Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті 04.09.2009р. [PERSON]. При цьому посилається на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Позивач, який є неповнолітньою особою, прийняв спадщину та набув право власності на спадкове майно. За життя право власності на вказану квартиру спадкодавцем не було оформлено у встановленому законом порядку, а тому можливості оформити спадщину на вказану квартиру не інакше як у судовому порядку не має. В судовому засіданні законний представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні спору покладався на розсуд суду, пояснив, що спору з приводу спадкового майна між сторонами не має. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 14.12.2004р. склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON]. 04.09.2009р. [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру не було зареєстровано спадкодавцем у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки ЖБК №2 позивач постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому є таким, що прийняв спадщину. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.06.2010р., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу на вищезазначену квартиру. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995р. із змінами, при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. З довідки ЖБК №2 від 12.03.2010р. №177 вбачається, що пай за вищевказану квартиру внесений спадкодавцем в повному обсязі у 1992р., спадкодавець був членом вказаного кооперативу. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищезазначене є підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на вказану квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON]

Outcome: approved