Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] про визнання його дій по складанню звіту від 10.02.2011 року про незалежну оцінку квартири [ADDRESS], що в м. Чернігові і порядку його оформлення та щодо визначення ринкової вартості вказаної квартири в розмірі 137759, 00 грн. незаконними; стягнення з відповідача понесених судових витрат. Позов мотивований тим, що при виконанні зведеного виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] боргу шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] проведено оцінку арештованого майна - квартири [ADDRESS] та визначено її вартість у сумі 137759 грн. Проте, позивач наголошував на тому, що вартість квартири визначена у звіті суб'єкта оціночної діяльності є значно заниженою та не відповідає її дійсній ринковій вартості, крім того при проведенні дослідження вартості нерухомого майна суб'єктом оціночної діяльності була використана нормативна база, яка застосуванню не підлягала. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволено; визнано незаконними дії суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] по складанню звіту від 10.02.2011 року про незалежну оцінку квартири [ADDRESS] та порядку його оформлення та визначенню ринкової вартості квартири [ADDRESS] в розмірі 137759 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В апеляційній скарзі суб'єкт оціночної діяльності ФОП [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог повністю. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а судове рішення є незаконним, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт наголошує на тому, що нормами Закону України „Про виконавче провадження" та ЦПК України не передбачено можливості оскарження дій суб'єкта оціночної діяльності, які здійснюються останнім на стадії виконавчого провадження, а закріплено лише право на оскарження звіту про оцінку майна, а тому у позивача були відсутні правові підстави для оскарження його дій. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Савча«-В.С. шляхом визнання незаконними його дій як суб'єкта оціночної діяльності, використав спосіб захисту порушеного права, який чинним законодавством України не передбачений і не може бути застосований у цивільному судочинстві. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON]С, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено встановлений порядок проведення оцінки квартири, а тому його дії слід визнати незаконними. Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, враховуючи наступне. Апеляційним судом по справі встановлено, що 31 жовтня 2007 року між [PERSON] та АКБ „ТАС- Комерцбанк" було укладено кредитний договір №2402/1007/71-021, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 32850 дол. США (а.с. 6-9). З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання 31 жовтня 2007 року між АКБ „ТАС-Комерцбанк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку майно, а саме: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 10-11). 21.03.2010 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис №217 за вказаним кредитним договором та звернуто стягнення на квартиру, яка була передана в іпотеку, в рахунок погашення заборгованості по кредиту, яка утворилась в розмірі 34307, 62 дол. США та 25610, 86 грн.. В процесі виконання зведеного виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] боргу шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, яке знаходиться на виконанні у підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] було проведено незалежну оцінку арештованого майна - квартири [ADDRESS] та визначено вартість квартири у сумі 137759 грн. З позовної заяви [PERSON] вбачається, що нею заявлена вимога щодо визнання незаконними дій відповідача як суб'єкта оціночної діяльності по складанню звіту від 10.02.2011 року про незалежну оцінку квартири [ADDRESS], що в м. Чернігові і порядку його оформлення та щодо визначення ринкової вартості вказаної квартири в розмірі 137759,00 грн. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Особа, право якої або інтерес було порушено може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Приписами ст. 16 ЦК України та нормами Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) не передбачено такий спосіб захисту порушеного права в порядку цивільного судочинства, як визнання незаконними дій суб'єкта оціночної діяльності. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець про оцінку арештованого майна повідомляє сторони, які мають право оскаржити оцінку майна до суду в 10-денний строк з дня отримання повідомлення. Враховуючи те, що нормами ЦК України та спеціального закону, а саме Закону України „Про виконавче провадження", такий спосіб захисту порушеного права як визнання незаконними дій суб"єкта оціночної діяльності не передбачено, а вимога стосовно оскарження звіту про належну оцінку майна позивачем не заявлялась, апеляційний суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про визнання незаконними дій суб"єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] слід відмовити. Таким чином, при ухваленні судового рішення районним судом були допущені порушення у застосуванні норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed