Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-14 00:00:00

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди, 02.12.2011 року уточнив свої позовні вимоги, вказуючи на те, що його матері, [PERSON] належали 21/100 долі в домоволодінні №49 по вул. Просторій в м. Маріуполі. 08.07.1997 року спадкодавець [PERSON] померла. 21/100 долі вищевказаного домоволодіння належить відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності за заповітом від 06.04.1999 року, 29/50 долі належить [PERSON] на підставі договору дарування №435 від 27.01.1989 року. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, що виділялась батьку позивача та відповідачки, для будівництва житлового будинку. Він також є спадкоємцем за заповітом, але з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався, оскільки вважав, що мешкаючи на момент смерті із спадкодавцем фактично прийняв спадок. Також ним на його частині ділянки були самовільно зведені сіни літ. а-4-1 та сараї літ. И-1, які збудовано позивачем самостійно, за власний рахунок. Прохав визнати за ними право власності право власності в порядку спадкування на 21/100 домоволодіння №49 по вул. Просторій в м. Маріуполі, а також визнати право власності на самовільно зведені сіни літ. а-4-1 та сараї літ. И-1 з подальшою їх реєстрацією в БТІ м. Маріуполя. Позивач в судове засідання не зявився, в письмовій заяві позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в письмовій заяві на адресу суду позовні вимоги визнав, прохав суд їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час, дату та місце слухання справи була повідомлена належним чином, тому справа розглянута за її відсутності на підставі наявних в справі матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. За правилами ч. 3 ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з наданих суду матеріалів, земельна ділянка №49 по вул. Просторій в м. Маріуполі була виділена [PERSON], який був чоловіком спадкодавця [PERSON], для будівництва житлового будинку, який належав подружжю в цілому. Після смерті [PERSON] 04.11.1984 року [PERSON] стала власником вищевказаного домоволодіння в цілому. На момент її смерті їй належало 21/100 долі домоволодіння, а відповідачці [PERSON] 21/100 на підставі права на спадщину, що відкрилась після смерті спадкодавця 08.07.1997 року, а 29/50 на підставі договору дарування №435 від 27.01.1989 року. Позивач також є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, фактично мешкав з нею на момент смерті та продовжує мешкати в будинку, фактично прийняв спадщину. Також ним на належній його матері 21/100 долі домоволодіння самочинно зведені сіни літ. а-4-1 та сараї літ. И-1, які збудовано позивачем самостійно, за власний рахунок. З висновку експерта №465 від 08.09.2011 року самочинно переобладнані приміщення відповідають існуючим будівельним нормам та їх технічний стан забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію.

Outcome: approved