Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

У лютому 2009 року, позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом, який в подальшому зменшив та уточнив, та в якому остаточно просив суд, зобовязати відповідачку усунути перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки площею 0,0123 га від загальної земельної ділянки земельної ділянки № 20 загальною площею 0,077 га, розташованої за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Новодолинська сільрада, СК «Весна», вул. Уютна шляхом знесення самовільно встановленої огорожі на вказаній ділянці, мотивуючи це своїм членством в СК «Весна», якому на підставі розпорядження Овідіопольської РДА № 1610 від 06.12.2006 р. була надана у власність земельна ділянка загальною площею 0,077 га з цільовим призначенням для ведення садівництва і яка раніше знаходилась у його користуванні, та на яку він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 956438 від 12.03.2007 р., межові знаки на яку були встановлені і закріплені згідно акту встановлення меж в натурі від 12.12.2006 р. Однак, відповідачка, будучи власницею суміжної ділянки № 27 площею 0,0603 га в порушення прав позивача як землевласника, без його згоди перенесла свою огорожу, що розділяє їхні земельні ділянки, самовільно захопивши частину земельної ділянки, що належить позивачу площею 0,0123 га, що перешкоджає позивачу користуватися та володіти своєю ділянкою. У звязку з численними зверненнями позивача до органів міліції з метою вирішення самовільного захоплення його ділянки та його нервовими струсами з приводу неправомірних дій відповідачки, позивач просив суд, стягнути з відповідачки на свою користь моральну шкоду 5000 грн. В судових засіданнях позивач повністю підтримав свої зменшені і уточнені позовні вимоги і просив їх задовольнити, але в подальшому, у звязку з тяжким станом здоров`я в засідання не з`явився, надіславши до суду свої письмові пояснення, в яких повністю підтримав свої зменшені та уточнені позовні вимоги та просив слухати справу за його відсутності (а.с. 176-179). Представниця відповідачки за нотаріально-посвідченою довіреністю позов не визнала, пославшись на довідку СК «Весна», згідно якої, відповідачка [PERSON], з дозволу голови СК «Весна»користується прилеглою до її ділянки № 27 з 1992 року частиною ділянки площею 0,0123 га, а також з посиланням на рішення СК «Весна»№ 2 від 21.09.1998 р., прилегла ділянка площею 0,012 га була передана в користування та розпорядження позивачу [PERSON] з наступною оплатою, вважаючи при цьому, що частина земельної ділянки площею 0,0123 га, якою самовільно користується [PERSON], повинна бути вилучена у неї і передана до земель запасу Овідіопольської РДА і тільки після цього, надана у користування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Стаття 118 ЗК України зазначає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до умов статті 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. У відповідності до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом способів. Одночасно, статтями 153,154 ЗК України передбачає власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обовязки чи обмеження. Згідно із ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено головою СК «Весна»[PERSON], що позивач [PERSON] з 1998 р. є членом СК «Весна». Відповідно до довідки СК «Весна», [PERSON] згідно його заяви від 31.07.1998 р. була виділена земельна ділянка № 20 по вул. Уютній площею 0,06 га, а згідно рішення правління СК «Весна»«від 21.09.1998 р., примикаюча ділянка площею 0,012 га, яка передана в його розпорядження з наступною оплатою (а.с. 9). Розпорядженням Овідіопольської РДА Одеської області № 1610 від 06.12.2006 р., було безоплатно передано у власність [PERSON] земельну ділянку № 20 площею 0,077 га в СК «Весна», Новодолинська сільрада, Овідіопольського району Одеської області. Доручено Відділу Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області видати громадянам України, в тому числі [PERSON] під № 7 у списку державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва згідно додатку до розпорядження та внести відповідні зміни до земельно-облікової документації і зареєструвати у встановленому порядку державні акти (а.с. 8). На підставі вищевказаного розпорядження, 12.03.2007 р., позивачем, у встановленому законом порядку державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 956438, загальною площею 0,077 га на території Новодолинської сільради, СК «Весна», вул. Уютна, 20, Овідіопольського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення садівництва (акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю… № 010752900112) (а.с. 5). Також, були встановлені в натурі межі земельної ділянки [PERSON], що підтверджується відповідним актом та додатком до акту встановлення в натурі меж земельної ділянки від 12.12.2006 р. (а.с. 6,7). Рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 25.06.2009 р., яке набрало законної сили 06.07.2009 р., і ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2009 р. апеляційну скаргу [PERSON] вважати неподаною та повернуто апелянту, а також ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області про виправлення описки від 28.08.2009 р., яка набрала законної сили 04.09.2009 р. було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], Овідіопольської РДА, 3-тя особа Новодолинська сільрада про визнання права власності на спірну частину земельної ділянки площею 0,0123 га та зобовязанні Овідіопольської РДА внести зміни у Державний акт на право власності на землю, виданого [PERSON] від 12.03.2007 р., зменшивши розмір наданої йому у власність земельної ділянки до 0,0647 га. (а.с. 28,29). Вказаним рішенням суду та ухвалою суду про виправлення описки від 28.08.2009 р., на підставі матеріалів справи - було встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0603 га по вул. Тенистій у СК «Весна»на території Новодолинської с/р на підставі державного акту серії ЯД № 755472, а законним власником земельної ділянки площею 0,077 га по вул. Уютній у СК «Весна», що межує з ділянкою [PERSON] є власник [PERSON] і вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,0123 га є безпідставними і необґрунтованими, що також підтверджується розпорядженням Овідіопольської РДА № 731 від 25.06.2007 р. і виданого на його підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 755472 від 09.02.2008 р. площею 0,0603 га (а.с. 25,136). Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 3143 від 28.11.2011 р., призначеної ухвалою суду від 16.02.2011 р. було встановлено, що фактична площа ділянки площею 739 кв.м, що знаходиться у користуванні [PERSON] не відповідає правовстановлюючим документам на вказану ділянку та характеризується надлишком площею 126 кв.м, утвореним за рахунок площі земельної ділянки № 20, що знаходиться у власності [PERSON], внаслідок зміщення задньої межі, а земельна ділянка [PERSON] по фактичному користуванню не відповідає правовстановлюючим документам на ділянку і характеризується недоїмкою площею 0,126 кв.м, утвореною внаслідок зміщення задньої межі суміжної з ділянкою № 27 по вул. Тіниста, що належить [PERSON] в бік ділянки [PERSON] Тобто, надлишок ділянки площею 0,126 га, які незаконно знаходяться у користуванні [PERSON] утворилися за рахунок площі земельної ділянки, що належить [PERSON] У звязку з викладеним, суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання представниці відповідачки [PERSON], про нібито законне користування нею з дозволу голови СК «Весна»прилеглою до її ділянки № 27 з 1992 року частиною ділянки площею 0,0123 га. У звязку з викладеним та враховуючи вимоги щодо усунення перешкод по користуванню земельною ділянкою саме площею 0,123 га з боку відповідачки саме, суд вважає необхідним частково задовольнити позов [PERSON] і для відновлення меж земельних ділянок у відповідності з рекомендаціями експерта - необхідно знести огорожу, самовільно встановлену [PERSON] на земельній ділянці [PERSON] В задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди на користь [PERSON] слід відмовити як необґрунтованому на не підтвердженому належними та допустимими доказами понесених останнім моральних страждань з приводу неправомірних дій відповідачки.

Outcome: partial