Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

У квітні 2011 року ПАТ „БТА Банк звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 19 жовтня 2007 року між ВАТ „БТА Банк, яке змінило своє найменування на ПАТ „БТА Банк, та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 10\~100 (десять тисяч сто) доларів США зі строком користування кредитом до 19 квітня 2009 року включно із сплатою 18 % річних за користування кредитними коштами. Зобовязання [PERSON] за кредитним договором були забезпечені договорами поруки: - № 299/07-К(ДП)-1, укладеним 19 жовтня 2007 року між ВАТ „БТА Банк та [PERSON], - № 299/07-К(ДП)-2, укладеним 19 жовтня 2007 року між ВАТ „БТА Банк та [PERSON]. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, не сплачує банку щомісячно суми кредиту, процента за користування кредитом, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 83\~672, 91 грн. та понесені судові витрати. Заочним рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2011 року позов задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „БТА Банк заборгованість за кредитним договором в розмірі 83672,91 грн., судові витрати в сумі 956,73 грн. та витрати, повязані з викликом до суду відповідачів в сумі 840,00 грн. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення. В апеляційній скарзі представник відповідача [PERSON] просить скасувати вказане заочне рішення в частині солідарного стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства „БТА Банк боргу за кредитним договором та судових витрат, та ухвалити нове рішення, яким в позові ПАТ „БТА Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, посилаючись на неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 19 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, зі строком користування до 19 квітня 2009 року включно. За виконання кредитного зобовязання боржником поручилась, зокрема, відповідачка [PERSON] Відповідно до п. 6.1 договору поруки, укладеного між сторонами, строк закінчення договору поруки визначено моментом повного виконання зобовязань за кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 ст. 559 ЦК встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання не предявить вимогу до поручителя. Договором поруки, який укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], передбачено, що строк договору поруки визначений повним погашенням заборгованості за кредитним договором. Проте умова договору поруки щодо припинення поруки повним погашенням кредитного зобовязання не відповідає правилам ст. 252 ЦК України, згідно з якими строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, строк договору поруки у визначений законом спосіб не встановлено, в звязку з чим до спірних правовідносин між позивачем та відповідачем [PERSON] належить застосувати положення ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання не предявить вимогу до поручителя. Строк виконання основного зобовязання визначено в п. 1.3. кредитного договору 19 квітня 2009 року (а.с.12). Договором поруки визначений порядок виконання договору поручителем. Так, відповідно до п. 2.1. договору поруки (а.с.24), у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору поручитель зобовязаний виконати свої зобовязання на користь банка на десятий календарний день з дня отримання поручителем повідомлення про виконання зобовязань за цим договором. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на повідомленні про вручення поштового відправлення, або дата, зазначена на повідомленні, яке отримане поручителем особисто (а.с.24). Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді позивачем не було надано доказів того, що поручителю [PERSON] в зазначеному вище порядку було вручене повідомлення про виконання зобовязань за договором. Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення банку за вих. № 52 від 29 квітня 2008 р. повернулось не врученим [PERSON] за закінченням терміну зберігання, а докази вручення останній повідомлення банку за вих. № 67 від 21 травня 2008 року відсутні (а.с.26-27). В матеріалах справи відсутні докази того, що протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання 19 квітня 2009 року банком була предявлена вимога до [PERSON] Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що поручитель [PERSON] у порядку, визначеному в договорі поруки, не була повідомлена про виконання зобовязань за договором, а тому належить вважати, що кредитор не предявив вимогу до поручителя [PERSON] протягом шести місяців від дня настання строку виконання кредитного зобовязання. Зважаючи на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову про стягнення боргу з поручителя [PERSON], скасувавши заочне рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2011 року в частині стягнення з [PERSON] в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства „БТА Банк заборгованості по кредитному договору в сумі 83672,91 грн., судових витрат в сумі 956,73 грн. та витрат, повязаних з викликом до суду відповідачів в сумі 840,00 грн. В іншій частині вказане заочне рішення не оскаржувалось.

Outcome: approved