Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом посилаючись на те, що 25 жовтня 1955 року позивачка одружилась з [PERSON]. У 1978 році [PERSON] прийнятий у члени кооперативу ОК АГТ «Берізка-1» та 1982 році вніс пайовий внесок в розмірі 50 крб., на підставі чого йому було передано гаражний бокс №219 в ОК АГТ «Берізка-1». Позивачка вказала, що чоловік постійно користувався гаражним боксом №219, облаштував його, тримав в ньому спільні речі. Однак не приватизував його. 7 жовтня 2010 року [PERSON] помер. Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно спадкоємцями першої черги якого є позивачка та син [PERSON], який є інвалідом II групи. Однак, за життя [PERSON]М склав заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповів своїй дружині - [PERSON]. На підставі заяви [PERSON] до адміністрації ОК АГТ «Берізка-1», її прийнято до членів ОК АГТ «Берізка-1» та передано гаражний бокс №219. Позивачка вказує, що у встановлений законом строк подала заяву до 12- ї державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом на 3/4 частини гаража в ОК АГТ «Берізка-1». Однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2011 року їй відмовлено так як спадкоємицею не був поданий право встановлювальний документ на гараж. Позивачка вважає, що їй повинен належати гаражний бокс №219 в ОК АГТ «Берізка-1» на підставі заповіту померлого чоловіка. Тому просить ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно - на 3/4 частини гаража в ОК АГТ «Берізка-1», за [PERSON] - 1/4 частини гаража в ОК АГТ «Берізка-1», розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 4 від померлого 7 жовтня [PERSON]. Позивачка та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали в обґрунтування своїх вимог зіслалася на обставини викладені в позовній заяві та пояснили, що за життя її чоловіком не було оформлено право власності на даний гараж, який вона хоче прийняти як спадкове майно за заповітом, після його смерті. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Третя особа, представник гаражного кооперативу «Берізка-1» проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення не підлягає із слідуючих підстав: Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 25 жовтня 1955 року позивачка одружилась з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис №1861. Позивачка вказала, що чоловік постійно користувався гаражним боксом №219, однак не приватизував його і 7 жовтня 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 08.10.2010 року, актовий запис № 18409. 06.10.2010 року [PERSON]М склав заповіт , яким все своє майно на випадок смерті заповів своїй дружині - [PERSON]. Позивачка подала заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом на 3/4 частини гаража в ОК АГТ «Берізка-1», однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2011 року їй відмовлено так як спадкоємицею не був поданий право встановлювальний документ на гараж(а.с.11). Згідно Довідки № 356 від 15.11.2010 року (а.с.6) виданої головою правління ОК АГТ «Берізка-1» вказано, що рішенням №1 загальних зборів ОК АГТ «Берізка-1» від 25.05.1978 року [PERSON] прийнятий у члени кооперативу ОК АГТ «Берізка-1» та рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради 21 сесії 5 скликання від 03.07.2008 року надано земельну ділянку в ОК АГТ «Берізка-1» у власність площею 0,0021 га під гараж №219 . Судом встановлено, що рішень на підставі яких видано [PERSON] гараж №219, а також спадкової справи в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні сторонами не надано і не заявлено клопотань про їх витребування, хоча судом повторно розяснювалось право заявляти клопотання про витребування доказів по справі та про витребування спадкової справи, на що сторонами не було відредаговано. Згідно Довідки № 385 від 20.09.2011 року (а.с.11) виданої головою правління ОК АГТ «Берізка-1», [PERSON] прийнято до членів ОК АГТ «Берізка-1» згідно заповіту та її заяви про вступ в звязку зі смертю чоловіка [PERSON] та передано гаражний бокс №219. Матеріалами справи також встановлено, що [PERSON] був членом авто гаражного кооперативу „Берізка-1 і користувався гаражним боксом №219. Отже, позовні вимоги про визнання за позивачкою право власності гаражу безпідставні, так як відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності [PERSON] на зазначений гараж і що такий був ним приватизований. Крім того після смерті [PERSON] згідно Довідки № 385 від 20.09.2011 року (а.с.11) виданої головою правління ОК АГТ «Берізка-1», [PERSON] прийнято до членів ОК АГТ «Берізка-1 »і їй передано у користування зазначений гараж. Рішення про прийняття позивачки в члени кооперативу та надання їй гаражу, який перебував у користуванні померлого, є чинним і сторонами не оспорюється. Відтак, суду вивчивши матеріали справи та враховуючи вимоги закону, приходить до висновку про те, що гараж в кооперативі „Берізка-1, яким користувався померлий не є спадковим майном. Згідно ст. 182 ЦКУ право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. На підставі ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює у відповідності до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЩІК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до ст.392 ЦКУ власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не довів тих обставин на які посилався як на підставу позовних вимог про визнання права власності на гараж, не надав докази в обґрунтування цих вимог , що є його обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , розяснював позивачу його права та обовязки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України.

Outcome: dismissed