Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

У жовтні 2011 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 3384, 14 грн., з яких 2379,42 грн. - тіло кредиту, 77,56 грн. - заборгованість за відсотками, 926, 16 грн. - комісія. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12 грудня 2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким банк надав останньому грошові кошти в сумі 3 520, 00 грн. на придбання мобільного телефону, на умовах визначених договором, 13 остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 11.12.2007 року, а відповідач зобовязався прийняти кредитні кошти, належним чином використати, та повернути позивачу на умовах та порядку, що визначені договором . Але як стверджує в тексті позовної заяви представник позивача, зобовязання за вказаним кредитним договором відповідач систематично порушував, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем розмір якої станом на 01.08.2011 року склав 3 383, 14 грн. В звязку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. До початку судового засідання представник позивача надіслав листа про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони або інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній даний з постановления заочного рішення. Суд, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2006 року між ТОВ КБ «Дельта» та відповідачем укладено кредитний договір № 002-09147-121206, відповідно п. 1.1. якого, позивач надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 3520,00 до 11.12.2007 року, із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 10 % річних, а позичальник зобовязався прийняти кредитні кошти, належним чином використати, та повернути позивачу на умовах та порядку, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк» (нова редакція) ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків ТОВ Комерційний банк «Дельта», що існував у формі товариства з обмеженою відповідальністю тип якого у відповідності до Установчих зборів учасників ТОВ Комерційний банк «Дельта» було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». Згідно п. 3.6. кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі 1,00 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення. П. 3.7. договору передбачено, що банк у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 (один) місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобовязання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Як вбачається з матеріалів справи внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 01.08.2011 року утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 3383 грн. 14 коп., з яких 2379,42 грн. - тіло кредиту, 77,56 грн. - заборгованість за відсотками, 926, 16 грн. - комісія. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом було достовірно встановлено, що відповідач порушив умови взятого на себе зобовязання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної справи в суді також підлягають повному задоволенню та стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved