Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

у звязку з тим, що відповідач не виконує свої батьківські обовязки по утриманню сина, [PERSON] [INFO] позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON], на утримання їхнього спільного сина у розмірі 997 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила позов, та просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 550 гривень. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що сімя між позивачкою та відповідачем розпалася, сип перебуває на повному утриманні матері, а батько матеріальної допомоги сину не надає. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у заявленому розмірі. Суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 5 СК України визначено, що держава охороняє сімю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сімї. [PERSON] [INFO] є спільною дитиною позивачки та відповідача про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ОК № 000580 видане виконкомом Лютізької сільської ради Вишгородського району. Статтею 181 СК України, врегульовано, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, та пояснень позивачки, дитина проживає разом з матірю та перебуває повністю на її утриманні. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами погіршилися, відповідач не надає матеріальної підтримки, та не бере участі у вихованні сина. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів,, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, та інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надані докази щодо наявності у відповідача інших дітей, на утримання яких він сплачує аліменти та щодо неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина. Суд бере до уваги, те що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 550 грн. Статтею 184 СК України врегульовано, що у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, а також за наявності інших обставин що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сума аліментів у розмірі 550 грн.00коп. підпадає під вимоги частини 2 статті 182 СК України, та не є меншою за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд вважає, що аліменти слід стягувати у заявленому розмірі 550 грн.00 коп. щомісячно. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. На підставі пункту 5 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито», [PERSON] звільняється від сплати державного мита, тому зазначені кошти мають бути стягнуті з [PERSON] в дохід держави у розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн.00 коп. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 81 ЦПК У країни, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на ІТЗ у справах про стягнення аліментів. З [PERSON] на користь державного бюджету Вишгородського району підлягає до стягнення сума витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. 00 коп.

Outcome: approved