Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-29 00:00:00

В червні 2011 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільно нажитого побутового майна. Згідно позовної заяви вказувала, що з 20.03.1998 року по 28.01.2011 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Рівненського міського суду від 15.02.2011 року виділено в її користування дві кімнати квартири [ADDRESS]. Щодо побутового майна, що було спільно придбано нею та [PERSON],то воно знаходиться у володінні відповідача [ADDRESS]. З посиланням на ст.71 Сімейного кодексу України просить поділити майно,що є спільною сумісною власністю наступним чином: виділити їй в користування холодильник вартістю 3500 грн., музичний цент - 2000 грн., ноутбук-3500 грн., ковдру натуральну -1000 грн., м'яку частину - 3000 грн., стінку - 2000 грн., телефон стаціонарний -300 грн., телевізор 4000 грн., соковижималку - 500 грн., кухонний дубовий стіл- 2000 грн., одіяло двоспальне - 500 грн., комплект постільної білизни - 900 грн., набори столові скляні-800 грн., і всього на суму 24 000 грн.; виділити відповідачу [PERSON] - пральну машину вартістю -2500 грн., мікрохвильову піч - 800 грн., ковдру натуральну -2000 грн., спальний гарнітур - 2000 грн.,кухонний гарнітур - 5000 грн., пилосос-800 грн., утюг - 200 грн., бойлер для нагріву води - 1000 грн., телефон стаціонарний -300 грн.,телевізор малий - 1000 грн., електрорізку кухонну - 500 грн., параболічну антену - 1000 грн., тренажер біговий - 2000 грн., кухонний комбайн - 1500 грн., тумбочку під телевізор - 200 грн., чайний сервіз - 800 грн., одіяло двоспальне - 500 грн., плед - 800 грн., комплект постільної білизни -900 грн., столові набори-2000 грн., 2 подушки 2*100 грн., покривало - 500 грн.,а всього на суму 24\~000 грн. Окрім того зобов»язати відповідача повернути належну їй на праві особистої власності шубу норкову вартістю 15\~000 грн. та не чинити перешкод у користуванні бойлером для підігріву води. Відповідач подав письмові заперечення проти позову. Вказував, що позивачкою [PERSON] не надано суду доказів,що вищезазначене майно,яке вона просить поділити,є спільною сумісною власністю подружжя, не надано чеків,квитанцій, які свідчили б про це та про їхню дійсну вартість. Вимоги [PERSON] вважає необґрунтованими і такими,що до задоволення не підлягають. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що у володінні [PERSON] перебуває спільно нажите майно,яке просить поділити між [PERSON] та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з посиланням на письмові заперечення проти позову. Пояснив,що позивачкою не доведено жодним письмовим доказом належність їх на праві спільної сумісної власності майна,не надано чеків та квитанцій. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON],відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 20.03.1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі,який 28.01.2011 року розірвано,що підтверджено рішенням Рівненського міського суду від 28.01.2011 року. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, як вбачається із п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. \~ В судовому засіданні відповідач [PERSON] вказав, що дане майно не було нажите під час спільного проживання, [PERSON] не надала письмові докази про придбання майна, його вартість. Як вбачається із постанови від 26.11.2010 року о/у ВКР Рівненського МВ [PERSON] про відмову в порушенні кримінальної справи,гр.[PERSON] визнала, що телевізор марки «Панасонік»,ноутбук марки «Асус»,гроші на суму 12\~000 грн. вона вивезла з квартири по вул. Лермонтова,7 в м.Рівне. Згодом [PERSON] написав заяву про відмову у розгляді його заяви по факту викрадення майна,оскільки спільно нажите майно перебуває в спільному будинку по вул.Басівкутська,178 в м. Рівне,конфлікту між ним та дружиною з цього приводу немає. Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному,об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивачкою [PERSON] та її представником не доведено, що майно,яке вона просить поділити, належить їй та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, не надано доказів перебування даного майна у власності [PERSON],не представлено суду жодного чеку та квитанції про час та місце придбання конкретної речі. Окрім того позивачкою та її представником не доведено в судовому засіданні про те,що їй чиняться перешкоди у користуванні майном, не надано доказів перебування у власності [PERSON] норкової шуби,належної їй на праві власності. Дослідивши в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність вимог [PERSON],яка переконливих доказів на підтвердження своїх доводів не навела, заперечення [PERSON] не спростувала, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 60,69-71 СК України,

Outcome: dismissed