Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Управління державної автоінспекції ГУ МВС України у Львівській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації транспортного засобу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Як їй стало відомо, що 20 серпня 2009 року її чоловіком було придбано автомобіль марки Mercedes-Benz, модель 820, д.н.з. [NUMBER], 1998 року випуску, № кузова WDB6762001K303332, що підтверджується довідкою-рахунком № 058886, виданою торговельною організацією ПП [PERSON] Проте, згоду на укладення вказаного договору та придбання даного автомобіля вона не давала, та про укладення такого їй нічого відомо не було, а тому вважає, що такий договір слід визнати недійсним. Також, позивачка вважає, що Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державтоінспекції протиправно зареєстровано автомобіль [NUMBER], 1998 року випуску на імя її чоловіка, [PERSON], оскільки така реєстрація проводилася на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2009 року, який слід визнати недійсним. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, не повідомивши суду причину неявки, хоча належним чином про час і місце розгляду справи судом були повідомленні, а тому суд розглядає справу згідно зі ст. 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне: Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Судом встановлено, що 25 лютого 1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом ЗАГС м. Львова. З довідки-рахунку № 058886, виданою торговельною організацією ПП [PERSON] від 20 серпня 2009 року вбачається, що [PERSON] придбав автомобіль марки Mercedes-Benz, модель 820, д.н.з. [NUMBER], 1998 року випуску, № кузова WDB6762001K303332. Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Стаття 65 СК України визначає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. А отже, як вбачається з наведеного, обовязковою умовою для укладення договорів одним із подружжя, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також стосовно цінного майна є наявність згоди другого з подружжя, яка має істотне значення для укладення відповідних договорів. Ст. 31 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. Поняття «невисока вартість»має субєктивний характер. Проте, оспорюваний договір купівлі-продажу транспортного засобу від 20 серпня 2009 року явно виходить за межі дрібного побутового правочину, оскільки автомобіль [NUMBER], 1998 року випуску має значну цінову вартість. Окрім того, відповідачем [PERSON] не були надані будь-які підтвердження щодо отримання згоди дружини на купівлю автомобіля. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, пятою-шостою ст. 203 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 20 серпня 2009 року, що оформлений у вигляді довідки-рахунку № 059996, виданої торговельною організацією ПП [PERSON], був укладений з порушенням вимог ст. 65 Сімейного кодексу України - без згоди позивачки, а тому такий слід визнати недійсним, оскільки при його укладенні не було дотримано вимог щодо форми правочину, визначеної законодавством України. Крім того, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції. Порядок ведення Єдиного державного реєстру Державтоінспекції та надання інформації з нього затверджується МВС. Як видно з облікової картки АМТ Львівського МРЕВ УДАІ, автомобіль Mercedes-Benz 820, 1998 року випуску, білий, № кузова WDB6762001K303332 вказаний автомобіль було зареєстровано в органах ДАІ та було видано тимчасовий талон при уточненні реєстраційних даних ТЗ та виписано свідоцтво серії САА №063627 22 серпня 2009 року за державними номерними знаками ВС 6023 ВА, власником автомобіля зазначено [PERSON]. Згідно з п.8 вказаної Постанови Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі- правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом,що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Крім того, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обовязкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків (п. 8 вищевказаної Постанови КМУ від 07.09.1998 року). Відповідно до статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»фізичні особи платники податку зобовязані предявляти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточні роки. Ухвали судді Львівського окружного адміністративного суду від 03.02.2011 року по справі № 2а-939/11/1370 вбачається, що такою було відкрито провадження по справі за позовом ДПІ в Залізничному районі м. Львова до [PERSON] про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Як встановлено судом, реєстрація вказаних вище транспортних засобів була здійснення без подання відповідачем [PERSON] доказів сплати податків з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при їх реєстрації. А тому, у випадку визнання недійсними договору щодо придбання спірного автомобіля, а також з врахуванням того, що вказана реєстрація транспортних засобів була проведена з порушення порядку такої, а тому така підлягає скасуванню.

Outcome: approved