Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначає, що 28.12.2009 року позичив відповідачу 15 тис доларів США, що на даний час еквівалентно 119\~635,50 грн., які той зобовязався повернути 28.12.2010 року. Передача грошей була оформлена розпискою, але у встановлений строк відповідач гроші не повернув. Просить визнати дійсним договір позики та стягнути з [PERSON] на його користь борг у сумі 119\~635,50 грн., а також судові витрати на суму 1\~200 грн. В судовому засіданні позивач підтвердив викладені в позові обставини, заявлені вимоги підтримав, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 28.12.2009 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику у сумі 15 тис. доларів США, про що була в складена розписка. Розписка підписана відповідачем і відповідно до чинного законодавства України, є документом, що стверджує про вчинення правочину між сторонами. Крім того, відповідач не заперечує факт укладення договору позики з позивачем. Таким чином, договір позики вважається укладеним. Відповідач не виконав належним чином взяте на себе зобовязання, борг у сумі 15 тис. доларів США у встановлений строк не повернув. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, оскільки позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в гривневому еквіваленті, а саме, в розмірі 119\~635,50 грн., що не суперечить чинному законодавству, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 15 тис. дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 119\~635,50 грн. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. Відповідно до квитанції № 49 від 07.11.2011 року [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 1 200,00 грн.

Outcome: approved