overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мотивуючи тим, що з відповідачем вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2001 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини припинені, вона та відповідач мешкають окремо. Неповнолітні діти знаходяться на утриманні матері. На утримання доньок відповідач не надає належної матеріальної допомоги, в звязку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на свою користь до досягнення дітьми повноліття. Ці обставини і з'явилися підставами позову. У судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутність, та підтримала позов. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність та повністю визнав позовні вимоги. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки сторін вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Так сторони одружені з 22.12.2001 року, шлюб зареєстровано виконкомом Іванівської селищної ради Антрацитівського району Луганської області за а/з 43. Згідно свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час шлюбні відносини припинені, [PERSON] та [PERSON] знаходиться на утриманні матері. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, не зважаючи на те що в змозі це робити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

06.02.2012 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., оскільки відповідач має нерегулярний дохід. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 183 цього кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний, має нерегулярний, мінливий дохід, відсутність у відповідача інших утриманців, враховуючи дохід позивачки, інші суттєві обставини справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 15 листопада 2003 року вони з відповідачем вступили в шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Глухівського міського управління юстиції Сумської області (актовий запис № 236). Від шлюбу у них народилися донька Анна, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Однак, із серпня 2011 року вони з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Причиною розпаду сімї стала психологічна несумісність між сторонами, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного домашнього господарства, виховання дітей та інші важливі питання сімейного побуту. Внаслідок цього між ними часто виникали конфліктні ситуації, суперечки, в результаті чого збереження сімї стало неможливим, а тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилась, а представила заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а представив заяву, в якій повністю визнає позовні вимоги і просить справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15 листопада 2003 року сторони вступили в зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народилися донька Анна, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що із серпня 2011 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, наполягають на розірванні шлюбу і на примирення не згодні. За таких обставин суд вважає, що сімя у сторін розпалась остаточно і шлюб між ними необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 19 лютого 1993 року по 14 червня 2004 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Хоча їх син і досягнув повноліття, однак на даний час він навчається на 3 курсі денної форми навчання Глухівського коледжу ім. С.А.Ковпака Сумського НАУ за спеціальністю «Експлуатація та ремонт машин і обладнання АПВ», в звязку із чим він потребує матеріальної допомоги. Так як на даний час вони з відповідачем проживають окремо і той не надає матеріальної допомоги на навчання сина, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення ним віку 23 років. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що на даний час їх син навчається на 3 курсі денної форми навчання Глухівського коледжу ім. С.А.Ковпака Сумського НАУ за спеціальністю «Експлуатація та ремонт машин і обладнання АПВ».\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, то батьки зобовязані утримувати їх до віку 23 років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, так як він є працездатним і має постійне місце роботи.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що в 1997 році йому було надано для проживання Баштанським відділенням АК АПБ «Україна»житловий будинок по вул. 7-го Листопада ( на даний час Інгульська) №35 в м. Баштанка. Була також досягнута домовленість про продаж йому вказаного будинку в подальшому. В 1999 році йому було повідомлено, що банк «Україна»ліквідується, все його майно підлягає продажу, і він повинен або негайно сплатити вартість будинку або звільнити його. Ним було сплачено за будинок представнику банку 3000 грн. Після сплати коштів йому пообіцяли найближчим часом оформити договір купівлі-продажу будинку. Але в подальшому він навіть не міг знайти посадову особу, яка займалася ліквідацією Баштанського відділення банку, щоб оформити договір купівлі-продажу будинку та зареєструвати в БТІ його право власності на будинок. З березня 1997 року та до цього часу він продовжує проживати у вказаному будинку. Претензій від будь-яких осіб щодо будинку за весь час володіння будинком йому не предявлялися. У 2011 році він отримав розяснення про те, що він має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на будинок в порядку набувальної давності як особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито володіти ним протягом 10 років. При його звернені до Баштанського БТІ йому було повідомлено, що його будинок 28.05.2010 року було взято на облік як безхазяйне майно. А тому позивач просить про задоволення позову. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача позов визнав. Вислухав пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин: В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач в 1997 році придбав у Баштанського відділення АК АПБ «Україна»житловий будинок по вул. 7-го Листопада ( на даний час Інгульська) №35 в м. Баштанка. Позивач добросовісно заволодів вищевказаним житловим будинком та на протязі 10 років відкрито безперервно володіє ним. Відповідно до ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки позивач добросовісно заволодів житловим будинком по вул. 7-го Листопада ( на даний час Інгульська) №35 в м. Баштанка та на протязі 10 років відкрито безперервно володів ним, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок по вул. 7-го Листопада ( на даний час Інгульська) №35 в м. Баштанка в порядку набувальної давності,.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що її з відповідачем сімя перестала існувати. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що сімя перестала існувати, на данний час кожен живе окремим життям, не підтримуючи шлюбних стосунків, і не ведучи спільне господарство. Подружжя тривалий час не проживає разом, також шлюбно сімейні відносини не підтримує. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

22 грудня 2011 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання угоди дійсною, посилаючись на те, що 26 грудня 2001 року на Універсальній товарній біржі «Сприяння» між нею і [PERSON], з одного боку, та відповідачем, з іншого, було укладено біржовий контракт за реєстровим № 2612/01 договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Оскільки договір був укладений без нотаріального посвідчення, а сторони фактично виконали його умови та з метою приведення правовстановлюючих документів у належний стан, просить визнати даний договір купівлі-продажу дійсним. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву із проханням розглянути справу у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих суду причин, тому суд, за наявності письмової згоди позивача вважає за можливе постановити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26 грудня 2001 року на Універсальній товарній біржі «Сприяння» між продавцем [PERSON], з одного боку, та покупцем [PERSON], з іншого, було укладено біржовий контракт за реєстровим № 2612/01 (договір купівлі-продажу), за умовами якого Продавець передав у власність Покупця квартиру [ADDRESS], яка в свою чергу прийняла майно та виплатила за нього певну грошову суму. Згідно із реєстраційним посвідченням, виданим Маріупольським БТІ від 26.12.2001 року, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на імя [PERSON], реєстраційний № 38857. Договір купівлі-продажу жилого приміщення (квартири), сторонами по якому є громадяни, укладений на товарній біржі у порушення вимог ст. 227 ЦК України, якою передбачене обовязкове нотаріальне посвідчення угод цього виду. Таке ж положення міститься в ст. 657 ЦК України (в редакції 2003 року). Відповідно до ст. 47 ч. 2 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких певних обставин досліджених у судовому засіданні, суд дійшов до висновку про правомірність звернення позивача із позовом до суду та вважає встановленим, що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], тому як продавцем [PERSON] було передано майно у власність покупця [PERSON], яка прийняла майно та виплатила за нього певну грошову суму і право власності останньої не ставилось під сумнів понад 10 років. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і тим самим його не оспорює. На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, у якій просив суд визнати спадщину, що складається з 47\\200 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою провулок Кривий, 9 м. Павлограда Дніпропетровської області, що залишилася після смерті [PERSON], померлої 08 жовтня 1999року, відумерлою та передати її у власність територіальної громади м. Павлограда в особі Павлоградської міської ради. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] міської ради підтримав заяву, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити заяву. Представники зацікавлених осіб Першої Павлоградської державної нотаріальної контори та КП Павлоградське МБТІ у судове засідання не з»явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, повністю поклались на рішення суду. Вислухавши пояснення учасників процессу, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що за даними Павлоградського МБТІ право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою провул. Кривий м. Павлограда зареєстровано 47/200 частини за [PERSON]»ю Михайлівною, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.10.1986року Першою Павлоградською держнотконторою за р. № 2-3115; 47/200 частини за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.06.1959року Першою Павлоградською держнотконторою за р. № 2616; 53/100 частини за [PERSON], на підставі договору дарування, посвідченого Першою Павлоградською держнотконторою за р.№ 2-3109, відповідно довідки КП «Павлоградське МБТІ»№ 15669 від 15.03.2011р. (а.с.6). 08.10.1999року [PERSON] померла, згідно копії актового запису про смерть № 1210 від 09.10.1999р. (а.с.25). У відповідності до ст. 1220 ЦК України, підставою відкриття спадщини є смерть фізичної особи, ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, часом відкриття спадщини щодо 47/200 частини домоволодіння № 9 по провул.. Кривому м. Павлограда, які належали померлій [PERSON] є 08.10.1999р., а місцем відкриття м. Павлоград, провул..Кривий,9. Актом від 15.03.2011р. встановлено, що з 1995року у вказаному домоволодінні ніхто не мешкав, а з 16.06.2009року за даною адресою мешкає [PERSON] та володіє 53/100 частиною домоволодіння. 47/200 частини домоволодіння [PERSON] та 47/200 частини домоволодіння [PERSON] повністю зруйновано (а.с.7). Відповідно відповіді Першої держнотконтори № 280/01-16 від 30.01.2012року, після померлої 08.10.1999року [PERSON] спадкової справи не заведено, з заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини до держнотконтори ніхто не звертався, заповіту від її імені у спадковому реєстрі не зареєстровано. Згідно ст..1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

\~ Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду,пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін,на що може бути витрачений значний час,суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Сторони можуть ознайомитися з повним текстом рішення після 27 лютого 2012 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, зазначаючи, що вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2011 року, справа № 1-16/2011, [PERSON] визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України та ч. 2 ст. 366 КК України. Вказаним злочином Приазовській районній державній адміністрації заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 125 465,21 гривень. У зв'язку з викладеним, Приазовська районна державна адміністрація просить стягнути із відповідача на їх користь матеріальну шкоду у розмірі 125 465 гривень 21 копійку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги за вищевказаними обставинами, і пояснив, що злочином скоєним [PERSON] Приазовській районній державній адміністрації завдано матеріальну шкоду у розмірі 125 465, 21 гривень. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі. Відповідач [PERSON]. в судові засідання 01.02.2012 року та 22.02.2012 року не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання нею судових повісток (відповідно) 27.01.2012 року і 14.02.2012 року, причину неявки в судове засідання не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі суду не надала. На підставі ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкода завдана не з її вини. Судом встановлено, що 11 жовтня 2011 року вироком Приазовського районного суду Запорізької області [PERSON] визнано винною в скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст.191, ч. 2 ст. 366 КК України, та їй призначено покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків строком на 2 роки. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно зазначеного вироку суду у кримінальній справі, своїми злочинними діями [PERSON] заподіяла матеріальну шкоду Приазовській районній державній адміністрації Запорізької області у розмірі 125 465 гривень 21 копійок (а.с. 3-5). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1254,65 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 серпня 2009 року у ввідділі РАЦСу Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №25. Позов мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів та різні погляди на шлюб. Вважає, що їх шлюб існує лише формально, оскільки майже рік сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, тому просить такий розірвати. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу немає. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Чекан. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини її неявки суду невідомі. До початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини його неявки суду невідомі. Надіслав суду телеграму про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Судом встановлено, що між сторонами 01 серпня 2009 року укладено шлюб у відділі Воловецького РАЦСу Закарпатської області, актовий запис №25, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції повторно 05.01.2012 року серії І-ФМ №084068 (а.с.3). Між сторонами відсутні морально-правові основи шлюбу - почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, відновлювати які вони намірів не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони не змогли створити міцної сімї, сімейне життя у них не склалося, проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище Чекан. На підставі викладеного та

Outcome: approved