Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-12 00:00:00

У травні 2011 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємством «Полтававодоканал» про зобовязання [PERSON] демонтувати кран, яким перекривається водопостачання до квартири 31, що у м. Полтаві по вул. Карєрна, 33г та відновити водопостачання питної води до квартири [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 6\~000 грн. 08 лютого 2012 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила зобовязати [PERSON] відновити водопостачання питної води у житловому будинку Б-1 домоволодіння за адресою: вул. Карєрна,33г у м. Полтаві, шляхом відновлення водопостачання до тієї частини житлового будинку Б-1, що знаходиться у володінні [PERSON] та зобовязати [PERSON] забезпечити відновлення водопостачання у колодязі, що знаходиться на території домоволодіння за адресою вул. Карєрна,33г у м. Полтава, шляхом приєднання водопроводу від житлового будинку Б-1 до водопровідної мережі та стягнути з [PERSON] на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 6\~000 грн., посилаючись на те, що вона являється власником ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] у м. Полтава. В свою чергу, відповідачу [PERSON] належить також ? частина вказаного домоволодіння. Вказане домоволодіння, господарчі споруди розташовані на земельній ділянці розміром 598 м.кв., з яких 226 м.кв. земля, на якій розташовано будинок та господарські будівлі, та 372 м.кв. земля під двором. В позові [PERSON] вказала, що згідно робочого проекту водопостачання жилого будинку №33г, що розташований у м. Полтаві по вул. Карєрна, від зовнішньої мережі водопроводу, до її квартири №1 через квартиру №2 прокладений водопровід, на вході до квартири позивачки у квартирі №2 на водопроводі встановлений кран. В звязку з тим, що 28 квітня 2011 року відповідач [PERSON] перекрив постачання води до квартири позивачки та до теперішнього часу відмовляється в добровільному порядку відновити водопостачання, в звязку з чим позивачка змушена була звернутися за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачка та її представник за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні в звязку безпідставністю та необґрунтованістю. Представник третьої особи на стороні відповідача ОК «Полтававодоканал» в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, про що в матеріалах справи мається рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 430 від 16 липня 1990 року, виданого управлінням житлово комунального господарства, [PERSON] належить ? частина житлового будинку з приналежними до нього будівлями, що розташований у м. Полтаві по вул. Карєрна,33г ( а.с. 5). Як вбачається з робочого проекту водопостачання жилого будинку № 33-г, що у м. Полтаві по вул. Карєрна, від зовнішньої мережі водопроводу до квартири № 1 через квартиру №2 прокладений водопровід, на вході до квартири № 1 у квартирі №2 на водопроводі встановлений кран ( а.с.6-7). Згідно акту від 13 травня 2011 року, складеного службою обліку та реалізації КП «Полтававодоканал», 13 травня 2011 року при перевірці встановлено, що відповідач [PERSON], який являється співвласником будинку, що розтушований у м. Полтаві по вул. Карєрна, 33г, незаконно перекрив воду [PERSON], всупереч проектної документації, яка відповідає встановленим вимогам ( а.с. 16). В судовому засіданні позивачка безпосередньо зазначила, що водопостачання до її помешкання відповідачем було відключено ще 28 квітня 2011 року з погрозами на її адресу. Зважаючи на дані обставини вона була змушена звертатися до правоохоронних органів, саме до Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, за захистом своїх прав. Як остання зазначила в судовому засіданні після бесіди працівників правоохоронних органів з відповідачем водопостачання у її квартирі було відновлено, але вже 10 травня 2011 року останній знову, зловживаючи своїм становищем, перекрив воду до квартири позивачки та до теперішнього часу відмовляється відновити водопостачання, єдиним джерелом отримання питної води є колодязь, з якого вона може користуватися питною водою. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка з метою захисту своїх законних прав з даного питання неодноразово зверталась до правоохоронних органів, про що свідчать копії постанов від 06.05.2011 року, 20.05.2011 року, 21.07.2011 року, 23.11.2011 року, 02.12.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно відповідача [PERSON] та його сина (а.с.12-15). Статтею 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини. В свою чергу законодавець в основу принципу неприпустимості і довільного втручання у сферу приватного життя людини закріпив заборону довільного (спеціально не обумовленого в законі) втручання будь-кого (державних органів, фізичних і юридичних осіб) в приватні справи конкретної людини - субєкта цивільних правовідносин саме фізичної особи. Ключовим поняттям в даному принципі визначено приватна справа, під якою розуміється діяльність фізичної особи ( як приватної особи), що заснована на приватному інтересі у сфері застосування приватного, а не публічного права. Більше того, Конституція України гарантує недоторканність особистого і сімейного життя фізичної особи. Фізична особа має право на особисте життя. Вона самостійно визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з нею інших осіб. Фізична особа має право на збереження таємниці обставин свого особистого життя. В своїх поясненнях відповідач зазначив, що ніяким чином не порушував права позивачки [PERSON], оскільки 10 травня 2011 року він був змушений перекрити водопостачання, як в своїй квартирі, так і в квартирі позивачки, в звязку з тим, що водопровідний кран та безпосередньо водопровід вийшли з ладу з метою їх ремонту. Відповідач зазначив, що вказаний ремонт крану ( в колодязі) здійснений за його власний кошт, про що свідчить квитанція про сплату коштів за проведення ремонтних робіт у сумі 374 грн. 34 коп., більше того, вказав, що даний водопровід здійснений без додержання проектної документації та не розрахований на обслуговування двох квартир. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, а саме актом про відключення від 16 червня 2011 року, складеного службою обліку та реалізації КП «Полтававодоканал», згідно заяви [PERSON] від 14 червня 2011 року відключено водопостачання за адресою м. Полтава, вул. Карєрна, 33 г кв. 2 до приведення водопровідної мережі у відповідність до проектної документації ( а.с. 59). В своїй заяві від 14 червня 2011 року на імя Начальника обліку та реалізації КП «Полтававодоканал» [PERSON] прохав відрізати йому водогін, який він незаконно підключив до колодязя, який знаходиться у дворі до літньої кухні, що розташована у м. Полтаві по вул. Карєрна,33г ( а.с.130). Згідно журналу робіт Ленінського району 07 липня 2011 року за адресою м. Полтава вул. Карєрна,33г працівниками Комунального підприємства «Полтававодоканал» проводились ремонтні роботи на приватній мережі водопостачання ( у колодязі), яка розташована на території домоволодіння [PERSON]. Під час проведення вказаних робіт було тимчасово перекрито водопостачання вказаної мережі, оскільки без перекриття водопостачання проведення ремонтних робіт не можливе. По закінченню проведення вказаних ремонтних робіт, які тривали не великий проміжок часу, водопостачання до приватної мережі будинку по вул. Карєрна,33г у м. Полтаві було відновлено. В судовому засіданні представник третьої особи КП «Полтававодоканал» вказав, що дії відповідача [PERSON] є незаконними, оскільки проектна документація, яка була виготовлена на двох абонентів, що проживають у [INFO] г, відповідає встановленим вимогам та нормам. Більше того, в судовому засіданні інженери служби обліку та реалізації КП «Полтававодоканал» [PERSON] та [PERSON] вказали, що при обстеженні квартири позивачки порушень проектної документації виявлено не було та наголосили, що працівниками підприємства не здійснювалось відключення абонентів за адресою м. Полтава, вул. Карєрна, 33г. В свою чергу інший співвласник для огляду домоволодіння водопроводу в своєму помешканні останніх не допустив з невідомих причин. Так, інженер служби обліку та реалізації КП «Полтававодоканал» [PERSON], в судовому засіданні зазначив, що в звязку з надходженням 14 червня 2011 року на адресу підприємства заяви від [PERSON] про відключення водогону було проведено перевірку, якою встановлено невідповідність водопровідної мережі квартири №2 проектній документації. Зокрема, сама водопровідна мережа прокладена не по проекту, саме діаметр труб також не відповідає вимогам проектної документації. Під час візуального обстеження труб у приватному колодязі, який належить [PERSON], після запірного вентеля було виявлено видимий розрив труби, який стався, очевидно, внаслідок корозійних процесів, що було зафіксовано в акті від 16.06.2011 року. Як встановлено в судовому засіданні вказаний акт носить інформаційний характер та необхідний для припинення нарахування коштів за послуги з водопостачання. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 16 червня 2011 року труба, після запірного вентеля, що знаходиться у приватному колодязі на території домоволодіння [PERSON], була демонтована особисто відповідачем в присутності інженера служби обліку та реалізації [PERSON]. Більше того, як встановлено судом, згідно заяви відповідача [PERSON] про укладення договору на виконання робіт № 90-в від 05 липня 2011 року, яка надійшла на адресу підприємства 16 червня 2011 року, в свою чергу ремонтні роботи були проведені 04 липня 2011 року в обємі, який в усній формі зазначив замовник безпосередньо під час їх проведення, зокрема було замінено водозапірний вентель у приватному колодязі [PERSON] В свою чергу, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] виконувати заміну водопровідної труби після вентеля, як замовник робіт, категорично відмовився, оскільки він має водопровідну скважину і централізоване водопостачання йому не потрібне. З будь-якими заявами до КП «Полтававодоканал» щодо пошкодження водопроводу саме на межі між кв. №1 і кв. №2 даного домоволодіння відповідач не звертався. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження даного факту відповідачем суду надано не було. Наведені вище факти та матеріали справи спростовують твердження відповідача, про відсутність умислу в його діях щодо відключення квартири позивачки від водопостачання на місці входу до квартири №1 з квартири №2, яка і належить останньому. Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» громадянину гарантується право на безперебійне постачання питної води. Твердження відповідача [PERSON] та його представника за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] про те, що відключення квартири позивачки від водопостачання було здійснено безпосередньо підприємством КП «Полтававодоканал» є неспроможними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, що підтверджується матеріалами справи. Так, з письмових пояснень представника КП «Полтававодоканал» № юр/4 від 02.02.2012 року, що знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що згідно п. 1.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем. Водопровідна мережа будинку по вул. Карєрна,33 г у м. Полтаві не перебуває на балансі підприємства КП «Полтававодоканал», жодних договорів на її обслуговування не укладалось, тому за її технічний стан підприємство не відповідає. Технічні перешкоди для забезпечення вказаного домоволодіння водопостачанням зі сторони підприємства відсутні ( а.с.152-155). Судом встановлено, що своїми діями відповідач порушив права позивачки щодо безперебійного постачання питної води та порушив вимоги принципу неприпустимості і довільного втручання у сферу приватного життя людини. Поряд з цим, вимоги позивачки щодо зобовязання [PERSON] забезпечити відновлення водопостачання у колодязі, що знаходиться на території домоволодіння за адресою вул. Карєрна, 33 г у м. Полтава, суд визнає такими, що не знайшли свого підтвердження та безпідставними. Статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода стосовно фізичних осіб може бути визначена як фізичний або душевний біль та страждання, зазнані у звязку з протиправним поводженням інших осіб (завданням каліцтва , іншого ушкодження здоровя, спричинення смерті близьких людей, знищення або пошкодження майна, приниження честі, гідності). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] являється інвалідом другої групи, в звязку з чим, останній необхідний регулярний прийом ліків та дотримання дієтичного харчування, тому без питної води вона не могла та й не може до цього часу повноцінно існувати з обставин, які штучно та навмисно створені відповідачем [PERSON] Тому, вказані обставини є такими, що приносять їй душевний біль та страждання і становлять в незручне становище перед іншими людьми. Як вбачається з статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 2 частини2 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування суд повинен враховувати вимоги розумності і справедливості, що відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи вище вказані обставини позовні вимоги [PERSON] щодо зобовязання [PERSON] про зобовязання відновити водопостачання, вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди є такими, що підлягають до часткового задоволення. Частиною 2 статті 88 Цивільно процесуального кодексу України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати позивачки підлягають стягненню на рахунок держави з відповідача відповідно до задоволених судом вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial