Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

18.07.2011 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що позивач є власником земельної ділянки, яка розташована на території с. Паволочка Романівського району. У 2008 році Романівським районним відділом Житомирської регіональної філії ДП Центру державного земельного кадастру було зареєстровано договір оренди землі, укладений між [PERSON] та сільськогосподарським товариством з оомеженою відповідальністю «Печанівське (далі СТОВ Печанівське»), Посилаючись на те. що > вищевказаному договорі відсутні істотні умови, визначені Законом України «Про оренду землі», а саме цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду та умови збереження стану обєкта оренди, представник позивача просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений між [PERSON] та СТОВ «Печанівське». Окрім цього, представник позивача, як на підстави визнання недійсним договору оренди землі, послався на невиконання орендарем обовязку щодо страхування обєкта оренди, на наявність в договорі пустих полів, на відсутність кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), плану або схеми земельної ділянки, а також на те, що позивач не звертався до центру державного земельного кадастру з заявою про реєстрацію договору оренди та не уповноважував відповідача на звернення від його імені з такою заявою. Також представник позивача просив стягнути на користь останнього понесені ним судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися, згідно поданих до суду клопотань представники позивача та відповідача просили розглядати справу за їх відсутності, при цьому представник позивачки позовні вимоги підтримав, а представник відповідача позов не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про безпідставність позову виходячи з наступного За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою,необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до частини 1 статті 20 Закону договір оренди землі підлягає державній реєстрації й на підставі частини 1 статті 210, частини 3 статті 640 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 18 Закону є укладеним із моменту його державної реєстрації. Згідно із частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Істотні умови договору оренди землі визначені частиною 1 статті 15 Закону. Такими є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку ч внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження етану об'єкта оренди, умови, і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Судом встановлено, що позивач, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 1,1501 га, розташованої на території Печанівської сільської ради Дзержинського ( на даний час Романівського) району Житомирської області. 25.03.2008 року сторонами підписано договір оренди зазначеної вище земельної ділянки терміном на 10 років, який 21.04.2008 року був зареєстрований у Романівському райвідділі Житомирської регіональної філії Центру ДЗК за № 040820700090. Вказаний договір містить всі передбачені законом істотні умови, в тому числі цільове призначення земельної ділянки - для сільськогосподарських потреб, для вирощування сільськогосподарських культур (пункти 1, 15 договору) та умови збереження стан обєкта оренди - земельна ділянка повинна використовуватися для вирощування сільськогосподарських культур та повернута в стані не гіршому порівняно з тим, в якому її одержав орендар, передбачено право орендодавця на відшкодування збитків у разі погіршення стану земельної ділянки (п.21, ЗО договору). Викладені обставини спростовують доводи позивача щодо відсутності в договорі оренди істотних умов, передбачених Законом. Доводи представника позивача щодо наявності таких підстав для визнання договору оренди землі недійсним як відсутність кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), плану або схеми земельної ділянки, суд також вважає неспроможними, оскільки інформація про об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки) міститься в державному акті на право власності на земельну ділянку позивачки, а також у викопіровках з проекту організації території земельних часток (паїв)реформованого КСП ім. Лесі Українки. Безпідставними є посилання представника позивача як на підстави для визнання договор\ оренди землі недійсним на невиконання орендарем обовязку щодо страхування обєкта оренди, на наявність в договорі пустих полів, а також на те, що позивач не звертався до центру ДЗК в заявою про реєстрацію договору оренди та не уповноважував відповідача на звернення від його імені з такою заявою, оскільки зазначені обставини не є підставами для визнання недійсним такого договору. Крім цього, пунктом 35 договору передбачено, що уразі невиконання свого обовязку стороною, яка повинна згідно з цим договором застрахувати обєкт оренди, друга сторона може застрахувати його і вимагати відшкодування витрат на страхування. Також відповідно до пункту 5 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, заява про проведення державної реєстрації могла бути подана як юридичною, так і фізичною особою, тобто як орендодавцем, так і орендарем. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed