Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, у якому зазначив, що 28 серпня 2008 він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку розташовану в м. Українка, Обухівського району, Київської області, вул. Вишнева, 51-а. На вказаній ділянці останнім було прийнято рішення створити закритий водойом для поливу городу, однак, відповідачкою, [PERSON] здійснювалися постійні перешкоди у проведенні будь-яких робіт на належній йому земельній ділянці. З огляду на викладене він звернувся до суду з позовом про усунення перешкод з боку відповідачки у користуванні належному йому земельною ділянкою та стягненню з останньої моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, вказуючи на те, що позивачка перешкоджає роботі будівельників, які працюють на його подвірї, останні відмовляються здійснювати будь-яку роботу до моменту врегулювання спірних питань між сторонами, у звязку з чім йому було спричинено матеріальної та моральної шкоди неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення позов у попередньому судовому засіданні. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити, оскільки викладені позовні вимоги є безпідставними та не відповідають дійсності. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що дійсно на прохання позивача, він повинен був виконати певні роботи на земельній ділянці розміщеній в м. Українка, Обухівського району, Київської області, вул. Вишнева, 51-а належній позивачу, а саме роботи по створенню водойому. Неодноразово прибуваючи на місце проведення робіт, до ділянки позивача приходила відповідачка, яка висловлюючись нецензурною лайкою вчиняла дії спрямовані на перешкоджання проведення робіт, що унеможливило їх проведення. Вислухавши позивача, відповідачку та її представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії РЖ №324040 від 28 серпня 2008 року [PERSON] відповідно договору дарування земельної ділянки від 27.01.2004 року №189 є власником земельної ділянки розміщеної в м. Українка, Обухівського району, Київської області, вул. Вишнева, 51-а. Згідно статті 81 ЗК України встановлено, що "громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі :придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, ренти, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю)", а згідно статті 116 ЗК України встановлено, що "громадяни набувають права власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом", таким чином однією із підстав набуття права власності на земельну ділянку є рішення органу місцевого самоврядування. Як вбачається з матеріалів справи та в судовому засіданні сторони не ставлять під сумнів, що позивачу згідно державного акту про право власності на земельну ділянку належить відповідна земельна ділянка розташована за адресою Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Вишнева, 51-а, тим самим суд вважає дані обставини встановленими та не підлягаючими доказуванню. Крім того, Всупереч вимогам ст.ст. 11, 60 ЦПК України відповідачкою не подано жодного доказу на підтвердження своїх посилань на те, що позивач, використовуючи свою земельну ділянку, порушує її право на землю, з матеріалів справи не вбачається, що роботи які проводить позивач на земельній ділянці спричиняють шкоду належній позивачці земельній ділянці, тому суд вважає такі пояснення безпідставними і не доведеними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем не надано належних доказів щодо \~розміру заподіяної моральної шкоди в задоволенні позову в частині стягнення заподіяної моральної шкоди слід відмовити. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до Постанови Пленуму \~Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)така шкода \~відшкодовується у випадку, коли це передбачено відповідним законодавством. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються \~Земельним кодексом України. Оскільки діючим земельним законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди, в задоволенні вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial