Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

У грудні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Вказавши, що 17.03.2011 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді індивідуального гаражу, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 41-Б. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька позивача є сам позивач [PERSON] спадкоємців за законом та за заповітом немає. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. У свою чергу нотаріус прийняла заяву, відкривши спадкову справу за № 51540584, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд, визнати за [PERSON], померлому 17.03.2011р., право власності на індивідуальний гараж, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 41-Б; визначити за позивачем право власності на вказаний гараж, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 17.03.2011року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника відповідача, а також про те, щоб рішення прийняли за наявними в справі матеріалами на підставі діючого законодавства. Від третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, а також просить суд вирішити питання на розсуд суду відповідно до діючого законодавства України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 18.11.1969р. рішенням Виконкому ММР народних депутатів трудящих за № 2113 було дозволено батьку позивача будівництво гаража на території кварталу № 382-383 по вул. Південна, виділено відповідно йому під будівництво земельну ділянку. 18.03.2008р. в ММБТІ був оформлений технічний паспорт на зазначений гараж. 10.03.2011р. рішенням ММР за № 4/38 [PERSON] відведено земельну ділянку в оренду за рахунок земель міста для отримання права власності на індивідуальний гараж, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 41-Б. Однак у звязку із смертю 17.03.2011року [PERSON] (Свідоцтво про смерть, а/з № 1085 від 19.03.2011року) зареєструвати право власності на вищевказаний гараж [PERSON] не встиг. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. У свою чергу нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом посилаючись на те, що позивачем не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 24 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За життя [PERSON] не встиг зареєструвати право власності на гараж у встановленому законодавством порядку. За таких підстав вимога позивача щодо визнання за померлим [PERSON] права власності на нерухоме майно задоволенню не підлягає, у звязку з її безпідставністю. Пунктом 8 Постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008року встановлено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. З наведеного випливає, що індивідуальний гараж, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна, 41-Б, не знаходився на праві власності у померлого - [PERSON], відповідно не може бути обєктом спадкування. Оскільки до складу спадщини входять права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (за життя померлого), позивачем може бути заявлено вимогу про визнання за ним права та обовязків як забудовника. Враховуючі вищевикладене суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 1216-1220, 1261, 1267-1270 ЦК України,

Outcome: dismissed