Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку , посилаючись на те, що 20 січня 2000 року в с.Фрунзівка Решетилівського району Полтавської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 3,96 га., яка розташована на території [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області і якою вона володіла на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія 1V-ПЛ № 022416 від 19 червня 1996 року. Спадкоємцем цієї земельної ділянки за заповітом був [PERSON], який оформив спадщину у 2006 році, але не встиг переоформити на своє імя державний акт на земельну ділянку в звязку зі смертю. 15 січня 2007 року помер [PERSON], який за життя 14 лютого 2006 року залишив заповіт на її імя в якому заповів їй все своє майно, так як останнім часом проживав один, заповіт до дня його смерті не змінювався. Після отримання довідок з відділу Деркомзему вона звернулася до нотаріуса Решетилівської районної державної нотаріальної контори де їй було розяснено, що оформити спадщину не має змоги, так як відсутній правоустановчий документ, тобто державний акт на землю, що і змушує її звертатися за захистом своїх інтересів до суду. Тому вона прохає суд визнати належність земельної ділянки розміром 3,96 га., яка розташована на території [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області, як попередньому власнику [PERSON], померлому 15 січня 2007 року, та визначити її , як спадкоємця, наступним власником вказаної земельної ділянки. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи відділ держкомзему у Решетилівському районі Полтавської області проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 березня 2006 року виданий Державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори вбачається,що на підставі заповіту посвідченого [PERSON] сільською радою 12 липня 1989 року по реєстру за № 22, спадкоємцем майна зазначеного в заповіті [PERSON], померлої 20 січня 2000 року є [PERSON], спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з : земельної ділянки розміром 3.96 гектарів в межах згідно з планом, наданої для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області і яке належало померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IУ-ПЛ № 022416, виданого [PERSON] сільською радою 19 червня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів кадастровий номер земельної ділянки 5324285600:00:001:0031/а.с.8/ З заповіту від 14 лютого 2006 року вбачається, що [PERSON], на випадок своєї смерті робить таке заповітне розпорядження усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те,що на день його смерті буде належати йому і на що він Законом матиме право заповів [PERSON] /а.с.9/. Судом встановлено, що 15 січня 2007 року , помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть /а.с.7/. У відповідності з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З довідки державного нотаріуса Решетилівського району Полтавської області від 19 вересня 2011 № 301-11 вбачається, що спадщину на земельну ділянку загальною площею 3,96 га., що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Решетилівського району Полтавської області після померлого 15 січня 2007 року [PERSON], оформити на імя [PERSON] немає змоги, так як відсутній державний акт на землю, який би підтверджував його право власності на цю ділянку, спадщину прийняла за заповітом [PERSON], спадкова справа № 301/2011 /а.с.5,31/ У відповідності з ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки [PERSON] прийняла спадщину, але в звязку із тим, що вона не має державного акту на землю , на яку вона має право власності, то її позов підлягає до задоволення. Таким, чином визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved