Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-12 00:00:00

У лютому 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 03.10.2005 р. до 08.10.2010 р. Від шлюбу у них є син [PERSON], який народився [INFO] та донька [PERSON], яка народилась [INFO]. З травня 2010 року відповідач проживає окремо, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: вихованням дітей не займається, матеріально не підтримує, аліменти на утримання дітей не виплачує, не бере участі в їх фізичному, духовному й моральному розвитку, не спілкується з дітьми. З наведених підстав позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно обох дітей. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач за місцем реєстрації не проживає, місце його перебування не відоме і відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом з пояснень позивачки, представника органу опіки та піклування, висновку органів опіки та піклування встановлено, що з травня 2010 року до цього часу відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитей, взагалі не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, ухиляється від їх утримання, жодного разу не відвідував дітей. Ухилення відповідача від утримання дітей підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, про те, що станом на 01.02.2012 р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дітей становить 7537 грн. 17 коп. (а.с. 11) В адресованій службі у справах дітей Овідіопольської районної держаної адміністрації заяві відповідач висловив згоду щодо позбавлення його батьківських прав відносно дітей, посилаючись на відсутність у нього постійного місця проживання та роботи. (а.с. 19) На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved