overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

10.05.2011 р. позивачка звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що 03.08.2002 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Бродівського районного управління юстиції. Актовий запис № 116. Від цього шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] На протязі чотирьох років сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях поваги, взаємодопомоги. Внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки та дітей. Сімя розпалася і примирення бути не може. Просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не направляв. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача на підставі долучених доказів та з врахуванням пояснень даних відповідачем в судовому засіданні 29.08.2011 р. та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст.197 ч.2 КК України. Суд, зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 03.08.2002 р. (а.с.6), Від даного шлюбу народилося двоє дітей [PERSON],[INFO] (а.с.7), [PERSON], [INFO] (а.с.8). Сторони примиритися не бажають, проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, тому суд вважає, що розірвання шлюбу не буде суперечити їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб слід розірвати, оскільки сімя розпалася і збереження її неможливе, так як сторони перебувають у неприязних відносинах, зберегти сімю не бажають. На підставі ст. ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

[PERSON] на праві власності належить будинковолодіння № 25 по вул.Лісній в м.Сміла Черкаської області, що стверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами від 7 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром 4840. 14 лютого 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір, згідно якого [PERSON] купив у нього домоволодіння № 25 по вул. Лісній в м.Сміла Черкаської області. За умовами договору позивач сплатив [PERSON] гроші в сумі 56 000 грн., а він передав йому ключі від будинку і господарських споруд та зобовязався протягом двох місяців отримати всі необхідні документи та посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріуса. Посилаючись на ці обставини і те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач звернувся в суд і просить визнати договір купівлі-продажу домоволодіння, дійсним та визнати за ним право власності на спірне майно. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій вказує, що позов визнає повністю і просить справу розглядати в свою відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може такий договір визнати дійсним. Доказом того, що між сторонами відбулася угода купівлі продажу домоволодіння є розписка про те, що [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 56 000 грн. за домоволодіння № 25 по вул. Лісній в м.Сміла Черкаської області. За таких обставин за позивачем слід визнати право власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст. ст. 220, 334, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Головний лікар Сватівської обласної психіатричної лікарні звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] до Сватівської обласної психіатричної лікарні в примусовому порядку. Лікар [PERSON]. пояснила, що [PERSON] була госпіталізована 30 листопада 2011 року в Сватівську обласну психіатричну лікарню черговим лікарем [PERSON] в звязку з неадекватною та агресивною поведінкою до оточуючих. Після комісійного огляду лікарями психіатрами Сватівської обласної психіатричної лікарні комісія лікарів дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїчної шизофренії, безперервний перебіг з наростаючим дефектом. Усвідомлену згоду на стаціонарне лікування не може надати. [PERSON] до суду не доставлена за станом здоровя. Прокурор вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] до Сватівської обласної психіатричної лікарні в примусовому порядку. Адвокат також вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] В судовому засіданні також досліджені інші докази: Висновок про стан психічного здоровя [PERSON], згідно якого вона потребує невідкладної госпіталізації в стаціонар в примусовому порядку, як особа, яка представляє небезпеку для себе та оточуючих. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити заяву головного лікаря Сватівської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію [PERSON] в психіатричний заклад без її усвідомленої згоди, оскільки судом встановлено, що вона страждає на тяжкий психічний розлад, представляє небезпеку для себе та оточуючих. Ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогупередбачає, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого, вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Таким чином, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, її лікування можливе лише в стаціонарних умовах, оскільки вона представляє небезпеку для себе та оточуючих Вказані обставини підтверджуються: поясненнями представника Сватівської обласної психіатричної лікарні - лікаря психіатра, яка проводить лікування, висновком комісії лікарів-психіатрів про стан психічного здоровя [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі з 21 лютого 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO], спільного господарства не ведуть та з весни 2011 року разом не проживають. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача та розглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 лютого 2009 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ОК № 076531 видане Виконкомом Лютізької сільської ради Вишгородського району. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Судом сторонам надавалося три місяці для примирення, однак даною можливістю вони не скористалися, та твердо вирішили розірвати шлюб. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сімї [PERSON] стали неможливими, тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачка залишає шлюбне прізвище «Мельниченко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

У липні 2011 року, ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся до суду з позовом, предявленим до [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 лютого 2008 року відділенням № 14 ПАТ Комерційний банк «Надра» було помилково зараховано на картковий рахунок однієї із клієнток банку, відповідачки по справі, грошові кошти у розмірі 340 доларів США. Позивачем зазначається, що про зазначені події йому стало відомо лише у 2009 році.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № КRСК/0411/153/07 від 29.03.2007 р. у сумі 138632,15 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав зобов'язань за вищевказаним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати без нього, позов визнав частково, просив зменшити розмір пені. У судовому засіданні досліджені докази: копія кредитного договору; копія заяви на видачу готівки; копія вимоги-повідомлення; копії повідомлень; копія вимоги; виписка з особового рахунку; розрахунок заборгованості; письмові заперечення відповідача; заява; копія довідки про доходи; копія заяви-анкети на отримання кредиту; копія паспорту відповідача; копія довідки про щомісячні доходи та витрати позичальника; копія вироку. У судовому засіданні встановлено, що 29 березня 2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір № КRСК/0411/153/07, згідно умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 20 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9 % річних. Станом на 10 лютого 2011 р. відповідачем зобов'язання в повному обсязі не були виконані, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, зокрема, з невиплаченого залишку за кредитом - 17725.81 грн., нарахованих відсотків - 5582,49 грн., нарахованої комісії - 8400 грн., пені - 106923,85 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України. Що стосується пені, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду... за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що такою обставиною є те, що розмір нарахованої відповідачу пені майже у п'ять разів перевищує розмір заборгованості за кредитом, тобто її розмір є наслідком також бездіяльності позивача, який раніше не звернувся до суду з відповідним позовом. Виходить суд і з передбачених ст.ст.3, 509 ЦК України засад добросовісності, розумності та справедливості, тому зменшує розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 6000 грн. Всього на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 37708,30 грн. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 377,08 грн. та судові витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 497,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, відповідач ухиляється від свого обовязку по наданню матеріальної допомоги для утримання дитини. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подачі заяви до суду і до досягнення нею повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом; судові витрати покласти на рахунок відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Під час судового розгляду справи судом встановлено, що сторони 03.02.2007 року зареєстрували свій шлюб (а.с. 4). 23 липня 2007 року у сторін народилася дочка, [PERSON] (а.с. 5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач інших дітей не має, стягнення по виконавчих документах не проводяться. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 180; ч. 3 ст. 181; ч. 1 ст. 182; ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись нате, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія свідоцтва про одруження; копія свідоцтва про народження; довідка про перебування дитини на утриманні; копія паспорту та ідентифікаційного коду позивачки. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001 р. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 188.20 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст. 180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Позивачка просила визнати відповідачку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область м. Лисичанськ вул. Фурсова буд. 10, посилаючись на те. що відповідачка з жовтня 2010 р. за вказаною адресою не мешкає без поважних причин. Позивачка в судове засідання не з'явилась, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, справу просила розглядати в її відсутність, про що надала суду письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія паспорту та ідентифікаційного коду позивачки, копія пенсійного посвідчення позивачки, довідка про прописку, договір купівлі-продажу від 28.03.2008 року, реєстрація власності в БТ1 . Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2008 р. позивачка отримала за договором купівлі-продажу будинок розташовану за адресою [ADDRESS]. Разом з позивачкою у вказаному будинку зареєстрована відповідачка. З жовтня 2010 р. відповідачка за вказаною адресою не проживає і відсутня без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в розмірі 45,5 грн. На підставі викладеного та ч.2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Позивач в інтересах держави в особі Одеської міської ради просить визнати неправомірним і скасувати державний акт серії ЯЕ № 111908 від 23 травня 2007 року на право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0945 га, за адресою: м. Одеса, провулок 2-й Дачний, 5/1, оскільки право відповідача на зазначену земельну ділянку було набуте за рішенням суду, однак це судове рішення скасоване. Представник відповідача позов визнав. Третя особа заперечень проти позову не надала. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,0945 га, за адресою: м. Одеса, провулок 2-й Дачний, 5/1, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.4.2007 р. в цивільній справі за № 2-4157/07 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], Одеської міської ради, Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсахв особі Одеської регіональної філії. 23 травня 2007р. [PERSON] було видано державний акт серії ЯЕ № 111908 на право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договорами купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі належної їм земельної частки. Згідно зі ст.143 Конституції України, п.1 ст.10, п.5 ст.16, ч. 5 ст.60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, територіальні громади наділені правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є у комунальній власності. Статтею 83 ЗК України передбачено право власності на землю територіальних громад. Ради представляють інтереси територіальної громади та здійснюють повноваження власника землі. Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни набувають права власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Одеською міською радою, як власником землі, земельна ділянка, площею 0,0945 га, за адресою: м. Одеса, провулок 2-й Дачний, 5/1, не надавалася відповідачеві безоплатно у власність. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 1 березня 2011р. скасоване зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.4.2007 р. та ухвалене нове про відмову в задоволенні позову [PERSON] У звязку з цим на цей час відсутня підстава для наявності виданого державного акту на право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін та інших доказів по справі на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою в якій просив визнати спадщину, яка складається із квартири № 38 житлового будинку № 1-а по вул. Дундича м. Лисичанська, що залишилась після смерті [PERSON], [PERSON] відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: довідка про належність нерухомого майна; довідка ЛКП «Паспортна служба»; копія довідки з відділу РАЦС; копія довідки з Лисичанської державної нотаріальної контори; копія розпорядження міського голови від 12.09.2011 р.; копія рішення Лисичанської міської ради від 23.06.2011 р.; інформаційні довідки зі спадкового реєстру. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 1997 р. помер [PERSON], 24 березня 2003 р. померла [PERSON], після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири № 38 житлового будинку № 1-а по вул. Дундича м. Лисичанська, що належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Представництвом ФДМУ у м. Лисичанську від 22.03.1995 р. Після смерті [PERSON], [PERSON], з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом... суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON], [PERSON] ніким не була прийнята, то існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. На підставі ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved