Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому зазначив, що 14 квітня 1992 року померла його тітка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеним в його користь. На день смерті [PERSON] їй належала на праві власності квартира №3, що становить в пропорції 24/100 будинку по вул.Трильовського, 1 в м.Коломия. Після смерті [PERSON] він звернувся до Державного нотаріуса Коломийського нотаріального округу з проханням видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно померлої. Однак, оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на частину будинковолодіння в пропорції 24\\100 у м.Коломия, вул. Трильовського, 1 (стара назва ФурмановаД), втрачено і тому йому було відмовлено. Просить суд визнати за ним право власності на квартиру №3, що становить в пропорції 24/100 будинку по вул.Трильовського, 1 в м.Коломия. Позивач 02.11.2011 року звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі, справу заслухати в його відсутності. Відповідач в сулове засідання не з'явився. Однак, 01.11.2011 року подав до суду клопотання в якому зазначив, що оскільки позов не порушує права і законні інтереси Коломийської міської ради, то міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, справу просить слухати без участі представника Коломийської міської ради. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1268 ч. 1 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Та відповідно ст. 1268 ч. ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що 14 квітня 1992 року померла [PERSON], що приходиться тіткою позивача і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеним на користь [PERSON] На день смерті [PERSON] належала на праві власності квартира №3, що становить в пропорції 24/100 будинку по вул.Трильовського, 1 в м.Коломия. Після смерті [PERSON], позивач вступив в користування спадковою квартирою та звернувся до Державного нотаріуса Коломийського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно померлої, але через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу тобто свідоцтва про право власності на квартиру позивачу було відмовлено. Будь-яких інших спадкоємців, які б пред"являли претензії до спадкового майна не має, а Коломийська міська рада не претиндує. Встановлене судом підтверджено копією паспорта та індетифікаційного номеру [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією заповіту та іншими перевіреними в суді доказами. Отже, суд прийшов до переконання, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] по заповіту і за ним слід визнати право власності на квартиру №3, що становить в пропорції 24/100 будинку по вул.Трильовського, 1 в м.Коломия. На підставі ст.ст. 328, 392, 1222,1268 ЦК України та

Outcome: approved