Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 10 серпня 2002 року, на даний час проживають окремо. Мають двох спільних синів. Враховуючи, що відповідач не приділяє належної уваги вихованню дітей, регулярно та в необхідному розмірі не надає жодної матеріальної допомоги на утримання синів, вона бажає стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі 33% з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на одну дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судовому засіданні [PERSON] не заперечувала той факт, що діти періодично проживають у батька, який про них дбає, однак підтримала позов у повному обсязі, просила суд про його задоволення, посилаючись на той факт, що між нею та [PERSON] згоди з приводу матеріального утримання дітей не досягнуто, т.я. вона бажає отримувати чітку фіксовану щомісячну суму на утримання дітей. Відповідач [PERSON] позов визнав, з розміром аліментів погодився, зазначив, що він готовий сплачувати аліменти на утримання його неповнолітніх дітей, незважаючи на той факт, що він добровільно надає допомогу на утримання дітей, т.я. періодично діти загалом проживають з ним, однак погоджується з позовом, оскільки бажає, щоб його колишня дружина та діти були щасливими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002 р. (а.с.5), мають спільних дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] (а.с. 6, 7). Як зазначила позивач, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у необхідному розмірі не надає, а тому вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини. При цьому суд не вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 33% його заробітку, оскільки відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], щомісячно. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у зазначеному розмірі, суд в першу чергу виходить з інтересів неповнолітніх дітей, яким потрібна батьківська увага і турбота, а також з тієї обставини, що відповідач визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 33% його заробітку. Відповідно до вимог ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у вигляді державного мита в сумі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial