Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору 22/2 від 03 листопада 2005 року укладений між ним та КП ''Броваритепловодоенергія" у судовому порядку з 22 листопада 2009 року. Свій позов обґрунтовував тим, що 03 листопада 2005 року був укладений вищевказаний договір, умовами якого було передбачено своєчасне надання відповідної якості послуг з централізованого опалення та постачання підігрітої води за своєчасну оплату за надані послуги за встановленими тарифами. У звязку з минуванням потреби в отриманні послуг, позивач згідно п.п.9.1 .,9.2. вказаного договору, 22 жовтня 2009 року направив заяву на імя директора Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритеплоенергомережа" [PERSON] щодо розірвання договору. * Проте, у листі № 01-236 від 16 листопада 2009 року за підписом [PERSON] було відмовлено у розірванні договору, мотивуючи це тим. що він як споживач має право на розірвання договору тільки при умові повного відключення від мережі централізованого опалення спільно зі всіма мешканцями багатоповерхового будинку. Позивач посилається на те. що правовідносини між ним та відповідачем встановлені договором № 22/2 від 03 листопада 2005 року, та є всі підстави для розірвання договору. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, суду пояснив, що договір має бути розірваним на підставі п.п.9.1,9.2. договору № 22/2 від 03 листопада 2005 року з 22 листопада 2009 року, оскільки саме в цей день від подав заяву на розірвання договору. Представник відповідача заперечував проти, задоволення вказаних вимог, надав пояснення по суті поданих суду письмових заперечень з посиланням на сг. 19 п. З ст. 2.0 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", наказ Міністерства з питань житлово- комунального господарства України № 169 від 06 листопада 2007 року "Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання", та відповідність укладеного договору умовам типового договору, що затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Суд вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2005 року між [PERSON] та КП "Броваритеплоенергомережа" був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. В п. 9.1. зазначено, що цей договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. В п.9.2. зазначається, що договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця. 22 жовтня 2009 року позивач звертався до відповідача із письмовою заявою в якій просив розірвати вищевказаний договір, відповідно до п.9.2., але листом від 16 листопада 2009 року йому було відмовлено. Відповідно ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. В судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2005 року між сторонами був укладений договір № 22/2 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; п. 9.2 цього договору визначено, що договір може бути розірваним достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця; переходу права власності (користування )на Квартиру до іншої особи: невиконання умов договору сторонами договору. Оскільки позивач відмовляється від користування послугами відповідача, про що направив позивачу заяву від 22 жовтня 2009 року, то відповідно до умов п. 9.2 даного договору цей договір має бути розірваним. Що стосується позовної вимоги про розірвання договору з 22 жовтня 2009 року зона задоволенню не підлягає, оскільки відповідно ч. З ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюються або припиняються з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 651. 652. 653. 901-907 ЦК України,

Outcome: partial