Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 лютого 2006 року Новоград-Волинським міськвідділом РАГСу, Житомирської області, актовий запис №44, сина [PERSON], [INFO] залишити на вихованні з нею. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. Від даного шлюбу у них народилася дитина син [PERSON], [INFO]. Відповідач не приділяє уваги сімї, зловживає спиртними напоями, у звязку з цим у них склалися неприязні відносини. Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2011 року, спільне господарство не ведеться. З вини відповідача їхня сімя розпалася і примирення між ними неможливе. В письмовій заяві до суду позивач просила розглянути справу у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити його. В судове засідання відповідач не з'явився. В письмовій заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2006 року (а.с.3), від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння, а також небажання сторін створити міцну сімю призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що протягом певного періоду часу вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], суд залишає на вихованні з позивачем [PERSON], оскільки спору про це у сторін не виникло. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано до суду письмову заяву про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається [PERSON].

Outcome: approved