Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-09 00:00:00

[PERSON] в серпні 2005 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою заінтересована особа: Перша Синельниківська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини. 12.09.2005 року [PERSON] було подано позовну заяву про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на домоволодіння. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2005 року Позовні вимоги [PERSON] задоволені; встановлено факт прийняття спадщини [PERSON], відкритої 31 серпня 1994 року після смерті [PERSON]; зобовязано Першу Синельниківську державну нотаріальну контору оформити право [PERSON] на прийняття спадщини в установленому порядку; визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння №134 по вул. Змагання у місті Дніпропетровську в порядку спадкування за законом. Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2009 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2005 року скасовано і справу направлено на новий розгляд до того ж суду в іншому складі. При новому розгляді [PERSON] подав уточнену позовну заяву ( а.с. 158-163). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.05.1983 року після померлого [PERSON] спадкоємцями майна, що складається із житлового будинку по вул. Змагання,134 були в рівних частках його дружина [PERSON] та син [PERSON]. У [PERSON] було двоє дітей від різних шлюбів: [PERSON] та [PERSON] ( в дівоцтві [PERSON]) [PERSON]. Для того, щоб урівняти права своїх дітей, [PERSON] 21.05.1983 року склала заповіт, в якому зробила розпорядження на належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в м. Дніпропетровську, вул. Змагання,134 заповідала дочці [PERSON]. Таким чином, Ѕ частка домоволодіння належала сину [PERSON], а за міркуванням [PERSON] після її смерті належна їй Ѕ частка домоволодіння мусила відійти дочці [PERSON]. [PERSON] 24 листопада 1984 року виписалася із домової книги по вул. Змагання,134 у звязку з отриманням нової квартири за адресою: [ADDRESS]. 26.08.1994 року трагічно загинув його батько [PERSON]. До того часу його родина, яка складалася із: [PERSON] ( батько); [PERSON] ( мати); [PERSON] ( сестра); [PERSON] ( позивач) мешкала в м. Синельникове. Він та його сестра [PERSON] ( в дівоцтві [PERSON]) в цей час знаходилися на літніх канікулах у своєї бабусі в м. дніпропетровську по вул. Змагання,134, та залишилися жити з нею. Крім того, діти згідно до ст.529 ЦК УРСР є спадкоємцями першої черги за законом, також згідно до ст.ст. 548,549 ЦК УРСР прийняли спадщину, фактично вступивши в управління та володінням спадковим майном. Після смерті батька спадкоємцями першої черги за законом були: діти, дружина та мати померлого. Його мати [PERSON], після загибелі чоловіка у стані сильного нервового струсу виїхала до родичів у Росію на довготривалий час. У звязку з їх малолітством та поганим станом здоровя матері оформленням спадкової справи після смерті батька ніхто не займався. Їх бабуся [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори не подавала. Він з сестрою навчалися та закінчили Середню школу №47 у м. Дніпропетровську. Після закінчення школи вони отримали середню-спеціальну, а сестра вищу освіту в навчальних закладах м. Дніпропетровська. Він в 2000 році закінчив ПТУ №2. У 2001 році його було призвано на строкову військову службу. Після звільнення з військової служби він, [PERSON] повернувся додому у м. Дніпропетровськ, у домоволодіння №134 по вул. Змагання, влаштувався на роботу та став доглядати за бабусею [PERSON]. Факт проживання в спірному домоволодінні з 1994 року підтверджується і довідкою квартального комітету. З 19.02.2009 року він зареєструвався в домоволодінні. 20 вересня 2003 року його сестра [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на [PERSON], та переїхала жити до чоловіка. 31.03.2004 року померла бабуся [PERSON] Звернувшись до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті батька, він отримав відмову у звязку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. У звязку з чим він в 2005 році і звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Сестра не претендує на його частку в домоволодінні №134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську. Після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] звернулася до Шостої дніпропетровської державної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом та отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.10.2005 р. на Ѕ частину домоволодіння №134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську. Після смерті бабусі [PERSON] вселила в домоволодіння №134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську свого сина [PERSON] з дружиною та дитиною, зареєструвала їх за цією адресою у вересні 2008 року, а сама зареєструвалася 15.08.2008 році. Його Ѕ частка домоволодіння, в якій він проживає зі своєю сімєю, складається з 2-х кімнат житловою площею 7,5 кв.м. та 11,0 кв.м., більша з яких є прохідною. Таким чином, він користується житловою площею в розмірі 18,5 кв.м., в той час, як родина син відповідачки [PERSON] займає кімнати площею 16,4 кв.м. та 6,3 кв.м., що взагалі складає 22,7 кв.м. житлової площі. Назване домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 489 кв.м. (згідно з рішенням виконкому АНД райради №924 від 08.05.1956 р.) та складається з: А-1- житловий будинок житловою площею 41,2 кв.м., загальною площею 53,5 кв.м.; Б- літня кухня, Г убиральня, Д- душ, Е- гараж, №1-6,І,ІІ споруди. Між позивачем та відповідачем виникають спори про порядок користування і володіння будинком Угоди про спосіб виділення частки позивача із загального майна не досягнуто. Просив суд: встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилася 26 серпня 1994 року після смерті його батька [PERSON]; визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Змагання,134 в порядку спадкування за законом; поділити житловий будинок, за адресою м. Дніпропетровськ, вул.Змагання, 134 між власниками і виділити [PERSON] в натурі належну йому Ѕ частину домоволодіння. Відповідачка позовні вимоги визнала частково та 04.06.2009 року подала зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Перша Синельниківська державна нотаріальна контора, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, [PERSON] підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради, про визнання права власності на 1/8 частку домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та скасування державної реєстрації права власності ( т.1 а.с.189-194), яка в подальшому була уточнена ( т.2 а.с. 75-76) . В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2005 року позивачем [PERSON] [PERSON] підприємством ДМБТІ була здійснена державна реєстрація права власності на Ѕ частку домоволодіння №134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську та виданий витяг з реєстру права власності на нерухоме майно від 27.03.2006 року №10207157 реєстраційний номер 11577059. Після смерті її брата [PERSON], який помер 26 серпня 1994 року відкрилася спадщина, яка складається із Ѕ частки домоволодіння №134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську. Після його смерті залишилося чотири спадкоємця першої черги, а саме: [PERSON], його мати; [PERSON] ( на даний час [PERSON]) [PERSON], його дружина; [PERSON] ( на даний час [PERSON]) [PERSON], його донька; [PERSON] ( позивач по справі) його син. Ніхто з спадкоємців в нотаріальну контору по місту відкриття спадщини у встановлений законом шести місячний строк з заявами про прийняття спадщини, як і про відмову, не звертався та спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], не оформлював. Але, усі спадкоємці після смерті [PERSON] прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Мати [PERSON] [PERSON] на час смерті сина та протягом шести місяців після його смерті була прописана та проживала в спірному домоволодінні, яке не поділено у натурі та Ѕ частка якого належала померлому [PERSON], тому вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується копією будинкової книги, яка є в матеріалах справи. [PERSON], [PERSON] та [PERSON], будучи зареєстрованими та безпосередньо перед смертю спадкодавця проживали разом з ним за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Синельниківського міського комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора -2від 29.12.2008р. 31 березня 2004 року померла її та померлого [PERSON] мати [PERSON], яка залишила після своєї смерті заповіт на її ім'я. Таким чином, вона є спадкоємицею як за заповітом та за законом після смерті своєї матері [PERSON]. У шестимісячний строк вона звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після спливу шести місяців вона знову звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оскільки, юридично право власності за матір'ю було зареєстроване тільки на Ѕ частку спірного домоволодіння що залишилась після смерті її чоловіка [PERSON], то вона поки оформила на себе тільки Ѕ частку домоволодіння. 1/8 частка домоволодіння, що належить її матері після смерті її сина [PERSON] юридично оформлена не була, та в Шостій державній нотаріальній конторі їй пропонували звернутись до Синельниківської міської державної нотаріальної контори для її оформлення, так як спадщина відкрилась відповідно до закону в нотаріальній конторі за останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON]. Так як, оформлення спадщини вимагало часу та матеріальних витрат, а вона у встановленому порядку прийняла її, вона не займалась оформленням іншої частки спадщини, яку успадкувала її мати після смерті сина [PERSON], а вона її успадкувала після її смерті відповідно до заповіту, що вона залишила на її ім'я на випадок її смерті. В заповіті її матері не вказана конкретна частка домоволодіння, а саме: на час смерті спадкодавиці їй належала Ѕ частка спірного домоволодіння, що була нею отримана після смерті чоловіка [PERSON] та 1/8 частка домоволодіння, що належала їй після смерті сина [PERSON], яку вона при житті юридично не оформила. Що стосується стверджень позивача [PERSON] у його первісному позові відносно того, що окрім нього ніхто зі спадкоємців не прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його батька, а її брата [PERSON], не засновано на законі та більш того, не засновані на законі твердження [PERSON] стосовно того, що його мати [PERSON] та сестра [PERSON] відмовились від прийняття спадщини що відкрилась після смерті [PERSON], так як з заявами про відмову від спадщини вони у шестимісячний строк після смерті спадкодавця, як це передбачено ст. 553 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, не звертались. Окрім того, оскільки попереднє судове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2005 року скасоване, а вищевикладене свідчить, що у будь-якому випадку за позивачем можливо визнати права власності не на Ѕ частку спірного домоволодіння, а тільки на 1/8 частку, тому повинна бути скасована попередня державна реєстрація права власності за [PERSON], що була здійснена на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2005 року. Просила суд: визнати за нею [PERSON] право власності на 1/8 частку домоволодіння № 134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську після смерті матері [PERSON], померлої 31.03.2004 року в порядку спадкування за заповітом; Скасувати запис в державному реєстрі прав власності нерухомого майна про права [PERSON] на Ѕ частку домоволодіння № 134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську, що був здійснений на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2005 року. (номер витягу: 10207157 від 27.03.2006р., реєстраційний номер: 11577059). В судовому засіданні представник позивача за основним позовом та позивач підтримали позовні вимоги в задоволені зустрічної позовної заяви просили суд відмовити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічну позовну заяву, та не заперечував щодо часткового задоволення позовних вимог в частині встановлення факту прийняття спадщини після померлого батька та визнання за [PERSON] права власності на 1/8 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. Третя особа за основним позовом і відповідачка за зустрічною позовною заявою [PERSON] в попередньому судовому засіданні 14 вересня 2011 року не заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON], та не визнала зустрічну позовну заяву в задоволені якої просила суд відмовити. Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] померла 17 січня 2010 року ( т.1 а.с. 95) . Представник третьої особи Першої Синельниківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Відповідно до листа від 23.08.20111 року за №1315/01-16 просили розглядати справу без їх представника, та ухвалити рішення на розсуд суду ( т.2 а.с.137). Представник третьої особи [PERSON] підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши позивача та представника позивача за основним позовом, представника відповідача, третю особу за основним позовом та відповідачку за зустрічною позовною заявою [PERSON] в попередньому судовому засіданні 14 вересня 2011 року, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за основним позовом [PERSON] підлягають задоволенню частково, позовні вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящихся від 08 травня 1956 року, № 924 [PERSON] було надано право індивідуального жилого будівництва на земельній ділянці № 98 по вул. Станіславській в пос. Нове Клочко у м. Дніпропетровську площею 494 кв.м., та зобовязав [PERSON] отримати всю документацію на право будівництва будинку (т.1 а.с.209) Крім того, з [PERSON] виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящихся був укладений 18 жовтня 1956 року договір про надання в безстрове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності та надані акт відводу земельної ділянки від 19.06.1956р. та довідка про землекористування, копії яких я додаю до позову ( т.1 а.с.206-208). 11 грудня 1960 року помер [PERSON] ( т.1 а.с.198). При його житті право власності на домоволодіння не оформлювалось, так як житловий будинок не був прийнятий до експлуатації. Рішенням виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів від 11 березня 1983 року № 102 був затверджений акт прийомки індивідуального житлового будинку № 134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську (раніше житловий будинок № 98 по вул. Станіславський в м. Дніпропетровську), що складався з 4-х житлових кімнат площею 41, 2 кв.м., належного померлому [PERSON] ( т.1 а.с. 210) . 08 вересня 1959 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] ( для якої це був другий шлюб) та після укладення шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. Їх шлюб був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським районним ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1109, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу ( т.1 а.с.197). Від шлюбу з [PERSON] 07 грудня 1954 року народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження ( т.1 а.с.197). [PERSON] (у дівоцтві [PERSON]) [PERSON] народилась 05 серпня 1949 року. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (потім [PERSON]) [PERSON]. Зазначені відомості підтверджуються свідоцтвом про народження ( т.1 а.с. 195). Її батьки перебували у офіційному шлюбі, що був зареєстрований 29 липня 1948 року Н-Дніпровським районним ЗАГС, актовий запис № 461, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ( т.1 а.с.196). 29 січня 1951 року помер [PERSON] ( т.1а.с. 198). [PERSON] змінила своє дівоче прізвище з [PERSON] після укладення 22.02.1969р. шлюбу з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюб ( т.1 а.с. 195). Після смерті [PERSON] в цілому домоволодіння № 134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську належало [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 06.05.1983 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], що помер 11 грудня 1960 року ( т.1 а.с. 243,241). 26 серпня 1994 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть ( т.1 а.с. 198). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частки домоволодіння № 134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську. Після смерті [PERSON] залишилось чотири спадкоємця першої черги, а саме: мати - [PERSON], дружина - [PERSON] (на даний час [PERSON]) [PERSON], донька - [PERSON] (на даний час [PERSON]) [PERSON], син - [PERSON]. Ніхто з спадкоємців в нотаріальну контору по місту відкриття спадщини у встановлений законом шести місячний строк з заявами про прийняття спадщини, як і про відмову, не звертався та спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], не оформлював. Державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Постановою від 25.06.2005 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з пропуском спадкоємцем шестимісячного строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] та в звязку відсутністю документів, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем ( т.1 а.с. 12). Але, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується доказами по справі: будучи малолітнім [PERSON] після трагічної загибелі батька в 1994 році переїхав проживати до бабусі [PERSON] в домоволодіння №134 по вул. Змагання в м. Дніпропетровську в якому і проживає на даний час. Факт постійного проживання в домоволодінні підтверджується довідкою Середньої загальноосвітньої шкоди №47 від 18.05.2009 року №454, про те, що [PERSON], 23.07.1982 року, який мешкав за адресою вул. Змагання,134, дійсно навчався у КЗО СЗШ №47, в період з 01.09.1994 року по 10.06.1997 р. (т.1 а.с.165), довідкою Голови квартального комітету від 02.12.2008 року ( т.1 а.с.168). [PERSON] на час смерті сина [PERSON] та протягом шести місяців після його смерті була прописана та проживала в спірному домоволодінні, яке не поділено у натурі та Ѕ частка якого належала померлому [PERSON], тому вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується копією будинкової книги, яка є в матеріалах справи. Спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON] будучи зареєстрованими та безпосередньо перед смертю спадкодавця проживали разом з ним за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Синельниківського міського комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора -2від 29.12.2008р. Донька [PERSON] - [PERSON] , в судовому засіданні не заперечувала що спадкове майно прийняв її брат який після смерті [PERSON], прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та не претендувала на спадкове майно. 31 березня 2004 року померла [PERSON] ( т.1 а.с.230). Згідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини ( ст.549 цього Кодексу). Виходячи із вищевикладеного оскільки спадкове майно після смерті [PERSON] складалося із Ѕ частини спірного домоволодіння та було 4 спадкоємця першої черги ( 1/8 частка на кожного), та той факт, що [PERSON] не претендує на свою частину, а також смерть [PERSON], то суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті батька та визнання за ним права власності на 3/8 частини спірного домоволодіння знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог щодо поділу житлового будинку, за адресою м. Дніпропетровськ, вул.Змагання, 134 між власниками і виділення [PERSON] в натурі належну йому Ѕ частину домоволодіння, то суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до заповіту від 21 травня 1983 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованому в реєстрі за №1-1380 [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в м. Дніпропетровську , вул. Змагання,134 [PERSON] ( т.1 а.с.235). Відповідно до спадкової справи №327/04 заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлої 31.03.2004 року з заявою про прийнятися спадщини за заповітом в шестимісячний строк звернулася [PERSON] ( т.1 а.с. 224-245). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 13 жовтня 2005 року, зареєстрованому в реєстрі за №5-2369 спадкоємцем майна [PERSON] померлої 31 березня 2004 року є її [PERSON], спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається Ѕ частини домоволодіння , що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Змагання,134 ( т.1 а.с.244) . В заповіті не вказана конкретна частка домоволодіння, а саме: на час смерті спадкодавиці їй належала Ѕ частка спірного домоволодіння, що була нею отримана після смерті чоловіка [PERSON] та 1/8 частка домоволодіння, що належала їй після смерті сина [PERSON], яку вона при житті юридично не оформила. Відповідно до цивільного законодавства (ст. 561 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 1296, 1298 ЦК України в редакції 2003 року), а також Інструкцій про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяли на час смерті [PERSON] та діють на даний час - видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Окрім того, оскільки попереднє судове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2005 року скасоване, а за [PERSON] визнано право власності на 3/8 частку домоволодіння, тому повинна бути скасована попередня державна реєстрація права власності за [PERSON], що була здійснена на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2005 року. Відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмеженьдержавна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав. Оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні [PERSON] знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, підтверджуються матеріалами справи та відповідають закону і в звязку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в порядку перерозподілу судових витрат по справі, оскільки [PERSON] при подачі позову не був оплачений судовий збір, позовні вимоги його частково задоволені, то підлягає стягненню із [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 317 грн. 06 коп., а із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрат по справі в розмірі 352 грн. 85 коп.

Outcome: partial