Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-18 00:00:00

02 лютого 2011 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, треті особи: [PERSON] державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 грудня 1994 року померла її мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину квартири № 28 в будинку №44 по проспекту петровського в місті [PERSON], яка належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 1994 року,виданого [PERSON] Коксохімічним заводом ім.. Калініна. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом вищезазначеного спадкового майна є позивачка, однак не має можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не може підтвердити документально родинні відносини з померлим спадкодавцем, оскільки в свідоцтві про одруження фамілія матері зазначена як «Шокодько-Позументщикова», а в свідоцтві про народження позивачки в графі «Мати» її прізвище вказано як «Позументщикова». Таким чином вона змушена була звернутися до суду і просить встановити юридичний факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], померлою 08 грудня 1994 року, яка є її матірю. Визнати за позивачкою право власності на ? частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої 08 грудня 1994 року. У судовому засіданні від 19 липня 2011 року залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог [PERSON]. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог посилалась на обставини зазначені у позові. Відповідач в особі свого законного представника повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора в особі свого законного представника до суду не зявилась. 01 липня 2011 року до суду надійшло письмове клопотання державного нотаріуса [PERSON], в якій просить справу слухати без присутності представника третьої особи відповідно до діючого законодавства. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 2 статті 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Суд визнав неповажною неявку представника відповідача та за згодою сторін ухвалив проводити судове засідання без участі осіб, які не зявились. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд,вислухавши пояснення позивачки, третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] народилась 09 травня 1944 року в м. Апостолово Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с. 10). В свідоцтві про народження позивачки серії ІІ-УР за № 089863 від 05 липня 1960 року в графі «мати» зазначено [PERSON] (а.с. 12). 05 квітня 1937 року Красногвардійським ЗАГС м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 573 (а.с. 9). Після одруження присвоєне прізвище дружині [PERSON]. В свідоцтві про смерть серії І-КИ № 327169 від 11 грудня 1994 року зазначено, що [PERSON] померла 08 грудня 1994 року, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 11 грудня 1994 року зроблено відповідний запис за № 2712 (а.с. 7,29). 30 серпня 1996 року [PERSON] звернулась до Другої [PERSON] нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право спадкування за законом (а.с. 27 оберт.). Згідно свідоцтва про право на спадщину від 04 січня 1997 року, виданого державним нотаріусом Другої [PERSON] нотаріальної контори [PERSON], спадкове майно на яке видано свідоцтво складається із грошових коштів з відсотками та компенсацією, які знаходяться в ощадному банку м. Дніпропетровська № 6719/0164 по рахункам № 6194 та № 9536, які належать померлій на підставі ощадних книжок вищезазначеного ощадбанку (а.с. 30). Таким чином, зібрані докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав дял задоволення позовних вимог [PERSON] щодо встановлення юридичного факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], померлою 08 грудня 1994 року, яка є її матірю. Щодо задоволення позовних вимог про визнання право власності на ? частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої 08 грудня 1994 року, суд виходить з наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 1994 року , виданого Коксохімічним заводом ім.. Калініна, квартира 3 28 в будинку 44 по проспекту петровського у м. Дніпропетровську належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). В [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно комунального підприємства «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] обласної ради від 19 грудня 2010 року. Вищезазначена квартира належить [PERSON] вікторії Олександрівні та [PERSON] на праві приватної часткової власності (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на частину, в розмірі ? частки квартири [ADDRESS], яка складається із: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4,5-житлові, 6,7-кладові, 8-житлова, 9-коридор, І-балкон, загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м (а.с. 5,6). Спадкоємцем після смерті матері є позивач по справі, але не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк, як передбачено законодавством. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З статті 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право власності на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст. 1271 ЦК України, якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У разі пропуску встановленого для прийняття спадщини шестимісячного строку спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має зробити наступні дії: В разі, коли спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він змушений буде звертатись до суду з метою встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому, причина пропуску строку для прийняття спадщини повинна бути поважною (ст. 1272 ЦК України). Строк, який може визначити суд, не може перевищувати шести місяців, тобто встановленого законом строку для прийняття спадщини, і його перебіг починається із моменту вступу рішення чи ухвали суду в законну силу. Як вбачається з пояснень [PERSON] вона не зверталась до нотаріальної контори в шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері, та не зверталась до суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Одночасно із цим діючий Цивільний кодекс України встановлює, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, на час відкриття спадщини важливим є факт сумісного (спільного) проживання разом із померлим. Згідно довідки Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 34 від 10 січня 2011 року [PERSON] зареєстрована в [INFO] із 08 грудня 1994 року (а.с. 16). Мати: [PERSON], [INFO] була зареєстрована за вищезазначеною адресою та постійно проживала до смерті 08 грудня 1994 року, знята з реєстраційного обліку на підставі свідоцтва про смерть. Позивачка відмову від спадщини не заявляла. Також суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 1268 ЦК України, якою визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку, він не заявив про відмову від неї, і залежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і відповідно слід визнати за позивачкою право власності на ? частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 08 грудня 1994 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved