Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-14 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, стягненню збитків, пені та моральної шкоди. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 30.01.201 1 року з відповідачем уклала договір на виготовлення та установку ПВХ конструкції на вікна її квартири [ADDRESS] в м Миколаєві. Відповідно до умов зазначеного договору нею було сплачено 3 862грн., а відповідач зобовязувався виготовити та встановити вікна протягом 21 робочих днів. Посилаючись на те, що відповідачем до теперішнього часу зобовязання не виконанні, просила суд розірвати договір В №-129 від 30.01.2011р на виготовлення та установку ПВХ конструкції, стягнути майнову шкоду у розмірі 3 862грн., 324,64грн. пені та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила про його задоволення. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду, впровадиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. ЗО січня 2011 року між [PERSON] та ПП Яновим [PERSON] було укладено договір В №-129 згідно якого замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати роботи по виготовленню та установці ПВХ конструкції на вікна квартири [ADDRESS] в м Миколаєві. Крім того, сторони домовились, що відповідач виготовить та доставить продукцію протягом 21 робочих днів, у звязку з чим в той же день позивачкою було сплачено 3 862грн.. Однак, у встановлений договором строк відповідач свої зобовязання до теперішнього часу не виконав. Від спілкування з позивачкою відмовляється, у звязку чим вона вимушена була звернутися до правоохоронних органів, про що свідчить копія постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 16.03.2011р.. Відповідно до ст. ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі Закон), якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Крім того, ч. 5 ст. 10 Закону передбачає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено в годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Як вбачається з договору, у разі невиконання виконавцем зобовязань, виконавець сплачує неустойку в розмірі 0,1% від вартості за кожний день прострочки. За такого, вимоги позивачки про розірвання договору та стягнення збитків у розмірі 3 862грн. та пені у розмірі 324,64гн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, то суд не вбачає підстав для їх задоволення. Статтею 22 Закону передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так, спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок договору, який не передбачає відшкодування моральної шкоди. Крім того, п.5 ч. 1 ст.4 Закону передбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів того, що неякісні послуги є небезпечними для життя і здоровя позивачки остання суду не надала. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial