Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-16 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду, в якому просить визнати квартиру №36, яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 34, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати за позивачем право власності на Ѕ частину вказаної квартири та зобов»язати відповідача припинити дії щодо перешкоджання позивачу у користуванні квартирою. При цьому посилається на те, що спірна квартира була придбана під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. Відповідач незаконно позбавляє позивача та неповнолітнього сина користуватися цією квартирою. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з тих самих підстав, що вказані в позовній заяві та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.08.1993р., зареєстрований Ємільчінським райвідділом ЗАГС Житомирської області, актовий запис №40. Від шлюбу у сторін 23.03.1994р. народився син [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.06.1999р. [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано у встановленому законом порядку. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.12.2010р. шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] залишено на виховання при матері. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст.70 СК України. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором. За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину вказаної квартири, підлягають до задоволення, оскільки квартира придбана під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, позивач відповідно до положень ст.ст. 60, 70 СК України є співвласником спірної квартири і має право на Ѕ її частини. Позовні вимоги про зобов»язання відповідача припинити дії щодо перешкоджання позивачу у користуванні спірною квартирою, не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено у судовому засіданні та визнано позивачем, [PERSON] проживає у спірній квартирі разом з неповнолітнім сином. Відповідач у цій квартирі не проживає, а тому доводи позивача, що відповідач змінив замки та не пускає її та сина до квартири, не відповідають дійсності. Крім того, з позовних вимог не вбачається, які саме дії відповідача просить зобов»язати припинити позивач та у чому саме полягають перешкоди у користуванні позивачем спірною квартирою.

Outcome: partial