно наданих копій квитанцій матеріальна шкода позивачці спричинена у розмірі 1949 гривен 14 копійок. Згідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робот. Згідно до ст.. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду. На підставі викладеного,

Outcome: partial