Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25.03.2011 року він у приміщенні ПуАТ «СЕБ Банк» в присутності співробітників банку передав під розписку гр. [PERSON] кошти в сумі 18500.00 доларів США (еквівалент у гривнях 147 217,45 грн. за курсом НБУ 7,9577), тим самим розрахувавшись з ним за придбання квартири, а [PERSON] в свою чергу власноручно вніс ці кошти в касу банку на рахунок погашення кредиту за договором № 530-В/37 від 21.05.2008 р. 25.03.2011 р [PERSON] надав позивачу довіреність ВР1 №790971 від 25.03.2011р., посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №313, на право розпорядження однокімнатною квартирою за адресою: [ADDRESS]. Співробітниками банку були надані позивачу документи на виведення квартири з забезпечення та зняття заборони на її відчуження, 01.04.2011 року [PERSON] зняв раніше накладену банком заборону на відчуження спірної квартири. Договір купівлі продажу не укладався, так як не було взято витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. 08.04.2011 року позивач отримав витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно СВА №754667 та звернувся до нотаріуса для укладення з [PERSON] договору-купівлі продажу однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], але йому було відмовлено в укладені даного договору так як на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] був накладений арешт Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ. Оскільки звернення позивача до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ про звільнення з-під арешту квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], залишилося без задоволення, просить визнати за ним право власності на вказану квартиру та звільнити її з-під арешту, накладеного Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ, для належного оформлення договору купівлі-продажу. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], представники Ленінського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ, ПАТ «ВТВ Банк», ПАТ «СЕБ Банк», надали аналогічні з позивачем пояснення щодо обставин справи, проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.05.2008р. між Акціонерним банком "Факторіал-Банк" (правонаступником всіх прав та обов'язків є Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк») та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 530-в/37 під заставу нерухомого майна (надалі - Договір). З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором 21.05.2008р. було укладено Іпотечний договір №530-в/37/01, між Банком та [PERSON], відповідно до якого в забезпечення виконання зобов'язання за Договором кредиту було прийнято нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира, що розташована за адресою [ADDRESS]. Зобовязання перед ПАТ «СЕБ Банк» [PERSON] не виконав належним чином, у звязку з чим утворилася заборгованість. 21.09.2010р. ПАТ «СЕБ Банк» була подана позовна заява до Ленінського районного суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. [PERSON] звернувся до ПАТ «СЕБ Банк» з заявою від 28.01.2011р. добровільно реалізувати його заставну квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS], та погасити за рахунок одержаних коштів частину заборгованості за кредитним договором (а.с.22). 22.03.2011р. рішенням кредитного комітету ПАТ «СЕБ Банк» було вирішено, що після погашення заборгованості за кредитним договором № 530-в/37 від 21.05.2008р. [PERSON] в сумі не менше 17000,00 доларів США (еквівалент у гривнях 135 280,9 грн. за курсом НБУ 7,9577), вивести з забезпечення однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На вищевказану квартиру було знайдено покупця [PERSON], який запропонував придбати її за 18500,00 доларів США або 147 217,45 гривень за курсом НБУ 7,9577. 25.03.2011 року [PERSON] у приміщенні ПАТ «СЕБ Банк» в м. Запоріжжя, вул. Леніна 185. в присутності співробітників банку [PERSON] та [PERSON] передав під розписку [PERSON] кошти в сумі 18500,00 доларів США (еквівалент у гривнях 147 217,45 грн. за курсом НБУ 7,9577), в якості оплати за придбання квартири, а [PERSON] в свою чергу власноручно вніс ці кошти в касу банку на рахунок погашення кредиту за договором № 530-В/37 від 21.05.2008 р згідно квитанції №136332543 від 25.03.2011 р. (а.с. 23, 24). При цьому договір купівлі продажу не укладався, так як не було взято витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. [PERSON] 25.03.2011р. надав позивачу довіреність ВР1 №790971 від 25.03.2011р., посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №313, відповідно до якої уповноважив [PERSON] продати належну йому на праві приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Того ж дня [PERSON] отримав від співробітників Банку оригінали документів на спірну квартиру (а.с. 25). 01.04.2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] вилучено запис з Державного реєстру іпотек та знято раніше накладену банком заборону на відчуження квартири в [ADDRESS] (а.с.30, 31). 08.04.2011 року [PERSON] отримав витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно СВА №754667 (а.с.29). При зверненні до нотаріуса для укладення договору-купівлі продажу однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] накладений арешт Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ. З цих підстав в укладені даного договору було відмовлено. Як було з'ясовано, 11.11.2009р. Ленінським відділом Державної виконавчої служби Запорізького МУЮ відкрито виконавче провадження за заявою ПАТ «ВТБ Банк» про примусове стягнення з [PERSON] заборгованості за виконавчим листом № 2-1696 від 22.10.2009р., та накладено арешт на все його рухоме та нерухоме майно (а.с.32, 33). Як пояснив представник Ленінського відділу Державної виконавчої служби Запорізького МУЮ, виконавче провадження ВП №15794870 незавершене, підстави для зняття арешту з вказаного майна постановою державного виконавця, визначені ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні, тому арешт з майна може бути знятий тільки за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» передбачено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. При вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватися нормами цивільного законодавства, що регулюють право власності і його захист. З матеріалів справи вбачається, що право власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], на яку накладено арешт постановою державного виконавця ВП №15794870 від 11.11.2009р., належить боржнику за цим виконавчим провадженням [PERSON] Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень ст. 319 ЦП України власник \~володіє, \~користується, розпоряджається \~ своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Виходячи зі змісту ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] щодо спірної квартири не укладався. Не є договором купівлі-продажу квартири у розумінні норм ЦК України розписка, на яку посилається [PERSON], згідно якої 25.03.2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 18500,00 доларів США (еквівалент у гривнях 147 217,45 грн. за курсом НБУ 7,9577), в якості оплати за придбання квартири. Оскільки \~в установленому законом порядку позивач не набув права власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], підстав для визнання за ним права власності на зазначену квартиру судом не встановлено, то відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в нього відсутнє право вимоги щодо звільнення нерухомого майна з-під арешту. У звязку з викладеним позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed