Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку Укрсоцбанк(далі - банк) про визнання дій неправомірними та визнання недійсними умов договору про збільшення процентної ставки. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що між ними 30 січня 2008 року укладено кредитний договір № 490056386 на суму 30150 грн. 52 коп. зі сплатою 10,7 % процентів річних з остаточним поверненням кредиту 30.01.2015 року. Він здійснював погашення кредиту вчасно, однак, у вересні 2008 року йому в усній формі повідомили, що банк в односторонньому порядку підвищив процентну ставку до 16,5 % процентів річних, хоча жодного письмового повідомлення від банку він не отримував. Він не згоден із таким діями банку та вважає, що умова договору про підняття процентної ставки суперечить чинному законодавству та є нікчемною. У звязку із цим просить визнати незаконним збільшення відповідачем з 01 вересня 2008 року процентної ставки за користування кредитом з 10,7% до 16,5% річних в доларах США та зобовязати відповідача залишити процентну ставку у вказаному в договору розмірі 10,7% та провести перерахунок, зарахувавши сплачених відповідачем кошти по відсоткам від одностороннього збільшення відсоткової ставки за кредитом в рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту та усунути порушення чинного законодавства незаконним підвищенням розміру відсотків. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду розгляд справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних обставин. 30 січня 2008 року між ЗАТ Альфа-Банкта [PERSON] було укладено кредитний договір № 490056386 на суму 30150 грн. 52 коп. зі сплатою 10,7 % процентів річних з остаточним поверненням кредиту 30.01.2015 року. Однак, з 01 вересня 2008 року відповідачем було змінено розмір процентної ставки з 10,7% на 16,5%, про що позивача було усно повідомлено в Тернопільському відділення ПАТ Альфа-Банкпід час сплати чергового платежу в вересні 2008 року. Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 654 Цивільного кодексу України вказує, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Так, згідно умов пункту 6.2 кредитного договору, банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни конюнктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Зміна розміру процентів здійснюється за правилом, відповідно до якого процента ставки підвищується у разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у звязку із цим змін в Додаток № 1 до цього договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника. У звязку із зміною процентної ставки у разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку № 1 до цього договору та викладення додатку № 1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений додаток № 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. У листі від 02.04.2009 року № 22463-23б/б, адресованому позивачу, ПАТ Альфа-Банквказує, що повідомлення про зміну процентної ставки було направлене [PERSON]. Однак, в судове засідання представником відповідача не представлено доказів про повідомлення позивача щодо зміни розміру процентної ставки рекомендованим листом та отримання листа позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами не було досягнуто домовленості про підвищення відсоткової ставки по кредитному договору у письмовій формі, чим були порушені умови кредитного договору, тому немає підстави вважати, що позивач погодився на підвищення процентної ставки. Положення п. 6.2. вказаного договору, в яких зазначено, що оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по кредиту, який скасовує попередній і стає невідємною частиною цього договору, позичальник отримує самостійно, не носять для позичальника зобовязального характеру та не є підтвердженням ознайомлення позивача із змінами процентної ставки. Оскільки [PERSON], уклавши з банком кредитний договір від 30 січня 2008 року, став споживачем послуг даного банку, тому на даній правовідносини поширюється дія Закону України Про захист прав споживачів, частиною 4 статті 11 якого передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Крім того, відповідно до ч.ч. 2,3 ст.1056-1 ЦК України (яка діє з 01.01.2009 року), встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Наведене свідчить про те, що підвищення відповідачем в односторонньому порядку розміру процентів за кредитним договором з 01 вересня 2008 року є порушенням умов цього кредитного договору та норм цивільного законодавства, а тому суд вважає, що банком неправомірно в односторонньому порядку було підвищено процентну ставку по договору. Як вбачається із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Щодо вимог про визнання недійсною умови договору про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку, то суд вважає їх такими, що не підлягають до задоволення, оскільки недійсність цієї умови встановлена ч. 3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України та у цьому разі, в силу ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, визнання її недійсним судом не вимагається. Виходячи із наведеного, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту, а позов до часткового задоволення шляхом визнання неправомірними дії відповідача щодо підвищення з 01 вересня 2008 року процентної ставки за кредитним договором від 30 січня 2008 року №490056386 з 10,7% річних до 16,5 % річних у доларах США, зобов'язання відповідача залишити відсоткову ставку 10,7% річних згідно договору та зобовязання провести перерахунок з 01 вересня 2008 року з 16,5 % річних до 10,7 % річних у доларах США за договором, зарахувавши отриману відповідачем різницю по відсоткам від одностороннього збільшення відсоткової ставки за кредитом в рахунок сплати заборгованості за основною сумою кредиту та стягнути з відповідача судові втирати в користь позивача, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог.

Outcome: partial