Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій прохає суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на садибний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Бориспільський р-н., с. Велика Стариця, вул. Заплавна, №46. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що після смерті її тітки [PERSON], яка померла 06.11.2011 року, відкрилась спадщина за заповітом у вигляді садибного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Бориспільський р-н., с. Велика Стариця, вул. Заплавна, №46. Для оформлення спадщини [PERSON] як спадкоємець звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом в установлений законом строк, але державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. В звязку з чим позивачка змушена звернутися до суду про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивачки на позові на полягав та прохав його задовільнити в повному обсязі. В своїй заяві до суду Виконавчий комітет Сеньківської сільської ради Бориспільського району проти позову не заперечує і прохає слухати справу без участі їх представника. В судовому засіданні представник третьої особи Інспекції державного архітектурного будівельного контролю у Київській області позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що не підлягають визнанню права власності надвірні будівлі та споруди, які прилеглі до будинку, оскільки вони збудовані самочинно з порушенням будівельних та протипожежним нормативам та правилам по відношенню до сусідньої будівлі. Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті її тітки [PERSON], яка померла 06.11.2011 року, що підтверджується заповітом від 18 листопада 1976 року, який посвідчений секретарем Сеньківської сільської ради та свідоцтвом про смерть від 06 листопада 2010 року серії І-ОК №205407. 18 листопада 1976 року на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт згідно якого заповіла все своє майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але останні відмовилися від належної їм частки спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], на користь [PERSON], що підтверджується заявами від 01.04.2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді садибного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Бориспільський р-н., с. Велика Стариця, вул. Заплавна, №46. Для оформлення спадщини [PERSON] як спадкоємець звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом в установлений законом строк, але державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів на вказаний будинок. Право власності на будинок в Бориспільському районному БТІ не зареєстровано, а мається тільки запис в по господарській книзі виконавчого комітету Сеньківської сільської ради, що померлій [PERSON] належить на праві особистої власності жилий будинок, який розташований на земельній ділянці Сеньківської сільської ради і знаходиться в с. Велика Стариця по вул. Заплавна, №46. З цих підстав державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок. У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент смерті. В той же час суд вважає безпідставними вимоги позивачки в частині визнання права власності на надвірні будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Бориспільський р-н, с. Велика Стариця, вул. Заплавна, №46 по наступним підставам. Як вбачається з матеріалів справи, господарська споруда (убиральня), яка позначена на графічному матеріалі за №4 (а.с.18) не відповідає санітарним нормам та правилам по розташуванню до вулиці, нормативні відстані відносно червоних ліній вулиці не витримані, щодо розташування господарської споруди (сарай), яка позначена на графічному матеріалі за №2 (а.с.18) не відповідає діючим Державним будівельним нормативам та правилам та протипожежним нормативам та правилам по відношенню до сусідньої будівлі. Таким чином, суд не може визнати право власності за [PERSON] на вказані надвірні будівлі та споруди, що відносяться до будинку №46 по вулиці Заплавна в с. В. Стариця Бориспільського району, оскільки вони не відповідають Державним будівельним нормам та правилам і відносяться до самочинного будівництва. Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст.1218, 1223 Цивільного кодексу України необхідно визнати за [PERSON] право власності на садибний житловий будинок, що знаходиться за адресою: Бориспільський р-н., с. Велика Стариця, вул. Заплавна, №46, в іншій частині позову відмовити. На підставі ст.1218, 1223 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial