Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-27 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 січня 2011 року з відповідачем було укладено угоду, за якою [PERSON] отримав грошові кошти та видав розписку. Отримані кошти мав повернути за графіком не пізніше 15 травня 2011 року, однак до цього часу відповідач відмовився виконувати свої зобовязання та повертати отримані кошти або іншим чином відшкодувати завдані збитки. В судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини та просять суд прийняти до уваги, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань щодо повернення отриманої суми, просять суд стягнути з нього також штраф за несвоєчасне повернення коштів та основний борг з урахуванням індексу інфляції. Інтереси позивача в суді по довіреності представляв [PERSON] Відповідач в судове засідання двічі не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, про що свідчать поштові повідомлення. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив, до суду від нього письмових заяв, чи клопотань не надійшло Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про дату розгляду справи в суді, оскільки до суду повернулись поштові повідомлення із відміткою пошти, що адресат отримав повістку. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Правовідносини сторін врегулювані ст.ст 4-11, 15, 16, 22, 389, 526 536, 610- 625, 827, 1046, 1047, 1053 ЦК України. За загальним правилом відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання , несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 15 січня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду, за якою [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 55 122 грн. та видав розписку. Оригінал розписки наданий до суду. Отримані кошти [PERSON] мав повернути за графіком не пізніше 15 травня 2011 року, однак відповідач відмовився виконувати свої зобовязання та повертати позичені кошти. За викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги про повернення отриманої як позика суми підлягають задоволенню. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем взятого на себе зобовязання щодо повернення позики, саме з вини відповідача отримані ним кошти не повернулись до позивача. Суд дійшов висновку, що право позивача було порушено, а порушене право підлягає захисту. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд приймає до уваги, що відповідачем не було доведено відсутність своєї вини з приводу неналежного виконання своїх зобовязань. Виходячи з характеру правовідносин, доведеності позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму 55 122 грн та штраф в розмірі одного відсотка на місяць від простроченої суми боргу в сумі 1 702 грн. 44 коп. та борг з урахуванням індексу інфляції в сумі 1 468 грн. 76 коп., а всього 58 293 грн.20 коп. Судові витрати, що понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладенні обставини та

Outcome: approved