Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] районна спілка споживчих товариств звернулась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа Публічне акціонерне товариство [PERSON] Авальу якому просив зобовязати відповідачів привести стіни між приміщеннями по вул. Фрунзе 2, селища Решетилівка, Полтавської області у первісний вигляд шляхом закладення дверного прорізу. Крім того, просив покласти судові витрати на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що позивачеві на праві колективної власності належить 43/50 частин будівлі по вул. Фрунзе 2, селища Решетилівка, Полтавської області. Відповідачеві [PERSON] на праві власності належала 1/50 частина вказаної будівлі, відповідно договору купівлі-продажу від 26.11.2003 року, що складає 30,10 м.кв. При цьому відповідач самовільно, без згоди райспоживспілки 05.05.2011 року встановив дверний проріз до приміщення належної райспоживспілці сходової клітки, площею 11,7 м.кв., якою неправомірно користується. Позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням привести дверний отвір у первісний стан, шляхом його закладення, однак відповідач не погодився. Указаними діями, на думку позивача, порушується його право власності, обмежуються права у користуванні своїм майном та завдано шкоди майну райспоживспілки. При цьому послався на вимоги ст.391 ЦК України про право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому зазначених. Представник відповідачів [PERSON] заперечила проти позову, просила у його задоволенні відмовити, мотивуючи, що дверний отвір, який просить закласти позивач був у тому ж місці ще станом на 15.11.1999 року, відповідно технічного паспорту та 26.11.2003 року на момент придбання відповідачкою [PERSON] указаного приміщення, яке із 01.12.2003 року по 01.10.2010 року перебувало в оренді Публічного акціонерного товариства [PERSON] [PERSON]. Під час перебування приміщення в оренді орендарем ПАТ [PERSON] Авальбуло закладено вихід до сходової клітки, а водночас влаштовано отвір безпосередньо у іншому місце до приміщень банку. Після закінчення терміну договору оренди сторони привели стан будівлі у первинний стан, який був до передання приміщення в оренду. Крім того, зазначила, що позивач у лютому 2011 року відмовив відповідачці в укладенні договору про спільне користування земельною ділянкою для обслуговування приміщення, що перебуває у власності, тому облаштування окремого входу до приміщення не має правових підстав. Також, відповідачка [PERSON] є членом Решетилівського споживчого товариства і з 1986 року має право на використання приміщення, що перебуває в загальному користуванні. 18.08.2011 відповідачка [PERSON] подарувала дане приміщення своїй дочці [PERSON], яка у свою чергу зареєструвала право власності та жодних неправомірних дій щодо майна не вчиняла. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства [PERSON] [PERSON] [PERSON] заперечила проти позову, просила у його задоволенні відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані у справі докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке. Статтею п.4 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено в якості способу захисту цивільного права відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме такий спосіб захисту свого цивільного права обрав позивач, тому відповідно до ст.10,60 ЦПК України зобовязаний довести коли відбулося та у чому виразилось порушення його прав з боку відповідачів. Судом установлено, що відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, від 28.02.2005 року, [PERSON] районна спілка споживчих товариств є власником на праві колективної власності 43/50 будівлі по вул. Фрунзе 2, селища Решетилівка, Полтавської області (а.с.5). Указане свідоцтво про право власності видане взамін свідоцтва від 27.04.2001 року. Згідно договору купівлі-продажу від 26.11.2003 року, посвідченого нотаріально та зареєстрованого у встановленому порядку, [PERSON] придбала у [PERSON] районної спілки споживчих товариств 1/50 вказаної будівлі, загальною площею 30,1 м.кв. (а.с.10). У договорі норма землекористування не встановлена. Указаний договір не оспорюється, у силу закону не є нікчемним та не визнаний судом недійсним, тому відповідно до ст.ст.204, 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами. За даними технічного паспорту, від 15.11.1999 року, дійсного на момент правочину, указане приміщення містить дверний отвір до сходової клітки [PERSON] районної спілки споживчих товариств (а.с. 34 ). У період із 01.12.2003 року по 01.10.2010 року зазначене приміщення перебувало в оренді у публічного акціонерного товариства [PERSON] [PERSON](раніше АППБ Аваль), відповідно укладеного із [PERSON] договору (а.с.51-54, 36, 38,37). Зі свідчень свідка [PERSON] керуючого справами [PERSON] [PERSON], убачається, що за період перебування приміщення в оренді банку, дверний отвір до сходової клітки був закладений банком з мотивів забезпечення його безпеки, водночас, здійснено інший дверний отвір безпосередньо у приміщення банку. Однак, після закінчення строку договору оренди сторони привели приміщення у первісний стан, тобто раніше здійснений отвір до банку був закладений, а попередній дверний отвір відновлений. Викладене підтверджується також актом перевірки від 28.09.2010 року проведеної ДАБК у Полтавській області спільно із прокуратурою Решетилівського району (а.с.32). Виходячи з повідомлення інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області від 22.09.2010 року, улаштування дверних прорізів не потребує отримання дозволу Інспекції на виконання будівельних робіт (а.с.31). Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги в якості належного і допустимого доказу неправомірні на думку позивача дії щодо відновлення дверного отвору до сходової клітки у кабінеті № 19, всупереч технічному паспорту на нежитлову будівлю по вул. Фрунзе 2 селища Решетилівка, Полтавської області, виданому 28.02.2005 року, тобто під час перебування належного [PERSON] приміщення в оренді публічного акціонерного товариства [PERSON] [PERSON](раніше АППБ Аваль), із якого вбачається відсутність указаного дверного отвору. Крім того, суд приймає до уваги, що [PERSON] є пайовиком Решетилівського споживчого товариства з 1986 року та має пайові внески станом на 08.02.2011 року (а.с.23), постановою Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області від 23.09.2010 року у порушенні кримінальної справи за фактом незаконного змінення конструкції нежитлової будівлі по вул. Фрунзе 2 селища Решетилівка, Полтавської області відмовлено за відсутністю складу злочину (а.с.30), а також те, що голова правління [PERSON] спілки споживчих товариств фактично відмовило 21.02.2011 року [PERSON] в укладенні угоди про спільне користування земельною ділянкою під вказаною будівлею (а.с.33), та за даними фотознімку (а.с.39) іншого входу до кабінету № 19 за вказаною адресою з боку вулиці не мається. За таких обставин, зважаючи, що [PERSON] придбала у [PERSON] спілки споживчих товариств нежитлове приміщення № 19, площею 30,10 м.кв. за адресою: вул. Фрунзе 2, селища Решетилівка із дверним отвором на сходову клітку, що було передбачено попереднім технічним паспортом без будь-якого обумовлення про зобовязання змінити місце дверного отвору, умови указаного договору є чинними та обовязковими для сторін договору. У подальшому, 18.08.2011 року [PERSON] подарувала приміщення № 19, площею 30,10 м.кв. за адресою: вул. Фрунзе 2, селища Решетилівка своїй дочці [PERSON] (а.с.21), однак за встановлених обставин справи уже із повернутим у первинний стан дверним отвором на сходову клітку. Інших дверних отворів вказане приміщення не має, підстави для їх здіснення у відповідачів відсутні, оскільки порядок землекористування до цього часу не погоджений, тому при зобовязанні відповідачів закласти єдиний дверний отвір, власник майна [PERSON] буде позбавлена права власності на своє майно, що є неприпустимим. Суд при цьому зазначає, що у визначенні правильності обрання позивачем способу захисту порушеного права необхідно розмежовувати такі способи захисту права, як встановлення сервітуту та негаторні позови, яким по суті є позов про усуненню перешкод у здійсненні права власності. Основним критерієм для цього є така ознака, як наявність або відсутність протиправного характеру дій відповідача. Позивач звернувся до суду по суті з метою усунення перешкод у здійснення права власності на своє майно, зокрема шляхом закладення незаконно встановленого дверного прорізу, тобто із негаторним позовом, підставою якого є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, які перешкоджають позивачу використовувати належні йому права. Умовою задоволення негаторного позову є встановлення судом факту протиправності дій відповідачів. У порушення норм статей 10, 60 ЦПК України позивачем не доведено протиправного характеру дій відповідачів, що виключає можливість задоволення негаторного позову. У такому разі позивач для задоволення своїх потреб може вжити заходів для встановлення сервітуту, що відповідно до статті 395 ЦК України є речовим правом на чуже майно, яке полягає у можливості обмеженого використання чужого майна для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом. При вирішенні спору, суд також керується принципами неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією та законом, свободи договору, справедливості, добросовісності, розумності (ст.41 Конституції України, п.2,3,6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Outcome: dismissed