Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності в рівних частках на земельну ділянку площею 0,01425 га, за кадастровим номером 1810136300:07:022:0007, яка розташована по пров. 2-му Новопівнічному, 6 в м. Житомирі в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 06.08.2010р., оскільки земельна ділянка належала на підставі державного акту матері та батькові без визначення часток співвласників, у звязку з чим позивачам було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги з підстав, які в викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримав заявлені позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування земельної ділянки від 09.07.2003р., [PERSON] та [PERSON] отримали в дар в рівних частках земельну ділянку площею 285 кв.м., розташовану в м. Житомирі по провулку 2-му Новопівнічному, 6, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, частина яких придбана ними за договором дарування. На зазначену земельну ділянку було видано 06.11.2003р. державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] та [PERSON] без визначення часток співвласників. Батько позивачів та чоловік відповідача [PERSON] помер 06.08.2010р. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.06.2011р. вбачається, що позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку частки співвласників не визначені. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи, що спадкодавець володів на праві власності частиною вказаною земельною ділянкою, яка є рівною з частиною відповідача, яка відмовилася від своєї частини у спадщині на користь дітей позивачів по справі та не заперечує щодо задоволення позову, а позивачі прийняли спадщину після смерті батька і іншого порядку оформлення права власності на спадкове майно окрім судового не має, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved