Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований виконкомом Крсногорівської міської ради Марїнського району Донецької області. 25 листопада 1989 року органом реєстрації актів цивільного стану зареєстровано шлюб між [PERSON], позивачем по даній цивільній справі, та [PERSON], відповідачем по даній цивільній справі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 247357. Від шлюбу сторони по справі мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя між позивачем та відповідачем не склалося з причин не належного ставлення сторін до сімейного життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися в 2009 році. Подальше сумісне проживання, збереження шлюбу неможливі з причини того, що це суперечило б інтересам сторін, оскільки у них відсутнє обоюдне бажання зберегти сімю. Заходи спрямовані для збереження сімї, зокрема строк на примирення наданий сторонам по справі не потрібні, оскільки не дадуть позитивного результату. Позивач [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявилась, не заперечуючи проти розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON], висловила зауваження щодо викладеного в позовній заяві твердження про відсутність спору про розділ майна, яке є сумісною власністю подружжя. Представник відповідача адвокат [PERSON] (діюча на підставі договору про надання правових послуг від 15 вересня 2011 року) у судовому засідання юридично обґрунтувала позицію свого довірителя. Так, [PERSON] зауважила, що позивач [PERSON] має у власності декілька обєктів нерухомості, які були придбані за час шлюбних відносин з [PERSON] за спільні кошти, тому відповідно до ст. 60 СК України є спільною власністю подружжя. Таким чином, представник відповідача висловила думку про необхідність зазначення в судовому рішенні висновку про наявність між сторонами спору про розділ майна, яким [PERSON] має намір розвязати в іншому судовому процесі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Правовідносини сторін регулюються статтями 104, 105, 110-112 СК України. Відповідно до змісту позовної заяви основна причина розпаду сімї це не сумісність характерів, відсутнє взаєморозуміння і довіря. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово сімейнийзасвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союзпідкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. [PERSON] скористався даним правом та звернувся до суду з таким позовом. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач надала на це згоду. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу в результаті чого було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та посилаючись на ст. 110 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сумісне господарство сторонами не ведеться. Спір про розділ майна, яке є сумісною власністю подружжя сторони мають намір вирішувати в судовому порядку. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч. 1, 3 ст. 115 СК України розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 104, 105, 112, 115 СК України,

Outcome: approved