Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати аліменти на утримання [PERSON] з [PERSON], в розмірі ј частини з усіх видів його зарплати та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до 30.06.2014 р. В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона є матірю [PERSON], [INFO]. З 01.09.2010 р. дочка є студенткою Київського національного університету культури і мистецтва, а тому на даний час потребує матеріальної допомоги. Відповідач після досягнення дитиною повноліття ніякої матеріальної допомоги не надає, домовленості між ними не досягнуто. Вважає, що [PERSON] має можливість надавати таку допомогу. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні в повному обсязі, додатково пояснила, що дочка навчається на денному відділенні в університеті, стипендію не отримує, хоча і навчається на «бюджеті». Вона також отримує лише пенсію і їй одній важко утримувати свою дитину, вважає, що батько дитини повинен приймати також участь у витратах на освіту своєї дитини. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що не може надавати таку допомогу в силу того, що він отримує лише пенсію, його дружина також перебуває на пенсійному забезпеченні, потребує постійного лікування. Зазначав, що він міг би надавати періодичну допомогу по мірі своїх можливостей. Суд, зясувавши думку сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], про що суду надано свідоцтво про народження ІІІ КГ № 340912 від 20.01.1993р. (а.с. 3). [PERSON] навчається на другому курсі Інституту кіно і телебачення Київського національного університету культури і мистецтв, денна форма навчання, строк закінчення навчання 30.06.2014 р., про що свідчить довідка від 15.11.2011р. № 74 (а.с. 2). Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на отримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ст. 182 ч. 1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів не одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). З приводу застосування ст. 199 СК України Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №3 від 15.05.2006 р. в п. 20 дав такі розяснення: «Обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Не може суд прийняти до уваги посилання відповідача на ту обставину, що його дружина потребує лікування, а його дохід є замалим для плати аліментів, оскільки вказані факти не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують вимог позивача. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що повнолітня дочка відповідача потребує матеріальної допомоги, але в силу тих обставин, що [PERSON] перебуває на пенсії, має постійний дохід, на пенсійному забезпеченні перебуває і його дружина, розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання [PERSON] необхідно зменшити до 1/6 частини заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як того вимагає ст. 182 СК України.

Outcome: partial