Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну підстав звільнення та стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди. В подальшому уточнив позовні вимоги, просить поновити його на роботі, виплатити заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 50000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що 7.08.2008 року був прийнятий на посаду водія автонавантажувача в ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія». Пояснив, що 28.11.2008 року він вийшовши на роботу та пропрацювавши зміну за вказівкою начальника транспортної дільниці [PERSON] звернувся в відділ кадрів, де йому повідомили, що він звільнений з роботи без пояснень причин звільнення. Жодних порушень він не вчиняв, твердження про те, що перебував на робочому місці в стані алкогольного сп»яніння не відповідають дійсності, тому просить позов задоволити, поновити його на займаній посаді, стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 50000 грн., оскільки через відсутність роботи, звільнення, зазнав душевних страждань. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, суду пояснив, що вважає звільнення позивача законним, оскільки 19.11.2008 року комісією ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія»встановлено факт перебування на робочому місці [PERSON] у нетверезому стані, про що складено відповідний акт. Наказом від 1.12.2008 року [PERSON] за появу на роботі в нетверезому стані звільнено з роботи, 1.12.2008 року на підставі п.7 ст.40 КЗпП України. Просить суд в позові відмовити за безпідставністю. Крім цього зазначив, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, оглянувши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити виходячи з наступних міркувань. Наказом №62 про прийом на роботу, [PERSON] прийнято на роботу з 7 серпня 2008 року на посаду водія навантажувача в транспортну дільницю ТзОВ «Львівська ізоляторна компанія». Про прийняття позивача на вище вказану посаду у трудовій книжці зроблено запис №10 від 7.08.2008 року. Наказом від 1.12.2008 року №310-к про звільнення з роботи [PERSON] за ст.40 п.7 КЗпП України, [PERSON], водія навантажувача транспортної дільниці, 1 грудня 2008 року звільнено з роботи по п.7 ст.40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані. Копію вище вказаного наказу позивачем [PERSON] отримано 1.12.2008 року та в графі «з наказом згідні»позивачем проставлено свій підпис. В судовому засіданні не заперечував належності йому вище вказаного підпису. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорі»від 6.11.1992 року №9 , а саме п.25, нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп»яніння можуть бути підтверджені, як медичним висновком так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Представником відповідача в якості доказу перебування позивача в нетверезому стані долучено до матеріалів справи акт від 19.11.2008 року складений комісією в складі голови - начальника транспортної дільниці [PERSON], членів комісії начальника відділу постачання [PERSON] та менеджера [PERSON] про те, що о 14 год. 19.11.2008 року ними встановлено факт перебування на робочому місці водія навантажувача [PERSON], який керував автонавантажувачем з ознаками алкогольного сп»яніння, що проявлялось в почервонінні шкіри обличчя, наявності різкого запаху алкоголю, непослідовній, незв»язній мові, нескоординованими рухами, агресивному тону розмови, від надання пояснень [PERSON] категорично відмовився. 19.11.2008 року аналогічний акт за №5 складено черговим [PERSON], від підпису якого [PERSON] відмовився. Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2008 року начальником транспортної дільниці [PERSON], складено доповідну записку з якої вбачається, що 19.11.2008 року близько 14 год. виявлено водія навантажувача [PERSON] з ознаками алкогольного сп»яніння, водій від дачі пояснень відмовився та останнього від роботи відсторонено. Крім цього в особовій картці працівника [PERSON], копія якої долучена до матеріалів справи, зроблено запис про звільнення останнього з посади за появу на роботі в нетверезому стані та видачу трудової книжки, що засвідчено підписом позивача. Враховуючи вище наведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що факт перебування позивача [PERSON] у нетверезому стані доведено відповідачем переліченими вище доказами, яким суд надає віри. Також такий факт встановлено з показів свідків [PERSON], який суду пояснив, що факт перебування позивача в стані сп'яніння визначили по зовнішніх ознаках, а саме наявний запах алкоголю, нескоординовані рухи, агресивний настрій. Суду пояснив, що на підприємстві є алкотестер, однак позивач відмовився від проходження перевірки та від дачі будь-яких пояснень. Свідок [PERSON] суду пояснив, що дійсно 19.11.2008 року за його участю складено акт про те, що працівник [PERSON] перебував на робочому місці в стані сп»яніння, рухи останнього були нескоординовані, різкий запах алкоголю. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що факт перебування позивача [PERSON] на робочому місці в стані сп»яніння знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідачем вірно застосовано норму закону та підставу звільнення, а тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed