Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

В листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з позовом держави Україна в особі Державного Казначейства України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача [PERSON] Пенсійного фонду України у Київській області про відшкодування матеріальної шкоди, завданої фізичній особі законодавчим актом, що визнано неконституційним, мотивуючи тим, що він є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, інвалідом 2 групи, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. У відповідності до вимог ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання пенсії по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до підпункту 15 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про [PERSON] бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI до статті 54 Закону № 796-ХІІ внесені зміни, відповідно до яких позивачу як інваліду 2 групи, постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії пенсія по інвалідності почала виплачуватись в розмірі 200% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 20% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Оскільки рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 у справі «Щодо предмета та змісту закону про [PERSON] бюджет України на 2008 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення підпункту 12, підпункту 15, пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про [PERSON] бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI, просить стягнути з [PERSON] України в особі Державного казначейства України на підставі ст. 1175 ЦК України завдану їй матеріальну шкоду в сумі 80097 грн. 61 коп., що відповідає недоотриманій сумі пенсії та судові витрати по справі. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, подали заяву про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача до судового засідання не зявився, надав письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнає, просить справу розглянути в його відсутність та замінити відповідача правонаступником [PERSON] казначейською службою України. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив. Суд розглянув дану справу у відсутність сторін, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Крім того, відповідно до ст. 37 ЦПК України, на підставі положень Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», суд замінив відповідача [PERSON] Казначейство України на його правонаступника - [PERSON] казначейську службу України. Дослідивши суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС, інвалідом 2 групи, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і має право на отримання пенсії по інвалідності у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Обовязок по проведенню зазначених виплат покладено на [PERSON] пенсійного фонду України у Київській області. Підпунктами 12, 15 пункту 28 розділу 2 Закону України «Про [PERSON] бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю призначається в розмірі 20% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пп. 15 п. 28 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Вищевказані обставини і стали підставою для звернення позивача з позовом до держави Україна в особі Державного казначейства України про відшкодування шкоди, заподіяної актом, що визнаний неконституційним, згідно з приписом ч. 3 ст. 152 Конституції України, як норми прямої дії. Частиною 3 ст. 152 Конституції України передбачено, що матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Ст. 1175 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Проте, закон, в якому визначений порядок відшкодування державою шкоди завданої актами і діями, що в подальшому визнані неконституційними, відсутній. Відповідно до ст.ст. 170, 176 ЦК України, якими передбачено, що держава здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, а тому в деліктних правовідносинах зобовязання держави виконує [PERSON] Казначейство України, на яке постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 у покладена функція по здійсненню управління наявними коштами Державного бюджету України. Тобто [PERSON] Казначейство України тільки виконує зобовязання держави в деліктних правовідносинах, а тому позовні вимоги до Державного Казначейства України є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення матеріальної шкоди відсутні, оскільки позивачем не надано доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України факту заподіяння шкоди законами, положення які в подальшому були визнані неконституційними, причинний звязок між шкодою та законами, положення які в подальшому були визнані неконституційними та вини відповідача у її заподіянні. За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed