Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки у майні, що є у спільній власності, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] з 04 вересня 1985 року перебуває у шлюбі. В 2008 році вони придбали нерухоме майно житловий будинок -магазин, по вулиці Леніна, 181 в с-щі Братське Миколаївської області. Власником будинку-магазину, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, є відповідач. [PERSON] не заперечує, що даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст.372 ЦК України вважається, що частки співвласників на праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, тому позивачка вважає, що їй та відповідачу належить по 1/2 частці вищезазначеного будинку, оскільки кожен з них має рівні права на вказаний будинок і домовленості стосовно іншого розміру часток між ними не існує. В даний час позивачка бажає подарувати своїй доньці належну їй частку спірного будинку. Оскільки, в нотаріальній конторі остання не може оформити договір дарування без виділення частки у спільному майні, то позивачка вимушена з даним позовом звернутись до суду. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги . Відповідач до початку судового засідання звернувся до суду із письмовою заявою, в якій визнав позовні вимоги повністю та просив справу слухати без його участі. Дослідивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. [PERSON] з відповідачем [PERSON] з 04 вересня 1985 року перебуває у шлюбі. В 2008 році вони придбали нерухоме майно житловий будинок -магазин, по вулиці Леніна, 181 в с-щі Братське Миколаївської області. Власником будинку-магазину, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, є відповідач. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Крім цього, ч.З ст.368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] не заперечує, що даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст.372 ЦК України вважається, що частки співвласників на праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Право спільної сумісної власності полягає в тому, що частки співвласників не виділені, а тому кожен має рівне право на володіння, користування та розпорядження майном. Не здійснення одним із подружжя права спільної сумісної власності не припиняє його прав на подружнє майно. Закон дозволяє подружжю встановити особливий порядок здійснення права спільної сумісної власності. Дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В даний час позивачка має намір подарувати своїй доньці належну їй частку спірного будинку.

Outcome: approved