Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з 1985 року спільно проживала з [PERSON] Спочатку вони проживали у належній їй частині домоволодіння №41 по вул. Приморській в м. Бердянську. За час спільного проживання у них народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Постійно проживаючи спільно з [PERSON], вони вели спільне господарство, спільно вели бізнес, мали спільний бюджет, одержані доходи зберігали в одному місці, витрати на ведення домашнього господарства розподіляли і узгоджували спільно, проявляли піклування один за одним. Вона та [PERSON] спільно займалися підприємницькою діяльністю закупівлею та продажем овочевих культур, отримані від цієї діяльності доходи направляли на придбання житла для себе та двох синів. 10.04.1989 року за договором купівлі-продажу, за спільні кошти, вони придбали житловий будинок №3 по вул. Чайковського в м. Бердянську. За вказаний будинок вони сплатили 4500 крб., а право власності на нього оформили на [PERSON] З цього часу вони переїхали в придбаний будинок, прописалися в ньому. Маючи прибуток як результат спільної праці, за спільним рішенням за договором купівлі-продажу від 23.08.2001 року вони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Договір також був укладений на імя [PERSON] Окрім того, на імя [PERSON] 21.05.2003 року була придбана 1/8 частка домоволодіння №24 по вул. Комунарів. Посилаючись на те, що вона та відповідач до теперішнього часу є членами однієї сімї, грошові кошти на придбання нерухомості є результатом їх спільної праці, та втратою довіри до відповідача, просила встановити факт придбання в результаті спільної праці її та [PERSON] 1/8 частки домоволодіння №24 по вул. Комунарів в м. Бердянську, двокімнатної квартири [ADDRESS] та домоволодіння №3 по вул. Чайковського в м. Бердянську; визнати вказане нерухоме майно спільною сумісною власністю її та [PERSON]; визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаного нерухомого майна. В судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, письмові заперечення на позов не надав. До суду не надходило заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність. Свідок [PERSON] пояснила, що знає сторони з 1985 року, які до теперішнього часу ведуть спільне господарство, виховують двох дітей та мають спільний бізнес. [PERSON] та [PERSON] спільно займались торгівлею овочами. [PERSON] була і за господарку і за реалізатора, їздила на закупівлю овочів. У них було два мікроавтобуси та два «Камази». По можливості на виручені кошти вони покупали нерухомість для забезпечення себе та двох синів житлом. Свідок [PERSON] пояснила, що знає сторони у справі і неодноразового була у них вдома. З 1985 року сторони проживають разом, ведуть спільний бізнес. Близько 2001 року сторони придбали квартиру [ADDRESS], а в 2003 році придбали частину житлового будинку №24 по вул. комунарів в м. Бердянську. Сторони до теперішнього часу проживають разом, проте інколи між ними виникають розбіжності. Свідок [PERSON] пояснила, що сторони з 1985 року проживали по сусідству з нею. У них був вантажний автомобіль, і коли вони їздили за товаром, залишали з нею дитину. Суд розглядає справу у відсутність відповідача в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Заслухавши учасників судового засідання, допитав свідків, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. З матеріалів справи, пояснень свідків судом встановлено, що сторони у справі з 1985 року спільно проживають, є членами однієї сімї та мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] займались спільною підприємницькою діяльністю торгівлею овочами, а на виручені спільні кошти на імя [PERSON] придбали за договорами купівлі-продажу: 10.04.1989 року житловий будинок №3 по вул. Чайковського в м. Бердянську; 23.08.2001 року двокімнатну квартиру [ADDRESS]; 21.05.2003 року 1/8 частку домоволодіння №24 по вул. Комунарів в м. Бердянську. За змістом ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону України «Про власність», ст. 22 КпШС України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону України «Про власність»); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сімї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що [PERSON] довела, що спірне майно, придбане внаслідок спільної праці сторін, і внаслідок цього приходить до висновку, що придбане [PERSON] та [PERSON] нерухоме майно є їхньою спільною сумісною власністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved