Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

В червні 2011 року [PERSON] звернувся з позовом до ЗАТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконною підвищення процентної ставки, посилаючись на те, що це підвищення пройшло без його відома і згоди. Рішенням суду в задоволенні позову було відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через неповне зясування обставин справи та постановити нове рішення про задоволення його вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд помилково прийшов до висновку про те, що сплачені апелянтом кошти починаючи з 01.02.2009р. по травень 2009 р. є фактичним прийняттям підвищеної відсоткової ставки. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами було укладено саме кредитний договір № KR/BJ-52-05 від 21.07.2005 року, за яким банк надав [PERSON] кредит в розмірі 39420 грн. зі сплатою 1,13 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Пункт 2.3.1 договору передбачав право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом при певних умовах. Листом від 31.12.2008 р. ПАТ КБ «Приват Банк» (а.с.26) повідомляв [PERSON] про збільшення відсоткової ставки до 27,21% починаючи з 01.02.2009 року і з 01.02.2009 року обрахунок щомісячних виплат став проводитись з урахуванням підвищеної відсоткової ставки. [PERSON] не погоджується з таким підвищенням, так як він згоди не давав, а з 09.01.2009 року підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки заборонено законом. Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання позивача на неотримання ним листа від відповідача про збільшення відсоткової ставки не заслуговує на увагу, оскільки позивачем з 01.02.2009 р по травень 2009 р. сплачувався кредит за договором в більшому розмірі і це є фактичним прийняттям позивачем підвищення відсоткової ставки за кредитом. Проте такі висновки суду не відповідають обставинам справи і положенням діючого законодавства. Дійсно, до 09.01.2009 року законодавство допускало зміну в односторонньому порядку розмір процентної ставки з повідомленням позичальника за 20 днів. Починаючи з 09.01.2009 року набрала чинності ст.1056-1 ЦК України, яка забороняла підвищення відсоткової ставки за кредитними договорами без згоди сторін. Відповідач листом від 31.12.2008 року повідомляв позичальника про зміну відсоткової ставки з 01.02.2009 року, але початок дії змін вже планувався в той, період, коли закон забороняв підвищення відсоткової ставки без згоди позичальника. Посилання суду на фактичне погодження позивача з підвищенням відсоткової ставки, яке полягало у внесенні платежів за новим розміром відсоткової ставки, є безпідставним, оскільки відсутні відомості про те, що позивач отримував лист банку з повідомленням про підвищення відсоткової ставки, новий графік погашення чи інші документи, які підтверджують підвищення, а розмір щомісячних платежів, як пояснив представник банку в судовому засіданні, доводився працівником банку на звернення [PERSON], без розяснення чому саме такий розмір слід сплачувати. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, воно підлягає скасуванню, а позов [PERSON] про визнання незаконним збільшення відсоткової ставки за кредитним договором з 01.02.2009 року підлягає задоволенню. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved