Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час навчається в Інституті міжнародних відносин на контрактній основі, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1991 року. На даний час проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу не надає. Дитина знаходиться на утримані позивачки і потребує належного матеріального забезпечення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що на даний час дитина навчається в учбовому закладі на контрактній основі. Позивачка здійснила оплату навчання сина за перший навчальний рік в розмірі 30000 грн., відповідно до договору укладеного з учбовим закладом відповідні оплати необхідно буде здійснювати щорічно до закінчення навчання. Сторони, як батьки дитини, несуть взаємну відповідальність за сина. Відповідач є приватним підприємцем, аліментів нікому не сплачує і має можливість здійснити виплату аліментів та додаткових витрат. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і не заперечував проти сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/3 всіх доходів, що стосується аліментів на навчання то вважає, що таке право наступить після досягнення дитиною повноліття. Також вважає, що немає можливості сплачувавти додаткові витрати на навчання сина так, як має зобов"язання перед державою та кредитними установами, а також має на утриманні матір, яка є людиною похилого віку і потребує сторонього догляду. Позивачка є приватним підприємцем і сама має можливість забезпечити сина всім необхідним. Разом з тим, при обранні учбового закладу з ним непогоджувалися і не враховувалися його можливості. Заслухавши учасників судового процесу, досідивши докази по справі, сд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1991 року. Від пільного життя [INFO] у них народився син [PERSON]. На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір»ю і перебуває на її утриманні. Батько дитини - відповідач по справі, самоусунувся від виконання своїх батьківських прав по вихованню та матеріальному забезпеченню сина, даний факт не заперечується ним в судовому засіданні. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.7, 180 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обов"язки у сімейних відносинах, а також батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов"язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов"язання батьків, при цьому цей обов"язок покладається як на матір дитини так і на батька. Батько дитини - відповідач по справі не заперечує проти сплати аліментів на дитину але до досягнення сином [PERSON] повноліття. Що стосується аліментів на дитину, яка продовжує навчання та додаткові витрати на його навчання, заперечує посилаючись, що немає такої можливості адже хоча і є приватним підприємцем має грошові зобов"язання перед державою та кредитиними установами, а саме сплачує податки та кредит. Суд, критично відноситья до даних пояснень. Як вбачається з наданих розписок та договорів, кредитні зобов"язання були взяті під час шлюбних відносин і позивачка надає кошти відповідачу для їх погашення. Це не заперечується відповідачем. Відповідач зареєстрований, як суб"єкт господарської діяльності та перебуває на обліку в Фастівській ОДПІ Київської області. Відповідно до довідки, дохід від підприємницької діяльності склав за 3 квартал 2011 року - 16290 грн., за 4 квартал 2011 року - 12700 грн. Аліментів відповідач нікому не сплачує. Комунальні послуги за утримання квартири сплачуються позивачкою, що підтверджено квитанціями та не заперечується відповідачем. Що стосується утримання відповідачем його матері, то ним не надано доказів які підтвердили дані обставини. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. [PERSON] є студентом І курсу денного відділення Інституту міжнародних відносин Київського університету імені Тараса Шевченка. Відповідно до Договору №2066 від 12.08.2011 року про надання освітньої послуги (навчання) укладеним між ректором КНУ імені Тараса Шевченка та [PERSON] за навчання здійснюється оплата, яка складає 120000 грн. За рік навчання складає 30000 грн. Строк навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року. Строк внесення оплати - щорічно в розмірі 30000 грн. до 10 вересня поточного року. Позивачкою здійснено оплату за І курс навчання за 2011 рік в розмірі 30000 грн., що підтверджується квитанцією про сплату від 16.08.2011 року. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Також, ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині сплати аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчаття. Так, відповідно до ст.199 СК України право на вказані аліменти виникають при умові, що повнолітня донька чи син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги. На даний час син [PERSON] є не повнолітнім і на нього поширується право на аліменти до повноліття дитини передбачені ст.ст.180,181 СК України.

Outcome: partial