Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності на виробничий будинок ремонтної майстерні по вул. Миру, 17 в с. Карпилівка Сарненського району на підставі ст.ст. 204, 220, 328, 655 ЦК України. Позов обґрунтував укладенням з відповідачем 21 січня 2009 року письмового договору купівлі-продажу майстерні та повним виконанням сторонами умов договору. Оскільки нерухомість не зареєстрована відповідачем, приміщення напівзруйноване, просив задовольнити позов. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що сплатив відповідачу за майстерню кошти в сумі 23803 грн., отримав майстерню по накладній, однак через відсутність у відповідача реєстрації нерухомого майна, не має змоги нотаріально посвідчити договір та зареєструвати право власності на своє імя. Представник відповідача Сільськогосподарського приватного підприємства "Промінь " в судове засідання не зявився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. Судом оглянуті документи, на які посилається позивач письмовий договір від 21 січня 2009 року купівлі-продажу майстерні, видаткова накладна про передачу майстерні від 21 січня 2009 року, квитанція № 4 про оплату на суму 23803 грн. від 21 січня 2009 року а також технічний паспорт КП „Рівненське ОБТІ на приміщення, власником якого зазначений позивач [PERSON] За загальними правилами, встановленими ст.ст. 656 - 658 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця. Право продажу товару належить власникові товару. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Сторонами не надано суду достатніх та належних доказів про те, що відповідач на момент укладення договору являвся власником спірного нерухомого майна. Обставини присвоєння майстерні рішенням Карпилівської сільської ради № 534 від 23 вересня 2009 року поштової адреси по вул. Миру, 17 в с. Карпилівка а також письмові докази про погодження умов, приймання коштів, передачу майстерні не є недостатніми доказами на підтвердження перебування нерухомості у власності приватного підприємства. Посилання позивача на обставини реєстрації у колишніх КСП лише цілісних комплексів, не приймаються судом до уваги, оскільки відчуження нерухомості приватним підприємством позивачеві мало місце в період регулювання цих відносин нормами ЦК України 2003 року. Позивачем не дотримано визначених ст. 334 ЦК України умов для набуття права власності на нерухоме майно за договором, тобто встановлених законом вимог, необхідних для чинності правочину (ч. 1 ст. 203 ЦК України), а тому такий правочин є нікчемним. Посилання ж позивача на вимоги ст. 220 ЦК України, якою регулюється порядок визнання дійсним нікчемного договору, не приймаються судом до уваги, оскільки обставини нікчемності договору в даному випадку повязуються не з ухиленням стороною від нотаріального посвідчення договору, а з відсутністю у відповідача правомочностей власника майна, що унеможливлює таке нотаріальне посвідчення. На підставі ст.ст. 182, 203, 220, 334, 656-658 ЦК України,

Outcome: dismissed