Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-27 00:00:00

В провадженні суду знаходиться вказана справа. Позивач за первісним позовом просить визнати недійсним кредитний договір від 14.08.2007 року № СМ- SМЕОАU/170/2007, укладений між ним та відповідачем у справі; визнати недійсним договір поруки № СМ- SМЕОАU/170/2007 від 14.08.2007 року, укладений між відповідачем та [PERSON]; визнати недійсним додатковий договір № 1 від 15.04.2007 року, до зазначеного кредитного договору. Позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] за вказаним кредитним договором заборгованість в сумі 531755,67 грн. та витрати у справі: судовий збір в розмірі 1700грн. та ІТЗ 120 грн. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) позовні вимоги підтримав, проти зустрічного позову заперечив, суду пояснив, що між сторонами був укладений кредитний договір, позивач одержав гроші в доларах США, що не відповідає вимогам ЦК України. Кредитний договір був укладений без примусу, гроші вчасно надані. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) проти первісного позову заперечив, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав. Суду пояснив, ОТП Банкпередав ОТП Факторинг Українаправо вимоги за даним кредитним договором; гроші боржнику за кредитом були надані своєчасно, банк виконав свої обовязки за кредитним договором, однак боржник суму боргу не повертає. За кредитним договором виникла заборгованість. Просить в задоволенні вимог за первісним позовом відмовити, зустрічний позов задовольнити. Третя особа без самостійних вимог за первісним позовом ( відповідач за зустрічним позовом) - [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а вимоги за зустрічним слід задовольнити. У судовому засіданні встановлені наступні факти, обставини та правовідносини, які регулюються ЦК України. Судом встановлено, що між [PERSON] та ЗАТ ОТП Банкукладено кредитний договір № СМ-SМЕ0АU/170/2007 від 14.08.2007 року. Згідно вказаного договору позивальник [PERSON] отримав кредит в сумі 60000 дол. США на споживчі цілі. Згідно договору поруки № СR-SМЕ0АU/170/2007 від 14.08.2007 року між ЗАТ ОТП Банкта [PERSON], остання взяла на себе обовязки поручителя за виконання вищевказаного кредитного договору. 15.04.2007 року між ЗАТ ОТП Банкта [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до вищезазначеного кредитного договору. Також 15.04.2007 року між ЗАТ ОТП Банкта [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до вищезазначеного договору поруки. 14.12.2007 року між [PERSON] та ЗАТ ОТП Банкукладено договір про надання кредитної лінії № СrL-SМЕ/0АU/303/2007 в сумі 27500 дол. США. 14.12.2007 року між ЗАТ ОТП Банкта [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого в забезпечення вищевказаного кредитного договору останній надав в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. 12.11.2010 року ТОВ ОТП Факторинг Україната ЗАТ ОТП Банкуклали договір купівлі-продажу кредитного портфелю. До [PERSON] як до поручителя за кредитним договором ЗАТ ОТП Банкзвернувся 04.01.2009 року та 04.01.2010 року з вимогою про повернення заборгованості. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання провочину недійсним. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин). В порядку ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 ЦК України) такий правочин вважається недійсним. Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, що вчинила правочин помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом. В судовому засіданні не встановлено факту вчинення правочину під впливом помилки, обману, та інших підстав, які б надавали право визнати недійсними пунктів договору кредиту. Договір укладався за власним волевиявленням сторін, без примусу, у встановленій законом формі, з необхідним обсягом повноважень, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, сторони усвідомлювали значення своїх дій. Також суд бере до уваги, що згідно ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, що і відбулося при укладенні кредитних договорів та визначені валюти договорів. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість на даний час становить 531755,67 грн. Відповідно до ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог за зустрічним позовом в повному обсязі; в задоволенні первісного позову слід відмовити. Відмовляючи в задоволенні вимог за первісним позовом щодо визнання кредитного договору недійсним, суд не знайшов підстав також для здійснення перерахунку коштів. З відповідачів за зустрічним позовом, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача за зустрічним позовом витрати по оплаті судового збору у сумі 1700 грн., а на підставі ст. 81 ЦПК України витрати по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved