Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], за минулий час - з 27.03.2008 року по 21.02.2011 року, в сумі 25635грн., посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини за це період не надавав, хоча обіцяв таку надавати. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з мотивів викладених в позовній заяві та доповненнях до неї, просять задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та вказав, що доводи позивача не підтверджені доказами, відповідач не ухилявся від обовязку утримувати дитину. Крім цього, зазначив, що позивач перешкоджав йому у контактах з дитиною, що утруднювало виконання батьківських обовязків щодо утримання дитини. Просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи. 24.10.2002 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №066818, виданим відділом РАГСу Тернопільського міського управління юстиції від 24.10.20021 року, актовий запис за № 1573. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії I-ИД №147499, виданим відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції від 28.04.2004 року, про що зроблено актовий запис за №834. Дочка проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.06.2011 року задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Вирішено Стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 480 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 21 лютого 2011 року і до досягнення дочкою повноліття. В задоволенні решти вимог відмовлено. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог не представлено суду жодних доказів про те, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача. Вперше позивач звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів 21.02.2011 року, що ним не заперечується. Крім цього, посилання позивача на ст.194 СК України у позовній заяві суд оцінює критично, оскільки норми ч.ч.1,2 вказаної статті поширюються на випадки стягнення аліментів за минулий час за виконавчим листом, коли виконавчий лист із вказаною датою, з якої належить стягувати аліменти, протягом певного періоду часу не предявлявся до виконання. За таких обставин, враховуючи, що позивачем свої доводи доказами не підтверджені, судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: approved