Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду з позовом, у якому просить визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом та за законом на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої 24.03.2009 року, а саме на земельну ділянку, площею 6,72 га, вартістю 80574,21 грн. згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 140242, виданого Новопсковською РДА 06.01.2005 року, яка розташована на території Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області за № 207, а також на домоволодіння, яке розташоване по вул.. Красноармійській, 10 с. Донцівка Новопсковського району Луганської області, вартістю 39251 грн. До судового засідання позивач надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, у звязку із неможливістю прибути на судове засідання, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Представник третьої особи відділу Держкомзему у Новопсковському районі у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 24.03.2009 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 6,72 га, яка розташована на території Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області та будинку, розташованого в с. Донцівка по вул. Краснолучській, 10 Новопсковського району Луганської області. За життя мати позивача склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала позивачу, спадкоємців, які мають обовязкову частку у спадщині немає. Заповіт мати позивача склала у 2001 році, державного акту на право власності на земельну ділянку на той час в неї ще не було, тому в заповіті вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), на який у 2005 році мати отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, що підтверджено витягом відділу Держкомзему у Новопсковському районі про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 207. Спадщину після смерті матері позивач фактично прийняла, так як в шестимісячний строк після її смерті подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що на земельну ділянку був виготовлений у 2005 році державний акті на право власності на земельну ділянку, але мати позивача його втратила, копію державного акту позивачу видано у відділі Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок позивачу також відмовлено, так як мати позивача з 1965 року знаходилася у шлюбі з [PERSON], у 1993 році придбала спадковий будинок, у 2003 році шлюб між матірю позивача та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] знявся з реєстрації і виїхав на постійне місце проживання у Чернігівську область, на частку у спільному майні він ніколи не претендував. На день смерті матері позивача строк позовної давності для поділу майна сплив, строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустив, тому він не має права на спадщину, яка відкрилася після смерті матері позивача. Відповідно до ст. 1270 ЦК України спадкоємці протягом шестимісячного строку мають право звернутись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом. Відповідно до ст. 238 ЦК України особа може набувати право власності на всіх підставах, не заборонених законом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач являється спадкоємцем за законом першої черги на земельну ділянку, площею 6,72 га, вартістю 80574,21 грн. згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 140242, виданого Новопсковською РДА 06.01.2005 року, яка розташована на території Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області за № 207 та спадкоємцем за заповітом на домоволодіння, яке розташоване по вул.. Красноармійській, 10 с. Донцівка Новопсковського району Луганської області, вартістю 39251 грн. У чинність ст.ст. 1216-1218, 1225 ЦК України до позивача, як до спадкоємця за законом переходить право власності на спадщину, до складу якої відносяться земельні ділянки, сінокоси та пасовища, майновий пай. У чинність ст.ст. 1216-1218, 1233-1235 ЦК України, ч.1 ст.13 Закону України Про власність до позивача, як до спадкоємця за заповітом переходить право власності на спадщину, до складу якої відноситься домоволодіння. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто за нормою ч.2 ст.1220 ЦК України з 24.03.2009 р. Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони законні, обгрунтованні, доказово підтверджені матеріалами справи й не спростовані відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved