Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати її членом сімї її тітки [PERSON], яка померла 30 листопада 2010 року та визнати за нею право користування квартирою №15, яка розташована в буд.№50 на вул. Співдружності в м. Кривому Розі, наймачем якої була [PERSON] за життя. Вмотивувала свої вимоги тим, що в лютому 2009 року вона, не маючи іншого житла, зі згоди [PERSON] як член її сім'ї вселилась в зазначену квартиру та до моменту смерті тітки постійно проживала з нею та вела з нею спільне господарство, а також оплатила всі ритуальні послуги по похованню [PERSON], а відтак набула право користуватись цією квартирою. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у звязку з їх недоведеністю та зазначив, що виконавчий комітет не є належним відповідачем у цій справі, оскільки 02 червня 2011 року квартира була приватизованою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що за життя [PERSON] була її сусідкою, позивач це її племінниця, що позивач часто приходила до тітки в її квартиру, а в лютому 2010 року прийшла до тітки проживати для її догляду у звязку з погіршенням стану її здоров'я, а коли тітка померла ховала її. При цьому свідок у своїх показаннях плуталась стосовно понять «проживала часто приходила». Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала аналогічні показання, однак не могла однозначно показати стосовно постійного проживання позивача в квартирі [PERSON] та ведення з нею спільного господарства. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Так, квартира №15, яка розташована в буд.№50 на вул. Співдружності в м. Кривому Розі (далі Спірна квартира), на підставі ордеру від 02.10.1974 року була надана [PERSON] з правом вселення до квартири, як членів її сім'ї, її матері [PERSON] та її дочки [PERSON] (а.а.с.2, 5-12). Надалі в Спірній квартирі були зареєстровані та проживали [PERSON], її дочка [PERSON] та її онука [PERSON] (а.а.с.3, 4, 12). [PERSON] померла 27.01.2006 року, а 25.12.2010 року померла [PERSON] (а.а.с.13,22). 30 листопада 2010 року померла [PERSON] (а.с.18). 02 червня 2011 року Спірна квартира була приватизована [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.81). На цей час в Спірній квартирі проживає без реєстрації позивач [PERSON]. Отже, розглядаючи позовні вимоги про визнання позивача членом сім'ї наймача Спірної квартири [PERSON] та у звязку з цим визнання за нею права користування квартирою, суд зазначає наступне. В їх обґрунтування позивач стверджує те, що в лютому 2009 року вона, не маючи можливості займати інше житло, з дозволу своєї тітки [PERSON] поселилась до неї як член її сім'ї, проживала з нею в Спірній квартирі та вела з нею спільне господарство до моменту її смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Між тим, як убачається з показань свідків та пояснень позивача, остання поселились в Спірну квартиру в лютому 2010 року для здійснення догляду за [PERSON] як хворою, що потребувала допомоги. Відтак, твердження позивача про те, що вона вселились в Спірну квартиру як член сім'ї наймача, не можна визнати переконливими, оскільки в судових засіданнях позивач сама не заперечувала про поселення до хворої [PERSON] з метою здійснення догляду. Не підтвердились ці твердження й показаннями свідків, оскільки з таких неможливо зробити однозначного висновку про постійне проживання позивача в Спірній квартирі до дня смерті [PERSON] 30 листопада 2010 року, наявності в квартирі речей позивача та ведення позивачем з [PERSON] спільного господарства. Також не приймає суд до уваги й тверджень позивача про те, що вона поселилась в Спірну квартиру, оскільки не мала іншого житла, виходячи з наступного. В судовому засіданні на підставі пояснень позивача було установлено, що вона, вселившись в Спірну квартиру до своєї тітки [PERSON] в лютому 2010 року, мала у своїй власності квартиру №14, розташовану в будинку №19 на вул. Балакіна в м. Кривому Розі, з якої виписалась 27.01.2011 року та втратила право володіння та користування нею лише в липні 2011 року, коли подарувала її своєму синові. Ці обставини підтверджуються також довідкою з адресного бюро м. Кривого Рогу від 08.01.2011 року (а.с.34). Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України, на яку послалась позивач, особи, які вселилися в жиле приміщення, набувають рівного з наймачем права користування при умові вселення їх як членів сім'ї цього наймача. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач вселилась у лютому 2009 року в Спірну квартиру до своєї тітки [PERSON], яка померла 30 листопада 2010 року, з метою догляду за нею, як хворою, до липня 2011 року зберігала за собою право володіння та користування іншим належним їй жилим приміщенням, безперечних доказів постійного проживання з [PERSON] до дня її смерті однією сім'єю та ведення з нею спільного господарства суду не надала, тому суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак в їх задоволенні слід відмовити. Суд не бере до уваги доволів представника відповідача про те, що виконавчий комітет є неналежним відповідачем у цій справі у звязку з приватизацією 02 червня 2011 року Спірної квартири, оскільки на час звернення позивача до суду 17 січня 2011 року квартира у власності будь-яких осіб не перебувала. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed