Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебувають в розірваному шлюбі з 22 січня 2008 року. Під час спільного проживання у них народилась дитина: дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та свідоцтвом про народження дитини. Батьком дитини являється відповідач [PERSON]. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 серпня 2005 року відповідач [PERSON] сплачує щомісячно 100 гривень аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Однак даних коштів стягуваних по 100 грн. щомісячно позивачці недостатньо для належного утримання неповнолітньої дитини, оскільки вона ніде не працює. Просить суд збільшити розмір стягнення аліментів з 100 гривень на 500 гривень. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву в якій змінила позовні вимоги, та просить суд справу розглянути у її відсутності та присудити стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 350 гривень. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, та згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 350 гривень щомісячно. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні матеріали справи: копію рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 серпня 2005 року про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] у розмірі 100 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття (а.с.7), копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ №025584, виданого 22 січня 2008 року відділом РАЦС по Коломийському району Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 20 (а.с.4), з якого видно, що сторони з 22 січня 2008 року перебувають у розірваному шлюбі; копію свідоцтва про народження серії І-НМ № 203512, виданого виконкомом Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 (а.с.3), з якого видно, що батьком [PERSON] є відповідач [PERSON], то суд вважає, що позов підлягає до задоволення , оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час не працює, на утриманні має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], інших доходів позивачка немає і стягуваних з відповідача 100 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини є недостатньо і їй одній важко утримувати дочку [PERSON], а відповідач [PERSON] є молодого віку, здоровим чоловіком, та не заперечує щоб з нього стягували аліменти на утримання дитини в розмірі 350 гривень, то на думку суду відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд погоджується із позивачкою, що розмір аліментів 100 гривень не може задовольняти потреб неповнолітньої дитини. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із того, що відповідач погодився сплачувати суму аліментів на утримання дитини, яку просить позивачка, то з нього і слід стягувати по 350 грн. щомісячно до повноліття дитини. На підставі ст.ст. 182,192 СК України та

Outcome: approved