Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

30 березня 2011 року закрите акціонерне товариство «Європейський страховий альянс»звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що позивачем було виплачено страхову компенсацію у розмірі 40022,17 грн. на користь АКБ «Діамант»відповідно до генерального договору страхування кредитного ризику банку № 101-0864-0803 від 27 липня 2003 року, укладеного між ЗАТ «Європейський страховий альянс»та акціонерним банком «Діамант». Вказані збитки були завдані внаслідок припинення відповідачем, починаючи з 2008 року, погашення кредитного зобов’язання та виконання умов укладеного між акціонерним банком «Діамант»та відповідачем договору за кредитом овердрафт №464СМ/Д, загальна заборгованість за яким становила 40022,17 грн., тому, враховуючи, що цивільна відповідальність АБ «Діамант»була застрахована позивачем, останній звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути в порядку регресу з [PERSON] на його користь завдану матеріальну шкоду на суму 43074,82 грн. з урахуванням інфляційного збільшення заборгованості та трьох процентів річних за весь час прострочення з 26 лютого 2009 року по 23 листопада 2009 року. Представник позивача у судове засідання не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду даної справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з’явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила, заяви про її відкладення не надала. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд доходить висновку з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 19 жовтня 2007 року про надання кредиту для ремонту квартири 08 листопада 2007 року між відповідачем та акціонерним банком «Діамант»було укладено договір про встановлення ліміту кредитування №464СМ/Д, згідно умов якого останній відкрив для забезпечення споживчих цілей [PERSON] відновлювальну кредитну лінію та [PERSON] було отримано грошові кошти у розмірі 50000,00 грн., яка, в свою чергу, зобов’язалася повернути кредитодавцю фактично отримані кредитні кошти в межах встановленого ліміту кредитування, а також погасити заборгованість за процентами та комісіями по закінченню вказаного в п. 1.1 цього договору періоду, на який відкрито кредитну лінію, а саме до 07 листопада 2009 року, дані обставини підтверджуються копіями відповідних документів, наявних у матеріалах справи. Судом також встановлено, що згідно генерального договору страхування кредитного ризику банку № 101-0864-0803 від 27 липня 2003 року та у відповідності до страхового сертифікату страхування кредитного ризику банку № 401Д/1012487 від 08 листопада 2007 року майнові інтереси банку було застраховано у закритому акціонерному товаристві «Європейський страховий альянс», в подальшому найменування якого змінено на приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», що підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Встановлено, що згідно заяви АБ «Діамант»№ 628/1ф-07 від 03 лютого 2009 року відповідачем не виконано умови кредитного договору стосовно погашення суми кредиту та відсотків за кредитом, у зв’язку із чим її заборгованість перед банком становила 40022,17 грн., що підтверджується копією відповідної заяви. У судовому засіданні з’ясовано, що на виконання умов договору страхування кредитного ризику банку № 101-0864-0803 від 27 липня 2003 року та у відповідності до вищезгаданої заяви АБ «Діамант»№628/1ф-07 від 03 лютого 2009 року щодо невиконання відповідачем грошових зобов’язань з погашення кредиту відповідно до умов кредитного договору, позивачем було виплачено АБ «Діамант»страхове відшкодування у розмірі 40022,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8433 від 26 лютого 2009 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, що за період прострочення грошового зобов’язання з 26 лютого 2009 року по 23 листопада 2009 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 43074,82 грн. з урахуванням інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 2161,20 грн. та трьох процентів річних у сумі 891, 45 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу (ЦК) України, Закону України «Про страхування»та умовами укладених між сторонами договорів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. У відповідності до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування»до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи за їх сукупністю та враховуючи, що майнові інтереси АБ «Діамант»були застраховані, та позивачем було виплачено останньому страхове відшкодування, тому суд доходить висновку про те, що позовні вимоги про стягнення в порядку регресу завданої матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню, у тому числі вимоги позивача стосовно стягнення трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості та встановленого індексу інфляції, оскільки положеннями чинного законодавства передбачені зазначені обставини при невиконанні умов договору. Вирішуючи питання судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача державне мито у розмірі 430,75 грн. та витрати на інформаційно-технічне розгляду справи –120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved