Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що користується житловим будинком за номером 374 по вул. Шевченка у м. Запоріжжя, який належав її батькові, [PERSON] на праві власності, на протязі більш ніж тридцять років. Позивач по справі вказує, на те, що заволоділа вказаним будинком добросовісно та користується ним відкрито, тому звернулася до суду про визнання права власності на споруди за набувальною давністю. Житловий будинок № 374 по вул. Шевченко у м. Запоріжжі возведено ще у 1952 році батьком позивачки, [PERSON] та він є власником на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого держнотаріусом Першою міської держнотконтори м. Запоріжжя 09.08.1949 р. за р. № 25735. У відкритому судовому засіданні позивач позов підтримала. Представник відповідача визнав позов, надав лист що не заперечує проти позовних вимог, викладених у позовній заяві, просить справу розглянути без їхньої участі. Заслухавши позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з наданих до суду документів вбачається, що [PERSON] дійсно є власником житлового будинку № 374 по вул. Шевченка у м. Запоріжжя на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого держнотаріусом Першою міської держнотконтори м. Запоріжжя 09.08.1949 р. за р. № 25735. який помер 28.10.1974 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІЖ С № 330043 виданого Шевченківським РАГС 12 листопада 1974 р . [PERSON] помер 28.10.1974 року. З моменту смерті [PERSON] та по теперішній час [PERSON] проживає у вказаному будинку, відкрито ним користується з моменту смерті померлого та по теперішній час, що підтверджується довідкою голови квартального комітету Шевченківського району та показаннями свідків, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказали, що [PERSON] дійсно проживає та відкрито користується господарськими та жилими спорудами по вул. Шевченка, 374 у м. Запоріжжі протягом тридцяти пяти років. Також свідки повідомили, що померлий [PERSON] приходився позивачці батьком та вони мешкали однією родиною. Судом досліджена будинкова книга та встановлено, що [PERSON] зареєстрована у [INFO] з квітня 1976 року. Факт відкритого добросовісного володіння будинком також підтверджується довідкою з Управління пенсійного фонду № ОР 143836 від 26 грудня 2011 р , з якої вбачається, що позивачка отримує пенсію за місцем проживання та реєстрації, тобто за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шевченко, 374. Таким чином, судом встановлено, що позивачка мешкає в будинку, який побудував її батько, який є померлим на сьогодні, більш ніж тридцять років та на теперішній час володіє, користується відкрито нерухомим майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Відповідно до ч. 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Підстави набуття права власності за статтею 344 ЦПК України є тривале, добросовісне, відкрите та безперервне володіння майном як своїм. Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 01.01.2004 року. Згідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, позов обґрунтований, вимоги законні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved