Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, в якому зазначив, що він працює головою СФГ "Афродіта" та заступником директора ТОВ "Афродіта", є депутатом Волноваської районної ради та помічником народного депутата України. В березні 2010 року до нього звернулася відповідачка з вимогою про повернення їй земельної ділянки площею 2,0 га , яку вона передала йому в обробіток на підставі усної домовленості. Він пообіцяв повернути ділянку після збору врожаю , що і зробив восени 2010 року. Однак в квітні 2010 року [PERSON] звернулася до Генеральної прокуратури України зі скаргою на його дії. В людних місцях, на ринку, у магазині , на громадських зборах мешканців села Петрівське Волноваського району відповідачка прилюдно висловлювалася, що позивач непорядна людина, обманює людей. Відповідачка своїми наговорами поставила під сумнів ділову репутацію позивача. Внаслідок чого його самопочуття погіршилося, він звертався до лікаря зі скаргами на стан здоров"я, поніс витрати на придбання ліків. В січні 2011 року відповідачка звернулася до Волноваського районного суду з позовом до нього про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В березні 2011 року відповідачка звернулася до прокуратури Волноваського району зі скаргою знов на позивача. Підбурила ще п"ятьох мешканців с.Петрівське написати аналогічні скарги. Через виклики до суду та прокуратури погіршилось здоров"я позивача. Таким чином, вважає, що відповідачка спричинила йому матеріальну та моральну шкоду, і просить суд стягнути з відповідачки матеріальну шкоду - вартість ліків - 1875,63 гривень, моральну шкоду - 30000 гривень, а також судові витрати - судовий збір - 75 гривень, витрати за інформаційне забезпечення - 120 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник на підставі довіреності позовні вимоги підтримали, на задоволенні позову в повному обсязі наполягали. На підтвердження спричинення матеріальної та моральної шкоди надали для огляду медичну картку позивача, копії чеків на придбання медичних препаратів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, пояснила, що вона є власницею земельної ділянки, яку на підставі усної домовленості передала в оренду позивачу. В березні 2010 року звернулася до нього з вимогою повернути їй землю, однак він відмовив. Тому змушена була звернутися за захистом своїх прав до органів прокуратури, суду. Представник відповідачки на підставі договору - адвокат [PERSON] підтримав заперечення відповідачки проти позову, пояснив, що, по-перше, позивачем не надано жодного документу на підтвердження його статусу - голови СФГ "Афродіта", заступника директора ТОВ "Афродіта", депутата Волноваської районної ради тощо, а також належних доказів на підтвердження факту спричинення матеріальної та моральної шкоди внаслідок поширення відповідачкою [PERSON] неправдивих відомостей. Належним доказом - записи в медичній картці позивача, представник відповідачки не вважає, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності причинного зв"язку між записом в медичній картці та діями [PERSON] Звернення [PERSON] до прокуратури та суду вважає реалізацією конституційного права на судовий захист від посягань на свою власність. Тому представник відповідачки вважає позовні вимоги необгрунтованими та незаконними. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З рішення Волноваського районного суду Донецької області від 22 березня 2011 року по цивільній справі № 2-221/11 вбачається, що у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ "Афродіта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14.06.2011 року зазначене рішення Волноваського районного суду залишено без змін, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. З відповідей від 20.04.2010 року за № 773/161ж, від 11.05.2010 року № 19-р, від 07.06.2010 року № 1086/350, від 27.08.2010 року № 71/1 р-10, вбачається, що відповідачка неодноразово зверталася з заявами до органів прокуратури з приводу самовільного використання належної їй земельної ділянки. З пояснень позивача, допитаного в судовому засіданні, встановлено, що він не підтвердив факт, що, дійсно, чув від відповідачки недостовірну інформацію щодо самого себе або СФГ "Афродіта". Згідно до ст.ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України" Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року передбачає, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували , але відомості про них не відповідають дійсності ( неповні або перекручені). Відповідно до положень п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року передбачено, що під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року містить наступне, відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов"язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо орган , компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. З наведеного вище судом вбачається, що предметом розмов за участю відповідачки було її звернення до прокуратури щодо самовільного використання належної їй земельної ділянки, до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, тобто це були звернення до суду та до прокуратури за захистом свого права власності на земельну ділянку та предметом перевірки зазначеними органами цієї інформації. Тому суд не має підстав вважати інформацію щодо не повернення земельної ділянки відповідачці СФГ "Афродіта" недостовірною. Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 60 ЦПК України сторони зобов"язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст.ст. 57-59 ЦПК України передбачають, що докази мають бути належними та допустимими. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні, що відповідачка поширювала недостовірну інформацію про позивача, дискредитувала його ділову репутацію, зокрема, не найшло свого підтвердження: в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті права позивача, із зазначенням часу, способу й осіб, яким ця інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення , посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, причинний зв"язок між погіршенням самопочуття позивача та діями відповідачки. Звернення відповідачки до суду та прокуратури за захистом своїх прав суд не може розцінити як поширення недостовірної інформації, оскільки вважає це реалізацією конституційного права на захист. Тому підстав для задоволення позову судом не вбачається. На підставі ст.ст. п.4 ч.2 ст. 23, ст.ст. 94, 277 ЦК України, п.п. 4, 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року

Outcome: dismissed