Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Томашпільського управління юстиції [PERSON] року з метою забезпечення належного виконання виконавчого документу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 54801,81 грн. 2 вересня 2011 року накладено арешт на майно, яке знаходиться в будинку позивачів по вул. Островського, 20 смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області і в якому, крім позивачів, проживають їхні діти [PERSON] та [PERSON], а саме, мікрохвильову піч марки "ASEL", модель FCATT оціненою в 50 грн., годинник марки "ALBERTO KAVAILL", оціненого в 50 грн., ланцюжок жовтого кольору, довжиною 56 см з відміткою № 585, потребуючого експертної оцінки, годинник марки "Рекорд стандарт №К70-407", оціненого в 50 грн., телевізор марки "Самсунг" модель CS21DSOX/BWT, оціненого в 650 грн., тюнер моделі "Dioital 4100 Plus S /N 3363162, оціненого в 200 грн., картину настінну розміром 60х1200 см із зображенням природи, оцінену в 100 грн., годинник марки "RSKON" модель NO 13351, оціненого у 80 грн., декоративну ялинку висотою 60 см, оцінену в 30 грн., праску марки "BROVN", оцінену в 15 грн., пилосос марки "САМСУНГ" модель JC-G25V, оціненого в 300 грн., стінку меблеву в комплекті, темно-коричневого кольору, довжиною 4,5 м, потребує експертної оцінки, 6 шт. оздоблених тканиною бордового кольору стільців, оцінених в 480 грн., стіл темного кольору, оціненого в 100 грн., бензопилу марки GL 4600 М. Оскільки вказане рухоме майно придбано позивачами під час перебування у шлюбі та є їхньою спільною сумісною власністю, а не власністю їх сина [PERSON], позивачі просять суд ухвалити рішення, яким визнати вищевказане рухоме майно ії спільною сумісною власністю подружжя та виключити це майно з опису. В судовому засіданні [PERSON], [PERSON] позов підтримали із наведених в позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує в його задоволенні, так як описане і арештоване майно державним виконавцем у будинку його батьків, за винятком компютера та комплектуючих до нього частин, належить його батькам, а не йому. Державний виконавець Боднар В.І. позов не визнав, суду пояснив, що описав він спірне майно, як належне боржнику [PERSON] тільки з тих підстав, що при його опису позивачі не надали йому підтверджуючих документів про це, а тому він зробив висновок, що майно належить боржнику. На неодноразові виклики, відповідач [PERSON] в судові засідання не з"явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча завчасно повідомлявся про час і місце слухання справи. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що все описане і арештоване державним виконавцем майно, яке знаходиться в будинку позивачів належить останнім, а не їхньому синові [PERSON], оскільки останній не міг його придбати, так як навчався і не мав самостійного доходу для його придбання. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. . Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом . Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі . Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що грунтується на всебічному , повному , об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів .Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів в їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] і [PERSON] з серпня 1984 року перебувають у шлюбі під час якого придбали наступне рухоме майно: мікрохвильову піч марки "ASEL", модель FCATT , годинник марки "ALBERTO KAVAILL", ланцюжок жовтого кольору, довжиною 56 см з відміткою № 585, годинник марки "Рекорд стандарт №К70-407", телевізор марки "Самсунг" модель CS21DSOX/BWT, тюнер моделі "Dioital 4100 Plus S /N 3363162, картину настінну розміром 60х1200 см із зображенням природи, годинник марки "RSKON" модель NO 13351, декоративну ялинку висотою 60 см, праску марки "BROVN", пилосос марки "САМСУНГ" модель JC-G25V, стінку меблеву в комплекті, темно-коричневого кольору, довжиною 4,5 м, 6 шт. оздоблених тканиною бордового кольору стільців, стіл темного кольору, бензопилу марки GL 4600 М. Відповідно до ст. ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Відповідно до пп. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. При розгляді справ такої категорії суд зобовязаний звертати увагу, чи додержані відповідною службовою особою вимоги закону про опис майна. Судам необхідно мати на увазі, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Крім того, згідно зі ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини і розглядаються у цивільному провадженні. Згідно ст. 22 КпШС України, чинного на час придбання спірного рухомого майна, майно, \~ нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Отже, вказаною нормою передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. До спільного майна подружжя \~відносяться придбані під час шлюбу будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не передбачено законом. Суд уважає, що описане й арештоване спірне майно, за винятком компютера, яке знаходилося в будинку позивачів, придбане останніми під час перебування у шлюбі і є їх спільною сумісною власністю подружжя.\~ \~ Про наявність будь-яких доказів того, що зазначене спірне майно \~не належить до спільної сумісної власності подружжя, державним виконавцем не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. За наведених вище обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат по справі з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved