Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-29 00:00:00

22 листопада 2010 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду \\~м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Нєфтек Оіл`в особі директора Гродзицького А.Ю., третя особа управління з питань захисту прав споживачів департаменту споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради про захист прав споживачів. (а.с.2-3) Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог, посилався на те, що в 2009 році він придбав у відповідача талони бензинового пального марки А-95 необмеженого терміну використання. У лютому 2010 року позивач мав намір скористатися придбаними у відповідача талонами, однак у використанні останніх позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що талони старого зразка, які мав позивач, були вилучені з обороту та мали бути обміняні у термін до 31.01.2010 року на талони нового зразка. У зв`язку з тим, що позивач вчасно не здійснив обмін талонів старого зразка на нові, відповідач відмовив останньому в отриманні бензинового пального за такими талонами, та у здійсненні їх обміну на талони нового зразка, чим порушив права позивача як власника придбаного пального, як споживача, внаслідок чого позивачу спричинено збитків та моральної шкоди, а тому він просив суд зобов`язати відповідача обміняти талони бензинового пального старого зразка на талони бензинового пального нового зразка,стягнути з відповідача 2000 грн. моральної шкоди, та судові витрати по справі (а.с.2-3, 14-16). У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем будь-яких цивільно-правових договорів не укладалось, природа походження талонів у позивача не відома, оскільки останній не надав розрахункових документів на придбання зазначених талонів, а відтак відсутні підстави вважати позивача власником пального, зазначеного у позові, також відповідач, в свою чергу, вжив всіх необхідних та достатніх заходів щодо повідомлення всіх споживачів про такий обмін. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником талонів бензинового пального марки А-95 у кількості 15 штук по 20 літрів кожний емітованих відповідачем, що підтверджується наявною у справі фотокопією зазначених талонів та їх оглядом у судовому засіданні (а.с.5). Судом також встановлено, що в листопаді 2009 року відповідачем було опубліковано оголошення про здійснення обміну талонів старого зразка на талони нового зразка у друкованому виданні «Вісті Придніпров`яqqqвід 17.11.2009 року №85/1 та на сайті відповідача. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 рік), нормами Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 7 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. У розділі 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним Наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008, № 281/171/578/155 міститься визначення поняття талон, а саме талон це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому. Таким чином, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений усний правочин, підтвердженням вчинення якого є талон, який в свою чергу підтверджує право його власника, тобто позивача, на отримання відповідної кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі, які перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх побутових потреб мають право, зокрема, на: державний захист своїх прав. Згідно ст.5 ЗУ «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав. В силу ч.1 ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право вимагати від продавця (виготівника, виконавця), щоб якість придбаного ним товару (виконаної роботи, наданої послуги) відповідала вимогам нормативних документів, умовам договорів, а також інформації про товар (роботу, послугу), яку надає продавець (виготівник, виконавець). Статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є \\~правовідношення, \\~в \\~якому \\~одна \\~сторона (боржник) \\~\\~зобов`язана \\~\\~вчинити \\~\\~на \\~\\~користь \\~\\~другої \\~сторони (кредитора) певну дію (передати \\~майно, \\~виконати \\~роботу, \\~надати послугу, \\~сплатити \\~гроші \\~тощо) або утриматися від певної дії, \\~а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу приписів ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов \\~договору \\~та \\~вимог \\~цього \\~Кодексу, \\~інших актів цивільного законодавства, \\~а за відсутності таких умов та вимог - \\~відповідно до \\~\\~звичаїв \\~\\~ділового \\~обороту \\~або \\~інших \\~вимог, \\~що \\~звичайно ставляться. Згідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За змістом ч.1 та 2 ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги той факт, що справжність талонів старого зразка на бензинове пальне, що наявні у позивача, відповідач не заперечує, а також враховуючи, що талони не містять жодних застережень чи будь-якої іншої інформації щодо термінів їх використання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити обмін талонів старого зразка на талони нового зразка підлягають задоволенню. При цьому, суд критично ставиться до заперечень представника відповідача, оскільки, дії відповідача щодо встановлення обмеження терміну обміну талонів та надання будь-яких інших документів при такому обміні, без відповідної згоди учасника правочину, утворює у останнього додаткові обов`язки за угодою купівлі-продажу бензинового пального, що фактично обмежує його право на отримання сплаченого товару та є односторонньою зміною умов у зобов`язанні. У відповідності зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд з огляду на ступінь, характер ваги моральних переживань позивача, їхню тривалість дійшов висновку про те, що його позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано будь-яких доказів що об`єктивно свідчили б про істотність заподіяння позивачу та моральної шкоди і настання суттєвих негативних наслідків для його психологічного та фізичного стану. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved