Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила наступне. 10.09.1999 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Чернівецьким міським відділом РАЦС. В шлюбі народилася одна дитина, дочка [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає з нею. Їхній шлюб з відповідачем було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці 26.01.2004 року. У 2005 році вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з відповідача. 15.02.2005 року Шевченківським райсудом м. Чернівці був виданий виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, а саме 150 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Таке рішення суду у 2005 році було прийняте судом, коли мінімальна заробітна плата та мінімальний прожитковий мінімум на одну неповнолітню дитину складали значно меншу суму, ніж та, яка є на теперішній час в Україні. Крім цього, з квітня 2011 року їй стало відомо, що відповідач постійно працює автомеханіком, проводить різного роду ремонти автомобілів у себе вдома, заробляє достатньо грошей і при цьому не проявляє жодної ініціативи по підвищенню допомоги по утриманню їхньої спільної дитини. Однак офіційно він не зареєстрований ні як приватний підприємець, ні як найманий працівник, але ремонт автомобілів є високооплачуваною роботою, вважає, що в середньому дохід відповідача становить 40000 грн.. У звязку з цим вона змушена звернутися до суду за підвищенням розміру щомісячного утримання на дитину з відповідача у вигляді аліментів в твердій грошовій сумі. У відповідача на утриманні немає непрацездатних батьків, є тільки дитина від іншого шлюбу, яка проживає разом з ним, відповідач не перебуває на амбулаторному лікуванні та не є інвалідом. Їй одній важко утримати дитину, крім присуджених аліментів в сумі 150 грн. вона не має інших доходів. Дитині необхідно додатково купляти продукти харчування, одяг, лікарства, предмети побуту, підручники для школи. Станом на теперішній час вона витрачає на утримання дитини значно більше, ніж витрачала у 2005 році і становить в середньому 1500 грн. щомісячно. Тому вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі і дала свої пояснення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважав, що він у змозі сплачувати аліменти на дитину у розмірі 30 % прожиткового мінімуму встановленого на Україні для дітей певного віку. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася 29 жовтня 1999 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 26.01.2004 року. З довідки про склад сім»ї, яка видана ЖБК № 28 м. Чернівці [PERSON] вбачається, що в кв. № 32, по вул.. Комарова 28-А в м. Чернівці проживає [PERSON] як співвласник та її донька [PERSON], [INFO]. З рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.01.2005 року вбачається, що суд розглянувши позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задовольнив позов і стягнув з [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 150 гривень щомісячно до повноліття дитини. Таким чином судом встановлено, що як батько неповнолітньої дитини, відповідач зобовязаний її матеріально утримувати і надавати посильну допомогу. Хоча з нього і стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 150 грн. щомісячно, але такої грошової допомоги на теперішній час недостатньо з врахуванням подорожчання цін на продукти харчування, предметів повсякденного вжитку, за придбання шкільного приладдя та одягу, якими дитина не забезпечується. Суд також враховує, що відповідач протягом тривалого часу не сплачував аліменти на утримання дитини і за ним виникла заборгованість, яку на теперішній час відповідач сплачує, але повністю не сплатив. Суд вважає, що з врахуванням сімейного та матеріального стану позивачки, а також сімейного та матеріального стану відповідача, слід збільшити розмір аліментів стягуємих з відповідача на утримання дитини позивачки і стягувати їх в розмірі 550 гривень щомісячно у твердій грошовій сумі, оскільки офіційно відповідач не працює. Про те, чи має він які-небудь доходи суду на теперішній час невідомо, а тому оскільки доходи відповідача мінливі, то аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі. Що стосується стягнення в користь позивачки судових витрат понесених на надання їй юридичної допомоги, то суд вважає, що вона заплатила адвокату гонорар в сумі 500 гривень та за витрати на відрядження в сумі 500 грн. за домовленістю між нею та адвокатом. З врахуванням того, що адвокат всього прийняла два рази участь в судовому засіданні і того, що перерва оголошувалася саме із-за неналежного складення позовної заяви та того, що адвокат всього декілька разів виїжджала з м. Чернівці в смт. Герца, то ці судові витрати підлягають стягненню в сумі 200 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 180, 182,184, 192 СК України,

Outcome: partial