Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № HAXRRU18581168 від 10.03.2008 в сумі 48295,62 гривень та судовий збір в сумі 482,96 гривень. В обґрунтування позову позивач вказав, що мотивуючи що 10 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № HAXRRU18581168. Відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8569,02 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.01.2009 року. Позивач зазначив, що згідно умов укладеного кредитного договору [PERSON] зобов’язався здійснювати погашення кредиту шляхом щомісячних платежів. В порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобов’язання за кредитним договором не виконав, та станом на 25 листопада 2011 року заборгованість склала 48295,62 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом – 8569,02 гривень; - заборгованість по відсотках за користування кредитом – 4,99 гривень; - пеня за несвоєчасність виконання зобов’язань за кредитом – 36945,63 гривень; - штраф (фіксована частина) – 500,00 гривень; - штраф (відсоткова складова) – 2275,98 гривень. Представник позивача в судове засідання не з’явився, просив справу розглянути за його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду показав, що до ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання кредиту ніколи не звертався, фотографія в паспорті доданому до кредитного договору йому не належить. В лютому 2008 року з його автомобілю було викрадено барсетку, в якій, зокрема знаходився його паспорт. За вказаним фактом він звертався до Куйбишевського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, однак в порушенні кримінальної справи було відмовлено, оскільки розмір матеріального збитків склав 100,00 гривень, що є малозначним для порушення кримінальної справи за фактом крадіжки. Крім того, він звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» з проханням провести перевірку за фактом отримання невідомими особами за викраденим його паспортом кредиту, однак відповіді на дане звернення, так і не отримав. Також він зазначив, що його викликали до Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, де йому після опитування повідомили, що в грудні 2011 року у місті Дніпродзержинські було знайдено його паспорт. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Частиною четвертою статті 202 ЦК України передбачено, що дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до частини 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов’язками наділені обидві сторони договору. З кредитного договору № HAXRRU18581168 від 10.03.2008 вбачається, що 10 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8569,02 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.01.2009 року. Згідно умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Крім того до вказаних документів надано паспорт, виданий на ім’я [PERSON], народження 30 травня 1975 року. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов’язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що у лютому 2008 року з автомобілю [PERSON] було викрадено барсетку, в якій, зокрема знаходився його паспорт. За вказаним фактом [PERSON] звертався до Куйбишевського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, однак постановою від 08.02.2008 в порушенні кримінальної справи було відмовлено, оскільки розмір матеріального збитків склав 100,00 гривень, що є малозначним для порушення кримінальної справи за фактом крадіжки. В судовому засіданні після здійснення зрівняння копії паспорту, доданої до кредитного договору та паспорту наданого [PERSON], суд приходить до висновку, що копія паспорту, яка додана до кредитного договору не належить відповідачу, оскільки має місце вклеювання іншої фотографій. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 4 ст. 14 ЦК України, особа може бути звільнена від цивільного обов’язку у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, необхідно відмовити. На підставі ст. ст. 14, 202, 203, 626 ЦК України,

Outcome: dismissed