Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

22.08.2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 10.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів за користування ним та комісії виконував не належним чином в зв'язку з чим станом на 31.05.2011 року виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 14096,74 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 6676,77 грн.; - заборгованість по процентам - 4030,67 грн.; - заборгованість по комісії - 2241,84 грн.; - нарахованих штрафів - 500 грн.(фіксована частина) та 647,46 грн. (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі. В судове засідання представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Зокрема судом встановлено, що 10.11.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредитні кошти у розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.8% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони позичальник зобов'язався частинами повертати отриманий кредит, а саме кожного місяця сплачувати встановлений щомісячний платіж. Відповідно до ст. 1054 ІДК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049. ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу в розмірі, передбачених договором. Крім цього, положення ст.ст. 546. 548-551 ЦК України вказують на те. що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник повинен був повністю погасити заборгованість за кредитом протягом періоду з 10.11.2007 року до кінця строку дії платіжної картки, проте свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Але оскільки ні заявою, ні Умовами та правилами надання банківських послуг не передбачено нарахування та розмір щомісячної комісії, то позовні вимоги про стягнення комісії за користуванням кредитом в розмірі 2241.84 грн., суд вважає необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, що утворилася станом на 31.05.2011 року, а саме: : - заборгованість по кредиту - 6676,77 грн.; - заборгованість по процентам -4030.67 грн.; Згідно з п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в разі порушення позичальником строків платежів по договору, позичальник повинен сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи те, що обгрунтована сума позову, без врахування комісії, становить 10707.44 грн.. то розмір штрафу (процента складова) становить 535.37 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (83 відсотки), а саме 99.60 грн. витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи, а також 117,00 грн. судового збору.

Outcome: partial