Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

24 жовтня 2011 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. В обґрунтування своїх вимог зазначила 29.07.2008р. вироком Волноваського районного суду Донецької області [PERSON] визнаний винним в порушенні правил дорожнього руху, що призвело до вчинення ДТП, в результаті якої загинув її батько - [PERSON] Даним вироком з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто на утримання дочки [PERSON], [INFO], відшкодування шкоди, заподіяної смертю годувальника, щомісячно по 1 175 грн. починаючи з 14.02.2008 р. та до повноліття. З 01 вересня 2009р. позивачка є студенткою Маріупольського медичного училища денного відділення, термін закінчення якого 10 липня 2012р. Посилаючись на положення ст.1200 ЦК України вказує, що має право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, до закінчення навчання, але не більш як до досягнення двадцяти трьох років у розмірі середньомісячної заробітної плати (доходу) потерпілого) з розрахунком частки, яка приходилась на нього самого та дієздатних осіб, які перебували на його утриманні. Просить стягнути з [PERSON] на її користь щомісячно по 1 175,00 грн. за рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого [PERSON] починаючи з 18.12.2009 р. та до закінчення її навчання, але не більше, чим до досягнення нею 23 років. Крім того, позивачка вказала, що втратила близьку їй людину, батька, що спричинило душевні страждання і переживання, вона перенесла глибокі емоційні, моральні, психічні страждання, отримала сильний нервовий стрес. Своїми діями відповідач спричинив позивачці непоправну біль втрати та трагічну смерть рідної людини. Після поховання батька вона постійно знаходилась у нервовому напруженні, була порушена її душевна рівновага, зірвалися життєві плани. Негативні наслідки вимагають від неї великих додаткових зусиль для організації її життя, реабілітації її нормальних життєвих зв'язків за причиною неможливості продовжувати активно жити як раніше. Просила стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 100 000,00 грн., а також 300,00 грн. витрат на правову допомогу. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі. Позивачка пояснила, що навчається на третьому курсі Приазовського державного технічного університету, заочна форма навчання, також є студенткою Маріупольського медичного училища денного відділення, отримує стипендію та пенсію у зв,язку із смертю годувальника. Останню виплату допомоги нарахованої за вироком суду відповідач здійснив у серпні 2011р., з того моменту в добровільному порядку допомоги не надає. Просили стягнути з [PERSON] на користь позивачки щомісячно по 1175грн. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненою смертю годувальника, починаючи з 18.12.2009р. та до закінчення навчання [PERSON], але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, а також стягнути моральну шкоду у розмірі 100 000грн. та 300грн. витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності з участю представника [PERSON] Представники відповідача [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково обґрунтовуючи тим, що дійсно за вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29.07.2008р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину здійсненого внаслідок ДТП та з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] стягнуто відшкодування шкоди, спричиненою смертю батька щомісячно по 1175грн. починаючи з 14.02.2008р. та до її повноліття, яку відповідач справно виплачував весь час. Крім того, на користь [PERSON] стягнуто 30 000грн. моральної шкоди. На сьогоднішній момент відповідач виконав зобов,язання щодо сплати матеріальної шкоди у повному обсязі, не заперечує надавати позивачці допомогу й надалі, щомісячно по 200грн., оскільки він зараз вже не працює, пенсіонер, має дитину інваліда [PERSON], [INFO]., яка потребує постійного оперативного лікування та на її утримання з нього стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди вважає необґрунтованими, оскільки [PERSON] в своїх інтересах та своєї неповнолітньої дочки вже зверталася з аналогічними вимогами і за вироком Волноваського районного суду Донецької області моральна шкода вже була стягнута у розмірі 30 000грн. Просив у задоволенні даних вимог відмовити. Суд вислухавши позивачку, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вироку Волноваського районного суду Донецької області від 29.07.2008р., [INFO] на автодорозі Слав,янськ-Донецьк-Маріуполь в Волноваському районі [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21063» не переконавшись у безпеці своїх дій шляхом вибору безпечної швидкості, дистанції і бічного інтервалу або відмови від навмисного маневру, став здійснювати маневр перестроювання на ліву смугу для руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN PATHFINDER», який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого. Зазначеним вироком [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права управління транспортними засобами строком на два роки. З [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], стягнуто відшкодування шкоди, спричиненою смертю батька [PERSON], щомісячно по 1175грн. починаючи з 14.02.2008р. і до її повноліття. Також з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 30 000грн. моральної шкоди. За даними Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми у розмірі 1175грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON] закінчено 10.11.2011р., як реально виконане на підставі п.8 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 26.12.2011р. у відділі знаходиться виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 11381грн. матеріальної шкоди, 30 00грн., моральної шкоди, 2500грн., за послуги адвоката, а всього 43881грн. Стягнення по зазначеному листу не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України в разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Пункт 1 ч.1 ст.1200 ЦК України передбачає, що шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років, учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років. Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та непрацездатних осіб, які перебували на утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника. Судом встановлено, що позивачка є дочкою [PERSON], померлого [INFO] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] [INFO] народження [INFO] досягла повноліття. З 01 вересня 2009 року позивачка навчається у Маріупольського медичного училища денного відділення. Термін навчання з 01 вересня 2009р. по 10 липня 2012р. Крім того, [PERSON] є студенткою третього курсу ДВНЗ «Приазовського державного технічного університету» інженерно-педагогічного факультету. Форма навчання заочна (контракт), термін навчання з 01.09.2009р. по 30.06.2012р. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язківий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. З огляду на те, що при розгляді цивільного позову [PERSON] у кримінальній справі вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29.07.2008р. було визначено розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого для [PERSON] щомісячними платежами по 1175грн. (7052грн.: 3 міс.: 2 чол.), суд бере до уваги ці обставини і як наслідок приходить до переконання про задоволення позову в цій частині. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні даних виплат з моменту повноліття, а саме 18.12.2009р., оскільки відповідно до П.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров,я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної безпеки. За ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім,єю. Відповідно до роз'яснень П.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв,язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральну шкоду позивачка обґрунтовує тим, що втратила близьку їй людину, батька, що спричинило душевні страждання і переживання, вона перенесла глибокі емоційні, моральні, психічні страждання, отримала сильний нервовий стрес. Після поховання батька вона постійно знаходилась у нервовому напруженні, була порушена її душевна рівновага, зірвалися життєві плани. Негативні наслідки вимагають від неї великих додаткових зусиль для організації її життя, реабілітації її нормальних життєвих зв'язків за причиною неможливості продовжувати активно жити як раніше. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є матір,ю позивачки, після смерті батька дочка постійно перебуває у нервовому напруженні, часту буває роздратованою, порушена її душевна рівновага. При цьому суд враховує ступінь відповідальності, ставлення відповідача до наслідків ДТП, а також ті обставини, що відповідач не працює, має дитину інваліда на утримання якої з нього стягуються аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Суд також звертає увагу на те, що на користь [PERSON] з відповідача стягнуто 30 000грн. моральної шкоди. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості з урахуванням конкретних обставин справи та визначає розмір моральної шкоди у сумі 15 000грн., яка підлягає стягненню з відповідача. В решті позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд відмовляє. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, а позивачка відповідно до п.4,8 ч.1 ст.4 Декрета КабМіна України «Про державне мито» була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 188,20 грн. і 188,20грн., а всього 376,4грн. за вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, тому враховуючи, що позивачка при зверненні до суду понесла витрати пов,язані з наданням юридичної допомоги в розмірі 300грн.,(юридична консультація в розмірі 100,00 грн. та складання позовної заяви розмірі 200,00 грн.), що підтверджено квитанцією про оплату від 20.10.2011р., суд стягує дану суму з відповідача.

Outcome: partial