Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що взяла шлюб із відповідачем 05.11.1977 р. та подружжя має дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду, спільне життя не склалося, адже подружжя має різні характери, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, виховання дітей, у звязку з чим часто виникали сварки, свідками яких нерідко ставали діти, що негативно впливало на їх психічний стан та спричиняло їм душевні страждання. Позивач посилається у позові на те, що на протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, не було взаєморозуміння, взаємоповаги, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин; сімейні відносини припинені з серпня 2009 року, з цього часу відповідач проживає з іншою жінкою. Позивач також зустріла іншого чоловіка, з яким фактично створила нову сімю, та оскільки, на переконання позивача, примирення неможливе із відповідачем, подальше спільне життя суперечило би моїм інтересам, у позові й заявлено відповідну вимогу. У судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідно до заяви відповідача останній позов визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, беручи до уваги той факт, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, врахувавши заяви сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову з огляду на такі встановлені обставини. Як встановлено судом, 05.11.1999 р. між сторонами за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська був зроблений відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що сімейне життя подружжя не склалося, подружжя припинило сімейні відносини у вересні 2009 року, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, виховання дітей, у звязку з чим часто виникали сварки, свідками яких нерідко ставали діти, що негативно впливало на їх психічний стан та спричиняло їм душевні страждання, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги), дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги наявність у подружжя неповнолітніх дітей, враховує також їх інтереси та зазначає про те, що задля охорони їх інтересів є кращим проживання для дитини в повній родині, і водночас зауважує, що дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші зазначені вище обставини життя подружжя, а також визнання позову відповідачем вочевидь свідчать про те, що сімя розпалася, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити, адже збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя та шлюб носить формальний характер. Вирішуючи при ухваленні рішення питання в обовязковому порядку питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при подачі позову позивачем було належним чином оплачено судові витрати, у звязку з чим, беручи до уваги те, що на виконання ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягають присудженню сплачені позивачем при подачі позову судові витрати. Разом з тим, за ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»за державну реєстрацію актів цивільного стану та за повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і свідоцтв, що видаються у зв'язку із зміною і поновленням актових записів цивільного стану, справляється державне мито у розмірі, визначеному законом; на виконання п. 4 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5, реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться за письмовою заявою подружжя або одного з них по пред'явленні копії рішення суду (витягу з рішення суду) про розірвання шлюбу, що набрало чинності, а також паспорта або паспортного документа, квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита. Таким чином, суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо встановленого чинним законодавством (відповідно до п. «б»ч. 5 ст. 3 Декрету КМУ «Про державне мито»за реєстрацію за вчинення акту по реєстрації розірвання шлюбу державне мито підлягає до сплати в розмірі від 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) розміру справляння державного мита за вчинення реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану зазначити, що державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану підлягатиме до сплати в розмірі 8 грн. 50 коп. із особи, яка звертатиметься за вчиненням державної реєстрації розірвання шлюбу.

Outcome: approved