Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом,в якому зазначає, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №11, що розташований по вул.К.Маркса в с.Іванівка, Житомирського району, в якому зареєстровані позивач, його дружина [PERSON] та їх син [PERSON] відповідач по справі. Відповідач систематично порушує правила співжиття, а саме: постійно в нетверезому стані вчиняє скандали та бійки, застосовує до позивача фізичну силу. Останній неодноразово звертався до СМЕ для зняття побоїв та в органи міліції зі скаргами. Проте відповідач свою поведінку не змінив. З урахуванням викладеного просить виселити відповідача зі спірного помешкання без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав із вищевказаних обставин. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечують проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне, і Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. \\ Судом встановлено, що за договором купївлї-продажу жилого будинку від 04 березня 2003 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив жилий будинок, який знаходиться за адресою с.Іванівка, Житомирського району, Житомирської області вулиця Карла Маркса, №13 (а.с.4). У вищезазначеному будинку зареєстровані: [PERSON], дружина - [PERSON], [INFO] та їх син - [PERSON], [INFO] (а.с.9). 4.1 ст.116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.17 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача, або членів його сім'ї на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватися письмовими доказами. Постановою від 11 січня 2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за ч.І ст.296 КК України відносно [PERSON] за відсутністю в його діях ознак злочину (а.с.9). Відповідно до ч.І ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд встановив, що з вини [PERSON] систематично виникають конфлікти, що унеможливлюють спільне проживання з ним власника будинку [PERSON], а прийняті міри впливу на відповідача виявились безрезультатними. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для виселення відповідача без надання іншого приміщення згідно ст.116 ЖК України. Також суд, відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 17 гривень та 37 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved