Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

У лютому 2012 року позивач ПП «Азовмонтаж» звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 29 квітня 2011 року ПП «Азовмонтаж» та відповідач уклали договір про надання безпроцентного займу № 11. Відповідно до умов даного договору ПП «Азовмонтаж» передав відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. на безпроцентній основі, а останній зобов’язався використовувати їх за цільовим призначенням та повернути протягом 10 місяців, починаючи з травня 2011 року. Сума займу підлягає поверненню шляхом утримання з заробітної плати відповідача грошових коштів у розмірі 500,00 грн. щомісячно. Відповідач частково здійснював повернення займу, що підтверджується розрахунковими листками по заробітній платі за травень, червень, липень та серпень 2011 року, оскільки на момент укладання договору перебував з ПП «Азовмонтаж» у трудових відносинах. 08 серпня 2011 року відповідно наказу № 166 [PERSON] -[PERSON] був звільненим по п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин, після того припинив здійснювати повернення грошових коштів. 12 серпня 2011 року між ПП «Азовмонтаж» та відповідачем був укладений договір погашення боргу № 1 відповідно договору № 11 від 29.04.2011 р. Розмір боргу відповідно умов договору № 1 складає 2 960,00 грн. Строк повернення був встановлений даним договором у 6 місяців, починаючи з вересня 2011 року. Відповідач виплатив суму займу у розмірі 2 040,00 грн. та припинив сплачувати грошові кошти. На теперішній час зобов’язання по поверненню грошей не виконано у повному обсязі, в зв’язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] -[PERSON] борг в сумі 2 960,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 550,00 грн. та судовий збір у розмірі 214,60 грн. Представник позивача ПП «Азовмонтаж» у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] -[PERSON] в судове засідання не з’явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 лютого 2011 року [PERSON] – [PERSON] був прийнятим на роботу електромонтажником до ПП «Азовмонтаж», що підтверджується наказу № 108 від 01.02.2011 р. 29 квітня 2011 року ПП «Азовмонтаж», в особі директора підприємства, [PERSON] та [PERSON] -[PERSON] уклали договір про надання безпроцентного займу № 11, в порядку та на умовах якого, позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. на безпроцентній основі, а останній зобов’язався використовувати на ремонт автомобілю та повернути протягом 10 місяців, починаючи з травня 2011 року, що підтверджується розрахунковим касовим ордером № 27 від 29.04.2011 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1043 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 7 договору позика підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання з заробітної плати позичальника у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з травня 2011 року по лютий 2012 року включно. 08 серпня 2011 року [PERSON] – [PERSON] був звільненим по п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули з 25 липня по 08 серпня 2011 року без поважних причин, що підтверджується наказом (розпорядженням) № 16 про припинення трудового договору. Судом встановлено, що [PERSON] – [PERSON] частково здійснив повернення займу, що підтверджується розрахунковими листками по заробітній платі за травень, червень, липень та серпень 2011 року та станом на 23.02.2012 р. загальна сума боргу складає 2 960,00 грн. 12 серпня 2011 року між ПП «Азовмонтаж» та [PERSON] – [PERSON] був укладений договір погашення боргу № 1 відповідно договору № 11 від 29.04.2011 р. зі строком повернення у 6 місяців, починаючи з вересня 2011 року. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому з [PERSON] – [PERSON] підлягає стягненню сума боргу у розмірі 2 960,00 грн. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати пов’язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги і граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надані довідки чи інші підтверджуючі документи про оплату на правову допомогу. Зважаючи на наведені норми процесуального права, підстав на відшкодування з відповідача оплати правової допомоги не має і тому в задоволенні цих вимог належить відмовити. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 214,60 грн., то у порядку передбаченому ч. 1 ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial