Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-15 00:00:00

14.06.2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи свої позовні вимоги наступним: 18.08.2011 року а м. Первомайську, сталося ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «1НФІНВТІ», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], яким вона і керувала. Згідно постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.09.2008 року відповідача по справі - [PERSON] визнано винним у скоєнні цього ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до калькуляції, яка є невідємною частиною Висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 08-11 від 09.09.2008 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] склала 10472 грн. 63 коп. 22.08.2007 року між ВАТ СК «Правекс-Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу, серії ТЗМ № 775291, згідно до якого обєктом страхування став автомобіль [NUMBER]. Договором укладеним між ВАТ СК «Правекс-Страхування та [PERSON], ДТП відноситься до переліку страхових випадків. Обставини скоєння ДТП викладено у довідці ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Первомайська та Первомайського району. Таким чином, у результаті ДТП, скоєного 18.08.2008 року [PERSON] настав страховий випадок. Згідно з договором добровільного страхування серії ТЗМ № 775291 від 22.08.2007 року ВАТ СК «Правекс-Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування у звязку з страховим випадком у розмірі 9656 грн. 09 коп., крім того, ВАТ СК «Правекс- Страхування» здійснило оплату за проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 400 грн. 00 коп., що в сумі становить 10056 грн. 09. коп. 26.11.200 року ВАТ СК «Правекс-Страхування» змінило свою назву на ВАТ «Незалежна Страхова Компанія». На підставі викладеного позивач просе стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - ПАТ «Незалежна Страхова Компанія» компенсацію здійснених страхових виплат в сумі 10056 грн. 09 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином. Відповідач зявився в судове засідання та надав заперечення на позовну заяву в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову, обґрунтовуючи своє заперечення слідуючим: Підставами виплати зазначеної суми відповідачем на користь [PERSON], як слідує із позову, став страховий випадок, тобто дорожньо-транспортна пригода (ДТП), яка мала місце 18.08.2008 року за участю автомобіля «ЗАЗ» державний номер ВЕ 0683АІ під керуванням відповідача та у результаті цієї ДТП автомобіль [PERSON] отримав технічні пошкодження і вартість відновлюваного ремонту відповідно до Висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 08-11 від 09.09.2008 року склала 10 472 (десять тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 63 коп. Відповідно з відповідача позивач намагається стягнути сплачені на користь [PERSON] страхові кошти у відповідності до Висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 08-11 від 09.09.2008 року та вартість проведення самого дослідження. Ознайомившись з позовною заявою та додатками до неї відповідач вважає, що викладені у ній обставини навмисно перекручені, не відповідають дійсності та надані суду з однією метою - отримати вигідне рішення шляхом заведення суду у оману. А тому позовна заява не піддягає задоволенню з наступних підстав: Позивач посилається у позові на Висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 08-11 від 09.09.2008 року (надалі Висновок), відповідно до якого визначена сума збитків, проведені страхові виплати позивачем та випливає грошова сума, яка підлягає стягненню з позивача. Однак, відповідач звертає увагу суду, що він неодноразово заперечував проти такого Висновку і це визнано позивачем у позові. Відповідач керувався тим, що розмір матеріального збитку внаслідок ДТП має право визначати тільки судовий експерт, а не оцінювач чи аварійний комісар. У нашому випадку Висновок зроблено оцінювачем [PERSON], який не є судовим експертом, як того вимагає ст. 53 ЦПК України. Більш того, обстеження автомобіля оцінювачем та його висновки проведені участі відповідача, а відповідно не прийняті мої зауваження. Згідно Закону «Про оцінку майна, майнових прав і оціночної діяльності в Україні» оцінювач, це особа, яка здала кваліфікаційний екзамен і отримала відповідне свідоцтво. До речі, в цьому документі вказана його спеціальність - «Оцінка автотранспортних засобів», на відміну від свідоцтва судового експерта, в якому є ще й запис «...та визначення матеріального збитку, завданого його власнику». Згідно ст.7 даного Закону « проведення оцінки майна обовязкове при визначенні збитку або розміру відшкодування в випадках, передбачених Законом». Дійсно, оцінка автомобіля може проводитись оцінювачем. Але визначення розміру вартості матеріального збитку (до якого входить вартість відновлювального ремонту) потребує ще й аспектів. В програмі навчання оцінювачів питання вартості відновлювального ремонту транспортних засобів висвітлюються оглядово, що не передбачає можливості проводити їм самостійні розрахунки матеріального збитку і страхового відшкодування. Вказані дослідження не відносяться до оціночної діяльності і являються предметом дослідження судової автотоварознавчої експертизи. Закон «Про страхування» (ст. 25) визначає, що аварійний комісар - особа, яка займається визначенням причин настання страхового випадку і розміру збитку, кваліфікаційні вимоги до якого встановлюються актами діючого законодавства України. Аварійний комісар складає аварійний сертифікат, який не являться основою для страхового відшкодування. Але обєктивно визначити збиток аварійний комісар може лише в тому випадку, якщо являється також професійним експертом (відповідно вимогам ст. 53 ЦПК) і не зацікавлений в наслідках розгляду страхового випадку. Однак аварійний комісар проводить розслідування по замовленню страхової компанії ( або асистанської компанії, найнятої страховиком) і являється зацікавленою стороною, зокрема, по «мінімізації» затрат страхової компанії, що виключає можливість одночасного проведення ним самим дослідження по даній справі. Тому аварійний комісар, визначаючи розмір збитку, повинен замовити експертне дослідження у незалежного експерта, а не оцінювача і ніяким чином не проводити його самостійно. Отже, експертизи та дослідження при визначенні розміру матеріального збитку, мають право проводити судові експерти, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта зі спеціальності 12.2. "Визначення вартості транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу" і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів ( Ьйр://га5е.тіп)изї.§оу.иа ). Судовий експерт при виконанні процесуальних дій повинен мати при собі і предявляти на вимогу осіб свідоцтво про присвоєння йому кваліфікації судового експерта. Лише висновок відповідного експертного дослідження, провеженого судовим експертом має статус офіційного документу доказового значення і може бути представлений протилежній стороні, та служить одним із доказів для подання позову до суду. Висновок оцінювача не є таким документом доказового значення. Більш того, висновок оцінювача не є підставою проведення страхових виплат, а тому позивач навіть не мав права проводити такі виплати згідно Висновку та ще й звертатись на його підставі до суду із позовом. Крім того, положення Закону України від 25.04.2002 р. № 40-ФЗ «Про обовязкове страхування громадянської відповідальності власників транспортних засобів» передбачають порядок проведення оцінки підлягаючому відшкодуванню збитків. Зокрема, страховик повинен організувати експертизу в строк не більше пяти робочих днів з дати одержання від потерпілої заяви про страхову виплату й всі передбачені документи. При цьому місце й час согласовьіваются, потерпілий зобовязаний надати в погоджений час ушкоджений автомобіль для огляду. Проведення огляду оцінювачем [PERSON] ушкодженого автотранспорту (згідно його Висновку) розпочато 03.09.2008 року, тобто через 16 днів після ДТП, що є істотним порушенням Закону. Всі ці обставини чітко зазначені і у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 8 від 30.05.97 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 ( у0015700-98 ) від 25.05.98 ). Зокрема, п. 18. «[PERSON] потрібно мати на увазі, що акти чи інші документи, в тому числі відомчі, де зазначаються обставини, встановлені із застосуванням спеціальних знань, не можуть розглядатися як висновок експерта». У відповідності до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню піддягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А відповідно до ст. 59 ЦПК України Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, висновок оцінювача, отриманий з порушенням порядку проведення, без участі відповідача не є висновком експерта та не може бути належним доказом по справі та не може взагалі прийматись судом до уваги, як доказ, отриманий з порушенням порядку, встановленого законом. Більш того, такий висновок оцінювача взагалі не може бути підставою проведення страхових виплат позивачем. А відповідно проведені позивачем виплати - незаконні, а позовні вимоги - безпідставні. У відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові дтя суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У справі є Постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня 2008 року по адміністративній справі за фактом зазначеного ДТП, що мало місце 18.08.2009 року, та притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, на яку посилається позивач і вона відповідачем не заперечується.У цій Постанові у абз. 2 мотивувальної частини зазначені інші пошкодження автомобіля [NUMBER], які настали у результаті ДТП 18.08.2011 року, ніж зазначені у Висновку оцінювача. Вказана постанова Суду не оскаржена, не опротестована, а тому має законну чинність і відповідно встановлені Судом ушкодження автомобіля [NUMBER] у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України є остаточними і вже не доказуються при розгляді справи за позовом до відповідача, як до особи, щодо якої встановлені ці обставини та обов'язкові для Суду. Отже мають місце істотні протиріччя між визначеними Судом у Постанові від 1 вересня 2008 року ушкодженнями автомобіля [NUMBER] та ушкодженнями цього ж автомобіля, які описував оцінювач. А тому незаконно сплачена [PERSON] грошова сума, яка виплачена позивачем та за його позовом має бути стягнута з відповідача взагалі невідомо звідки взялась. На підставі викладеного відповідач просе відмовити позивачу в задоволенні позову. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 18.08.2011 року в м. Первомайську, сталося ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «ІНФІНВТІ», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Згідно постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.09.2008 року відповідача по справі - [PERSON] визнано винним у скоєнні цього ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до калькуляції, яка є невідємною частиною Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 08-11 від 09.09.2008 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] склала 10472 грн. 63 коп. 22.08.2007 року між ВАТ СК «Правекс- Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, наданого у заставу, серії ТЗМ № 775291, згідно до якого обєктом страхування став автомобіль [NUMBER]. Договором укладеним між ВАТ СК «Правекс-Страхування та [PERSON], ДТП відноситься до переліку страхових випадків. Обставини скоєння ДТП викладено у довідці ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Первомайська та Первомайського району. Таким чином, у результаті ДТП, скоєного 18.08.2008 року [PERSON] настав страховий випадок. Згідно з договором добровільного страхування серії ТЗМ № 775291 від 22.08.2007 року ВАТ СК «Правекс-Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування у звязку з страховим випадком у розмірі 9656 грн. 09 коп., крім того, ВАТ СК «Правекс-Страхування» здійснило оплату за проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 400 грн. 00 коп., що в сумі становить 10056 грн. 09. коп. 26.11.200 року ВАТ СК «Правекс-Страхування» змінило свою назву на ВАТ «Незалежна Страхова Компанія». Ознайомившись з позовною заявою та додатками до неї суд дійшов висновку, що викладені у ній обставини не відповідають дійсності, а саме позивач посилається у позові на Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 08-11 від 09.09.2008 року (надалі Висновок), відповідно до якого визначена сума збитків, проведені страхові виплати позивачем та випливає грошова сума, яка підлягає стягненню з позивача. Розмір матеріального збитку внаслідок ДТП має право визначати тільки судовий експерт, а не оцінювач чи аварійний комісар. У нашому випадку Висновок зроблено оцінювачем [PERSON], який не є судовим експертом, як того вимагає ст. 53 ЦПК України. Більш того, обстеження автомобіля оцінювачем та його висновки проведені без участі відповідача, а відповідно не прийняті його зауваження. Згідно Закону «Про оцінку майна, майнових прав і оціночної діяльності в Україні» оцінювач, це особа, яка здала кваліфікаційний екзамен і отримала відповідне свідоцтво. Також, в цьому документі вказана його спеціальність - «Оцінка автотранспортних засобів», на відміну від свідоцтва судового експерта, в якому є ще й запис «...та визначення матеріального збитку, завданого його власнику». Згідно ст.7 даного Закону « проведення оцінки майна обовязкове при визначенні збитку або розміру відшкодування в випадках, передбачених Законом». Дійсно, оцінка автомобіля може проводитись оцінювачем. Але визначення розміру вартості матеріального збитку (до якого входить вартість відновлювального ремонту) потребує ще й спеціальних знань в галузі автомобілебудування, технології ремонту транспортних засобів та інших технічних аспектів. В програмі навчання оцінювачів питання вартості відновлювального ремонту транспортних засобів висвітлюються оглядово, що не передбачає можливості проводити їм самостійні розрахунки матеріального збитку і страхового відшкодування. Вказані дослідження не відносяться до оціночної діяльності і являються предметом дослідження судової автотоварознавчої експертизи. Закон «Про страхування» (ст. 25) визначає, що аварійний комісар - особа, яка займається визначенням причин настання страхового випадку і розміру збитку, кваліфікаційні вимоги до кого встановлюються актами діючого законодавства України. Аварійний комісар складає аварійний сертифікат, який не являться основою для страхового відшкодування. Але обєктивно визначити збиток аварійний комісар може лише в тому випадку, якщо являється також професійним експертом (відповідно вимогам ст. 53 ЦПК) і не зацікавлений в наслідках розгляду страхового випадку. Однак аварійний комісар проводить розслідування по замовленню страхової компанії ( або асистанської компанії, найнятої страховиком) і являється зацікавленою стороною, зокрема, по «мінімізації» затрат страхової компанії, що виключає можливість одночасного проведення ним самим дослідження по даній справі. Тому аварійний комісар, визначаючи розмір збитку, повинен замовити експертне дослідження у незалежного експерта, а не оцінювача і ніяким чином не проводити його самостійно. Отже, експертизи та дослідження при визначенні розміру матеріального збитку, мають право проводити судові експерти, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта зі спеціальності 12.2. "Визначення вартості транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу" і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів ( Ьйр://га5е.тігуи5І.§оу.иа ). Судовий експерт при виконанні процесуальних дій повинен мати при собі і предявляти на вимогу осіб свідоцтво про присвоєння йому кваліфікації судового експерта. Лише висновок відповідного експертного дослідження, провеженого судовим експертом має статус офіційного документу доказового значення і може бути представлений протилежній стороні, та служить одним із доказів для подання позову до суду. Висновок оцінювача не є таким документом доказового значення. Більш того, висновок оцінювача не є підставою проведення страхових виплат, а тому позивач навіть не мав права проводити такі виплати згідно Висновку та ще й звертатись на його підставі до суду із позовом. Крім того, положення Закону України від 25.04.2002 р. № 40-ФЗ «Про обовязкове страхування громадянської відповідальності власників транспортних засобів» передбачають порядок проведення оцінки підлягаючому відшкодуванню збитків. Зокрема, страховик повинен організувати експертизу в строк не більше пяти робочих днів з дати одержання від потерпілої заяви про страхову виплату й всі передбачені документи. При цьому місце й час согласовьіваются, потерпілий зобовязаний надати в погоджений час ушкоджений автомобіль для огляду. Проведення огляду оцінювачем [PERSON] ушкодженого автотранспорту (згідно його Висновку) розпочато 03.09.2008 року, тобто через 16 днів після ДТП, що є істотним порушенням Закону. Всі ці обставини чітко зазначені і у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 8 від 30.05.97 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 ( у00І5700-98 ) від 25.05.98 ). Зокрема, п. 18. «[PERSON] потрібно мати на увазі, що акти чи інші документи, в тому числі відомчі, де зазначаються обставини, встановлені із застосуванням спеціальних знань (наприклад, про причини аварії, вартість ремонту, розмір нестачі матеріальних цінностей), не можуть розглядатися як висновок експерта». У відповідності до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню піддягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А відповідно до ст. 59 ЦПК України Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, висновок оцінювача, отриманий з порушенням порядку проведення, без участі відповідача не є висновком експерта та не може бути належним доказом по справі та не може взагалі прийматись судом до уваги, як доказ, отриманий з порушенням порядку, встановленого законом. Більш того, такий висновок оцінювача взагалі не може бути підставою проведення страхових виплат позивачем. А відповідно проведені позивачем виплати - незаконні, а позовні вимоги безпідставні. У відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У справі є Постанова Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 1 вересня і 2008 року по адміністративній справі за фактом зазначеного ДТП, що мало місце 18.08.2009 року, та притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, на яку посилається позивач і вона відповідачем не заперечується.У цій Постанові у абз. 2 мотивувальної частини зазначені інші пошкодження автомобіля [NUMBER], які настали у результаті ДТП 18.08.201 1 року, ніж зазначені у Висновку оцінювача. Вказана постанова Суду не оскаржена, не опротестована, а тому має законну чинність і відповідно встановлені Судом ушкодження автомобіля [NUMBER] у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України є остаточними і вже не доказуються при розгляді справи за позовом до відповідача, як до особи, щодо якої встановлені ці обставини та обовязкові для Суду. Отже мають місце істотні протиріччя між визначеними Судом у Постанові від 1 вересня 2008 року ушкодженнями автомобіля [NUMBER] та ушкодженнями цього ж автомобіля, які описував оцінювач. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про стягнення компенсації страхового відшкодування з [PERSON] є безпідставними, атому слід відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed