Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

28 лютого 2011 року [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду з позовом про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона мешкала разом з колишнім чоловіком - відповідачем по справі, та донькою [PERSON], [INFO], у двокімнатній квартирі за адресою вул.Карла Маркса, 5а\\48. Вищезазначена квартира знаходиться у спільній частковій власності, за рішенням Першотравенського міського суду від 09.07.2010 року, згідно якого їй належить 1\\5 частина квартири, [PERSON] 1\\5 частина та [PERSON] 3\\5 частини квартири. Незважаючи на те, що вона також має право власності на зазначену квартиру, зареєстрована в ній з 03 липня 2003 року, має окремий фінансово-особовий рахунок для сплати комунальних платежів, [PERSON] здійснює їй перешкоди у користуванні житлом, замінив замки і не дає їй можливості користуватися житловим приміщенням. Відповідач навіть не впускає її в квартиру разом зі спільною дитиною. Так як вона має на утриманні малолітню дитину, вважає, що вона не повинна залишитися на вулиці. Прохає суд постановити рішення про вселення її в квартиру за адресою [ADDRESS]. Зобовязати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні зазначеною квартирою. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала в повному обсязі свої позовні вимоги та прохала суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали прохали суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити з тих причин, що ніяких перешкод в користуванні житлом вони позивачці не створюють, хоча і вважають, що їх спільне проживання в одній квартирі неможливе у зв'язку з неприязними стосунками між сторонами. Крім того [PERSON] має незначну частину квартири, яка знаходиться у її власності, яку фактично не можливо виділити в натурі, а тому, якщо вона буде вселена до квартири, то вона буде порушувати конституційні права [PERSON] на користування його частиною власності в квартирі, яка становить 3\\5 частин. Малолітня донька сторін [PERSON] в квартирі не мешкає, хоча і є власником 1\\5 частини квартири, так як мешкає з позивачкою, але ніяких перешкод в проживанні дитини за місцем її реєстрації відповідач не створює. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з [PERSON] працюють в одній організації ЗОШ-4 м.Першотравенська. В жовтні 2011 року [PERSON] попрохала її піти разом з нею на квартиру за адресою вул.Карла Маркса 5-а\\48 м.Першотравенська. До квартири пішли в другій половині дня, близько 17 години, [PERSON] постукала у двері, їй відчинив колишній чоловік [PERSON], який не дозволяв їй заходити до квартири. Приблизно хвилин через 10 він дозволив їм увійти до квартири, але далі коридору не впустив, ні про що спілкуватися з [PERSON] не захотів. Потім з кімнати вийшла жінка, мабуть, дружина [PERSON] та почала погрожувати [PERSON] міліцією, а також говорила, що вона не має права знаходитися в квартирі. Щоб не провокувати скандал, вони з [PERSON] вимушені були покинути квартиру. Вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. \~ Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. За змістом ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] знаходилися у шлюбі з 13 жовтня 2001 року, шлюб розірвано відповідно до рішення Першотравенського міського суду від 12 лютого 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , 31 травня 2003 року, яка після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою. Рішенням Першотравенського міського суду від 09 липня 2010 року було проведено розподіл спільного майна подружжя [PERSON], відповідно до якого 3\\5 частин у квартирі [ADDRESS] виділено у власніть [PERSON] та по 1\\5 частині [PERSON] та [PERSON] кожній. Право власності на частку в квартирі [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано КП Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації01 лютого 2011 року. [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі з 03 липня 2003 року по теперішній час Крім того в судовому засіданні встановлено, та підтверджено сторонами, що донька сторін [PERSON] теж зареєстрована в спірній квартирі, але фактично мешкає разом з матір'ю за адресою вул.Гагаріна 10\\6 м.Першотравенська. Суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на те. що [PERSON] не має права вселитися до спірної квартири на тій підставі, що в неї є інше житло на праві часткової сумісної власності, так як це суперечить ст.321 ЦК України та Конституції України. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди в користуванні квартирою №48 в будинку №5-а по вул.Карла Маркса в м.Першотравенську, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved