Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-21 00:00:00

Звернувшись до суду із даним позовом, [PERSON]Ю просить: визнати недійсним рішення Насташківської сільської ради Рокитнянського району Київської області № 1141 від 08.09.2010 року про скасування рішення № 1043 від 16.12.2009 року «Про надання земельної ділянки гр.. [PERSON], надання дозволу на виготовлення технічної документації», визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку по вулиці Леніна, 225, в селі Насташка Рокитнянського району Київської області, серії ЯИ № 361211 на 0,2495 га і серії ЯИ № 361212 на 0,3390 га від 28.08.2009 року на ім'я [PERSON] та зобов'язати останню надати суду вище названі державні акти, зобовязати Насташківську сільську раду Рокитнянського району Київської області укласти з ним договір оренди земельної ділянки по вулиці Леніна, 225, в селі Насташка на 0,2495 га під житловий будинок та споруди і їх обслуговування та на 0,3390 га для ведення особистого сільського господарства. В обґрунтування таких своїх вимог посилається на те, що ним 11.06.2009 року куплений житловий будинок із господарськими спорудами у [PERSON] по вул. Леніна, 225, що в с. Насташка Рокитнянського району Київської області. 16.12.2009 року Насташківська сільська рада своїми рішеннями № 1043 і № 1044 надала йому 0.15 га землі біля будинку для ведення особистого сільського господарства та 0.25 га землі для обслуговування будинку та споруд. При цьому він був запевнений сільською радою та відповідачем в тім, що земля біля будинку не приватизована і державні акти на землю відсутні. 23.06.2010 року він дізнався, що земля біля будинку приватизована і видані державні акти на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON], а саме серії ЯГ № 204353 на земельну ділянку площею 0,5801 га для ведення особистого селянського господарства і серії ЯГ № 204354 на земельну ділянку площею 0,2495 га для обслуговування будинку та споруд. Сам [PERSON] помер в грудні 2007 року.Після цього [PERSON] переоформила вказані спірні земельні ділянки 28.08.2009 року та отримала державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 361211 на 0,2495 га та серії ЯИ № 361212 на 0,3390 га. Не погодившись з цим, він звернувся до прокурора Рокитнянського району Київської області за протестом якого Насташівська сільська рада своїм рішенням № 1141 від 08.09.2010 року скасувала своє рішення № 1043 від 16.12.2009 року як незаконне. Такі дії сільської ради вважає незаконними і що це винесене рішення має бути визнане недійсним та підлягає скасуванню, оскільки порушене його право як іноземця на отримання в оренду земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Власне саму приватизацію [PERSON] земельної ділянки біля його жилого будинку по вулиці Леніна, 225, в селі Насташка Рокитнянського району Київської області вважає проведеною з порушенням ст.ст. 125 і 126 Земельного кодексу України, ст.ст. 1270, 1272 Цивільного кодексу України. Насправді після смерті [PERSON] вона успадкувала не право власності на землю, а право користування землею, яке перейшло до нього у звязку із придбанням будинку. Більше того, вважає, що [PERSON] зобов'язана була оформити спадкові права на землю в судовому порядку. Разом з тим, рішення суду по цьому питанню у [PERSON] немає і не було. Не погодившись із вимогами первісного позову, [PERSON] подала до суду зустрічний позов, вимоги якого уточнила у судовому засіданні її представник і яким вона просить визнати недійсним та скасувати рішення Насташківської сільської ради №1043 від 16.12.2009 року про надання земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,15 га по вул.Леніна, 225, в с.Насташка Рокитнянського району та надання дозволу на виготовлення технічної документації, рішення цієї ж ради №1044 від 16.12.2009 року, про надання земельної ділянки гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірі 0,25 га за цією ж адресою та надання дозволу на виготовлення технічної документації, зобов'язати відповідача не чинити перешкод в користуванні земельними ділянками. В обґрунтування таких своїх вимог посилається на те, що вона була власником житлового будинку, розташованого в с.Насташка Рокитнянського району Київської області по вул.Леніна, 225, який вона успадкувала після смерті чоловіка. 11.06.2009 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений державним нотаріусом Рокитнянського районного управління юстиції [PERSON]. На час укладення вказаного договору вона не встигла отримати державний акт на земельні ділянки, успадковані нею після смерті чоловіка, а тому між нею та відповідачем відбулася домовленість, що після отримання державний актів на землю він придбає у неї земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок. Вказані державні акти вона отримала на початку 2011 року та звернулась до відповідача про оформлення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, натомість відповідач повідомив, що землю він купувати не буде, оскільки вона і так вже його. вона була власником житлового будинку, розташованого в с.Насташка Рокитнянського району Київської області по вул.Леніна, 225, який вона успадкувала після смерті чоловіка. 11.06.2009 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений державним нотаріусом Рокитнянського районного управління юстиції [PERSON]. На час укладення вказаного договору вона не встигла отримати державний акт на земельні ділянки, успадковані нею після смерті чоловіка, а тому між нею та відповідачем відбулася домовленість, що після отримання державних актів на землю він придбає у неї земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок. Вказані державні акти вона отримала на початку 2011 року та звернулась до відповідача про оформлення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, натомість відповідач повідомив, що землю він купувати не буде, оскільки вона і так вже його і про що вона достовірно дізналася із змісту первісного позову [PERSON]. Вважає, що прийнятими рішеннями про надання земельних ділянок [PERSON] Насташівська сільська рада порушила її право власності на останні, яке підлягає поновленню. Відповідач в особі Насташівської сільської ради та управління Держкомзему в Рокитнянському районі Київської області, будучи налженим чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Натомість Насташівська сільська рада подала заяву, якою просить провести розгляд справи у відсутності свого представника. Свого відношення до позову та заперечення на позов до суду не подала. Управління Держкомзему в Рокитнянському районі Київської області про причину неявки свого представника суд не повідомило, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позов не подало. За викладено та зі згоди сторін інших сторін спору, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності осіб, що не зявилися і що узгоджується з положеннями ст.169 ЦПК України. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав за викладених у позові обставин та пояснив суду, що на час придбання у [PERSON] житлового будинку в с.Насташка Рокитнянського району Київської області по вулиці Леніна, 225, остання не повідомила йому, що земля під будинком приватизована. Більше того, коли він звернувся до Насташівської сільської ради з цього приводу, то і сільський голова, і секретар ради повідомили йому, що земельні ділянки під будинком та для ведення підсобного господарства біля будинку нікому не передані і не приватизовані і що він після цього подав заяви про наділ йому цих земельних ділянок. Рішеннями вказаної ради №№ 1043 та 1044 від 16.12.2009 року йому було надано земельну ділянку для обслуговування житлового будинку розміром 0.25 га та для ведення підсобного господарства розміром 0.15 га. Межі вказаних земельних ділянок йому виніс в натурі особисто сільський голова, але акт про це не складався і він приступив до використання цих земельних ділянок. В послідуючому у червні 2010 року він звернувся до підприємства «Солігер» для виготовлення технічної документації, але там йому повідомили, що земля вже приватизована на імя [PERSON], а тому він 23.06.2010 року звернувся до прокурора. У грудні місяці 2010 року прокурор повідомив йому, що земля приватизована законно і що він вніс протест про скасування рішення Насташівської сільської ради № 1043 від 16.12.2009 року, яке було скасоване сільською радою. Після цього він став звертатися до різних владних інстанцій, але результатів це не дало і він вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав, вважаючи, що [PERSON] порушені вимоги ст.ст. 120, 125, 126 ЗК України, а саме, що вона незаконно приватизувала земельні ділянки, які належали йому відповідно до рішення сільської ради. Також уточнив, що на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку питання про продаж земельної ділянки між ним та [PERSON] не обговорювалося, остання лише повідомила, що земля належить її покійному чоловікові. Право власності [PERSON] на спірні земельні ділянки порушує його право мати у користуванні земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, що передбачено ст.ст. 377, 381 ЦК України, ст.ст.125, 126 ЗК України і що являється правовою підставою для скасування виданих на імя [PERSON] державних актів на землю. Вважає, що при продажі будинку до нового власника автоматично переходить право користування чи право власності на землю до нового власника. Окрім того, з часу видачі державних актів на землю на імя покійного [PERSON] та оформлення таких на імя [PERSON] пройшло більше трьох років і [PERSON] мала переоформити на себе право власності на землю в порядку спадкування лише у судовому порядку, що передбачено ст.ст.125, 126 ЗК України. Сільська рада не мала права сама скасовувати своє рішення і що випливає із рішення Конституційного Суду України № 7-РП від 16.04.2009 року. Зустрічний позов [PERSON] він не визнає повністю і не розуміє, яке він має відношення до справи та не може висловити по ньому свою позицію. Відповідач [PERSON] позов первісний визнала частково та підтримала заявлений нею зустрічний позов, пояснивши суду, що до неї звернувся [PERSON] з метою придбати будинок. Протягом певного періоду вони домовилися про ціну продажу будинку та оформили договір купівлі-продажу у нотаріуса. При цьому вона повідомила [PERSON], що земля приватизована на імя її чоловіка і вони домовилися, що після оформлення нею державних актів на землю на своє імя [PERSON] придбає у неї останню за 1000 доларів США. У звязку із цим вона не користувалася земельною ділянкою 0.40 га і нею користувався [PERSON] та давав користуватися іншим людям. Вона користувалася лише земельною ділянкою розміром 0.18 га. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] ттаку позицію свого довірителя підтримала та пояснила суду, що покійний чоловік її довірителя [PERSON] 17.07.2006 року отримав за свого життя державні акти на земельні ділянки розміром 0.2495 га для обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку розміром 0.5801 га для ведення особистого селянського господарства. 31.12.2007 року він помер і його спадкоємець [PERSON], звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини до складу якої ввійшли вказані земельні ділянки і щодо чого вона отримала 14.10.2008 року свідоцтво про право на спадщину за законом. Після цього її довіритель 22.10.2008 року звернулася до ТОВ «Земля і ринок» з метою оформити на себе право власності на успадковані земельні ділянки. Оскільки виготовлення державних актів процес довготривалий, вона отримала їх лише 20.10.2010 року. Після цього вона звернулася до [PERSON] з вимогою виконати попередні домовленості про купівлю ним земельної ділянки, але він відмовився, пославшись на те, що він вже оформив землю на себе. Просила первісний позов задовольнити частково, задовольнивши лише вимогу про визнання недійсним рішення сільської ради № 1141 від 08.09.2010 року, а у задоволенні іншої частини вимог відмовити. Первісний позов просила задовольнити повністю. Заслухавши сторін спору, їх представників, свідків, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та задоволення зустрічного позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами спору в особі [PERSON] та [PERSON] у квітні 2009 року була досягнута домовленість про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами по вулиці Леніна, 225, в с.Насташка Рокитнянського району Київської області. який належав [PERSON] на праві власності. При цьому, сторони попередньо домовилися, що земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний будинок, буде також придбана [PERSON] після оформлення на неї свого права власності [PERSON], зважаючи, що на час укладення такого договору 11.09.2009 року та посвідчення його державним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу [PERSON], на імя [PERSON] ще не були виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки, право на які вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 31.12.2007 року і на імя якого за його життя були виготовлені та видані державні акти на право власності на спірні земельні ділянки серії ЯГ № 204353 на земельну ділянку площею 0,5801 га для ведення особистого селянського господарства і серії ЯГ № 204354 на земельну ділянку площею 0,2495 га для обслуговування будинку та споруд. У грудні 2009 року [PERSON] звернувся до Насташівської сільської ради з заявами про наділ йому спірних земельних ділянок, рішеннями якої №№ 1043 та 1044 від 16.12.2009 року такі заяви було задоволено із наданням заявнику земельної ділянки розміром 0.25 га для обслуговування житлового будинку по вулиці Леніна, 225, в с.Насташка Рокитяннського району Київської області та 0.15 га за вказаною адресою для ведення підсобного господарства. Одночасно було надано дозвіл на виготовлення технічної документації. У червні 2010 року [PERSON] звернувся до землевпорядної організації «Солігер» з проханням виготовити технічну документацію, керівник якої повідомив йому, що земельні ділянки, які він має бажання отримати, вже приватизовані [PERSON]. На імя останньої на той час вже були виготовлені державні акти на право власності на спірні земельні ділянки серії ЯИ № 361211 на 0,2495 га та серії ЯИ № 361212 на 0,3390 га. У квітні 2011 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з пропозицією придбати у неї приватизовані земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства на виконання попередньої домовленості, яка мала місце між ними на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. [PERSON] від такої пропозиції відмовився, пославшись на відсутність такої необхідності та факт оформлення спірних земельних ділянок на його імя. Рішенням 42-ї сесії Насташівської сільської ради № 1141 від 08.09.2010 року на виконання протесту прокурора Рокитнянського району було скасовано рішення цієї ж ради № 1043 від 16.12.2009 року «Про надання земельної ділянки гр..[PERSON], надання дозволу на виготовлення технічної документації» як таке, що було прийнято з порушеннями ст.121 ЗК України. [PERSON] при розгляді протесту прокурора присутнім на засідання сесії сільської ради не був та не запрошувався, а відтак, не міг висловити свого відношення до вирішення протесту. Вказані встановлені обставини справи сторонами спору не оспорюються, за виключенням обставини освідомленості [PERSON] на час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку про факт приватизації спірних земельних ділянок на імя [PERSON] та наміру оформити своє таке право на них [PERSON], обставини домовленості між [PERSON] та [PERSON] про купівлю останнім спірних земельних ділянок після оформлення на них свого права власності [PERSON], які [PERSON] заперечив у судовому засіданні, не заперечуючи при цьому, що на час укладення договору [PERSON] повідомляла йому, що земельні ділянки належать її покійному чоловікові. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положення частини першої та другої статті 321 вказаного Кодексу визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні і особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Звідси, зважаючи на встановлену обставину справи, яка не викликає сумніву, в тім, що [PERSON] на час своєї смерті 31.12.2007 року був власником земельних ділянок площею 0,2495 га для обслуговування будинку та споруд (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 204354) та площею 0,5801 га для ведення особистого земельну ділянку серії ЯГ № 204353, зважаючи, що після його смерті спадкоємцем за законом була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину і що узгоджується з положеннями ст.1268 ЦК України в тім, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, з огляду на положення статті 1296 згаданого Кодексу в тім, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину, положення ч.1ст.81 Земельного Кодексу України в тім, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, у суду відсутні підстави вважати видачу державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 361211 на 0,2495 га та серії ЯИ № 361212 на 0,3390 га на імя [PERSON] та власне саму державну реєстрацію останніх незаконними, а відтак відсутні підстави для задоволення вимоги первісного позову щодо визнання недійсними вказаних державних актів на право власності на земельні ділянки на імя [PERSON]. Такий висновок суду випливає також із положень ст. 1299 ЦК України в тім, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна та положень статті 182 цього Кодексу в тім, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Доводи позивача за первинним позовом в тім, що оспорювані державні акти на право власності на земельні ділянку на імя [PERSON] видані незаконно з підстав порушення останньою встановленого законом порядку оформлення права спадщини на земельні ділянки, а саме, що таке її право мало бути встановленим у судовому порядку, з огляду на встановлені обставини справи та викладені висновки суду щодо правомірності оспорюваного права власності на земельні ділянки у порядку спадкування, не грунтуються на законі, а тому не заслуговують на увагу суду. Не знайшли свого належного підтвердження у судовому засіданні та відповідно не заслуговують на увагу суду при вирішення даної вимоги і його доводи з приводу пропуску [PERSON] трирічного строку з дня смерті [PERSON] до дня отримання [PERSON] оспорюваних державних актів на землю. Доводи [PERSON] в тім, що шляхом видачі державних актів на право власності на земельні ділянки на імя [PERSON] порушено вимоги ст.120, 125 ЗК України та його право на спірні земельні ділянки не ґрунтуються на змісті вказаних норм, а тому не приймаються судом. Не ґрунтуються на отриманих у справі доказах та такими, що є надуманими, на переконання суду є і доводи [PERSON] у судовому засіданні в тім, що на час придбання ним у червні 2009 року у [PERSON] житлового будинку йому не було відомо про те, що спірні земельні ділянки рахувалися у власності за покійним чоловіком відповідача [PERSON]. Це спростовується наданими ним у судовому засіданні поясненнями в тім, що на час укладення договору купівлі-продажу [PERSON] вказувала йому на те, що земля належить її покійному чоловікові. Його доводи, що він не звернув на такі її слова уваги на переконання суду не є логічними і не відображають обєктивно суті обставин спору. Не логічними та такими, що суперечать сукупності отриманих у справі доказам, суд вважає і доводи [PERSON] в тім, що між ним та [PERSON] не було домовленості про купівлю ним в останньої спірних земельних ділянок після оформлення нею свого права власності на них і що знаходить своє побічне підтвердження із слів [PERSON] та свідка [PERSON], яка працювала на посаді секретаря Насташівської сільської ради, в тім, що рішення про наділ [PERSON] земельних ділянок були винесенні помилково, без зясування обставин належності цих земельних ділянок іншим особам і що на час винесення цих рішень, як уже потім було зясовано, земельні ділянки рахувалися у власності за покійним чоловіком [PERSON]. Щодо вимоги первісного позову про визнання недійсним та скасування рішення Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області № 1141 від 08.09.2010 року «Про протест прокурора Рокитнянського району на рішення Насташівської сільської ради «Про надання земельної ділянки [PERSON], надання дозволу на виготовлення технічної документації» то суд знаходить останню обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Разом з тим, на переконання суду, орган місцевого самоврядування може скасувати своє рішення на разі його невідповідності закону і що узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладених у його рішенні від 16 квітня 2009 року у справі N 7-рп/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) в тім, що визначення положеннями ч.10.ст.59 ЗУ «Про місцеве місцевого самоврядування в судовому порядку, не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт ( у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). Разом з тим, як зазначається у пункті пятому мотивувальної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення і що, по суті має місце у даному випадку, оскільки [PERSON] при розгляді питання про скасування спірного рішення Насташівської сільської ради присутнім не був, а відтак не міг висловити свої заперечення з цього приводу, які виклав у первинному позові до суду у даній справі та підтримав у судовому засіданні. Конституційний Суд зазначив, що це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Аналогічні положення містяться і у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». За викладеного суд вважає, що відповідно до змісту скасованого рішення ради [PERSON] мав можливість реалізувати своє право на отримання спірної земельної ділянки, яке має охоронятися законом та знаходить дії Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області щодо винесення 08.09.2010 року рішення № 1141 «Про протест прокурора Рокитнянського району на рішення Насташівської сільської ради «Про надання земельної ділянки [PERSON], надання дозволу на виготовлення технічної документації» про скасування цього рішення незаконними. Звідси незаконним суд визнає оспорюване рішення та вважає за необхідне його скасувати, що вцілому відповідає вимогам п.10 ч.1 ст.16 ЦК України. При цьому суд враховує відношення до такої вимоги відповідача за первинним позовом та його представника, які таку вимогу позивача визнали. Разом з тим, з огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги первинного позову про зобовязання Насташівської сільської ради укласти договір оренди з [PERSON] на земельні ділянки 0.2495 га для обслуговування належного йому на праві власності житлового будинку по вулиці Леніна, 225, що в с.Насташка Рокитнянського району Київської області, та земельної ділянки розміром 0.3390 га для ведення особистого сільського господарства, яка знаходиться за вказаною адресою. При цьому суд виходить з того, що рішення Насташівської сільської ради від 16.12.2009 року № 1043 і № 1044, яким остання надала йому 0.15 га землі біля будинку для ведення особистого сільського господарства та 0.25 га землі для обслуговування будинку та споруд, а також виготовлення технічної документації, є незаконними, зважаючи, що відповідно до встановлених обставин справи, право власності на останні на час винесення цих рішень було оформлено на померлого 31.12.2007 року [PERSON] і останнє не було припинено на той час в установленому законом порядку, а [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та оформляла своє право власності щодо вказаного спадкового майна. Такими своїми діями Насташівська сільська рада порушила охоронювані законом права та інтереси [PERSON], які підлягають захисту та поновленню судом у відповідності до положень ст.ст.16, 321, 328, 1268, 1270, 1296 ЦК України. З цих міркувань суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення вимоги зустрічного позову про визнання недійсними та скасування рішень Насташівської сільської ради №1043 від 16.12.2009 року про надання земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,15 га по вул.Леніна, 225, в с.Насташка Рокитянснького району Київської області та надання дозволу на виготовлення технічної документації, №1044 від 16.12.2009 року про надання земельної ділянки гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірі 0,25 га, яка знаходиться там же, надання дозволу на виготовлення технічної документації, та зобовязання відповідача не чинити перешкод у користуванні земельними ділянками. Також суд кладе в основу такого свого висновку: положення ст.81 ЗК України в редакції, що була чинною на час винесення Насташівською сільською радою 16.12.2009 року оспорюваних рішень, в тім, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. При цьому права власності вони можуть набувати у разі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; положення частини першої та другої статті 120 вказаного Кодексу та у вказаній редакції, в тім що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. На підставі викладеного,

Outcome: partial