Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

В січня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] у відшкодування майнової шкоди 20 438.71 грн., у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили, за ним та відповідачкою визнано право власності на 1/2 частину автомобіля CITROEN XSARA 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], за кожним; зобовязано [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні зазначеним автомобілем та передати транспортний засіб йому у користування. Відповідачка добровільно рішення суду не виконує, а тому він звернувся з заявою до відділу ДВС Прилуцького МРУЮ для примусового виконання рішення і постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження щодо зобовязання відповідачки надати йому в користування вказаний транспортний засіб. У звязку з невиконанням [PERSON] судового рішення, він 18 листопада 2010 року уклав договір найму легкового автомобіля ВАЗ 21083, реєстраційний номер 01050ММ, 1993 року випуску з [PERSON] Т,Д. Згідно з в пунктом 3.1 даного договору він мав сплачувати за користування транспортним засобом 1800 грн. щомісяця. У звязку з відсутністю грошових коштів він своєчасно оплату не проводив і рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 29 листопада 2011 року з нього на користь [PERSON] стягнуто плату за користування автомобілем в сумі 20 438.71 грн., та судові витрати. 20 грудня 2011 року він добровільно сплатив дану суму [PERSON], що підтверджується розпискою. Понесені витрати по найму транспортного засобу знаходяться у причинно-наслідковому звязку з діями відповідачки щодо невиконання судового рішення. Він є директором та засновником підприємства, але не міг використовувати транспортний засіб , що призвело до змін в організації життя та спричинило моральні страждання, які він оцінює в 2000 грн. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 24 лютого 2012 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили, [PERSON] зобовязано передати йому транспортний засіб у користування і відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для виконання. Апелянт вказує на те, що суд неправильно застосував до даних правовідносин приписи ст. 358 ЦК України за наявності судового рішення про зобовязання надати йому транспортний засіб. Апелянт зазначає, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 29 листопада 2011 року, яке набрало законної сили, визнано дійсним договір найму транспортного засобу, укладений між ним та [PERSON]; з нього на користь [PERSON] стягнуто плату за користування автомобілем в сумі 20 438.71 грн.; 20 грудня 2011 року він добровільно сплатив дану суму [PERSON], що підтверджується розпискою, а тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини укладання договору найму транспортного засобу та оплати за користування транспортним засобом. Апелянт вказує на те, що понесені витрати по найму транспортного засобу перебувають в причинно-наслідковому звязку з діями відповідача, яка добровільно не виконала судове рішення. Апелянт зазначає, що ним доведене і спричинення йому моральних страждань. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що судовим рішенням за сторонами було визнане право спільної часткової власності на транспортний засіб, але не було вирішене питання про порядок здійснення права спільної часткової власності і позивачем не надано доказів щодо черговості користування спірним автомобілем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07 жовтня 2010 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2011 року, за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину автомобіля CITROEN XSARA 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], за кожним ; зобовязано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні зазначеним автомобілем та передати вказаний транспортний засіб [PERSON] у користування. Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції від 23 червня 2011 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1405, виданого 15 червня 2011 року Прилуцьким міськрайонним судом, про зобовязання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні автомобілем CITROEN XSARA 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та передати вказаний транспортний засіб [PERSON] у користування. [PERSON] добровільно судове рішення не виконала ( а.с. 37, 38). За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що [PERSON] невиконавши судове рішення, порушила право [PERSON] користуватися власністю, чим заподіяла останньому моральні страждання, а тому , з урахуванням тривалості та характеру моральних страждань, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути у відшкодування моральної шкоди 500 грн. Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 29 листопада 2011 року, яке набрало законної сили, визнано дійсним договір найму автомобіля ВАЗ 21083 реєстраційний номер 01050ММ, 1993 року випуску, укладений 18 листопада 2010 року між [PERSON] і [PERSON]; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] плату за користування автомобілем в сумі 20 438.71 грн., та судові витрати. 20 грудня 2011 року [PERSON] сплатив дану суму [PERSON], що підтверджується розпискою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проте, апеляційний суд приходить до висновку, що між ненаданням відповідачкою автомобіля CITROEN XSARA 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], у користування [PERSON] та витратами, які останній поніс по найму іншого транспортного засобу, відсутній причинний звязок, а тому позовні вимоги в цій частині не грунтуються на законі і задоволенню не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково та

Outcome: partial