Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

У січні 2012 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що відповідач є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 250180 від 07.02.1994 р. Позивачка вказує, що її батьки [PERSON] та [PERSON] розлучилися 14.07.1999 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖД № 269604. З 01.09.2011 р., позивачка є студенткою 1-го курсу факультету лінгвістики та перекладу денної форми навчання на умовах контракту Міжнародного гуманітарного університету у м. Одесі, термін навчання в якому закінчується 30.07.2015 р., що підтверджується довідкою МГУ від 02.12.2011 р. та договором про навчання № 08-1-045-Б від 10.08.2011 р. Також, позивачка зазначила, що її матір [PERSON], з якою вона постійно проживає після розлучення батьків, є інвалідом 3-ої групи і їхній матеріальний стан з матір`ю дуже важкий і відповідно грошей на її навчання в МГУ не вистачає, в той час, як її батько [PERSON] працює підсобним робітником в ДП «Іллічівський морський торговельний порт»і має стабільну заробітну плату. Посилаючись на той факт, що відповідач не надав жодного разу грошей на її навчання, позивачка просила суд, стягнути з відповідача на свою користь на її навчання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позову. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України з направленням судової повістки за адресою його місцем проживання і місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку, і у разі відсутності особи, яка бере участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, що підтверджується відповідною довідкою Центрально-довідкового бюро про реєстрацію відповідача та поштовими конвертами з повідомленням та відміткою пошти «адресат не проживає», причини своєї неявки суду не повідомив, зави про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 23-24,28-29). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 184 СК України передбачає якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, розмір яких, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд встановив, що відповідач є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 250180 від 07.02.1994 р. (а.с. 6). Батьки позивачки матір [PERSON] та батько [PERSON] розлучилися 14.07.1999 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖД № 269604 (а.с. 7). Суд з`ясував, що з 01.09.2011 р., позивачка є студенткою 1-го курсу факультету лінгвістики та перекладу денної форми навчання на умовах контракту Міжнародного гуманітарного університету у м. Одесі, термін навчання в якому закінчується 30.07.2015 р., що підтверджується довідкою МГУ від 02.12.2011 р. та договором про навчання № 08-1-045-Б від 10.08.2011 р. (а.с. 9,10). З пояснень позивачки вбачається, що відповідач не надає їй грошей на навчання, після закінчення нею загальноосвітньої школи, тобто матеріальної допомоги, яку вона потребує, навчаючись у вищому навчальному закладі, що зобовязаний робити, зважаючи на приписи ст. 199 СК України. Довідками ДП «ІМТП»№ 19/581 від 03.02.2012 р. та № 313 від 02.02.2012 р. - підтверджується, що відповідач [PERSON] дійсно працює у вказаному підприємстві на посаді підсобного робітника на середня заробітна плата, обчислена згідно з Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р. складає 1205,28 грн. (а.с. 19,20). На думку суду, сума аліментів на навчання у розмірі 300 грн., яку просить стягнути позивачка є обґрунтованою та такою, що відповідає фінансовій можливості відповідача її сплачувати, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved