Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до виконкому Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, КП «БТІ»Рахівської районної ради, третя особа без самостійних вимог: відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, визнання права власності на самочинне будівництво та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування зявленого позову зазначив, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю його батькові [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки загальним розміром 0,49 га, з яких 0,15 га відведені для обслуговування житлового будинку та господарських споруд у с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області. Після смерті батька, 16.03.2003 року свідоцтво про право на спадщину з законом було видано його мтері [PERSON], на спадкове майно, яким являлася ? частина житлового будинку №11 по вул.. Плеханова в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області жилою площею 34,40 м2, загальною 56,74 м2 з надвірними спорудами та земельної ділянки загальною площею 4900 м2, яка розташована на землях Верхньоводянської сільської ради та призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та ведення особистого селянського господарства. За свого життя його мати [PERSON] склала заповітне розпорядження, згідно якого 0,25 га земельної ділянки переходило у його власність у разі відкриття спадщини. 03.05.2007 року його мати [PERSON] померла. У відповідності до положень ч.2 ст. 1220 УК України на заповітне спадкове майно відкрилася спадщина, яку він прийняв, оскільки, постійно проживав зі спадкодавцем однією сімєю на час смерті спадкодавця. Після смерті матері ним, як власником земельної ділянки, цільовим призначення якої являється обслуговування житлового будинку та господарських споруд, було пербудовано житловий будинок під лісопильний цех, який на сьогодні має ступінь готовності 100%. На даний час дана споруда являє собою закінчене будівництво нежитлового приміщення загальною площею по будівлі цеху -443,91 м2. Враховуючи те, щ перебудова житлового будинку під лісопильний цех була розпочата та збудована ним без відповідної будівельно-технічної документації, він з метою його узаконення звернувся до відповідачів із відповідною заявою про виготовлення та видачу йому правовстановлюючих документів на нерухоме майно, однак отримав відмову у їх видачі із-за відсутності правового механізму визнання права власності на самочинне збудоване майно в порядку досудовог врегулювання спорів. Майнового спору з приводу визнання за ним права власності на самочинне збудоване майно із третіми особами не існує та не порушує права інших осіб. На підставі наведеного просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану на території Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 0,24 га, яка являє собою згідно Державного акту на право приватної власності н землю, виданог на імя [PERSON], земельну ділянку №3 розміром 0,14 га, відведену для ведення особистого селянського господарства та частину земельної ділянки №2 розміром 0,10 га, цільовим призначенням якої являється обслуговування житлового будинку та господарських споруд, визнати за ним право власності на амочинн збудований лісопильний цех, розташований по вул.. Плеханова, б/н у с. В.Водяне Рахівського району Закарпатської області, що являє собою капітальну будівлю загальною площею по будівлі цеху- 443,91 м2 та зобовязати КП «БТІ»Рахівської районної ради провести за ним реєстрацію прав власності лісопильного цеху. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] зменшили позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на самочинно збудований лісопильний цех, розташований по вул.. Плехаова, б/н у с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області та зобовязання КП «БТІ»провести відповідну реєстрацію самочинно збудованого нерухомого майна. Просили визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, розташовану на території Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 0,24 га, яка являє собою згідно Державного акту на право приватної власності н землю, виданог на імя [PERSON], земельну ділянку №3 розміром 0,14 га, відведену для ведення особистого селянського господарства та частину земельної ділянки №2 розміром 0,10 га, цільовим призначенням якої являється обслуговування житлового будинку та господарських споруд з посиланням на обставини, вказані в позовній заяві. Представник відповідача Верхньоводянської сільської ради в судовому засіданні присутній не був. [PERSON] голови [PERSON] надала заяву про розгляд справи без представника сільської ради. Позовні вимоги визнають повністю. Представник відповідача КП «БТІ» Рхівської районної ради, [PERSON] в судовому засіданні вирішення спірного питання залишив на розсуд суду, оскільки зменшені позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку не може ставитися до КП "БТІ" Рахівської районної ради. Представник третьої соби відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Рахівської РДА в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши сторін,дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 березня 2003 року помер [PERSON], батько позивача. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку №11, що знаходиться по вул. Плеханова,в с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, земельної ділянки площею загальною площею 4900 м.2, яка розташована на землях Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської облаті призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та ведення особистого селянського господарства на, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК №014216, яка була прийята матірю позивача [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. У відповідності до ст.1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За свого життя [PERSON] склала заповітне розпорядження, посвідчене 09.06.2004 року частково на імя позивача секретарем виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, згідно якого 0,25 га земельної ділянки переходило в його власність у разі відкриття спадщини. 03.05.2007 року [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області вчинено відповідний запис акта про смерть за №41 від 03.05.2007 року. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], залишилось, як спадкове майно, житловий будинок №11 разом з надвірними та господарськими спорудами, що розташований по вул. Плеханова, у с. В.Водяне Рахівського району Закарпатської області та земельна ділянка, розташована на території Верхньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 0,24 га, земельну ділянку розміром 0,14 га. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах ,із збереженням її цільового призначення. Згідно з частиною 1 статті 131 ЗК України, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Між тим суд констатує той факт, що позивач фактично вступив в управління спадковим майном за заповітом. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином суд прийшов до висновку, що змінені позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved