Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

В липні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на ? частки земельної ділянки, що розташована за адресою м. Вознесенськ, вул. Перемоги, 22. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину він та [PERSON], [PERSON], [PERSON] стали власниками житлового будинку № 22 по вул.. Перемоги в м. Вознесенську. 12.10.1993 року вони отримали Державний акт на право приватної власності на землю, що була надана для обслуговування житлового будинку. 29.04.2009 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подарували йому свої частки і він став власником ? частки житлового будинку № 22 по вул.. Перемоги в м. Вознесенську. 21.10.2008 року померла [PERSON], спадщину після її смерті прийняла її донька відповідач [PERSON] Посилаючись на те, що він став власником ? часток будинку, та має намір оформити право власності на земельну ділянку, що надана для їх обслуговування, але оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку не були вказані частки кожного власника, а один із співвласників помер , то вирішити вказане питання в адміністративному порядку він не має можливості . Тому він просить суд визнати за ним право власності на ? частки земельної ділянки, що розташована за адресою вул.. Перемоги, 22 в місті Вознесенську. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала суд телеграму в якій просила слухати справу у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Відділу Держкомзему у м. Вознесенську в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори належить ? частка житлового будинку № 22 по вул.. Перемоги в м. Вознесенську. Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 29.04.2009 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подарували позивачу [PERSON] ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою м.Вознесенськ вул..Перемоги № 22. Таким чином позивач [PERSON] є власником ? частин вищевказаного житлового будинку. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0650 га, яка була передана їм для обслуговування житлового будинку, що розташований в м. Вознесенську по вул.. Перемоги № 22. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] померла 18 жовтня 2008 року. Спадкоємцем після її смерті є [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст..89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільною сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділ з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного Кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Також згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Таким чином з урахуванням ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і того, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на ? частки земельної ділянки, яка призначена для обслуговування ? частки житлового будинку №22 по вул. Перемоги в м. Вознесенську. На підставі викладеного, ст.120 ЗК України,

Outcome: approved