Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-28 00:00:00

ПАТ [PERSON] Авальв особі Одеської обласної дирекції ПАТ [PERSON] Авальзвернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 січня 2007 року ВАТ [PERSON] Аваль уклав з [PERSON] кредитний договір № 014/0049/73/69533, відповідно до якого видав відповідачу кредит у розмірі 67.500 доларів США із сплатою 13,5 відсотків річних, строком до 29 січня 2013 року. В якості забезпечення повернення кредиту 29 січня 2007 року між ВАТ [PERSON] Авальта [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, предметом якого є автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER PRADO, 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]. З метою повернення кредиту 29 січня 2007 року між ВАТ [PERSON] Аваль та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] є поручителем за зобовязаннями відповідача [PERSON] перед позивачем за вищевказаним кредитним договором. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] свої зобовязання перед позивачем по кредитному договору № 014/0049/73/69533 від 29 січня 2007 року не виконує, позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість у розмірі 368.100 доларів 00 центів США, що в еквіваленті за курсом Національного Банку України складає 2.934.312 гривень 34 копійки, з яких : 64.419 доларів 78 центів США загальна заборгованість за кредитом, яка по курсу Національного Банку України еквівалентна 513.522 гривень 28 копійок; 45.254 долара 55 центів США -- загальна заборгованість за відсотками, яка по курсу Національного Банку України еквівалентна 360.746 гривень 64 копійки; 127.874 долара 84 цента США пеня за прострочення кредиту, яка по курсу Національного Банку України еквівалентна 1.019.354 гривні 29 копійок; 130.551 долар 23 цента США пеня за прострочення відсотків по кредиту , яка по курсу Національного Банку України еквівалентна 1.040.689 гривень 13 копійок. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а саме через оголошення у пресі в газеті Одеські вісті, в газеті Урядовий кур'єр(а. с. 79,80) на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України, однак причину неявки суду не повідомили. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що 29 січня 2007 року ВАТ [PERSON] Аваль уклав з [PERSON] кредитний договір № 014/0049/73/69533, відповідно до якого видав відповідачу кредит у розмірі 67.500 доларів США із сплатою 13,5 відсотків річних, строком до 29 січня 2013 року ( а. с. 24 27). В якості забезпечення повернення кредиту 29 січня 2007 року між ВАТ [PERSON] Авальта [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, предметом якого є автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER PRADO, 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], ( а .с. 37-39). 05 листопада 2009 року ВАТ [PERSON] Авальзмінив назву на Публічне акціонерне товариство [PERSON] Аваль,що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, серія А 01 № 646961 ( а. с.43). Однак, відповідач [PERSON] несвоєчасно сплачує позивачу суму кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобовязань перед позивачем по кредитному договору № 014/0049/73/69533 від 29 січня 2007 року, виникла заборгованість, але не в тому розмірі, що вказав представник позивача в позові, а у розмірі 918.189 гривень 65 копійок, виходячи з наступного розрахунку: --513.522 гривень 28 заборгованість за кредитом; --360.746 гривень 64 копійки заборгованість за відсотками; --24.117 гривень 24 копійки пеня за прострочення тілу кредиту за 1 рік, як це передбачено п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, а саме за період з 15 серпня 2008 року по 15 травня 2009 року ( а. с. 10-11); --19.803 гривень 49 копійки пеня за прострочення відсотків по кредиту за 1 рік, як це передбачено п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, а саме за період з 31 травня 2008 року по 18 травня 2009 року ( а. с. 12). Згідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дійсна наявність цих грошових зобовязань [PERSON] перед позивачем та їх розмір підтверджується кредитним договором №014/0049/73/69533 від 29 січня 2007 року та наданим представником позивача відповідним розрахунком ( а. с. 8-13). З метою повернення кредиту 29 січня 2007 року між ВАТ [PERSON] Аваль та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] є поручителем за зобовязаннями відповідача [PERSON] перед позивачем за вищевказаним кредитним договором ( а. с. 36). На підставі до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного строку від дня укладення договору поруки. Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Судом встановлено, що договір поруки укладений 29 січня 2007 року між ВАТ [PERSON] Аваль та [PERSON], однак в даному договорі не вказаний строк дії договору поруки. Оскільки строк основного зобовязання в договорі поруки не встановлений, суд вважає, що порука припиняється, так як ПАТ [PERSON] Авальне предявив до поручителя [PERSON] позов протягом одного року від дня укладення договору поруки, а саме від 29 січня 2007 року, а предявив позов лише 06 липня 2011 року про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON]. Крім того, ПАТ [PERSON] Авальне предявив до поручителя [PERSON] вимоги протягом 6 місяців, хоча порушення строків оплати [PERSON] за користування кредитом ПАТ [PERSON] Авальвиявив ще 15 травня 2008 року, що підтверджується розрахунком ( а. с. 10), а позов предявив лише 06 липня 2011 року. Даний факт також підтвердив у судовому засіданні ПАТ [PERSON] Аваль. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ [PERSON] Авальв особі Одеської обласної дирекції ПАТ [PERSON] Аваль до [PERSON] слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що під час розгляду справи представник позивача не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу позовних вимог, які предявлені до [PERSON]. Крім того, суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що у п. 12.4 кредитного договору вказаного, до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням кредитного договору, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки ( ст.ст. 257,259 ЦК України), оскільки на підставі п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення пені. З урахуванням вказаного, оцінивши встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що у звязку з неналежним виконанням [PERSON], своїх зобовязань за кредитним договором, загальна грошова сума яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача ПАТ [PERSON] Авальскладає суму 918.189 гривень 65 копійок, виходячи з наступного розрахунку: --513.522 гривень 28 заборгованість за кредитом; --360.746 гривень 64 копійки заборгованість за відсотками; --24.117 гривень 24 копійки пеня за прострочення тілу кредиту за 1 рік, як це передбачено п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, а саме за період з 15 серпня 2008 року по 15 травня 2009 року ( а. с. 10-11); --19.803 гривень 49 копійки пеня за прострочення відсотків по кредиту за 1 рік, як це передбачено п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, а саме за період з 31 травня 2008 року по 18 травня 2009 року ( а. с. 12). В іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, витрати, повязані з розглядом справи, відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з розглядом справи позивач витратив власні грошові кошти, а саме: на оплату позовної заяви судовим збором у розмірі 1.700 гривень, на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень, а всього (1.700 + 120 = 1820) 1820 гривень, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути (513.522,28 + 360.746,64 + 24.117,24 + 19.803,49 + 1820 = 920.009,65) 920.009 гривень 65 копійок.

Outcome: partial