Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

28 вересня 2011 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що 16 червня 1993 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 2001 року. Примирення між ними неможливе. Майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, вони поділили між собою і жодних претензій один до одного не мають. Донька [PERSON] проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. На даний час донька є студенткою Полтавського аграрного коледжу управління і права Полтавської державної аграрної академії, стипендії не отримує, повністю перебуває на її утриманні. Навчання доньки вона також оплачує самостійно. Відповідач в утриманні доньки участі майже не приймає. Іншим особам аліменти не сплачує. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], актовий запис №1042. Стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на доньку [PERSON], [INFO], але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з моменту подачі позовної заяви. Витрати, повязані із сплатою судових витрат покласти на обидві сторони в рівних частках. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] з позовом згоден частково. Не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] На примирення не згодний. З позовними вимогами [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання доньки не згоден. Просив суд в цій частині в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 16 червня 1993 року в міському Палаці шлюбів міста Полтави між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Також судом встановлено, що між сторонами виникають сварки та конфлікти на побутовому ґрунті, які носять постійний характер та відбуваються в присутності [PERSON]. Сімейні та шлюбні стосунки між сторонами припинені в 2001 році і до цього часу не відновлювались. Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що не підтримує з [PERSON] шлюбно-сімейні відносини. На примирення не згодний. Вважає, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги поваги один до одного. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивачка категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 2001 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, а також те, що сварки відбуваються в присутності неповнолітньої дитини, що може негативно вплинути на її психічний та емоційний стан, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя [PERSON] розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а також інтересам їх неповнолітньої доньки, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Підлягають частковому задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на доньку [PERSON], [INFO], але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з моменту подачі позовної заяви. Позивачка підтримує позовну заяву про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, її навчання. Відповідач аліменти іншим дітям не сплачує. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір стягуванух аліментів з відповідача [PERSON], суд виходить з вимог чинного законодавства України та фінансової можливості надання відповідачем аліментів в такому розмірі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial