Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 18 жовтня 1998 року, сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №1478. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на її вихованні та утриманні. В позові позивачка зазначає, що причиною розпаду сімї стала несумісність характерів між нею з відповідачем, різні погляди на життя, що призвело до виникнення між ними неприязних стосунків. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. В серпні 2009 році сторони остаточно припинили сімейні відносини, з цього часу, хоч і проживають в одній квартирі, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивачка зазначає, що шлюб фактично розпався і носить лише формальний характер. Позивачка вважає, що подальше проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечитиме їх інтересам, та інтересам неповнолітньої доньки, примирення вважає неможливим. Вважає, що після розірвання шлюбу, спору з відповідачем про місце проживання дитини не буде, проти проживання дитини з позивачкою відповідач не заперечує. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки, після розлучення у позивачки з відповідачем буде відсутній спільний сімейний бюджет, а неповнолітня дитина залишаюється проживати разом з позивачкою, відповідач повинен нести витрати по утриманню дитини у передбаченому законом розмірі. Відповідач належної участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, що спонукає позивачку до звернення до суду з вимогою про стягнення з нього аліментів. Позивачка зазначає, що відповідач - [PERSON] працює інженером чергової зміни в Чернівецькому структурному підрозділі державного підприємства "Львівський Украерорух", де отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Стягнення по виконавчих документах з відповідача не провадяться. На підставі викладеного, позивачка просить розірвати шлюб між сторонами, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], в розмірі 1/4 частини заробітку на місяць, починаючи з часу пред'явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи в суді. Заслухавши доводи позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 18 жовтня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №1478 (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-МИ №082066.(а.с.7). Донька [PERSON] на даний час проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.9). Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. В серпні 2009 році сторони остаточно припинили сімейні відносини, з цього часу, хоч і проживають в одній квартирі, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Шлюб між сторонами існує формально. Беручи до уваги вище викладене, а також те, що сторонам був наданий місячний строк для примирення після якого сторони не примирилися, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та неповнолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з позивачкою. Що стосується стягнення аліментів, то такі позовні вимоги підлягають також до задоволення. А саме, згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітньої [PERSON], зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює інженером чергової зміни в Чернівецькому структурному підрозділі державного підприємства "Львівський Украерорух", має регулярний дохід, що в судовому засіданні підтвердив сам відповідач. Стан здоров'я відповідача є задовільним, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні у відповідача немає. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та отримує заробітну плату. За наведених обставин, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач отримує регулярний дохід. На підставі викладених обставин, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення, а саме відповідач [PERSON], як батько неповнолітньої [PERSON], зобовязаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 19 жовтня 2011 року до настання її повноліття.

Outcome: approved