Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-09 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач, за участю третьої особи ПАТ «Страхова група «ТАС», про визнання дійсним договору оренди легкового автомобіля від 01.01.2011р. та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 4500 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, в їх обгрунтування зазначає, що при укладанні договору відповідач запевнив про подальше нотаріальне посвідчення, факт вчинення якого переносився багато разів. Пізніше заперечив посвідчення договору, оскільки не мав можливості у звязку із зайнятістю та зобовязався належним чином виконувати умови договору. Неодноразові звернення щодо посвідчення договору залишалися поза його увагою. Крім цього, відповідачем не виконуються умови договору оренди в частині своєчасної сплати орендної плати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та зазначив, що нотаріально посвідчити договір не захотів, оскільки не міг знати скільки часу буде займатися діяльністю згідно умов договору, виникнення заборгованості по орендній платі пояснює важким фінансовим становищем. Представник третьої особи в судовому засіданні вважає про безпідставність позову та відсутність підстав для визнання договору оренди дійсним. Твердження позивача про неможливість нотаріального посвідчення договору та факт ухилення з боку відповідача на вчинення зазначених дій є лише уникненням від цивільної відповідальності внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю та з вини відповідача [PERSON] Після ДТП [PERSON] до страхової компанії не було подано доказів використання транспортного засобу на правових підставах. Дослідивши та оцінивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини. Між орендодавцем підприємцем [PERSON] та орендарем [PERSON] був укладений договір оренди легкового автомобіля, за умовами якого орендодавець зобовязується передати за плату орендареві у строкове користування, а орендар зобовязується прийняти у строкове користування легковий автомобіль [NUMBER], та зобовязується сплачувати орендодавцеві орендну плату в розмірі 1500 грн. за кожен місць строку користування автомобілем. Згідно пункту 4 Договору строк користування автомобілем, що орендується становить від 01.01.2011р. по 30.03.2011р. Даний транспортний засіб було передано у фактичне користування відповідача, що ним не заперечується. Згідно Договору від 04.01.2011р. №23, укладеним із [PERSON] та ВАТ «Тернопільське АТП 16127», останнє надавало послуги по забезпеченню [PERSON] медичним контролем та інструктажем водія [PERSON] Крім цього, як вбачається із витягу із шляхового листа за січень 2011 року, автомобіль [NUMBER] проходив технічний огляд, а водій медичний огляд. Зазначенні факти свідчать про домовленість сторін щодо всіх істотних умов договору, часткове їх виконання, прийняття [PERSON] автомобіля та його використання згідно договору. Однак, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується відповідачем, останній ухилявся від нотаріального посвідчення договору оренди. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 220 ЦК України, яка регулює правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати договір дійсним. Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем досягнуто згоди по всіх істотних умовах, що підтверджується письмовою формою договору, відповідач використовував транспортний засіб, однак ухилявся від нотаріального посвідчення договору як при його підписанні, так і протягом тривалого проміжку часу. Тому, позов в цій частині є підставним і порушене право позивача [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання дійсним договору оренди транспортного засобу від 01.01.2011р. Разом з тим, до задоволення підлягають позовні вимоги в частині стягнення орендної плати в сумі 4500 грн., оскільки обовязок орендаря на своєчасність її сплати передбачений пунктом 7 Договору оренди, визнаним судом дійсним, який відповідачем виконувався не належним чином і сума боргу останнім не заперечується. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Станом на дату ухвалення рішення сторонами не подано доказів сплати суми заборгованості, відтак, в даному випадку має місце порушення прав позивача по справі, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved