Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на свою користь на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 06 червня 2003 року, від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися в серпні 2010 року. Шлюб був розірваний рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя 08.10.2010 року. На даний час відповідач ухиляється від своїх обов’язків на утримання дитини, матеріальної допомоги на утримання добровільно, хоча є працездатним та у коштах на особисте існування не обмежується. Позивачу не відомі відомості про те, має чи відповідач постійне місце роботи. Інших дітей у відповідача на утриманні не має, стягнення за іншими виконавчими документами з нього не провадиться. Згідно вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов’язані утримувати дітей до досягнення ними повнолітнього віку. З умов викладених обставин позивач вимушена звернутись в суд з даним позовом. Позивач своєю заявою від 29.02.2012 року підтримала позов та просила суд розглянути справу заочно, в її відсутності, та постановити заочне рішення у зв’язку з неявкою до суду відповідача, повідомленого про день та час розгляду справи належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 червня 2003 року. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися в серпні 2010 року. Шлюб був розірваний рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя 08.10.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-НО №416251, виданого 14.12.2004 року ВРАЦС Приморського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, яка проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач ухиляється від своїх обов’язків на утримання дитини, матеріальної допомоги на утримання добровільно не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181, ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів його доходів щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття відповідно до позовних вимог позивачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір»підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 188,20 гривня, від сплати якого при зверненні до суду, була звільнена позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved