Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

Позивач у жовтні 2011 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з Насер [PERSON], [PERSON], Насер [PERSON] заборгованості на свою користь за кредитним договором № Д 07-02-132 МК від 12.07.2007 року у розмірі 95413,20 дол. США; з ПАТ Акцент банк, Насер [PERSON], [PERSON], Насер [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 200,00 грн.; з Насер [PERSON], [PERSON], Насер [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 1950,00 грн. за надання юридичних послуг та витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права. Судові витрати також просив покласти на відповідачів. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № Д 07-02-132 МК від 12.07.2007 року відповідач [PERSON] [PERSON] отримав кредит 200000 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2012 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2008 року; договором поруки, укладеним з поручителями [PERSON], Насер [PERSON], у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Відповідно до заяви представник позивача просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання у справі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору № Д 07-02-132 МК від 12.07.2007 року відповідач [PERSON] [PERSON] отримав кредит 200000 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2012 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] [PERSON] умов договору № Д 07-02-132 МК від 12.07.2007 року заборгованість за ним станом на 07.10.2011 р. склала 95438,29 дол. США, що еквівалентно складає 760643,21 грн., в тому числі 79390,57 дол. США заборгованість за кредитом; 9773,56 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 дол. США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1699,61 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 31,37 дол. США штраф (фіксована частина); 4543,19 дол. США штраф (процентна ставка). Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк, [PERSON], Насер [PERSON], договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та правову допомогу, підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved