Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином. В позові [PERSON] вказує, що 06 липня 2009 р. біля 17-00 години на а/ш Чугуїв-Великий Бурлук біля с. Печеніги Харківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода зіткнення автомобіля марки ГАЗ-330214, державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Фольксваген транспортер д.н. [NUMBER] під керуванням позивача. При цьому ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] п.п.10.1, 12.1,12.9 Правил дорожнього руху а також п.3.29 Додатка № 1 до данних Правил. Про це засвідчують матеріали кримінальної справи за звинуваченням [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України, яка знаходиться в Печенізькому районному суді Харківської області, а саме: а) висновок автотехнічної експертизи № 685 від 30.07.2009р. в якій зазначено, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п. 10.1, 12.1, 12.9 Правил дорожнього руху, а також п. 3.29 Додатка № 1 до данних Правил, а в діях позивача не визначається будь-яких порушень Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв*язку з виникненням данної ДТП , б) висновок автотехнічної експертизи № 654 від 15.07.2009р. в якій зазначено, що на момент ДТП робоча тормозна та рульова системи автомобіля [NUMBER] знаходилась в робочому стані. В результаті ДТП автомобілю марки Фольксваген транспортер д.н. [NUMBER] 2001 року випуску, що належить позивачу на праві приватної власності, завдані технічні пошкодження. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 148 від 27.07.2009р. вартість спричиненої позивачу матеріальної шкоди складає 77 676 грн., а всього вартість відновлювального ремонту складає 109 333, 84 грн.: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~вартість ремонтно- відновлювальних робіт 16905 грн; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~вартість необхідних для ремонту матеріалів- 2 330,26 грн; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~вартість складаючих, які підлягають заміні при ремонті 90 098,58 грн. До того ж, як визначено експертом, вартість відновлювального ремонту більше ніж ринкова вартість автомобіля Фольксваген транпортер д.н. [NUMBER] 2001р. випуску. Згідно довідки управління ДАЇ №7149 від 20.11.2009р.- автомобіль ГАЗ 3302, д.н. АХ7955 ВА- зареєстровано на ім*я [PERSON]. [PERSON] використовує зазначений транспортний засіб на підставі довіреності на право керування від 25.09.2007р. 06 липня 2009 р. [PERSON] в своєї присутності передав керування автомобілем [NUMBER] [PERSON] Відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] є основним відповідачем по даній справі у відповідності до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України. Позивач вказує, що йому була спричинена також і моральна шкода,яка виразилася в тому, що він на довгий час був позбавлений можливості працювати ( автомобільні перевозки є його заробітком), образ життя різко змінився, в результаті ДТП відчув сильний емоціональний стрес, наслідком якого стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, страх перед транспортом. У зв*язку з відмовою відповідачів відшкодувати позивачу ремонт автомобіля позивача, він вимушений був сам знаходити гроші, що породжувало постійні сварки в його сім*ї. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 50000 грн. Позивач, після уточнення позовних вимог прийнятих судом, згідно яких за заявою позивача [PERSON] [PERSON] був включений до кола відповідачів по справі , просив суд стягнути з [PERSON], [PERSON] солідарно на його користь в відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 77676 грн. Також позивач просить стягнути з [PERSON], [PERSON] на його користь в відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000 грн., та стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення слухання справи в сумі 120 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала [PERSON] та суду пояснила, що [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER] . [PERSON] маючи від [PERSON] довіреність на право керування автомобілем [NUMBER] передав управління ним [PERSON] Керуючи автомобілем [PERSON] скоїв ДТП, яке сталося 06.07.2009р. зіткнувшись з автомобілем [PERSON], внаслідок чого [PERSON] отримав травми різної тяжкості та пошкодив свій автомобіль. Представник відповідача вважає, що [PERSON] використовував зазначений автомобіль на законних підставах, а саме на підставі п.2.2 Правил дорожнього руху України. Вважає, що згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України відповідальність за завдану позивачу шкоду повинен нести [PERSON], який винен у скоєнні ДТП і вина якого встановлена вироком суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та згоден нести солідарну відповідальність перед позивачем разом з [PERSON] [PERSON] також суду пояснив, що в той день коли сталася вищевказана дорожно- транспортна пригода він просив [PERSON] взяти кермування автомобілем на себе ,так як [PERSON] вже тривалий час був за кермом і погано себе почував через стомленність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином , причину неявки суду не повідомила, але надала письмові пояснення, в яких вказує, що [PERSON] лише керував 06 липня 2009 р. автомобілем [NUMBER] і не може вважатися титульним володільцем даного транспортного засобу. В зв*язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача відносно [PERSON] згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України. Вислухавши позивача, його представника, відповідачів, представника відповідача [PERSON], дослідивши надані суду письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно копії вироку Печенізького районного суду від 28.12.2009р. 06.07.2009 р. автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем Фольксвагген транспортер держ.номер АХ 0937 СА під керуванням [PERSON] та спричинив автомобілю останнього механічні ушкодження та наніс [PERSON] матеріальну шкоду. [PERSON]було визнано винним в скоєнні злочину за ч.1 ст.286 КК України. ( а.с. 4-6). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 148 від 27.07.2009р.- матеріальна шкода, спричинена власнику автомобиля Фольксваген Т4 держ. номер [NUMBER], в результаті його ушкодження складає 77676,00 ( семдесят сім тисяч шістсот сімдесят шість) грн.( а.с.7-10). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно довідки управління державтоінспекції № 7149 від 20.11.2009р. - автомобіль ГАЗ 3302, державний номер [NUMBER] зареєстровано на ім*я [PERSON] [PERSON] використовує зазначений транспортний засіб на підставі довіреності на право керування від 25.09.2007р. ( а.с.11,12). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] є власником автомобіля марки Фольксваген транспортер д.н. [NUMBER] згідно наданих суду правовстановлюючих документів ( а.с.117) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п.2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об*єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що 06 липня 2009 р. [PERSON] в своєї присутності передав керування автомобілем [NUMBER] [PERSON] після чого відбулася дорожньо-транспортна пригода зіткнення автомобіля марки ГАЗ-330214, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Фольксваген транспортер д.н. [NUMBER] під керуванням позивача. Суд вважає, що [PERSON] і [PERSON] є належними відповідачами по даній справі відповідно до вимог діючого законодавства, а саме ч.2 ст. 1187 ЦК України, п.2.2 Правил дорожнього руху України та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. . Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсягу. Стосовно позовних вимог щодо стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь позивача в відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000 грн. суд вважає їх підлягаючими задоволенню частково, з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п.3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потрепілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов*язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що у зв*язку з відмовою відповідачів відшкодувати позивачу ремонт автомобіля позивача, він вимушений був сам знаходити гроші для відновлення автомобіля, [PERSON] на довгий час був позбавлений можливості працювати ( автомобільні перевозки є його заробітком), так як він є приватним підприємцем (а.с 119,120). Враховуючи вищезазначене, суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди з урахуванням ступеня вини кожного з відповідачів у рівних частинах. Згідно п. 10 Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»( Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 1 від 27.02.2009р.) у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що події, відомі по справі, призвели до руйнування адаптивного рівня життєдіяльності [PERSON], спричинили штучне обмеження у розкритті потенційних можливостей його особистості, призвели до психологічно руйнівних почуттів на рівні психалгії ( гострого душевного болю, страждання), що відбивають інтенсивні прояви високо диференційованих ( психологічно складних) переживань морально- етичного змісту, тобто ушкодили особистість [PERSON], завдали йому моральної шкоди. Таким чином суд вважає,що необхідно задовільнити вимогу позивача про стягнення моральної шкоди,та згідно з ч.3 ст.23 ЦК України визначає розмір грошового відшкодування в сумі 5 000 тис. грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial