Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-18 00:00:00

18 травня 2011 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Комунального закладу «Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни»про визнання наказів незаконними та їх скасування, відшкодування моральної та матеріальної шкоди. (а.с. 2-7) Позивач у позовній заяві, з урахуванням зміни позовних вимог, та представник позивача у судовому засіданні посилалися на те, що позивач перебуває у трудових відносинах із відповідачем, працюючи завідуючим хірургічного відділення. Наказом № 56 від 17.03.2011 року позивачу було оголошено догану в зв’язку з начебто безконтрольністю за збереження матеріальних цінностей та неправдиву пояснювальну записку. Відповідачем було скасовано даний наказ наказом № 94 від 15.06.2011 року, але з зазначенням, що скасування наказу № 56 від 17.03.2011 року не спростовують вказаних у ньому дисциплінарних порушень допущених позивачем та не знімає з нього відповідальності, що позивач вважає незаконним. Крім того, 30.03.2011 року наказом № 66 позивачу було оголошено догану за його відсутність на робочому місці у робочий час. Однак позивач вважає даний наказ незаконним, враховуючи, що в ньому відсутні правові підстави для його винесення, викладені обставини та їх оцінка є необ’єктивною, доводи безпідставними, та такими, що не відповідають дійсності. В зв’язку з винесенням наказу № 56 від 17.03.2011 року позивач був позбавлений нарахованої премії у вірогідному розмірі 1500 грн. Крім того, позивач та його представник посилались на те, що внаслідок винесення незаконних наказів позивачу була завдана моральна шкода, а тому позивач просив суд визнати накази № 56 від 17.03.2011 року, № 66 від 30.03.2011 року та № 94 від 15.06.2011 року незаконними в частинах та скасувати їх, стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та рахунок повернення неотриманої премії –1500 грн. (а.с. 2-7,75-81) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, суду надав письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що винесення наказів щодо позивача було винесено на законних підставах, без порушення норм діючого трудового законодавства. (а.с. 15-16,85-86,90-91) Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та свідків дослідивши матеріали даної цивільної справи суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді завідуючого хірургічним відділенням Комунального закладу «Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни», що підтверджується письмовими доказами та поясненнями сторін. (а.с. 10-11,35-38,40) У судовому засіданні судом встановлено, що згідно наказу № 56 від 17.03.2011 року за безконтрольність за збереження матеріальних цінностей та неправдиву пояснювальну записку завідуючому хірургічного відділення [PERSON] було оголошено догану, що підтверджується копією відповідного наказу. (а.с. 10) Встановлено, що Наказом начальника КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ»№ 94 від 15.06.2011 року було скасовано наказ № 55 від 17.03.2011 року, з зазначенням у п.2 наказу, що скасування наказу не знімає провинність за збереження матеріальних цінностей і відповідальність з завідуючого відділенням [PERSON] і сестри-господині [PERSON], що підтверджується копією даного наказу(а.с.18) В судовому засіданні було встановлено, що згідно наказу відповідача № 66 від 30.03.2011 року, за відсутність контролю за дотримання трудової дисципліни у відділенні зі сторони позивача, самовільного уходу [PERSON] з роботи за межі відділення та госпіталю без надання дозволу адміністрацією, відсутність «реакції»на зауваження та догану, яка була винесена раніше, та того, що всі консультації спеціалістів і обстеження хворих в інших лікувальних закладах повинні узгоджуватися з начмедом госпіталю, позивачу було оголошено догану, що підтверджується копією наказу та акту про відсутність працівника на робочому місці від 28.03.2011 року. (а.с.11,17) Судом встановлено, що 28.03.2011 року о 16:05 год. під час складання замісником начальника по медичній частині [PERSON], старшим інспектором ОК [PERSON] та бухгалтером [PERSON] акту про відсутність позивача на робочому місці, [PERSON] перебував на території обласної лікарні ім.. Мечнікова, суміжній з територією КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів ВВВ», з метою консультації-узгодження з лікарем ендоскопічного відділення Обласної клінічної лікарні ім.. Мечнікова [PERSON], проведення пацієнту хірургічного відділення спеціального обстеження, що передбачає інцизійну ендоскопічну біопсію, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи, поясненнями позивача, свідків та не запереченням даного факту представником відповідача(а.с.21-23,98-99) Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно ст.150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно п. 1.1 Посадової інструкції завідуючого відділення лікарні затвердженої начальником Обласного госпіталю для інвалідів Великої Вітчизняної війни здійснює керівництво роботою медичного персоналу, усією діагностичною, лікувально-профілактичною і адміністративно-господарською роботою довіреного йому відділення. Пунктами 2.1, 2.4, 2.10 вказаної інструкції передбачено, що позивач зобов’язаний організувати і забезпечити своєчасне обстеження і лікування хворих у відділенні на рівні сучасних досягнень медичної науки і практики; здійснює систематичний контроль за роботою ординаторів відділення, у тому числі за правильністю поставлених діагнозів, якістю проведеного лікування; при необхідності викликає консультантів різних спеціальностей для вирішення діагностичних і лікувальних питань. Також, відповідно до інструкції завідуючий відділення має право перевіряти правильність ведення лікарями-ординаторами історій хвороби; скасовувати і призначати у встановленому порядку додаткові методи обстеження і лікування хворих; приймати рішення в межах своєї компетенції, що підтверджується копією зазначеної інструкції. Несе відповідальність за чітке і своєчасне виконання обов’язків, передбачених дійсною інструкцією і правилами внутрішнього розпорядку лікарні; за бездіяльність і неприйняття рішень, що входять у сферу його компетенції (а.с. 24-26) Згідно п. 5.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку КЗ «Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни», тривалість щоденної роботи в тому числі час початку ті закінчення щоденної роботи, перерви для відпочинку та приймання їжі визначається графіками змінності, що що затверджується начальником госпіталю за погодженням із профкомом, з дотриманням встановленої тривалості робочого часу за тиждень або інший обліковий період. При вирішенні позовних вимог позивача, щодо визнання незаконним наказу № 56 від 17.03.2010 року та його скасування, суд виходив з того, що даний наказ вже скасовано відповідачем, чим самим відповідачем визнано його неправомірним та винесеним з порушенням норм КЗпП України, а тому вважає, що й задоволенні даної частини позовних вимог слід відмовити. Щодо наказу № 94 від 15.06.2010 року, яким було скасовано наказ № 56 від 17.03.2010 року, то враховуючи, що скасування наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, виключає можливість встановлення в ньому провини особи та не зняття з нього відповідальності за вчинене порушення, що свідчать про формальних характер винесеного 15.06.2010 року відповідачем наказу, суд приходить до висновку, що даний наказ суперечить нормам КЗпП України, є незаконним та підлягає скасуванню. Розглядаючи позовні вимоги позивача, щодо скасування наказу № 66 від 30.03.2011 року, суд виходив з того, що загальним суб'єктом дисциплінарної відповідальності є будь-який працівник, на якого поширюються загальні норми про дисципліну: правила внутрішнього трудового розпорядку, КЗпП. Суб'єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина, тобто певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. В усіх випадках наявності вини спільним і обов'язковим її елементом є усвідомлення особою протиправності свого діяння, якщо ж немає усвідомлення - немає і вини. Слід звернути увагу на те, що працівник не може бути визнаний винним, якщо він неналежне виконує свою роботу внаслідок недостатньої кваліфікації або відсутності відповідних умов для її виконання, інакше кажучи, коли він об'єктивно не міг належно виконати роботу або коли власник не створив для цього належні умови. Об'єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб'єкта, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і поведінкою правопорушника. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації. Суд звертає увагу також на те, що дисциплінарним проступком визнається невиконання саме трудових обов'язків. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] був відсутній тимчасово у відділенні КЗ ««Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни» з поважних причин, а саме виконання своїх прямих обов’язків передбачених п.2.1., 2.4, 2.10 Посадової інструкції. В свою чергу відповідачем 30.03.2011 року при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не було ретельно перевірено всі обставини, не було з'ясовано та вказано мотивів вчинку позивача, не дано йому оцінки. Наказ є необ'єктивним з мотивів неповноти дослідження доказів, а також невідповідності висновків відповідача фактичним обставинам, приймаючи до уваги, що представником відповідача було визнано, що відповідач при перебуванні 28.03.2010 року за межами відділення виконував свої трудові обов’язки. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, та можливим визнати п. 1 наказу № 66 виданого 30.03.2011 року начальником Комунального закладу «Обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни», згідно якого оголошено догану завідуючому хірургічного відділення госпіталю [PERSON] –незаконним та скасувати. Суд враховуючи, що позивачем не було надано суду переконливих доказів обґрунтування суми премії, яка повинна була б бути нараховано позивачу в разі відсутності наказу про дисциплінарне стягнення, приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь 1500 грн. та вважає за необхідне у задоволенні позову в цій частині відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 237 -1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При розгляді даної справи суд враховує, що позивачем у судовому засіданні не було надано суду доказів завдання йому моральної шкоди у заявленому розмірі, а тому суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання судових витрат, суд вважає необхідне покласти їх на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved