Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись не неналежне виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за укладеним сторонами кредитним договором та наявність значної заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами в розмірі 31236 грн. 83 коп. та в рахунок погашення звернути стягнення на майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.06.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір згідно якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 3000 доларів США на споживчі цілі, а відповідачка з свого боку умови договору не виконує. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданій суду заяві просить слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв, клопотань суду не надали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 червня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/95-04-515М згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000 доларів США із сплатою 14,5 % річних строком на 24 місяці. Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. 26.09.2006 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], заставна вартість якої визначена сторонами згідно договору іпотеки і складає 163099 грн. 00 коп. Всупереч умовам укладеного між сторонами договору відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунком заборгованості, випискою з особового рахунку підтверджується одержання відповідачем [PERSON] від позивача кредитних коштів та наявність боргу за кредитним договором від 13.06.2007 року станом на 23.02.2011 року в сумі 3935 доларів 20 центів США, що еквівалентно за курсом НБУ 31236 грн. 83 коп. з них: заборгованість, в тому числі загальна заборгованість за кредитом 654,92 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 5198 грн. 62 коп., відсотки за користування кредитом 233,28 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1851 грн. 73 коп., пеня за прострочення кредиту 2390,46 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 18974 грн. 98 коп., пеня за прострочення відсотків 656,54 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 5211 грн. 48 коп. Суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованності заявлений правомірно, оскільки відповідач [PERSON] всупереч умовам договору не сплачує передбачені ним платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обовязків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами. Щодо вимог про звернення стягнення на майнор, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 Закону України Про іпотекумайновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ст.33 Закону України „Про іпотеку передбачено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень вказаної статті Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ст.39 Закону України „Про іпотеку передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Однак, вирішуючи питання про спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає недоцільним задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки заявлена позовна вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не співмірна із сумою боргу за кредитним договор яку просить стягнути позивач. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат є правомірним, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи.

Outcome: partial