Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаними позовом посилаючись на те, що є власником квартири [ADDRESS], та за ним значиться особистий рахунок, проте в квартирі не зареєстрований. У квартирі зареєстрований його батько [PERSON] та відповідачі по справі. Реєстрація останніх у квартирі була зумовлена тим, що відповідачі були добрими знайомими позивача, через кредитні зобовязання втратили власне житло та за згодою позивача, для зручностей вирішення своїх побутових питань, в кінці лютого 2010 року зареєструвалися у вказаній квартирі, без права проживання, і на умовах сплати в рівних частинах комунальних платежів. Згодом стосунки з відповідачами погіршилися, оскільки вони не дотрималися домовленості про сплату комунальних платежів. Реєстрація відповідачів у квартирі завдає позивачу збитків, оскільки йому приходиться сплачувати комунальні платежі за сторонніх осіб. Також позивач зазначив, що на адресу відповідачів почали приходити листи з кредитних установ щодо погашення кредитних боргів. Враховуючи викладене, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та зобовязати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві зняти відповідачів з реєстраційного обліку в квартирі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та зазначив, що відповідачі ніколи не проживали в належній йому на праві власності квартирі, а лише були в ній зареєстровані. Відповідачі, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі, в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи - Оборонського РУ ГУ МВС України в м.Києві проти задоволення позовних вимог про зобовязання третьої особи зняти відповідачів з реєстраційного обліку в квартирі заперечував, посилаючись на те, що вказані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Щодо позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, просив прийняти рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 грудня 2009 року та реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна. У вказаній квартирі згідно довідки форми № 3 зареєстровані відповідачі [PERSON] з 25 лютого 2010 року та [PERSON] з 27 травня 2010 року, які, як пояснив позивач, є його знайомими. Також у квартирі з 04 жовтня 2001 року зареєстрований батько позивача. Допитаний у суді як свідок батько позивача - [PERSON], суду показав, що у квартирі він зареєстрований з 2001 року та постійно в ній проживає. Зазначив, що відповідачі в квартирі ніколи не проживали та нею не користувались. Допитаний в суді як свідок [PERSON], товариш та сусід свідка [PERSON], суду показав, що проживає у [INFO] близько 15 років, часто навідується у гості до [PERSON], при цьому відповідачів у квартирі ніколи не бачив. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі з часу реєстрації в квартирі ніколи в ній не проживали, а власник квартири (позивач) не бажає, щоб вказані особи, які не являються членами його сімї, користувалися вказаним жилим приміщенням, позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою підлягають задоволенню. Разом з тим позовні вимоги про скасування реєстрації місця проживання відповідачів у вказаній квартирі задоволенню не підлягають з тих підстав, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українірішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання.

Outcome: partial