Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з повозом про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. У своєму позові позивач вказав, що з 30 червня 1993 року він працював директором комбінату Зірка. 06 квітня 2009 року наказом Державного комітету України з державного матеріального резерву № 116-к позивач був звільнений з посади директора у зв*язку із змінами в організації виробництва і праці по п.1 ст. 40 КЗпП України. За рішенням суду позивача було поновлено на роботі. Рішення набрало чинності з 26.08.2009 року. В добровільному порядку відповідач рішення суду про поновлення позивача на роботі не виконав і тому позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби. 09.10.2009 року було відкрито виконавче провадження в частині поновлення на роботі, а 25.01.2010 року про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. До теперішнього часу рішення суду про поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не виконано. У зв*язку з тим, що станом на 14.12.2010 року позивача так і не було поновлено на посаді директора, він змушений був звернутися з позовом до суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставі рішення суду від 01.03.2011 року з відповідача було стягнуто на користь позивача 61082,14 грн. за період з 26.08.2009 року по 14.12.2010 року. На теперішній час позивач так і не поновлений на посаді директора, а також і не виплачено середній заробіток за час затримки виконання рішення суду. Позивач просить стягнути з відповідача за час вимушеного прогулу за 8 вісім місяців суму 31\~376,54 грн. Відповідач у судове засідання не з*явився, хоча був повідомлений судом у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Із рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 26.08.2009 року вбачається, що позивача [PERSON] поновлено на посаді директора комбінату Зірката стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу. На підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 28.09.2009 року рішення суду від 26.08.2009 року було змінено в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а в частині поновлення на роботі рішення місцевого суду залишено без змін. Із рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2011 року вбачається, що на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за період з 26.08.2009 року по 14.12.2010 року в сумі 61\~082,14 грн. Із розрахунку, який надав до суду позивач вбачається, що на час розгляду цієї справи прострочення складає вісім місяців і виходячи із середньої заробітної плати в день 185 грн. 66 коп., загальна сума буде складати 31\~376,54 грн. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач порушив законодавство про працю, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню, бо знайшов своє обґрунтування та докази у судовому засіданні.

Outcome: approved