Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

25 липня 2011 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання за ним права власності на човен «Казанка-5м3» та човновий двигун «Johnson-60» вартістю 18 500 гривень за набувальною давністю. В обгрунтування позову вказував, що у травні 2002 року по усній домовленості відповідач [PERSON] передав йому у користування на невизначений термін вказаний човен з двигуном. З того часу він фактично володіє і розпоряджається цим майном, зберігає його в себе, займається його ремонтом та обслуговуванням. [PERSON] ніяких претензій до нього стосовно човна та двигуна не має, не заперечує проти його володіння ними та передачі права власності на них, оскільки він за цей час надав відповідачу багато різних послуг, допомагав у веденні господарства та у вирішенні інших побутових питань. На даний час у нього виникла необхідність в реєстрації човна та двигуна, а відповідач не заперечує проти передачі права власності на це майно, він вирішив скористатися своїм правом на звернення до суду про визнання за ним права власності на вказане майно на підставі статті 344 Цивільного кодексу України за набувальною давністю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, в їх обгрунтування пояснив так, як викладено в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю погодився з позовом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що у травні 2002 року відповідач [PERSON] по усній домовленості передав позивачу [PERSON] у користування на невизначений термін прогулянкове судно - човен «Казанка-5м3» та човновий двигун «Johnson-60» загальною вартістю 18 500 гривень (а.с.11-16). З того часу позивач фактично володіє і розпоряджається цим майном, зберігає його в себе, займається його ремонтом та обслуговуванням. Відповідач [PERSON] ніяких претензій до позивача стосовно човна та двигуна не має, не заперечує проти його володіння ними та передачі права власності на них. Тому позивач просить визнати за ним права власності на вказане майно на підставі статті 344 Цивільного кодексу України за набувальною давністю. Згідно ч.1,3,4 статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять , а на рухоме майно через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд постановляє рішення про визнання за позивачем права власності на вказані вище плавзасоби прогулянкове судно з двигуном.

Outcome: approved