Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

В липні 2011 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначав, що 19 січня 2010 рок померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 69 по вул.. Травневій в м. Вознесенськ, який вона прийняла але не оформила в порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON]. Заявник є спадкоємцем за правом представлення. Спадщину після смерті тітки прийняв шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів право власності належить [PERSON], тоді як відповідно до свідоцтва про смерть його прізвище [PERSON]. У звязку з цим нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду з питання підтвердження факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцю. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву повністю. Представник заінтересованої особи Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, при цьому проти задоволення вимог заперечує, про що надав суду письмові заперечення. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 19 січня 2010 року померла тітка заявника [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 111592, видане 22 січня 2010 року). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 69 по вулиці Травневій в місті Вознесенську. Вказане спадкове майно [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 05 травня 1998 року (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 136840, видане 29 квітня 2011 року). Але свідоцтво про право на спадщину оформити не встигла. Заявник [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України після смерті свого батька [PERSON], який помер 15 квітня 1987 року (свідоцтво про смерть серії ІІ-ФП № 292776, видане 16 квітня 1987 року). Відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду від 30 березня 2011 року був встановлений факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є рідним братом [PERSON]. Заявник [PERSON] прийняв спадщину після смерті тітки шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується листом приватного нотаріуса [PERSON] № 149/01-16 від 08.08.2011 року. Але відповідно до наданих правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріусом було встановлено, що в свідоцтві про право на спадщину за законом прізвище, імя, по-батькові власника будинку зазначено «[PERSON], тоді як в свідоцтві про смерть, що було видане 29.04.2011 року його прізвище зазначено «Даніленко Григорій Павлович», що позбавляє можливості спадкоємця оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, в звязку з чим було рекомендовано [PERSON] звернутися до суду . Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 4 Постанови передбачено, що справи про встановлені фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами, в тому числі і безпосередньо заінтересованих у цьому осіб. Оскільки даний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення майнових прав у заявника, а саме виникнення права власності в порядку спадкування на житловий будинок після смерті своєї тітки , то суд приходить до висновку, що заявник має юридичну зацікавленість у встановлені факту належності Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 серпня 1963 року, договору купівлі-продажу від 31.10.1963 року та справа ініційована заявником в суді правомірно. Факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Вознесенської державної нотаріальної контори від 21.08.1963 року та Договору купівлі-продажу від 31.10.1963 року, посвідчений нотаріусом Вознесенської державної нотаріальної підтвердився в судовому засіданні слідуючими доказами: -Свідоцтвом про смерть [PERSON], що було видане 05 травня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області; -Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2011 року, відповідно до якої було встановлено неправильність внесення запису у актовий запис про смерть [PERSON] у частині написання прізвища «Даниленко» замість правильного «Даніленко». -Свідоцтвом про смерть [PERSON], що було видане повторно 29 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську міськрайонного управління юстиції; Таким чином заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved