Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-15 00:00:00

30 липня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Першотравенського міського житлово-комунального господарства,посилаючись на те,що 03.02.2005 року він, згідно наказу директора Першотравенського міського житлово-комунального підприємства ( надалі МЖКП) № 15-К від 03.02.2005 року, був прийнятий по переводу на посаду головного інженера МЖКП. На цій посаді він працював до 07.07.2010 року. За час своєї праці він жодного разу не отримував будь яких зауважень та доган стосовно покладених на нього обовязків головного інженера підприємства. Згідно наказу директора МЖКП № 128-К від 07.07.2010 року його було звільнено по п.2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров'я. Він вважає, що його звільнення було здійснене з грубим порушенням чинного законодавства яке полягає у наступному: 1. Підставою для його звільнення, як вказано в наказі директора МЖКП № 128-К від 07.07.2010 року, стала довідка обласного МСЕК від 22.12.2009 року. 2. Так дійсно 22.12.2009 року обласним МСЕК № 3 йому було встановлено третю групу інвалідності, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому комісією було встановлено, що він може працювати робітником ІТР в кабінетних умовах з можливим неповним робочим днем або неділею. Після проходження МСЕК він продовжував сумлінно виконувати свої трудові обовязки, при цьому жодних зауважень або дорікань з цього приводу до нього з боку адміністрації МЖКП не було. Відповідно до п. 21 Постанови Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів- При розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків, тобто стан здоров'я працівника може бути підставою для звільнення, якщо він дійсно перешкоджає виконанню роботи передбаченої трудовим договором або контрактом. Факт підтвердження стану здоров'я, що не дозволяє працівникові якісно виконувати посадові чи функціональні обов'язки, встановлюється роботодавцем. Роботодавець мусить довести, що стан здоров'я перешкоджає виконанню покладених на працівника обов'язків. Доказами повинні бути недоліки, помилки в роботі, або те, що виконання ним трудових обов'язків є небезпечним для оточуючих. Тимчасова втрата працездатності, наявність хронічного захворювання або інвалідності самі по собі не можуть бути підставою для звільнення працівника за цими мотивами, якщо він належним чином виконує покладені на нього трудові обов'язки і дана робота за станом здоров'я йому не протипоказана. Звільнення на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я можливе в таких випадках: -в інтересах охорони здоров'я працівника, якщо продовження роботи загрожує його здоров'ю і життю, навіть якщо працівник і виконує покладені на нього трудові обов'язки; якщо за станом здоров'я працівник не може належним чином виконувати свої трудові обов'язки і потребує надання згідно з медичним висновком більш легкої роботи; -в інтересах охорони здоров'я населення (наприклад, працівник сфери обслуговування при черговому медичному оглядові визнаний бацилоносієм тощо). Відповідачем по справі не надано жодних доказів того, що його стан здоров'я перешкоджає йому виконувати свої трудові обовязки як головного інженера МЖКП. 2. Звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України допускається за умови, якщо працівника неможливо перевести за його згодою на іншу роботу. Згідно ч. 1 ст. 170 КЗпП України - Працівників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. Відповідач по справі листом № 943 від 07.06.2010 року посилаючись на встановлені комісією МСЕК рекомендації до умов та характеру моєї праці, запропонував йому інші вакансії які були на підприємстві, при цьому жодна з запропонованих йому вакансій не узгоджується з тими ж рекомендаціями МСЕК на які посилається відповідач, тобто відповідач запропонував йому посади заздалегідь знаючи про те, що вони не підходять йому за станом здоров'я та рекомендаціями МСЕК. Згідно ч. 1 ст.25 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21 березня 1991 року - Адміністрація підприємств (об'єднань), установ і організацій (незалежно від форм власності і господарювання) зобов'язана створювати безпечні і не шкідливі для здоров'я умови праці, вживати заходів, спрямованих на запобігання інвалідності, на відновлення працездатності інвалідів. 3. Згідно ч.3 ст. 17 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21 березня 1991 року - Відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів. Нікому не дозволено звільняти людину без юридичного формулювання та без правових підстав, а мене звільнили саме так. Відповідно до вищевказаного та підсумовуючи всі докази зрозуміло, що відповідач по справі, звільнив його без законної на то підстави, а тому він повинен бути поновлений на попередній роботі та йому повинні сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Середній заробіток обчислюється у відповідності до пункту 1, абз. 3 пункту 2, пунктів 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з подальшими змінами), а саме: у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата, тобто за останні два календарні місяці його роботи, а це травень та червень 2010 року. У травні 2010 року, його заробітна плата складала 3311 грн. У червні 2010 року, його заробітна плата складала 3311 грн. Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з подальшими змінами) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством, як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства, а саме: - у травні 2010 року він відпрацював 18 робочих днів; -у червні 2010 року він відпрацював 22 робочих днів. Виходячи з цього, рахує середньоденну заробітну плату: (3311грн. + 3311 грн) : 40 = 165,55 грн. Його було звільнено 07 липня 2010 року та до наступного часу 30 липня 2010 року він знаходиться у вимушеному прогулі, а це 17 робочих днів (з 07.07.2010 по 30.07.2010), з урахуванням пятиденного робочого дня та частини 3 ст.67 і статті 73 Кодексу Законів про працю України, тоді загальна грошова сума за час вимушеного прогулу складає 2814,35 грн. (165,55грн. х 17). Відповідно до положень ст. 56 Конституції України і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Як передбачено статтею 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Також статтею 2371 Кодексу Законів про працю України передбачене відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Неправомірними діями відповідача, щодо звільнення його з посади головного інженера МЖКП йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у 30000 гривен. Моральна шкода полягає у його переживаннях, душевних та фізичних стражданнях, а також у необхідності йому у період після звільнення та до теперішнього часу додавати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї родини, бо в нього є 3 неповнолітні дитини. Його фінансовий стан та фінансовий стан його родини після звільнення значно погіршився. Він вимушений постійно, шукати собі іншу рівноцінну роботу, щоб забезпечити свою сімью, тим більш,що дружина знаходиться у післяродовій відпустці, але до теперішнього часу не знайшов її. Після звільнення його з роботи в нього значно погіршився стан здоровя: він отримав психологічну травму, в нього зявилася роздратованість, безсоння, тремтіння в тілі, дискомфорт та поколювання в області серця. Згідно п. Декрету Кабінету Міністрів Про державне митовід сплати державного мита звільняються позивачі - робітники та службовці - за позовами про стягнення заробітної плати й за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин; члени колективних сільськогосподарських підприємств, працівники фермерських господарств - за позовами до колективних сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств про оплату праці та за іншими вимогами, пов'язаними з трудовою діяльністю; На підставі викладеного і

Outcome: approved