Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-28 00:00:00

25 серпня 2005 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 25 серпня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №225. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №002100, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 25 серпня 2005 року. Від цього шлюбу у сторін є діти: дочка [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №020074, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 24 листопада 2005 року (актовий запис за №471, вчинений 24 листопада 2005 року), і свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №047975, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 12 квітня 2007 року (актовий запис за №176, вчинений 12 квітня 2007 року). На теперішній час діти сторін є малолітніми. [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що протягом 2009-2010 років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення їх шлюбних відносин. Згідно з доводами позивачки подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їх діти, що тяжко впливає на їх психологічний стан та кожен раз спричиняє їй та дітям душевні страждання. Окрім цього, [PERSON] зазначила, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхніх дітей та в позивачки, він не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивачка ствердила, що на даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. [PERSON] вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем, як подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. За таких обставин, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений із [PERSON], зазначивши, що малолітні діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. 04 жовтня 2010 року від позивачки [PERSON] в суд надійшла письмова заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON], та залишити їй на виховання малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, вказавши, що спільно проживати із відповідачем вона не бажає, оскільки [PERSON] ображає її, не підтримує матеріально, не розуміє дітей, зловживає алкогольними напоями, ініціює в сімї сварки, свідками яких стають малолітні діти, що негативно впливає на їх психологічний стан. З пояснень, наданих [PERSON] у судовому засіданні, слідує, що з огляду на аморальний спосіб життя відповідача, часті сварки та образи з його боку та те, що [PERSON] застосовує до неї та їхніх малолітніх дітей фізичне насильство, позивачка наполягає на тому, щоб малолітні діти: дочка [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу проживали разом з нею і залишились саме на її вихованні. Згідно із доводами [PERSON] відповідач добровільно не утримує сімю, з нього стягуються аліменти на утримання дітей у примусовому порядку на підставі рішення суду. В обґрунтування вимог щодо залишення з нею малолітніх дітей на проживання і для здійснення їх виховання позивачка також вказала, що вона є приватним підприємцем, її дохід за два тижні становить приблизно 1000 (одну тисячу) грн. [PERSON] зазначила, що [PERSON] постійно влаштовує вдома пянки до ранку, вчиняє фізичне насильство стосовно неї і дітей, тому за таких обставин малолітні діти не можуть бути залишені на вихованні відповідача. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей. [PERSON] пояснив, що сторони не знаходять спільної мови, не мають взаєморозуміння, між ними склалися негативні стосунки, з 2009 року не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою, ведуть окремий бюджет і побут. Представник позивачки зазначив, що відповідач добровільно матеріально не забезпечує сімю, тому з нього в примусовому порядку стягуються аліменти на утримання дітей. [PERSON] також вказав, що [PERSON] вживав наркотичні засоби, вчиняв фізичне насильство стосовно позивачки і малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що є обставинами, які негативно його характеризують та виключають можливість залишення з ним малолітніх дітей на проживання і для здійснення їх виховання. Даючи пояснення у судовому засіданні, відповідач [PERSON] частково визнав позовні вимоги, зазначивши, що він погоджується на розірвання шлюбу, укладеного із [PERSON], за умов недосягнення подружжям примирення, оскільки хоче зберегти шлюб, та заперечує проти того, щоб після розірвання шлюбу дочка [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO], проживали окремо від нього і залишились на вихованні матері. Відповідач підтвердив, що між ним і [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого страждають їх малолітні діти. При цьому [PERSON] пояснив, що він матеріально забезпечує сімю, так як сплачує позивачці аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 (одної другої) частини заробітної плати, погашав кредити, які були отримані для ремонту квартири. Відповідач заперечив, що він зловживає алкогольними напоями і застосовує фізичне насильство до членів своєї сімї, та підтвердив, що пробував коноплю і притягувався до адміністративної відповідальності. [PERSON] надав позитивну характеристику [PERSON], як матері їх спільних малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №05/47-33/1541 від 22 грудня 2010 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON]Є.» та зазначила, що малолітні діти: [PERSON], [INFO], і [PERSON]Є, [INFO], проживають в прекрасних умовах і однаково люблять обох батьків. Допитана в якості свідка представник органу опіки та піклування начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області [PERSON] в судовому засіданні надала показання, в яких позитивно охарактеризувала [PERSON], зазначивши, що останній приділяє багато уваги своїм малолітнім дітям, має постійну роботу та стабільний дохід. Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] з 1998 року перебувала на обліку за бродяжництво та ухилення від навчання. На думку, свідка [PERSON], позивачка приділяє недостатньо уваги вихованню малолітніх дітей, залишає їх без нагляду у вечірній час, хоча постійної роботи не має. Разом з цим свідок [PERSON] зазначила, що особисто вона обстеження сімї [PERSON] і [PERSON] не здійснювала, а працівниками дошкільного навчального закладу, якого відвідують малолітні діти сторін, як позивачка, так і відповідач характеризуються позитивно. Свідки: [PERSON] і [PERSON], в наданих суду показаннях зазначили, що вони працюють вихователями в дошкільному навчальному закладі №8, який відвідують малолітні діти сторін. Свідки: [PERSON] і [PERSON] надали позитивну характеристику обом батькам [PERSON] і [PERSON] стосовно їх ставлення до дітей, пояснивши, що вони належним чином піклуються про своїх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Згідно з показаннями свідків: [PERSON] і [PERSON] малолітні діти сторін завжди доглянуті, чисті і охайні, одягнені по сезону, однаково люблять обох своїх батьків, як матір [PERSON], так і батька [PERSON] та ніколи не скаржилися на них. Із показань свідків: [PERSON] і [PERSON] слідує, що останнім часом як [PERSON], так і [PERSON] приходять у дитячий садок до своїх дітей, а раніше в основному забирала малолітніх дітей додому та займалася ними лише їх мати [PERSON] Свідки: [PERSON] і [PERSON] вказали, що малолітні діти сторін не розповідали про бійки в їх сімї. При цьому свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON], [INFO], небалакучий, у минулому році він почав заікатися. Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON], [INFO], замкнута, у 2010 році розповідала про сварки в сімї, походження виявленого на ній синця пояснила тим, що впала, та повідомила, що [PERSON] виганяв з дому [PERSON] Свідок [PERSON], даючи показання у судовому засіданні, вказала, що вона працює в одному колективі із матірю відповідача. У наданих суду показаннях свідок [PERSON] позитивно охарактеризувала [PERSON], пояснивши, що він, на відміну від позивачки, має освіту, роботу та одержав житло квартиру. Свідок [PERSON] вважає, що позивачка цікавиться іншими чоловіками, через те й подала позов про розірвання шлюбу. При цьому свідок [PERSON] зазначила, що вона бачила випадок, коли [PERSON] у період часу приблизно з 23 години до 24 години вийшла з дому, залишивши малолітніх дітей без нагляду, оскільки в цей час [PERSON] перебував на роботі у нічній зміні, про що їй відомо від матері відповідача. Згідно з показаннями свідка [PERSON], на її думку, малолітні діти сторін, можливо, мають більшу прихильність до [PERSON] і його матері (їх баби), ніж до [PERSON], а можливо однакову до обох батьків. Згідно з показаннями свідка [PERSON] малолітні діти сторін мають проживати разом з їх матірю та залишитись на її вихованні. Свідок [PERSON] вказала про те, що позивачка [PERSON] належним чином доглядає за своїми малолітніми дітьми, готує їм їжу, водить у дитячий садок та вкладає їх спати. З показань свідка [PERSON] вбачається, що малолітні діти сторін завжди чисті, охайні та доглянуті. Свідок [PERSON], даючи показання в судовому засіданні, підтвердила, що відповідач вживає алкогольні напої, влаштовує гучні пянки до ранку, особисто їй та її синові пропонував попробувати наркотичні засоби. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, в яких вказав, що відповідач відповідально ставиться до своїх малолітніх дітей, купує їм соки, ходить з ними у вихідні дні на прогулянки, алкогольні напої вживає деколи під час свят. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки і показання свідків, дослідивши і оцінивши в сукупності всі докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і визначення місця проживання малолітніх дітей підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сімя [PERSON] і [PERSON] фактично не існує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам позивачки. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, суперечки між ними негативно впливають на фізичний, духовний і моральний розвиток та виховання їх малолітніх дітей. Фактично сімейно-шлюбні відносини між [PERSON] і [PERSON] припинені, примирення подружжя не відбулося. За таких обставин, шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], не може бути збереженим. Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З наведених підстав суд вирішив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам позивачки. При вирішенні іншої частини позовних вимог [PERSON] суд врахував наступні обставини, що доведені належними і допустимими доказами. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 липня 2009 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 (одної другої) частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 червня 2009 року і до їх повноліття. Цим судовим рішенням встановлено, що постійна допомога на утримання малолітніх дітей зі сторони [PERSON] не надходить. Отже, відповідач добровільно не утримував своїх малолітніх дітей та на виконання вказаного рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 липня 2009 року сплачує аліменти у примусовому порядку. Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 травня 2010 року встановлено, що 18 квітня 2010 року приблизно о 06 годині 00 хвилин [PERSON], перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі №32 будинку №25 по м-ну Перемоги м.Кузнецовська, умисно вчинив психологічне насильство в сімї, оскільки під час суперечки нецензурно висловлювався в адрес своєї дружини [PERSON] Під час розгляду зазначеної справи [PERSON] повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного правопорушення, зазначивши, що під час суперечки ображав дружину [PERSON] нецензурними словами. Вказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 (пятдесят одної) грн. Таким чином, зазначеною постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 травня 2010 року доводиться факт вчинення [PERSON] за місцем його проживання психологічного насильства в сімї. В акті обстеження матеріально-побутових умов сімї №166 від 01 листопада 2010 року вказано, що на час обстеження в квартирі були [PERSON] та її діти, в кімнатах чисто, охайно, діти забезпечені одягом, взуттям, іграшками, книгами, є продукти харчування. Зі слів [PERSON] її чоловік у квартирі не проживає близько 2-х тижнів. Існує борг по квартплаті близько 2000 (двох тисяч) грн. Згідно з висновком виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №05/47-33/1541 від 22 грудня 2010 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON]Є.» орган опіки та піклування вважає, що місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], слід визначити за місцем проживання їх батька [PERSON], [INFO], за адресою: мікрорайон Перемоги[ADDRESS]. Такий висновок органу опіки та піклування обґрунтовується поясненнями [PERSON] (матері [PERSON]В.), [PERSON] і [PERSON] В подальшому службою у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області неодноразово проводились обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON] і [PERSON], що підтверджується відповідними актами. Зокрема, згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї №24 від 04 лютого 2011 року [PERSON] і [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], проживають за адресою: м.Кузнецовськ, мікрорайон Перемоги[ADDRESS]. Взаємовідносини між членами сімї товариські. Є борг по по квартплаті приблизно 2000 (дві тисячі) грн. На час обстеження в квартирі було чисто, охайно, діти доглянуті, гралися. Умови проживання дітей задовільні, зі слів [PERSON] діти не відвідують ДНЗ №8 через хворобу. Батьки [PERSON] та [PERSON] займались приготуванням їжі. В акті служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області від 28 квітня 2011 року також значиться, що в квартирі було чисто, прибрано, висіла випрана білизна, діти були в дошкільному закладі і по них збиралась іти [PERSON], а [PERSON] був відсутній. На заяву [PERSON] від 16 лютого 2011 року щодо викрадення з квартири №32 будинку №25 по мікрорайону Перемоги м.Кузнецовськ золотого ланцюжка у листі Кузнецовського міського відділу УМВС України в Рівненській області №54/2000 від 26 лютого 2011 року вказано, що в ході профілактичних заходів було встановлено, що золотий ланцюжок взяв для власного користування [PERSON] та заклав його у ПК «Ломбард-Альянс» 13 лютого 2011 року. З довідки лікаря-нарколога державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3» Міністерства охорони здоровя України [PERSON] від 10 червня 2011 року слідує, що [PERSON] на обліку в наркологічному кабінеті вказаного медичного закладу не перебуває, за медичною допомогою не звертався, результат тесту на визначення 5 наркотиків - негативний. За місцем роботи відповідач характеризується виключно з позитивної сторони, як вбачається із його характеристики, виданої ЦДтаРАВ відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №175/799 від 10 листопада 2010 року. Довідка відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №10236 від 23 вересня 2010 року свідчить, що сума доходу [PERSON] за місцем його роботи за період часу з 01 вересня 2009 року до 31 серпня 2010 року з врахуванням утриманих аліментів становить 30363 (тридцять тисяч триста шістдесят три) грн. 79 коп. Позивачка є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №878338, державна реєстрація проведена 03 березня 2010 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 26060000000001907. Згідно із звітом субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку від 04 жовтня 2010 року обсяг виручки [PERSON] від реалізації товарів при роздрібній торгівлі уживаними товарами за третій квартал 2010 року наростаючим підсумком з початку терміну дії свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році становить 6281 (шість тисяч двісті вісімдесят одна) грн. Обсяг виручки позивачки від реалізації товарів при роздрібній торгівлі уживаними товарами за четвертий квартал 2010 року наростаючим підсумком з початку терміну дії свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році становить 10366 (десять тисяч триста шістдесят шість) грн., що підтверджується звітом субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку від 27 липня 2011 року. Із патенту серії ПАЄ №289429 від 29 березня 2011 року, терміном дії з 01 квітня 2011 року до 31 серпня 2011 року, вбачається, що позивачка здійснює на ринку м.Кузнецовськ торгівельну діяльність. Аналізуючи досліджені докази, суд прийшов до висновку, що малолітніх дітей сторін: дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], слід залишити на виховання їх матері [PERSON] до досягнення дітьми повноліття. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що обставин, які б свідчили про негативне ставлення [PERSON] до своїх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], та про невиконання чи неналежне виконання позивачкою батьківських обовязків щодо виховання, розвитку і утримання малолітніх дітей не встановлено. Показання свідка [PERSON] щодо негативної характеристики [PERSON] до укладення шлюбу із [PERSON] не стосуються предмету даного спору сторін. Показання свідка [PERSON] про залишення позивачкою дітей без нагляду у вечірній час не є власними показаннями даного свідка, а отримані з чужих слів, що підтверджується показаннями цього ж свідка [PERSON], з яких слідує, що особисто свідок [PERSON] обстеження сімї [PERSON] і [PERSON] не здійснювала, а працівниками дошкільного навчального закладу, якого відвідують малолітні діти сторін, як позивачка, так і відповідач характеризуються позитивно. Показання свідка [PERSON] щодо одноразового залишення [PERSON] у період часу приблизно з 23 години до 24 години малолітніх дітей вдома без нагляду, не є достовірними, оскільки ґрунтуються на поясненнях матері відповідача, тобто заінтересованої в цій справі особи. Таким чином, зазначені показання свідків: [PERSON] і [PERSON] не є достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про залишення їй на виховання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. При вирішенні цієї частини позовних вимог [PERSON] до [PERSON] суд врахував наступні правові норми. Частинами 1, 3 ст.151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Слідуючи ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Судом встановлено, що малолітні діти сторін: дочка [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO], не досягли десяти років. Із пояснень [PERSON] і [PERSON] вбачається, що згоди між ними щодо визначення місця проживання їх малолітніх дітей не досягнуто. Зміст позовної заяви [PERSON], інформація про зареєстроване місце проживання відповідача, акти обстеження матеріально-побутових умов сімї та інші докази справи свідчать, що квартира №32 у будинку №25 по мікрорайону Перемоги м.Кузнецовськ Рівненської області є спільним місцем проживання [PERSON], [PERSON] і їх малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Даних про окреме проживання сторін суду не надано. За таких обставин, суд вважає за належне визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], за місцем проживання їх батьків - [PERSON] і [PERSON] В іншій частині вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей слід відмовити в задоволенні за їх безпідставністю, так як спір між сторонами щодо місця проживання їх малолітніх дітей фактично відсутній, оскільки позивачка, відповідач і їх діти проживають спільно, а не окремо. Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних правових підставах. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільніє від обовязків щодо дитини. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи викладені обставини,

Outcome: dismissed