Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: селище Золочів, Золочівського району, Харківської області, вулиця Каденюка, 6. Зазначив, що 31 січня 2007 року за договору купівлі- продажу він придбав будинок незавершеного будівництва № 3 по вулиці Каденюка, в селищі Золочів, Харківської області. Готовність будинку на момент купівлі складала 85 відсотків. Право власності на незавершене будівництво у встановленому порядку 07.02.2007 року було зареєстровано за [PERSON] у КП Архітектурно інвентаризаційне бюро [PERSON] районупід реєстраційним номером 17609950. Земельну ділянку [PERSON] селищної ради площею 0,1055 га., на якій розташований вищезазначений будинок, було приватизовано, про що отримано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 037212 від 19.02.2008 року. Рішенням [PERSON] селищної ради № 372 від 09.07.2008 року юридичну адресу зазначеного будинку було змінено (з № 3 на № 6). В подальшому, протягом 2007 2008 р.р. ним господарським способом, за власні кошти зазначений будинок було добудовано та виконано деякі внутрішні роботи. Також до нього було добудовано веранду, та зведено господарські будівлі: літній душ, вбиральню та зведено огорожу. У жовтні 2010 року [PERSON] звернувся до КП [PERSON] архітектурно- інвентаризаційне бюро [PERSON] районуз метою державної реєстрації побудованого ним вищезазначеного будинку. 02.10.2010 року спеціалістами зазначеного підприємства було проведено його інвентаризацію, за матеріалами якої складено технічний паспорт. В реєстрації права власності за словами останнього було відмовлено з посиланням на тривалість часу з моменту початку та закінчення будівництва. Від відповідача [PERSON] селищної ради до суду надійшла письмова заява, якою позов було визнано повністю, та заявлено клопотання щодо його розгляду за відсутності представника селищної ради. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів, є власником цієї речі. Згідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 31.01.2007 р. серії ВЕМ №748741 [PERSON] на праві приватної власності належить будинок незавершеного будівництва № 3 по вулиці Каденюка в смт.Золочів Харківської області (а.с.7-8). Факт добудови зазначеного будинку підтверджується технічним паспортом, виготовленим КП АІБ Золочівського району02.102.008 року та технічним висновком ТОВ Діастронпро стан будівельних конструкцій житлового будинку та про можливість його подальшої експлуатації (а.с.18-24). Домоволодіння складається з будинку "А-1", веранди "а", літнього душу "Б", вбиральні "В" та огорожі №1-2. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,1045 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №037212 від 19.02.2008 року (а.с.10). Однак, ст.182 Цивільного кодексу України передбачається обов'язкова державна реєстрація виникнення права власності на таке майно. Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільного права є його визнання. Також слід зазначити, що підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно відповідно до п.10 Додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту № 7\\5 від 07.02.2002 року є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. В дійсний час відсутні будь-які законодавчі або договірні норми, які б виключали право власності позивача на зазначений обєкт нерухомості. У відповідності до ст.. 41 Конституції України та ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також законом не встановлено заборони для визнання права власності на майно за належним власником з підстав недодержання ним порядку введення до експлуатації обєкту нерухомості. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст.. 16 ЦК України кожна особа може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав, а способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права. На відшкодування судових витрат позивач не наполягає. Виходячи з вищевказаного та

Outcome: approved