Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

10.06.2011 р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до виконкому Тернівської районної у місті ради про визнання права власності на домоволодіння №117 по вул.Матросова в м.Кривому Розі за набувальною давністю. Ухвалою суду від 07.09.2011 р. первісний відповідач виконком Тернівської районної у місті ради був замінений на належного відповідача - виконком Криворізької міської ради /далі Виконком/. В обґрунтування вказують, що домоволодіння включає в себе: житловий будинок А-1 житловою площею 28,3 кв.м., загальною площею 49,9 кв.м., сарай з погрібом Б площею 24,8 кв.м., вбиральню Г площею 1,4 кв.м., огорожу, хвіртку, водо колонку. Власник вказаного домоволодіння [PERSON] помер 21.06.1980 р., після смерті власника спадщину ніхто не прийняв. В звязку з бездоглядністю будинку в лютому 1998 року до них звернулася сестра власника [PERSON] та її чоловік [PERSON], на прохання яких вони вселилися в будинок, зробили в ньому ремонт, стали вести домашнє господарство, користуватися земельною ділянкою, платили комунальні платежі, земельний податок, податок на землю страхували нерухомість. З вказаного часу вони відкрито, безперервно користуються будинком до теперішнього часу більш ніж 10 років, тому просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарчими побудовами на підставі ст.344 ЦК України за набувальною давністю. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність за станом здоровя. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, вказують що подружжя [PERSON] померло, безперервне володіння домоволодінням підтверджується рішенням Тернівського районного суду від 28.09.2009 р. та ухвалою апеляційного суду від 19.04.2011 р. якими було відмовлено в позові про визнання права власності на вказане домоволодіння [PERSON], та відмовлено було позивачам [PERSON] в визнанні права власності за набувальною давністю на будинок за недостатністю строку володіння, в звязку з набранням чинності нового Цивільного кодексу, який на теперішній час на думку представника позивачів з 01.01.2001 р. сплив. Відповідач представник Виконкому [PERSON] направила до суду письмові заперечення, вважає позов таким що суперечить законодавству, оскільки право на вказане домоволодіння може виникнути в позивачів тільки через 15 років, оскільки мав місце договір. Просить витребувати дані про відсутність спадкоємців після смерті власника будинку, залучити виконком Тернівської районної у місті ради, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців до участі у справі як третіх осіб. Просить розглядати справу в відсутності представника з урахуванням поданих заперечень. Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено рішенням Тернівського районного суду від 28.09.2010 р. що не потребує доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, витягом з реєстру права власності на нерухоме майно КП ДОР „КБТІ а.с.129-130, 105-106 що 21.06.1980 р. помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарчими побудовами №117 по вул.Матросова в м.Кривому Розі, який включає в себе: житловий будинок А-1 житловою площею 28,3 кв.м., загальною площею 49,9 кв.м.,сарай з погрібом Б площею 24,8 кв.м., вбиральню Г площею 1,4 кв.м., огорожу, хвіртку, водоколонку. Згідно довідки нотаріальної контори від 30.04.2009 р. а.с.108, після смерті [PERSON] 21.06.1980 р., та смерті [PERSON], померлої 03.01.1986 р. спадщину ніхто не прийняв. Після смерті [PERSON], який помер 30.01.1986 р. спадщину прийняв [PERSON], отримавши згідно витребуваного судом свідоцтва про право на спадщину від 07.07.1987 р. грошовий вклад в відділенні ощадбанку. Зазначеним рішенням суду встановлено, що власник будинку [PERSON] проживав в ньому разом зі своєю матірю [PERSON] /родинний зв'язок з якою не підтверджується/, та сином [PERSON]. Після смерті [PERSON] в будинку залишилися проживати [PERSON] яка померла в 1986 р. Після смерті матері [PERSON] виїхав за межі України, дані про його подальше месцеперебування відсутнє. В позові [PERSON] який ставив в суді питання про визнання за ним права власності на вказане домоволодіння як за спадкоємцем четвертої черги за законом було відмовлено, що підтверджується рішеннями апеляційного суду, та Вищого спеціалізованого суду України від 19.04.2011 р. та 15.07.2011 р. а.с.121-123. Вказаними доказами спростовуються заперечення Виконкому щодо залучення до участі у справі спадкоємців як третіх осіб, оскільки судовими рішеннями встановлено що спадкоємці які б прийняли спадщину по вказаному домоволодінню відсутні. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим кодексом. Судом встановлено наведеними вище доказами, що власник домоволодіння по вул.Матросова, 117 - [PERSON] помер 21.06.1980 р., після його смерті спадщину ніхто не прийняв. Свідки [PERSON] та [PERSON] які проживають поруч пояснили в судовому засіданні, що у спірному будинку після смерті [PERSON] в 1986 р. проживав [PERSON] який в 1986-1987 р.р. їздив на Кавказ та звідти не повернувся. За будинком доглядала сестра власника [PERSON] та її чоловік [PERSON], будинок здавали в найом багатьом квартирантам. Приблизно в період 1995-1997 р.р. будинок був бездоглядним, без вікон та дверей, в ньому збиралися особи без певного місця проживання. З лютого 1998 р. з дозволу подружжя [PERSON] які за станом здоровя вже не могли доглядати нерухомість, вказаним будинком стали користуватися подружжя [PERSON] з умовою передати будинок сину власника [PERSON] після його можливого повернення. Так до теперішнього часу подружжя [PERSON] користується будинком, земельною ділянкою, побілили будинок, покрасили та поновили огорожу, тримають домашнє господарство. Факт володіння позивачами будинком з лютого 1998 р. до часу розгляду справи в суді підтверджується актом та довідкою квартального комітету від 10.05.2011 р. та 21.04.2010 р. а.с.6-7, 97-98, а також фінансовими документами. Позивачами надані квитанції, договори які підтверджують відкрите, безперервне, добросовісне володіння нерухомим майном. Починаючи з травня 1998 р. страховий поліс від 14.05.1998 р. - позивач [PERSON] застрахувала домоволодіння в ВАТ-СК Оранта-Днепр, суду надано страхові поліси про страхування домоволодіння [PERSON] до 2011 року а.с.77-88, 99-104. З 21.09.1998 р. суду надано докази сплати [PERSON] податку на землю а.с.76. 08.02.1999 р. позивачі сплатили заборгованість за воду та стоки по вказаному домоволодінню яка утворилася з березня по грудень 1998 р. В квитанції платником вказано Праваа.с.70. Позивачами надано квитанції за період з 1999 р. по квітень 2011 р. про оплату за газ, електроенергію, воду, оплату щорічного земельного податку за землю по вказаному домоволодінню. Платниками у вказаних квитанціях вказаний власник [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оскільки власник помер беззаперечний факт, що всі вказані оплати проводили позивачі за власні кошти а.с.8-75, 109-110. Вказане дає суду підстави для визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на житловий будинок з господарчими побудовами №117 по вул.Матросова в м.Кривому Розі за набувальною давністю, оскільки позивачі добросовісно, відкрито, безперервно володіють вказаним нерухомим майном більш ніж десять років, та інше при відсутності спадкоємців не передбачено цивільним кодексом. В разі відумерлості спадщини право на нерухомість може перейти до територіальної громади, яка самостійного права на будинок не предявила. Заперечення представника Виконкому щодо обовязкового 15 річного терміну володіння суд не може прийняти до уваги. Дійсно ч.3 ст.344 ЦК України передбачає, що якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять років з часу спливу позовної давності. Тобто для застосування зазначеної норми обовязковими є низка умов: договір саме з власником, укладення різновиду цивільно-правового договору, строк його дії, обрахування строку позовної давності з часу закінчення строку. Жодні з цих умов відсутні в даному спорі. Позивачі користуються спірним домоволодінням за усною домовленістю з [PERSON] ймовірно сестрою власника, а не самим власником [PERSON] Вказану усну домовленість по користуванню без певного строку, неможливо вважати договором з власником про оренду, який на час домовленості вже помер. Згідно п.4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 р. щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, а правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. На необхідність дотримання десятирічного строку володіння з 01.01.2011 р. зазначив апеляційний суд в рішення від 19.04.2011 р. а.с.122, скасовуючи попереднє судове рішення від 28.09.2010 р. тільки з цих правових підстав. Таким чином судом встановлено що право позивачів виникло за три роки до набрання чинності цим Кодексом, позивачі володіли вказаною нерухомістю більш ніж три роки до набрання законом чинності 01.01.2004 р. /з 01.01.2001 р./, до суду з позовом звернулися 10.06.2011 р. після перебігу 10 річного строку володіння, тому на вказані правовідносини повинні поширюватися правила щодо набувальної давності, що дає суду право на задоволення позову та визнання за позивачами права власності на домоволодіння. На підставі ст.344 ЦК України,

Outcome: approved