Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути борг за надані послуги мобільного зв'язку у сумі 560,34 грн., посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] не виконала зобов'язань за договором про надання послуг мобільного зв'язку [NUMBER] від 26.07.2008 р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати за її відсутності, позов не визнала, на що надала суду письмові заперечення, просила застосувати позовну давність до штрафних санкцій. У судовому засіданні досліджені докази: копія ухвали Лисичанського міського суду №2-с-151/10 від 31.12.2010 р.; копія договору про надання послуг мобільного зв'язку [NUMBER] від 26.07.2008 р.; копія додаткової угоди до договору; платежі та баланс абонента; копія паспорту відповідача; квитанції на оплату судових витрат; письмові заперечення відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2008 р. між сторонами був укладений договір про надання послуг мобільного зв'язку [NUMBER], згідно із умовами якого позивач надав відповідачу телефонний номер 2902018 та особовий рахунок [NUMBER], на який здійснюються розрахунки за надані послуги. За період з 31.07.2008 р. по 31.05.2008 р. відповідачу були надані послуги мобільного зв'язку на загальну суму 284,06 грн. В порушення умов договору відповідач сплатив рахунки за надані послуги не в повному обсязі, на суму 195 грн. 31.05.2009 р. Договір про надання послуг з відповідачем був припинений через заборгованість, а сума заборгованості в розмірі 89,06 на підставі ст.526 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.. Що стосується нарахованої згідно п.1.3 Додаткової угоди до договору суми договірної санкції в розмірі 471,28 грн., то вона не підлягає стягнення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)..., а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З метою належного виконання зобов'язання його може бути забезпечено неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, встановленими договором або законом (ст. 546 ЦК України). За змістом цих норм закону забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки - це санкція спрямована на виконання зобов'язання, що може бути застосована лише до реальних зобов'язань, які є чинними й дія яких не припинена; нею може забезпечуватися лише дійсна вимога, розмір якої обраховується з суми невиконаного,неналежно виконаного, чи не своєчасно виконаного зобов'язання за фактично надані послуги. У разі розірвання договору така санкція не може нараховуватися на майбутнє, оскільки надання послуг припинилося. Оскільки договори між сторонами розірвано з ініціативи кредитора за несплату боржником заборгованості за надані послуги зв'язку, зобов'язання між сторонами є припиненим, а підстави для нарахування санкції відсутні. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 51 гри. та сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 171 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial