Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ТОВ «Донвуглепоставка» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що з 03.01.2010 року по 25.10.2011 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Донвуглепоставка». На даному підприємстві він працював гірським проходчиком. 25.10.2011 року він звільнився з роботи за власним бажанням. На день звільнення з роботи підприємство нарахувало йому суму у розмірі 2893,54 грн., але виплатити її внаслідок відсутності коштів відмовилось. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 16183,44 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 1400 гривень. Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідач у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі відмовити. Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідач в порушення положень ст. 115 КЗпІІ, проводив виплату заробітної плати не в повному обсязі. При звільненні з Підприємства з позивачем не був проведений повний розрахунок, хоча законодавством про працю передбачений чіткий порядок розрахунку при звільненні. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органа належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України при відсутності суперечки про їхній розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за увесь час затримки по день фактичного розрахунку. Встановлено, що позивач [PERSON] з 03.01.2010 року по 25.10.2011 року працював в ТОВ «Донвуглепоставка» гірським проходчиком. Даний факт підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с.5). Був звільнений за власним бажанням. Заборгованість, згідно довідки (а.с.19) по заробітній платі станом на 25.10.2010 року складає: 2510,43 грн. [PERSON] заборгованість підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку, суд виходить з наступного. На підставі п. 1 розділу I и п. 2 розділу II Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, з послідуючими змінами та доповненнями, середній заробіток позивача для нарахування середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні повинен розраховуватися за два місяці до звільнення. Заробітна плата позивача за два місяці перед звільненням, з якої повинен розраховуватися середній заробіток позивача для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до довідки відповідача складає 2482,53 грн. (а.с.19). У відповідності з п.5, п.9 розділу IV Порядку нарахування середньої заробітної платі, нарахування виплат проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата вираховується діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих днів. Середньоденна заробітна плата за два місяці до звільнення позивача 25.10.2010 року згідно розрахунку складає 129,33 грн. Позивачем заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 16183, 44грн. (2890 : 30 = 96,33 х 168 днів), однак суд вважає наданий розрахунок помилковим. На підставі викладеного, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 17847,54 грн. з розрахунку 129,33 грн. х 138 робочих днів. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь 1400 грн. в рахунок оплати за надання правової допомоги, то судом стягуються лише витрати за участь представника у процесі розгляду справи, а оскільки представник позивача не приймав участі у процесі розгляду справи, а позивач зверталася до адвоката за наданням правової допомоги, яка полягала в складенні вищевказаної позовної заяви, суд дані вимоги вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial