Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-28 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до Комунальної пятої міської клінічної лікарні м. Львова за участю третьої особи [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення, покликаючись на те, що з 11.04.2011 року виконуючим обовязків головного лікаря Комунальної 5-ї міської клінічної лікарні, [PERSON] було видано наказ №100, яким позивачу оголошено догану. У відповідності до наказу №100, підставами для оголошення догани були недостатній контроль лікування хворого [PERSON] і порушення медичної етики і деонтології, що спричинило написання обґрунтованої заяви дочки хворого в Міністерство охорони здоровя та Генеральну прокуратуру України на недостатнє надання медичної допомоги хворому. Вважає, що його притягнення до дисциплінарної відповідальності є протиправним та незаконним оскільки обґрунтованість заяви [PERSON] не підтверджена жодними фактами, які б мали доказове значення. На підставі вказаної заяви не було проведено жодних перевірок, якими було б встановлено, що дії позивача в даному випадку є неправомірними. Зокрема не проводилось жодних перевірок органами прокуратури, Міністерством охорони здоровя, які б визнали обставини викладені в заяві обґрунтованими та такими, що потребують застосування відповідних санкцій. Покликається на те, що хворому [PERSON], було надано медичну допомогу в повному обємі, здійснювався постійний контроль за процедурою лікування. У судовому засіданні представник позивача, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №100 від 11.04.2011 року виданий виконуючим обовязки головного лікаря Комунальної 5-ї міської клінічної лікарні м. Львова [PERSON] про оголошення догани. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надавши пояснення про те, що позивач працює на посаді завідувача урологічним відділенням, лікуючим лікарем хворого [PERSON], який поступив на лікування до 5-ої міської клінічної лікарні 18.03.11 року, був лікар-уролог [PERSON] Завідувач відділення зобов'язаний нести відповідальність за дії лікуючого лікаря відтак бути суб'єктом дисциплінарного стягнення. Пацієнт [PERSON] [INFO] перебував на лікуванні в урологічному відділенні з 18.03.2011 року, де йому було встановлено лікарем - урологом [PERSON] і завідувачем відділенням [PERSON] діагноз: Пухлина простати, T2NiM4? макрогематургія ІХС, атеросклеотичний кардіосклероз, ХОЗЛ, ЛCH ІІст. У своїй роботі лікарі керуються нормами клінічного протоколу, по даній хворобі його затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15 червня 2007 року №330, який має назву Рекомендації з діагностики, лікування м'язево - інвазивного метастичного раку сечового міхура, відповідно до Міжнародного класифікатора хвороб дане захворювання має код МКХ-10: С67.0-9. Посилаючись на протокол, який носить обов'язковий характер, аналізуючи хід лікувального процесу не було вчасно надано медичної допомоги. Як зазначено у наказі №100 від 11.04.2011 року, у хворого наростали явища ниркової недостатності (креатенін 21.03.11р.3242,а 24.03.11р-756,0), пункційну нефротомію слід було провести 21.03.2011 року. Так лише після її проведення 24.03.2011 року ниркова недостатність зменшилась, що свідчить про недостатній контроль за лікувальним процесом завідувачем відділенням [PERSON], порушення посадової інструкції, розділ Завдання і обов'язкипункт 2.15. Відповідальність за стан роботи підрозділу та рівень медичного обслуговування хворих. Завідувач відділення повинен контролювати весь лікувальний процес у підпорядкованому відділенні. Наведені вище факти вказують на порушення у лікувальному і контролюючому процесі з боку позивача, а не упередженому ставленні з боку виконуючого обов'язки головного лікаря [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін.. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що наказом виконуючого обовязки головного лікаря Комунальної 5-ої міської клінічної лікарні [PERSON] від 11.04 2011 року № 100 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за недостатній контроль лікування хворого [PERSON] і порушення медичної етики і деонтології, що спричинило написання обґрунтованої заяви дочки [PERSON] на недостатнє надання медичної допомоги хворому. Як вбачається із матеріалів справи хворому [PERSON] поставлено наступний діагноз: рак сечового міхура з ознаками поширення на уровезикальну клітковину та на передміхурову залозу. Правобічна пневмонія з локалізацією у верхній частині правої легені. Медіастинальна шийна заочеревинна, мезентеріальна (МТS) лімфоденопатія. MTS в наднирники. Двобіний гідроторекс. Асцит незначний. MTS ураження кісток тазу. З врахуванням вищенаведених обставин, радикальні оперативні втручання не могли бути проведені, оскільки це б значно погіршило стан здоров'я хворого. Протягом всього перебування хворого у лікарні його консультовано онкологом, головним урологом м. Львова, завідувачем онкоурології, реаніматологом. В період з 18.03.2011 року по 23.03.2011 року, лікування [PERSON] проводилось консервативними методами з метою стабілізації стану хворого. У зв'язку тим, що явища ниркової недостатності не спадали, 24.03.2011 року, хворому було поставлено правобічну черезшкірну нефростому. Однак, незважаючи на вищенаведене, внаслідок того, що [PERSON] поступив в урологічне відділення комунальної 5-ої клінічної лікарні у надзвичай важкому стані, його стан надалі залишався важким. У відповідності до ч. 2 ст. 42 Основ законодавства про охорону здоров'я, медичне втручання, пов'язане з ризиком для здоров'я пацієнта, допускається як виняток в умовах гострої потреби, коли можлива шкода від застосування методів діагностики, профілактики або лікування є меншою, ніж та, що очікується в разі відмови від втручання, а усунення небезпеки для здоров'я пацієнта іншими методами неможливе. Як вбачається, з вищенаведеної норми законодавства, пріоритетно застосовуються методи лікування, які не пов'язані з ризиком для здоров'я пацієнта і лише у випадку, якщо вказаними методами неможливо усунути небезпеку для здоров'я пацієнта, за умов гострої потреби, застосовується медичне втручання пов'язане з ризиком для здоров хворого, (зокрема, складні хірургічні операції), У відповідності до п. 3.2 Етичного кодексу лікаря, прийнятого та підписаного всеукраїнським з'їздом лікарських організацій 27 вересня 2009 року, у своїй роботі він зобов'язаний дотримуватись Конституції і законів України, діючих нормативних документів стосовно лікарської практики, з урахуванням особливостей захворювання, використовувати методи профілактики, діагностики і лікування, які вважає найбільш ефективними в кожному конкретному випадку, виходячи з інтересів хворого. Як вбачається із ст. 39 Закону України Основи законодавства про охорону здоров'япередбачено наступне: Пацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров'я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров'я. Батьки (усиновлювачі), опікун, піклувальник мають право на отримання інформації про стан здоров'я дитини або підопічного. Медичний працівник зобов'язаний надати пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров'я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров'я. Якщо інформація про хворобу пацієнта може погіршити стан його здоров'я або погіршити стан здоров'я фізичних осіб, визначених частиною другою цієї статті зашкодити процесові лікування, медичні працівники мають право надати неповну інформацію про стан здоров'я пацієнта, обмежити можливість їх ознайомлення з окремими медичними документами. У разі смерті пацієнта члени його сім'ї або інші уповноважені ними фізичні особи мають право бути присутніми при дослідженні причин його смерті та ознайомитися г висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду. Вищенаведене свідчить, що завідувачем урологічного відділення і лікуючим лікарем, вживались всі необхідні заходи для покращення стану здоров'я хворого, а також, що вони здійснювали достатній контроль за процедурою лікування хворого. Відповідно до ст.147 КЗпП України до працівника може бути застосовано захід стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани або звільнення. Дані обставини справи стверджуються іншими обєктивними доказами у справі, які нічим не спростовані, взаємодоповнюються та уточнюються між собою . Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, визнати незаконним та скасувати наказ №100 від 11.04.2011 року.

Outcome: approved