Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, який уточнив за судового розгляду, та в якому просив суд встановити факт сумісного проживання з липня 1995 року по [INFO] однією родиною із з померлою [INFO] [PERSON] та визнати право за ним, [PERSON], право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS], в її обґрунтування посилаючись на те, що протягом одинадцяти років з травня 1995 року по [INFO] перебував з [PERSON], 1943 р.н., у фактичних шлюбних відносинах; спочатку мешкали у її квартирі [ADDRESS], вели спільне домашнє господарство, мали спільний бюджет, три з половиною роки вони проживали в її квартирі, же також проживали її діти ([PERSON], [PERSON]), так у січні 1999 року він, тобто позивач, запропонував [PERSON] придбати для потреб родини за спільні кошти кватиру, вона погодилася, досягнувши згоду, що квартира буде зареєстрована на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON], утім, [PERSON] оформила кватиру лише на своє ім'я. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, 11.01.1999 р. син позивача [PERSON] віддав [PERSON] 4 500 доларів США за належну частину у будинку [ADDRESS], у квартирі, яка була придбана, вони мешкали, зареєстрували в ній своє місце проживання; [INFO] [PERSON] померла. Посилаючись у позові на те, що відповідачі -доньки померлої - не визнають його права на Ѕ частину квартири, а за ст. 74 Сімейного кодексу майно, набуте за час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, належить їм на праві спільної сумісної власності, та за домовленістю із [PERSON] він фактично був покупцем спільної квартири у відповідній частці (частка у грошовій сумі 4500 доларів США значно перевищує частку [PERSON] у загальній вартості придбаної квартири), зазначене й стало приводом для цього звернення до суду. Відповідачі позов не визнали, наголошували на відсутності участі позивача у придбанні спільної квартири, зазначаючи про те, що квартира була придбана на грошові кошти [PERSON], та на те, що спільне проживання до 01.01.2004 року не дає підстав для визнання такого права на квартиру. Заслухав пояснення позивача та відповідача, їх представників, допитав свідків та дослідивши докази, для суду вбачаються підстави для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 13.01.1999 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]; право власності було зареєстровано на зазначене нерухоме майно за [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, який набрав чинності 01.01.2004 р., якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Утім, оскільки придбання нерухомого майна відбувалося під час дії Кодексу про шлюб та сім'ю, який встановлював порядок і умови одруження, регулював особисті і майнові відносини, які виникають в сім'ї між подружжям, між батьками і дітьми, між іншими членами сім'ї, відносини, які виникають у зв'язку з усиновленням, опікою та піклуванням, прийняттям дітей на виховання, порядок і умови припинення шлюбу, порядок реєстрації актів громадянського стану тощо, а право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, виникло лише з 01.01.2004 р., підстав для задоволення вимоги позову про визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] не має. Розв'язуючи дану вимогу, суд також виходить з того, що не зважаючи на уточнення предмету позову, яке мало місце за судового розгляду, позивач не скористався в повному обсязі процесуальними правами та не зводив вимоги до визнання укладеного договору купівлі-продажу спірної квартири в частині покупця частково удаваним та визнання покупцем за цим договором поряд з [PERSON] й [PERSON] у частці, пропорційній частці використаних ним коштів, які були надані ним [PERSON] для придбання цієї квартири для спільного із [PERSON] проживання. Щодо вимоги позову про встановлення факту проживання однієї родиною без реєстрації шлюбу, то для суду вбачаються підстави також для її задоволення частково, виходячи з наступного. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він доводиться рідним сином позивачу, та після смерті його матері батько перейшов мешкати до [PERSON], з якою спільно вони придбали майно (телевізор, холодильник), а також придбали кватиру [ADDRESS], при цьому 4 500 доларів США на придбання квартири він, тобто [PERSON], надав батькові, про що [PERSON] надав відповідну розписку, адже останній був прописаний у домоволодінні по [ADDRESS], та грошові кошти надавалися з умовою, що [PERSON] зніметься з реєстрації місця проживання. Разом з тим, відповідно до пояснень свідка, 11.01.1999 р. біля відділення Приватбанку, яке розташовано неподалеку від будівлі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, він надав батькові грошові кошти, зазначені вище, при цьому саме [PERSON] ходила до банку та перевіряла їх справжність. Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] пропонувала [PERSON] придбати хату у м. П'ятихатки, утім, батько відмовився. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома із родиною позивача з дитинства, позичала [PERSON] 300 доларів США, яких, які він пояснив їй, не вистачає для придбання квартири та мешкати оремо від дітей, при цьому розписку на 300 доларів вона не вимагала, та протягом року він віддав їй грошові кошти; допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] переїхав мешкати у будинок [ADDRESS] близько 12 років потому, спочатку переїхав він, мешкав біля року, а потім переїхала [PERSON] За ст. 256 ЦПК України, який набрав чинності з 01.01.2005 р., суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право" (ч. 1), та за ч. 4 ст. 2 ЦПК закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Таким чином, оскільки до набрання чинності ЦПК України (від 18.03.2004 р.) ЦПК Української РСР, який діяв з 01.01.1964 р., не передбачав можливості встановлення факту проживання однієї родиною без реєстрації шлюбу, а набуття такої можливості пов'язане із вступом в законну силу ЦПК України від 18.03.2004 р., вимога позову підлягає задоволенню виключно за період з 01.01.2005 р. по [INFO]; розв'язуючи дану вимогу та приймаючи за нею рішення, на переконання суду, факт проживання однієї родиною [PERSON] та [PERSON] є доведеним.

Outcome: partial