Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

12.07.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди і просив суд стягнути з ЗАТ Страхова компанія Інгосстрахкошти в сумі 3227,50 грн в рахунок страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту№ CSK0FN00026691 від 16.01.2007 року внаслідок настання страхового випадку, 5906,33 грн в рахунок стягнення пені за затримку виплати страхового відшкодування згідно вказаного договору та 30000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач неналежно виконує свої зобовязання за договором страхування наземних транспортних засобів, яким було застраховано належний йому автомобіль [NUMBER], безпідставно відмовляє у виплаті страхового відшкодування тривалий час, чим завдає, в т.ч., і моральних страждань. У суді позивач уточнивши свої вимоги щодо захисту його порушеного права як споживача, просив суд стягнути з відповідача 1554,17 грн в рахунок страхового відшкодування, 19023,04 грн в рахунок стягнення пені з розрахунку 3% за кожний день прострочення виплати страхового відшкодування, 1275,72 грн у відшкодування судових витрат по справі, 30000,00 грн у відшкодування моральної шкоди та визнати недійсними і скасувати п.п. 13.1.3, 15.15, 16.2 17 укладеного з відповідачем договору страхування через невідповідність їх закону. У зв*язку з подачею позивачем заяви про залишення без розгляду позову в частині визнання недійсними положень п.п. 13.1.3, 15.15, 16.2 17 укладеного з відповідачем договору страхування ухвалою суду позов в цій частині залишений без розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в частині стягнення з відповідача зазначених сум, а решту вимог просив залишити без розгляду, пояснивши при цьому, що 31.03.2010 року внаслідок дії невстановленої третьої особи стався страховий випадок, внаслідок якого був пошкоджений його автомобіль. Виконуючи свої зобовязання за договором страхування автомобіля від звернувся до відповідача, надав всі передбачені договором документи, але останній, мотивуючи свої дії тим, що відсутні передбачені п.15.15 укладеного договору страхування процесуальні документи / постанова про порушення кримінальної справи або постанова у справі про адміністративне правопорушення/, відмовляється виплачувати страхове відшкодування, тобто у такий спосіб порушує його права споживача послуг. Представник відповідача та одночасно і третьої особи у суді, не заперечуючи факт подачі позивачем необхідних для страхового відшкодування документів, змінений позов не визнав та пояснив, що відшкодування не проведене тому, що відсутні передбачені п.п.15.15, 16.2 Договору процесуальні рішення щодо пошкодження спірного автомобіля, що в свою чергу викликає сумнів у настанні страхового випадку, у зв*язку з чим не проводиться відшкодування. Свідки [PERSON] та [PERSON] у суді показали, що дійсно 31.03.2010 року бачили, що на автомобілі [PERSON], який перебував на стоянці біля районного будинку культури, працівником міліції були виявлені механічні пошкодження спереду і ззаду, про що були складені відповідні процесуальні документи. Договором страхування наземного транспорту № CSK0FN00026691 від 16.01.2007 року /а.с.9/, укладеного між ЗАТ Страхова компанія Інгосстрахта [PERSON] визначені умови страхування належного останньому автомобіля, в т.ч.: Пунктом 6 визначений розмір страхової суми -37840,00 грн; Пунктом 7.1.3 визначено, що страховим випадком є пошкодження транспортного засобу внаслідок протиправних дій третіх осіб та розмір безумовної франшизи за таких обставин 5%;. Пунктом 9 визначені строк і порядок продовження строку дії зазначеного договору; Пунктом 15.15 визначено, що обов*язковою умовою страхового відшкодування є порушення кримінальної справи або провадження у справі про адміністративне правопорушення; Пунктом 16.2 визначені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. Пунктом 13.1.3 договору визначено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожний день прострочення. Платіжним дорученням від 15.01.2010 року /а.с.17/ підтверджено виконання [PERSON] умов пункту 9 договору та продовження строку дії вказаного договору на 2010 рік. Згідно постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 06.04.2010 року /а.с.12, 109/ [PERSON] 31.03.2010 року звернувся до Корсунь-Шевченківського РВ з приводу пошкодження на стоянці невідомою особою його автомобіля, але в порушенні кримінальної справи відмовлено через незначний розмір заподіяної шкоди. Згідно протоколу огляду місця події, який мається у вказаному відмовному матеріалі /а.с.110/, встановлено, що на місці стоянки автомобіля біля районного будинку культури виявлено осип грязі, що вказує на пошкодження автомобіля саме на вказаній стоянці. Згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи №24-ТТ від 01.03.2011 року /а.с.а.с.55-67/ механічні пошкодження виявлені на автомобілі [PERSON] утворилися внаслідок дії на даний автомобіль об*єкта з обмеженою поверхнею. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №25-АТЗ від 15.02.2011 року /із змінами і доповненнями від 22.06.2011 року, внесеними експертом [PERSON] в судовому засіданні/ (а.с.а.с.114-117) розмір матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля [PERSON] становить 3446,17 грн. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 16.01.2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ЗАТ Страхова компанія Інгосстрахбуло укладено договір страхування наземного транспорту №CSK0FN00026691, згідно якого автомобіль [NUMBER], як об*єкт страхування, був застрахований на 37840,00 грн на строк до 15.01.2008 року. На підставі положень п.10.1 дія договору продовжена у зв*язку із сплатою позивачем страхового внеску./а.с.17/ 31.03.2010 року, в період дії зазначеного договору, внаслідок пошкодження невстановленою особою належного позивачу автомобіля, який перебував на стоянці біля Корсунь-Шевченківського районного будинку культури по вул.Захаренка в м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області, стався страховий випадок, передбачений п.7.1.3 зазначеного договору, внаслідок якого розмір матеріальної шкоди склав 3446,17 грн. При цьому розмір безумовної франшизи становить 5%, тобто 1892,00 грн. Про настання страхового випадку позивач своєчасно повідомив органи внутрішніх справ та відповідача у справі. За наслідками розгляду повідомлення [PERSON] про пошкодження спірного автомобіля Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області прийняте рішення про відмову у порушенні кримінальної справи у зв*язку з тим, що сума завданих збитків є незначною, а особа, яка заподіяла ушкодження не встановлена. Вказана постанова не оскаржена і є чинною на час розгляду справи у суді. Протягом 408 днів / в межах позовних вимог/ відповідач, порушуючи право позивача як споживача його послуг, не виконуючи свої зобовязання за договором страхування, не виплачує страхове відшкодування, чим заподіює позивачу моральну шкоду, яка виражається у нервових стресах, необхідності вживати додаткових заходів для захисту свого порушеного права, в т.ч. і звернення до суду. За таких обставин суд приходить до висновку, що право позивача як споживача страхових послуг є порушеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку, оскільки ст.979 УК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст.8 Закону України Про страхуваннястраховий випадок це подія - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 991 ЦК України встановлює перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Частиною першою ст. 194 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна у великих розмірах, тобто у розмірах понад 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час винесення постанови про відмову у порушенні кримінальної справи складало суму значно більшу ніж 3446,17 грн.. Крім того, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відкриття провадження лише щодо конкретної особи. Вказані норми Кримінального кодексу України та КУпАП вказують на те, що в даному випадку позивач за будь-яких обставин не міг надати позивачу зазначені у договорі процесуальні документи, а тому підстав, передбачених ст.991 ЦК України для відмови у виплаті страхового відшкодування суд не вбачає. Приймаючи до уваги те, що єдиною причиною відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність постанови про порушення кримінальної справи або відкриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що у такий спосіб відповідач нав*язав такі умови одержання його послуг, які не надають позивачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.21 Закону України Про захист прав споживачівправа позивача у будь-якому разі вважаються порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Таким чином суд приходить до висновку, що право позивача як споживача є порушеним, а тому позов в частині захисту прав споживача підлягає до задоволення шляхом стягнення на користь позивача 1554,17 грн /3446,17 грн 1892,00 грн (5% франшиза згідно п.7.1.3 Договору)/ В частині позову щодо стягнення з відповідача пені суд приймає до уваги те, що приписами ч.5 ст.10 Закону України Про захист прав споживачівпередбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Частиною другою ст.551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача пені підлягає до часткового задоволення, оскільки укладеним між сторонами договором розмір пені був встановлений як 0,01% за кожний день прострочення виплати відшкодування, у зв*язку з чим стягненню підлягає сума 63,41 грн / (1554,17 грн :100% * 0,01% в день) * 408 днів/ В частині позову щодо відшкодування моральної шкоди, приймаючи до уваги положення ч. 2 ст.22 Про захист прав споживачів, враховуючи, що порушення прав позивача змусило останнього вживати додаткових зусиль щодо захисту свого порушеного права,

Outcome: partial