Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1999 року по 16.02.2008 року проживала з [PERSON] як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, хоча шлюбні відносини були зареєстровані 04.03.2006 року. Так, з жовтня 1999 року проживали на зйомній квартирі по вул. Патріарха Мстислава, 1 у м. Тернополі у яку придбавали всі необхідні для проживання речі, а 13.07.2001 року за спільні кошти придбали двокімнатну квартиру по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі та 22.02.2005 року придбали у кредит автомобіль ЗАЗ 110307, який виплатили у лютому 2008 року. Після смерті [PERSON] позивач залишився проживати у вказаній квартирі по вул. Львівській. На даний час, у зв'язку із необхідністю оформити спадкові права, в уточнених позовних вимогах просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі та 1/2 частину автомобіля ЗАЗ 110307, як на частину спільного майна подружжя. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом, у якому, в уточнених позовних вимогах, просять визнати за ними право власності на квартиру по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі та автомобіль ЗАЗ 110307, по 1/4 частині наведеного майна, посилаючись на те, що після смерті їх батька [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із цього майна, однак [PERSON] зберігає у себе оригінали правовстановлюючих документів, що позбавляє їх можливості оформити спадкові права. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечили. У судовому засіданні відповідачі-позивачі [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечили та вказали, що останньою не доведено належними доказами проживання разом із померлим [PERSON] як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу. Крім цього, квартира по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі була придбана [PERSON] за його власні кошти, одержані від продажу належної йому квартири по вул. Тролейбусній. Також заявили про застосування до вимог [PERSON] строку позовної давності, оскільки [PERSON] знала, що титульним власником квартири по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі є [PERSON] Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] не заперечив та заперечив проти задоволення зустрічного позову. Третьою особою Перша Тернопільська державна нотаріальна контора було представлено суду матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 20.07.2001 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 13.07.2001 року за реєстром №4515. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ТЕІ №107221, виданого Тернопільським МРЕВ 22.05.2005 року, автомобіль марки ЗАЗ 110307, кузов №Y6D11030750068790, д.р.н. 58888ТІ, зареєстровано за [PERSON]. 04.03.2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №013389, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №285 від 04.03.2006 року. 16.02.2008 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №058001, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №206 від 18.02.2008 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає [PERSON] та померлого [PERSON], як таких, що спільно проживали з 2000 року, однак між ними не було зареєстровано шлюб, підтримував з ними дружні стосунки та часто приходив до їх помешкання у гості. При цьому, спочатку вони проживали у одній квартирі, а потім по вул. Львівській у м. Тернополі. Вказав, що у нього, під час перебування вдома у [PERSON] та [PERSON], сумнівів у тому, що вони вели спільне господарство не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що підтримував дружні стосунки з [PERSON], останній, до переїзду у квартиру по вул. Львівській, проживав у його квартирі по вул. Патріарха Мстислава у м. Тернополі, однак сам. Свідки [PERSON], [PERSON]В у судовому засіданні вказали, що підтримували дружні стосунки з [PERSON] та [PERSON], останні постійно вели спільне господарство у квартирі по вул. Львівській у м. Тернополі. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, а зустрічний позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час придбання квартири по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі та по 04.03.2006 року проживала однією сім'єю та вела спільне господарство з померлим [PERSON], тобто перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах, однак без державної реєстрації шлюбу. Враховуючи те, що права та обовязки сторін щодо вказаної квартири виникли до 1 січня 2004 року, то правовідносини з приводу нього регулюються нормами Закону України "Про власність". Відповідно до ст.17 Закону України "Про власність" Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Таким чином, за відсутності письмової угоди між [PERSON] та [PERSON] та доказів, які б свідчили про ступінь участі кожного із них у придбанні квартири, частки у майні слід вважати рівними, тому слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі, як на частину спільного майна подружжя, позов в цій частині - задовольнити. Відповідно до ст.60, ч.1 ст.70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Враховуючи наведене, слід задовольнити і решту позовних вимог [PERSON], визнавши за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки ЗАЗ 110307, кузов №Y6D11030750068790, д.р.н. 58888ТІ, як на частину спільного майна подружжя. Щодо строку позовної давності, то такий позивачем [PERSON] не пропущено. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, [PERSON], перебуваючи на час придбання квартири по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі у фактичних шлюбних відносинах, та із 2006 року у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] набула частину квартири по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі, з часу її придбання. Як встановлено із пояснень [PERSON], на даний час остання звернулась до суду із вказаним позовом з метою подальшого оформлення права власності на спадкове майно у встановленому законом порядку. У зв'язку із пред'явленням зустрічного позову, між сторонами виник спір щодо обсягу спадкового майна [PERSON] Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до задоволення не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З урахуванням вищенаведеного, до спадкового майна [PERSON] належить 1/2 частина квартири по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі та 1/2 частина автомобіля марки ЗАЗ 110307, кузов №Y6D11030750068790, д.р.н. 58888ТІ. Спадкоємцями [PERSON] в порядку спадкування за законом є його дружина [PERSON], яка спадщину прийняла відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України та [PERSON], [PERSON], [PERSON] діти померлого, які спадщину прийняли відповідно до ст.1269 ЦК України. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №973/02-31 від 21.04.2011 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Як вбачається із пояснень [PERSON], [PERSON] вони не можуть оформити спадкові права у зв'язку із відмовою [PERSON] надати оригінали правовстановлюючих документів на спірне майно. Разом з тим, в матеріалах справи наявні копії правовстановлюючих документів на квартиру по вул. Львівська, 2/28 у м. Тернополі та 1/2 частина автомобіля марки ЗАЗ 110307, кузов №Y6D11030750068790, д.р.н. 58888ТІ., тому спадкоємці не позбавлені права отримати свідоцтво про право на спадщину на це майно у нотаріальній конторі, пред'явивши нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, або їх дублікати, отримавши їх за вимогою нотаріуса, та згідно цього рішення. За таких обставин, не порушено права позивачів [PERSON], [PERSON] щодо оформлення спадкових прав на вказане майно, тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: approved