Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 16.08.1996 року прийнятий на роботу до Чорнобильського районного підрозділу ПАТ «АЕС Київобленерго». З 24.02.2009 року він працював на посаді майстра дільниці ІІ групи ремонтно-експлуатаційної бригади № 2 експлуатаційної дільниці Чорнобильського районного підрозділу ПАТ «АЕС Київобленерго». Наказом № 1670к від 24.06.2011 року його звільнено з роботи на підставі п. 7 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у звязку з появою 27.04.2011 року на роботі в нетверезому стані. Вважає звільнення незаконним, оскільки 27.04.2011 року він не вживав алкогольні напої і знаходився на роботі у тверезому стані. Крім того, звільнення проведено з порушенням вимог ст.ст. 148, 252 КЗпП України, оскільки відповідачем пропущено місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи та вищестоящий профспілковий орган відмовив у дачі згоди на звільнення. Тому просить поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивач звільнений на законних підставах Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 16.08.1996 року позивач прийнятий на роботу до Чорнобильського районного підрозділу ПАТ «АЕС Київобленерго», а 24.02.2009 року переведений на посаду майстра дільниці ІІ групи ремонтно-експлуатаційної бригади № 2 експлуатаційної дільниці Чорнобильського районного підрозділу ПАТ «АЕС Київобленерго», що підтверджується копією трудової книжки. 08.10.2010 року позивача обрано членом первинного виборного органу профспілки ЗАТ «АЕС Киівобленерго», що підтверджується витягом з протоколу звітно-виборної профспілкової конференції територіальної організації профспілки ЗАТ «АЕС Київобленерго» № 68 від 08.10.2010 року. 28.04.2011 року заступником начальника з комерційної роботи Чорнобильського РП [PERSON] на імя голови правління подано службову записку про звільнення з роботи позивача у звязку з перебуванням на роботі в нетверезому стані 27.04.2011 року о 16 годині, про що складено відповідний акт. 12.05.2011 року адміністрація ПАТ «АЕС Київобленерго» направила до профкому ПАТ «АЕС Київобленерго» та вищого органу цієї профспілки Київської обласної організації профспілок працівників енергетики та електротехнічної промисловості України «Укрелектропрофспілка» подання про звільнення [PERSON] 26.05.2011 року територіальною організацією профспілки ПАТ «АЕС Київобленерго» дано згоду на звільнення позивача за п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується витягом з протоколу засідання профкому № 8 від 26.05.2011 року. 02.06.2011 року президія Київської обласної організації «Укрелектропрофспілки» відмовила в наданні згоди на звільнення позивача, посилаючись на те, що наведених ознак спяніння недостатньо для безумовного висновку про перебування [PERSON] на роботі в нетверезому стані, що підтверджується копією постанови президії та копією протоколу засідання президії. 24.06.2011 року наказом № 1670к позивача звільнено з роботи на підставі п. 7 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у звязку з появою на роботі в нетверезому стані. Виходячи із змісту ст. 147 КЗпП України, звільнення працівника за появу на роботі в нетверезому стані є заходом дисциплінарного стягнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Як вбачається з матеріалів справи, акт про знаходження позивача на роботі в нетверезому стані складено 27.04.2011 року. Таким чином, дисциплінарне стягнення повинно бути застосовано не пізніше 27.05.2011 року. Враховуючи, що з 23 травня по 08 червня 2011 року позивач був звільнений від роботи в звязку з хворобою, що підтверджується листками непрацездатності, то дисциплінарне стягнення повинно бути застосовано не пізніше 13.06.2011 року, а позивача звільнено 24.06.2011 року, тобто з порушенням встановленого законом строку для застосування дисциплінарного стягнення, що, на думку суду, є підставою для визнання звільнення незаконним. Відповідно до положень ч.3 ст. 252 КЗпП України, ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки. Судом встановлено, що 02.06.2011 року Київська обласна організація «Укрелектропрофспілка», яка є вищим виборним органом профспілки по відношенню до профкому ПАТ «АЕС Київобленерго», членом якого є позивач, відмовила в наданні згоди на його звільнення, що є підставою для поновлення позивача на роботі. При цьому суд враховує, що на день прийняття рішення про звільнення позивача, відповідачу було відомо про те, що «Укрелектропрофспілка» не надала згоди на звільнення, оскільки представник відповідача був присутнім на засіданні президії «Укрелектропрофспілки». Суд вважає безпідставними посилання позивача на пропущення «Укрелектропрофспілкою» 15-денного строку для розгляду подання про звільнення позивача, оскільки встановлено, що подання отримано 23.05.2011 року, що підтверджується довідкою КМД УДППЗ «Укрпошта», а розглянуто 02.06.2011 року. Також суд вважає безпідставним твердження відповідача про те, що в рішенні «Укрелектропрофспілки» немає обґрунтування відмови в наданні згоди на звільнення, а тому відповідач мав право звільнити позивача і без згоди вищого профспілкового органу, оскільки в постанові президії «Укрелектропрофспілки» зазначено, що наведених ознак спяніння недостатньо для безумовного висновку про перебування [PERSON] на роботі у нетверезому стані. З цим висновком погоджується і суд, який не приймає до уваги, як належний доказ перебування позивача на роботі в нетверезому стані, акти складені 27 та 28 квітня 2011 року, оскільки вони різні за змістом, в них не зазначено переконливі ознаки спяніння, підписані лише двома членами комісії, а один член комісії відмовився підписати акт щодо наявності ознак спяніння, що свідчить про сумнівність, зазначених у них висновків. В звязку з наведеним суд не приймає до уваги і покази свідків [PERSON], [PERSON], оскільки вони підписували зазначені акти та є зацікавленими особами, а свідок [PERSON] підтвердив лише факт конфлікту між [PERSON] та позивачем. Оскільки відповідачем не надано переконливих доказів перебування позивача на роботі у нетверезому стані та враховуючи, що звільнення проведено з порушенням вимог ст..ст. 148, 252 КЗпП України, а саме: з порушенням місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення та без згоди вищого профспілкового органу, то суд відповідно до ст. 235 КЗпП України суд задовольняє позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до п.2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів. Згідно довідки № 282 від 04.07.2011 року, наданої відповідачем, заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи до звільнення становила: квітень -7262,95 грн., травень 3927,4 грн. Середньоденна заробітна плата буде становити: 7262,95 + 3927,40= 11190,35 : 36 (число робочих днів у квітні-травні) = 310,84 грн.). При визначенні числа робочих днів у травні, суд враховує, що позивач з 23 травня звільнений від роботи в звязку з хворобою. Середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача з 24.06.2011 року по день ухвалення рішення по даній справі складає 32638 грн. 20 коп.: - червень 2011 року 4 робочих дні х 310,84 грн. = 1243,36 грн.; - липень 2011 року 21 робочий день х 310,84 грн. = 6527,64 грн.; - серпень 2011 року 22 робочих дні х 310,84 грн. = 6838,48 грн.; - вересень 2011 року 22 робочих дні х 310,84 грн. = 6838,48 грн.; - жовтень 2011 року 21 робочий день х 310,84 грн. = 6527,64 грн.; - листопад 2011 року (по 21.11 включно)15 робочих днів х 310,84 грн. = 4662,6 грн.; Суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з незаконним звільненням, чим був порушений звичайний ритм життя, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи обсяг, глибину та тривалість душевних страждань позивача, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в 2000 гривень, і вважає, що зазначений розмір відповідатиме ступеню страждань позивача, яких він зазнав внаслідок незаконного звільнення. На підставі викладеного та

Outcome: approved