Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу, яку обґрунтовує тим, що 20 липня 2009 року він надав відповідачеві позику у розмірі 95 000,00 грн. (девяносто пять тисяч гривень 00 копійок). Одержання відповідачем зазначеної суми підтверджується розпискою, яка є документом, що підтверджує вчинення правочину - укладення договору позики між сторонами. Відповідач зобовязався повернути гроші протягом двох років по мірі надходження матеріальних коштів. Однак, від відповідача до цього часу ніяких грошових коштів не надходило. Під будь-яким приводом відповідач ухиляється від виконання свого обовязку. На його прохання про добровільну сплату боргу відповідач ніяким чином не прореагував. Всі його спроби зустрітися з відповідачем виявилися марними. У звязку з тим, що відповідач грубо порушує умови договору позики, а саме: не повертає грошові кошти, які він йому надав, вважає за необхідне достроково розірвати договір позики від 20.07.2009 року і стягнути з відповідача суму боргу, яка становить 95 000,00 грн. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три відсотки річних із простроченої суми. Три відсотки із простроченої суми складає 4512,50 гривень та розраховується з наступного: 95 000,00 х 3% = 4 512,50 грн. (за період з 20.07.2009 року по 28.02.2011 року). Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення складає 12920 гривень за період з 20.07.2009 року по 01.01.2011 року (розрахунок індексу інфляції додається до позову). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, якщо договором не встановлений розмір процентів від суми позики, розмір одержання визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Заборгованість буде складати 14682 гривні за період з 20.07.2009 по 10.03.2011 року (розрахунок облікової ставки НБ додається до позову). Крім того, йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн. Спричинена йому моральна шкода полягає в наступному. Неповернення відповідачем має тривалий характер, внаслідок чого порушено його звичний спосіб та ритм життя він постійно знаходиться в пригніченому стані, погіршився стан здоровя, психічне та психологічне самопочуття, він постійно відчуває неврозність і неспокій, втратив сон, внаслідок чого зявилися безсоння. На цьому фоні значно погіршився морально-психологічний клімат в сімї, виникають конфлікти з рідними, погіршилося матеріальне становище його родини. Він втратив віру в людей та справедливість. Він вимушений принижуватися перед відповідачем, прохаючи повернути борг, витрачати свій вільний час та кошти на звернення до суду. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди він виходив з провини відповідача, обставин, при яких була заподіяна шкода, характер і тривалість його переживань, істотності змушених змін життєвих відносин, часу й зусиль, необхідних для відновлення колишнього стану здоровя та спокою. Причинену йому моральну шкоду він оцінює в сумі 5 000 грн. (пять тисяч гривень 00 коп.). Дана сума обумовлюється тим, що внаслідок невиконання відповідачем своїх обовязків, він опинився в безнадійному стані. Тобто, без грошей, що спричинило йому душевні та фізичні страждання. Все це значно підірвало його здоровя. Тому він просить розірвати договір позики від 20.07.2009 року укладений між сторонами; стягнути з відповідача на його користь за договором позики борг у сумі 12 920,00 гри. (із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення), а також три відсотки річних із суму боргу, що складає 4 512,50 грн.; стягнути з відповідача на його користь 14 682 гривень на рівні облікової ставки Національного банку України; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 5 000 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. Суд, заслухавши сторони та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 20 липня 2009 року відповідач надав позивачу розписку, за якою відповідач взяв у позивача передоплату на дольову участь в СПД [PERSON] в сумі 95000 грн., впродовж двох років по мірі надходження вільних матеріальних коштів відповідач зобовязується погашати дану суму. Разом з тим, з пояснень сторін окремого письмового договору про спільну діяльність між сторонами не укладалося. Крім того, вищезазначена розписка не містить мети спільної діяльності, координації спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій. У відповідності до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбчено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких обставин, на думку суду, є всі підстави для кваліфікації розписки від 20.07.2009 року, як документа, що підтверджує укладення договору позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Пояснення відповідача та свідків [PERSON]О,[PERSON]. не підтверджують факту повернення позики відповідачем позивачу. Вищезазначене підтверджує обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми боргу у розмірі 95000 грн. Разом з тим, позовні вимоги в частині розірвання договору позики задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що на час вирішення справи строк повернення позики вже настав. Відсутні також і підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох відсотків річних із суму боргу, однієї облікової ставки Національного банку України, а також моральної шкоди у сумі 5 000 гривень, у звязку з недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial