Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

В березні 2011 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до колишньої дружини [PERSON] про розподіл по 12 частини спільного сумісного майна подружжя у вигляді вартості сплаченого для придбання автомобілю кредитного договору в розмірі 31 213, 16 грн., тому що добровільно вирішити це питання самостійно не можуть. В червні 2011 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з уточнюючими вимогами, додав до вже заявленого позову наступні вимоги, а саме : виділити йому у власність холодильник «Атлант», телевізор «Соні», пральну машину «Зануссі», перфоратор, відеокамеру, спальний гарнітур. Відповідачці [PERSON] передати у власність : пральну машину «Малютка», електричну м*ясорубку, праску, болгарку, електродрель, телефон «Панасонік», музичний центр, DVD програвач «Оріон», мебельну стінку, м*який куток, прихожу, кухонний гарнітур, газову плиту, два килима та кухонний комбайн. В травні 2011 р. [PERSON] звернулася до [PERSON] із зустрічним позовом в якому просить провести розподіл спільне сумісне майно подружжя , стягнув з [PERSON] грошову компенсацію за 12 частину спільного майна, яким на день розгляду спору він розпорядився на свій розсуд : холодильник «Атлант», телевізор «Соні», пральну машину «Зануссі», електром*ясорубку, праску, болгарку, електродрель, перфоратор, телефон «Панасонік», музичний центр, DVD програвач «Оріон», відеокамеру. В жовтні 2011 р. [PERSON] звернулася до [PERSON] із додатковим позовом в якому просить суд стягнути з нього на свою користь заборгованість за комунальні послуги за три роки в розмірі 3 486,70 грн., тому що він зареєстрований за адресою : [INFO], але ухиляється від своїх обов*язків. В судовому засіданні [PERSON]підтримав заявлені вимоги, зустрічний позов не визнав. Пояснив, що з 22.10.1982 р. знаходився у шлюбі з відповідачкою, а 11.06.2009 р. рішенням суду він був розірваний. У вказаному позові він вказував, що майнового спору між ними немає , тому що відповідачка обіцяла йому вирішити це питання в добровільному порядку, але, вона вже кілька років уникає від виконування домовленості, тому він звернувся до суду із вказаним позовом. Так, під час шлюбу на кошти, отриманні на підставі кредитного договору № 014030083-75578 від 01.07.2005 р., укладеного в Маріупольському відділенні № 1 акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль»та договору застави транспортного засобу № 014030083-75578 від 01.07.2005 р. між відповідачкою та вказаним банком, був придбаний автомобіль ЗАЗ –DAEWOO Т 13110, 2005 р. випуску, держномер АН 2670 АО. Із графіка фактичного погашення кредиту видно, що в період з 01.07.2005 р. по 15.03.2009 р., коли вони знаходилися у шлюбі, із суми кредиту –40500 грн. відповідачка погасила за сімейний кошт –31213, 16 грн. Як видно із довідки ДАІ спірний автомобіль був відповідачкою знятий з обліку 30.12,2009 р. для реалізації та був проданий. Виходячи з того, що відповідачка [PERSON] розпорядилася його частиною в спільному майні, то вона повинна сплатити йому грошову компенсацію у розмірі –15 606, 58 грн. В червні 2011 р. позивач [PERSON] додав до цього позову уточнення, а саме просив, крім зазначеного, визнати за ним право власності та залишити в користуванні наступне майно : холодильник «Атлант», вартістю 4195 грн., телевізор «Сони», вартістю 3000 грн, пральну машинку «Занусси»- 3 700 грн., відеокамеру –2 000 грн., спальний гарнітур –6000 грн., всього –18 895 грн. За відповідачкою [PERSON] просить визнати право власності та залишити в користування наступне майно : пральну машинку «Малютка»- 350 грн., , електричну м*ясорубку –350 грн., праску –200 грн., болгарку –550 грн., електродрель –220 грн., телефон «Панасоник»- 250 грн., музичний центр –800 грн., DVD програвач «Орион»- 2200 грн., мебельну стінку –8 000 грн. , м*який куток –3 000 грн., меблі для прихожій – 850 грн., кухонний гарнітур –4 000 грн., газову плиту –350грн., два килими –200 грн., кухонний комбайн –500 грн., всього –21 820 грн. Крім того, додав, що кв. № 72 в буд. № 50 по просп.. Будівельників в м. Маріуполі належить по 13 частині на праві власності йому, відповідачці [PERSON] та їхньому синові [PERSON] У вказаній квартирі він перестав проживати з початку 2009 р. по теперішній час . Вважає. що він не повинен сплачувати вказані комунальні розходи, тому що не користувався цими послугами, більш того, їх треба би було розподілити на трьох осіб. Що стосується перфоратора, то він належить його братові –[PERSON], тому цей предмет підлягає виключенню із числа спірного майна. 06.02.2012 р. у судовому засіданні знову уточнив свої вимоги, просить остаточно стягнути з відповідачки на свою користь тільки компенсацію за автомобіль –31 213, 58 грн., всю решту майна – залишає відповідачці. Відповідачка [PERSON] позов [PERSON] не визнала, свій підтримала. Пояснила, що з [PERSON] полягала в шлюбі з 22 жовтня 1982 р. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 11червня 2009 р. він був розірваний. Під час шлюбу проживали однією родиною, вели спільне господарство та бюджет. На спільні кошти за час шлюбу вони придбали : холодильник «Атлант»- 4195 грн., телевізор «Соні»- 3000 грн., пральну машину «Зануссі»- 3700 грн., електром*ясорубку –350 грн., праску –200 грн., болгарку –550 грн., електродрель – 220 грн., перфоратор –950 грн., телефон «Панасонік»–250 грн., музичний центр –800 грн., ДВД проигріватель «Орион»- 2200 грн, відеокамеру –2 000 грн., на загальну суму –18415 грн. Стосовно автомобіля [NUMBER], - він був придбаний за договором кредиту з банком «Аваль», який погашався за особисті кошти і остаточно був сплачений вже після розірвання шлюбу. [PERSON] не бажав погашати кредит за автомобіль , більш того, одноособово, без її погодження, вивіз все перелічене майно , яким розпорядився виходячи із своїх інтересів. Він залишив їй автомобіль і дав свою згоду на його продаж. Оскільки [PERSON] розпорядився майном на свій розсуд без її погодження, вважає. що він повинен сплатити їй 12 частину вартості цього спільного сумісного майна ( 18415 грн.х 2 = 9207 грн.), через що звернулася до суду із цим позовом. В жовтні 2011 р. уточнила свої позовні вимоги. Додала, що протягом 3 років [PERSON] після розірвання шлюбу не провадиться оплата комунальних послуг за адресою, де він зареєстрований : [INFO]. Від того, що він після розлучення проживає за іншою адресою не звільняє його від таких обов*язків. Вважає, що [PERSON] повинен сплатити наступні суми : - «Укртелеком»12 суми 79, 91 грн. за січень-листопад 2010 р.; - «Комунальник»12 суми 60, 72 грн. –січень-жовтень 2010 р.; - ЖКП –2 12 суми 432, 78 грн. –січень-грудень 2010 р.; - «Тепломережа»12 суми 792, 66 грн. –січень-грудень 2010 р., - «Маріупольгаз»12 суми 272, 99 грн.- січень- грудень 2010 р.; - послуги домофону 12 суми 45 грн.+ встановлення (12) –107, 50 грн. квітень-грудень 2010 р., - «Укртелеком»12 суми 78, 70 грн.- грудень 2010 р., січень-вересень 2011 р.; - «Комунальник»12 суми 66, 72 грн. –листопад- грудень 2010 р., січень –вересень 2011 р.; - ЖКП –2 12суми 360, 65 грн. –січень- вересень 2011 р.; - «Тепломережа»12 суми 635, 54 грн. –січень - вересень 2011 р.; - «Маріупольгаз»12 суми 508, 50 грн. –січень- вересень 2011 р.; - послуги омофону 12 суми 90 грн. січень-вересень 2011 р. Всього слід стягнути з [PERSON] на її користь –3486, 70 грн. Суд, вислухав сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] із уточненими вимогами, які стосуються тільки компенсації за 12 частину вартості автомобілю, заявлений обґрунтовано і його слід задовольнити повністю. Позов [PERSON] також саме заявлений обґрунтовано, але повинен бути задоволений частково. При цьому суд приймає до уваги наступні факти : - сторони з 22.10.1982 р. по 11.06.2009 р. знаходились у шлюбі (а.с. 7-8); - під час шлюбу вони придбали перелічене майно, його коло визначене та узгоджене між ними, тому його слід визнати спільним сумісним ; - [PERSON] остаточно просить стягнути з колишньої дружини тільки компенсацію у розмірі 15 606, 58 грн. за 12 частину спільно погашеного під час шлюбу кредиту на автомобіль, який був проданий без його згоди , а гроші були витрачені на свої потреби [PERSON]А.(а.с.9, 11- 14); - [PERSON] в своєму позові від 18.05.2011 р. не визнає позов колишнього чоловіка в частині компенсації за автомобіль, і в свою чергу просить стягнути з нього 12 частину майна, що складає 7 632, 50 грн.(а.с.22-23); - в частині її позову про стягнення з [PERSON] 12 частини комунальних розходів в розмірі 3486, 70 грн. слід відмовити, тому що він після розірвання шлюбу поміняв адресу і не користувався зазначеними послугами, що також визнала в суді сама [PERSON] та було підтверджено свідками [PERSON]М.і [PERSON]. Виходячи з наведених обставин суд вважає, що на користь [PERSON] слід стягнути з відповідної сторони - 15 606, 58 грн. , як компенсацію за 12 частину спільно придбаного подружжям автомобіль, який був проданий в порушення його майнових інтересів. Крім компенсації за автомобіль [PERSON], при уточнені в суді своїх майнових вимог , на інше спільне майно не претендував, тому рішення було винесено тільки в цієї частині позову. Позов [PERSON] в частині стягнення компенсації за 12 частину зазначеного в позові майна : холодильник «Атлант», телевізор «Соні», пральну машину «Зануссі», електром*ясорубку, праску, болгарку, електродрель, телефон «Панасонік», музичний центр, ДВД програвач «Оріон», відеокамеру, всього на суму –7632, 50 грн. слід задовольнити В решті вимог [PERSON] слід відмовити через те, що вона не надала суду якихось доказів в їх підтвердження. Стосовно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. За ст. 61 СК України об*єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Як вбачається з ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Стаття 368 ЦК України вказує на те. що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судові розходи підтверджені належними квитанціями (а.с.1- 2, 20-21, 18 - 33).

Outcome: partial