Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - визнати договір купівлі-продажу 1/2 частини магазину з господарськими побудовами, розташований за адресою: Донецька область, с. Сухі Яли, вул. Чапаєва, 2 дійсним; - визнати за нею право власності на будівлю вказаного магазину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 10 січня 2001 року між сторонами по справі укладено угоду відчуження, за яким [PERSON] придбала у власність 1/2 частину магазину, розташованого за адресою: Донецька область, с. Сухі Яли, вул. Чапаєва, 2. З часу придбання магазину, позивач здійснює експлуатацію нерухомого майна. На теперішній час [PERSON] фактично володіючи спірною частиною магазину позбавлена можливості здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно на своє імя з причини ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 10 січня 2011 року. Вказані підстави зумовили [PERSON] звернутись до суду за захистом своїх майнових прав в порядку ст.ст. 16, 319, 375, 376, 380 ЦК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала шляхом надіслання на адресу суду відповідної заяви, з наявним клопотанням розгляду справи в її відсутність. Третя особа районне комунальне підприємство Мар'їнське бюро технічної інвентаризації у судове засідання не спрямувала свого представника, надіславши на адресу суду відгук на позовні вимоги [PERSON] з відсутністю заперечень відносно технічної частини позову та висловленням думки про ухвалення рішення на розсуд суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 10 січня 2001 року [PERSON] придбала у власність від [PERSON] частину магазину № 2 по вулиці Чапаєва в с. Сухі Яли, Марїнського району, Донецької області. В підтвердження вказаної угоди написано розписку. В супереч ст. 209 ЦК України, вказаний договір не підлягав оформленню в нотаріальному порядку. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання договору купівлі-продажу від 10 січня 2011 року, укладеного з [PERSON] дійсним, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За договором купівлі-продажу від 10 січня 2001 року [PERSON] придбала у власність 1/2 частину будівлю магазину. Даний магазин в рівних частинах (по 1/2) належні [PERSON] та [PERSON] на підставі протоколу загальних зборів Агрофірми «ім. Горького» від 29 січня 1997 року (відповідає переліку правовстановлюючих документів наданого інструкцією про порядок проведення реєстрації житлового фонду, затверджена наказом центрального статистичного управління РСРС від 15 липня 1985 року). Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до розписки [PERSON] 10 січня 2001 року отримала грошову суму у розмірі 25 000,00 гривень за 1/2 частину магазину, розташованого за адресою: Донецька область, с. Сухі Яли, вул. Чапаєва, 2. Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що умови договору купівлі-продажу від 10 січня 2001 відповідають вимогам ст.ст. 207, 655 ЦК України, передбачених законом обмежень для його укладення не встановлено, вказана угода сторонами виконана повністю, крім її нотаріального оформлення, у зв'язку з чим вказаний договір підлягає визнанню дійсним. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на нежитлове приміщення магазину суд виходить з наступного. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За дослідженням доказів по справі суд прийшов до висновку, що [PERSON] в силу ст. 316 ЦК України має право на спірний житловий будинок, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Позов про визнання права власності це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту належності позивачу права власності на спірне майно. Такий позов може бути заявлено титульним власником, права якого оспарюються, заперечуються або не визнаються іншими особами. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання слугує підтвердження позивачем своїх прав на майно. Зазначене підтверджується ст. 392 ЦК України, та відповідає тому способу захисту своїх прав та інтересів який обрала [PERSON] З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що визнання за позивачем права власності на спірний магазин не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державні реєстрації. На підставі ст.ст. 220, 319, 328, 375, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved