Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Уманського національного університету садівництва про скасування наказу № 155-к від 21 червня 2011 року про звільнення його з посади доцента кафедри математики та інформатики Уманського національного університету садівництва, поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 20960 гривень 27 копійок, а також моральної шкоди в сумі 20000 гривень і витрат на правову допомогу в сумі 2500 гривень, посилаючись на те, що 11 грудня 2006 року він був зарахований на роботу до Уманського національного університету садівництва на посаду завідувача кафедри інформаційних систем і технологій згідно наказу № 603-к від 20.12.2006 року як обраного за конкурсом, згідно рішення вченої ради від 30.11.2006 року на умовах контракту, але контракт з ним не укладався. Наказом № 91-к від 14.12.2007 року йому продовжено термін роботи на вказаній посаді по 30 червня 2008 року, а наказом № 50-к від 02.07.2008 року продовжено термін роботи на зазначеній посаді на умовах контракту з 1 липня 2008 року по 30 червня 2011 року на підставі рішення вченої ради від 26.06.2008 року про обрання на посаду завідувача кафедри інформаційних систем і технологій. 9 грудня 2010 року наказом № 464-к його переведено з посади завідувача кафедри інформаційних систем і технологій на посаду доцента кафедри математики та інформатики з 09.12.2010 року по 30.06.2011 року. При цьому жодного контракту з ним не укладалося. Вважає його звільнення незаконним, так як відповідно до ст.30 Закону України «Про вищу освіту» керівництво кафедрою здійснює завідуючий кафедрою, який обирається на цю посаду за конкурсом вченою радою вищого навчального закладу строком на 5 років, із завідуючим кафедрою укладається контракт. До середини липня 2011 року він продовжував працювати та про звільнення йому відомо не було, трудову книгу отримав також в середині липня. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задоволити та пояснив, що його звільнення здійснено всупереч Закону України «Про вищу освіту» та з порушенням законодавства про працю, так відповідачем жодного разу не було укладено з ним контракту, хоч рішенням вченої ради він був обраний за конкурсом на посаду завідуючого кафедрою строком на пять років, в такому випадку обовязково повинен бути укладений контракт. Також йому не вручено копію наказу про звільнення та не ознайомлено з ним. Незаконним звільненням йому заподіяна моральна шкода на суму 20000 гривень, яка полягає в тому, що внаслідок поширення інформації про його звільнення в науковому середовищі створилося враження про його недостатній фаховий і науковий рівень. Він не може займатися своєю улюбленою справою, внаслідок чого змінився спосіб життя, що негативно впливає на стан здоровя, крім того звільнення негативно відображається на сімї, яка переживає за нього, вимушеність захищати свої права в суді потребує значного часу і нервових переживань. Представник відповідача, в судовому засіданні, позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити повністю та пояснив, що згідно рішення вченої ради навчального закладу від 30.11.2006 року позивача було зараховано на роботу до Уманського національного університету садівництва на посаду завідувача кафедри інформаційних систем і технологій згідно наказу № 603-к від 20.12.2006 року як обраного за конкурсом, на умовах контракту, але контракт з ним не укладався. Наказом № 91-к від 14.12.2007 року, [PERSON] продовжено термін роботи на вказаній посаді по 30 червня 2008 року, а наказом № 50-к від 02.07.2008 року продовжено термін роботи на зазначеній посаді на умовах контракту з 1 липня 2008 року по 30 червня 2011 року на підставі рішення вченої ради від 26.06.2008 року. Відповідно до заяви позивача від 09.12.2010 року він був переведений з посади завідуючого кафедри інформаційних систем і технологій на посаду доцента кафедри математики та інформатики з 09.12.2010 року по 30.06.2011 року. Після прийняття відповідного наказу позивач його не оскаржив і працював доцентом кафедри по 30.06.2011 року. Наказом № 155-к від 21.06.2011 року [PERSON] був звільнений з посади в звязку із закінченням терміну роботи, згідно п.2 ст.36 КЗпП України. Про звільнення позивач був повідомлений 20 квітня 2011 року, але відмовився підписувати попередження, також відмовився від ознайомлення з наказом про звільнення. Таким чином, з позивачем укладалися строкові трудові договора на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, тому його звільнення відповідає чинному законодавству і підстав для поновлення на посаді не має. Після звільнення позивач не працював і з ним проведено повний розрахунок. Позивач не надав доказів, що йому була заподіяна моральна шкода. Свідок [PERSON], в судовому засіданні, пояснила, що вона працює начальником відділу кадрів Уманського національного університету садівництва, [PERSON] повідомляли про закінчення строку трудового договору і про звільнення, але він від підпису відмовився. Після звернення до суду [PERSON] з даним позовом, виявилося, що в записі в трудовій книзі за № 26 про переведення, записано помилково - «на умовах контракту», тому було викликано [PERSON] і записано, що даний запис необхідно вважати недійсним. Жодного контракту з позивачем не укладалося. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], судом встановлено, що [PERSON] рішенням вченої ради Уманського державного аграрного університету від 30.11.2006 року був обраний за конкурсом на посаду завідуючого кафедри інформаційних систем та технологій навчального закладу та згідно наказу № 603-к від 20.12.2006 року зарахований на вказану посаду з 11.12.2006 року по 11.12.2007 року. Наказом № 91-к від 14.12.2007 року [PERSON] продовжено термін роботи на посаді завідувача кафедри з 11.12.2007 року по 30.06.2008 року. Рішенням вченої ради Уманського державного аграрного університету від 26.06.2008 року [PERSON] обрали на посаду завідувача кафедри інформаційних систем і технологій. Згідно наказу № 50-к від 02.07.2008 року [PERSON] продовжено термін роботи на посаді завідувача кафедри на умовах контракту з 01.07.2008 року по 30.06.2011 року, але 9 грудня 2010 року відповідно до наказу № 464-к від 09.12.2010 року позивача переведено з посади завідувача кафедри інформаційних систем і технологій на посаду доцента кафедри математики та інформатики з 09.12.2010 року по 30.06.2011 року, на даній посаді він працював по день звільнення, тобто до 30.06.2011 року. [PERSON] звільнено із посади доцента кафедри математики та інформатики з 30.06.2011 року в звязку із закінченням терміну роботи, згідно п.2 ст.36 КЗпП України, що підтверджується наказом № 155-к від 21 червня 2011 року. Позивачу було відомо про його звільнення 30 червня 2011 року, що підтверджується актом про відмову від підпису про ознайомлення з наказом № 19/3 від 30.06.2011 року, але він звернувся до суду з позовом 29 липня 2011 року, що підтверджується штампом відділення поштового звязку з датою на конверті про відправку позову з додатками на адресу суду, тобто в межах місячного строку звернення до суду, передбаченого ст.233 КЗпП України. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, обґрунтовані, підтверджені доказами, тому підлягають задоволенню, в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди позов підлягає частковому задоволенню, з слідуючих підстав. Врегулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної підготовки громадян України, а також встановлення правових, організаційних, фінансових та інших засад функціонування системи вищої освіти, створення умов для самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства і держави у кваліфікованих фахівцях, встановлено Законом України «Про вищу освіту» від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ. Уманський державний аграрний університет, а з грудня 2009 року Уманський національний університет садівництва, відноситься до вищого навчального закладу, тому його діяльність регулюється Законом України «Про вищу освіту». Відповідно до ч.2 ст.30 З.У. «Про вищу освіту», структурними підрозділами вищого навчального закладу є кафедри. Керівництво кафедрою здійснює завідуючий кафедрою, який обирається на цю посаду за конкурсом Вченою радою вищого начального закладу строком на пять років. Із завідуючим кафедрою укладається контракт. Згідно ст.24 КЗпП України, додержання письмової форми трудового договору є обовязковим при укладенні контракту. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено доказами після обрання позивача за конкурсом завідуючим кафедри інформаційних систем та технологій, відповідно до рішень вченої ради від 30.11.2006 року та від 26.06.2008 року, жодного разу трудовий контракт з [PERSON] навчальним закладом не укладався, хоч рішення вченої ради від 30.11.2006 року та 26.06.2008 року про обрання [PERSON] завідуючим кафедрою інформаційних систем і технологій по даний час чинні, що не заперечував в судовому засіданні представник відповідача. Крім того, в наказі № 50-к від 02.07.2008 року, про продовження терміну роботи на посаді завідувача кафедри інформаційних систем та технологій з 1 липня 2008 року по 30 червня 2011 року, зазначено, що [PERSON]В, працює на умовах контракту, хоч контракт з ним не укладався. Також контракт не був укладений з позивачем при переведенні позивача з посади завідувача кафедри інформаційних систем і технологій, на посаду доцента кафедри математики та інформатики, згідно наказу № 464-к від 9 грудня 2010 року, але в трудовій книзі позивача зроблений запис від 9 грудня 2010 року про те, що [PERSON] переведений доцентом кафедри математики та інформатики на умовах контракту. Після звернення [PERSON] до суду з даним позовом інспектором відділу кадрів [PERSON] було внесено виправлення в трудову книгу, що запис «на умовах контракту» вважати недійсним. За таких обставин роботодавець Уманський національний університет садівництва, не мав правової підстави під час переведення позивача встановлювати строк трудових відносин, до закінчення пятирічного строку на який було обрано [PERSON] вченою радою навчального закладу, починаючи з 1 липня 2008 року, а в подальшому звільняти [PERSON] за п.2 ст.36 КЗпП України. Відсутність контракту між позивачем і роботодавцем є істотним та грубим порушенням закону України «Про вищу освіту» та КЗпП України, тому наказ № 155-к від 21 червня 2011 року про звільнення [PERSON] підлягає скасуванню, як такий, що прийнятий з порушенням трудового законодавства. Крім того, у відповідності до ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є закінчення строку (п.2 і 3 статті 23), а п.2 ст.23 КЗпП України, встановлено, що трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Такий строк дії трудового договору був встановлений та погоджений сторонами і складає 5 років з часу обрання [PERSON] на посаду завідувача кафедри, що підтверджується рішенням вченої ради Уманського національного університету садівництва від 26.06.2008 року. Згідно з ч.2 ст.23 КЗпП України, трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не можуть бути встановлені з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, тому укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку, як зазначено в п.9 Постанови ПВС України № 9, від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», таких умов характеру роботи [PERSON] судом не встановлено. Крім того, з позивачем трудові договора переукладалися декілька разів, що підтверджується матеріалами справи, а у відповідності ст.39-1 КЗпП України, трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з матеріалів справи, позивач являється кандидатом технічних наук, має вчене звання доцента, йому присвоєно почесне звання «Заслужений працівник освіти України», значну частину свого життя присвятив викладацькій та науковій діяльності, тому при звільненні з вини відповідача дійсно втратив нормальні життєві зв'язки, більше 4-х місяців не працював і докладав зусилля для організації свого життя в цей період, змушений відстоювати свої права, але разом з цим позивачем заявлена необґрунтовано висока сума моральної шкоди, тому враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно ст.ст. 21, 23, 24, 36, 231-233, 235, 237-1 КЗпП України, ст.30 Закону України «Про вищу освіту», п. 9, 32 Постанови ПВС України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»,

Outcome: approved