Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Решетилівського району у якому, з урахуванням уточнених вимог, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок по вул. Матросова 3а села Пустовари, Решетилівського району, Полтавської області, мотивуючи, що вказане нерухоме майно було збудоване у 1991 році [PERSON] на наданій йому земельній ділянці, який помер 17.08.2010 року та не встиг оформити на це майно відповідні правовстановлюючі документи. Крім того, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 0,36 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, за вказаною вище адресою, яка належала спадкодавцеві [PERSON], відповідно державного акту на право приватної власності на землю, щодо якої спадкодавець не встиг оформити кадастровий номер. За відсутності правовстановлюючих документів на будинок та кадастрового номеру земельної ділянки, на якій він розташований, нотаріальна контора відмовила позивачці - єдиній спадкоємиці за заповітом у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Решетилівського району [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи зібрані у справі докази приходить до наступного. За даними довідки приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] № 173/02, від 12.08.2011 року, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 17.08.2010 року [PERSON] (а.с.22). У відповідності до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст.ст. ст.1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Зі ст.1235 ч.1 ЦК України, убачається, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як розяснив Пленум Верховного Суду в п.6 постанови Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власностівід 22.12.1995 №20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України Про власність, застосовується чинне на той час законодавство. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року Про застосування Указу \~ПВР СРСР від 26.08.1948 року, побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР, від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради. В особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сімї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Відповідно ст. 81 ЗК України, прийняття спадщини є одним із способів набуття права власності на землю. Виходячи з положень ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку , на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача). Ця норма кореспондується зі ст.120 ЗК України. Судом установлено, що [PERSON] збудував спірне майно, зареєстроване у погосподарській книзі [PERSON] сільської ради Решетилівського району на закріпленій земельній ділянці у 1991 році (а.с.11, 14-17) до набрання чинності постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення, тому вказане майно не потребує прийняття в експлуатацію. За даними технічного паспорту, виданого КП Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району08.07.2011 року на садибний житловий будинок по вул. Матросова 3а, села Пустовари, Решетилівського району, Полтавської області, власником якого зазначений [PERSON] та довідки, від 20.07.2011 року відділу містобудування та архітектури Решетилівської районної державної адміністрації, порушень нормативних актів із будівництва не встановлено (а.с.13, 14-17). У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю II-ПЛ № 028942, від 18.11.1999 року, [PERSON] на підставі рішень виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 28.10.1995 року та 29.08.1998 року набув права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства в селі Пустовари, Решетилівського району (а.с.12). Таким чином, спадкодавець набув передбаченого на той час законодавством права власності на спірне майно, зокрема житловий будинок по вул. Матросова 3а села Демидівка, Решетилівського району, Полтавської області та земельну ділянку для його обслуговування та ведення особистого підсобного господарства. Подальші зміни законодавства зворотної сили не мають. Відповідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 17.08.2010 року (а.с.8). Також установлено, що позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом (а.с.9-10,20) після померлого [PERSON] та у визначений строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.22). Водночас, суд зауважує, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки при набутті права власності на будинок, відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України та ч.6 ст.120 ЗК України є істотними умовами лише щодо договорів, які передбачають набуття права власності на ці обєкти, тому, виходячи із системного аналізу глав 52 і 84,85 ЦК України, до правовідносин спадкування за заповітом одним спадкоємцем, положення про обовязковість кадастрового номеру земельної ділянки при оформленні свідоцтва про право на спадщину застосовані бути не можуть. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України: У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову... За таких обставин, суд приходить до висновку, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved