Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи Перемишлянської державної нотаріальної контори про зміну черговості спадкування та визнання за нею обовязкової частки у спадковому майні померлого [PERSON], а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS] з покликанням на те, що з 1999р. проживала однією сімєю, як подружжя з [PERSON] в даній квартирі. Крім цього 16.07.2006р. вони обвінчались, а з серпня 2008р., коли [PERSON] став важко хворіти, здійснювала за ним постійний догляд до часу його смерті 04.11.2008р., а також понесла витрати на поховання останнього. Проте при зверненні до нотконтори з заявою про прийняття спадщини померлого за законом їй було відмовлено, оскільки 13.02.1998р. [PERSON] було складено заповіт в користь відповідачки [PERSON] Попри це вважає, що має право на обовязкову частку у спадковому майні померлого, адже рішенням суду від 29.05.2009р. встановлено факт її проживання з померлим однією сімєю як чоловіка та жінки без шлюбу з 1999р., на час смерті [PERSON] вона перебувала на пенсії і їй було 56 років, а за вимогами ст.1241 КЦ України, непрацездатна вдова спадкує незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному у разі спадкування за законом, в даному випадку 1/2 частини квартири по вул. Толстого, 6/1 в м. Перемишляни Львівської області. З зустрічним позовом [PERSON] звернулась до [PERSON], третьої особи Перемишлянської держнотконтори з вимогою визнання за нею права власності в порядку спадкування на все майно померлого [PERSON] з покликанням на те, що її брат [PERSON] ще за життя 04.11.2008р. склав заповіт в її користь на належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Однак звернувшись до нотаріуса у встановлений законом термін з заявою про прийняття спадщини не змогла представити оригіналів документів на зазначену квартиру, оскільки [PERSON] незаконно утримувала їх у себе і тільки після рішення суду від 01.10.2009р., яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Львівської області та зусиллями виконавчої служби документи були вилучені у останньої. Попри це, по даний час [PERSON] всілякими методами (різні позови до суду, їх уточнення та зміна позовних вимог, покликання на хворобу та ін.) перешкоджає оформленню за [PERSON] документів на спадкове майно померлого, незважаючи на те, що проживання з [PERSON] ніяк не вказує на набуття нею права власності на квартиру, адже спадкодавець ще при житті виявив свою волю, щодо належного йому майна, протягом подальшого життя її не змінював, а оскільки шлюб між ним та [PERSON] не було зареєстровано офіційно в органах РАЦСу, згідно СК України вони не були подружжям, відтак остання є спадкоємцем четвертої черги і має право на спадкування лише за законом у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. В судовому засіданні адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] заперечила та зазначила, що посилання останньої на те, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, був у важкому стані, на підставі чого позивачка просить змінити черговість спадкування, не мало місця і не доведено останньою, адже [PERSON] до 14.10.2008р. самостійно пересувався, отримував як і [PERSON] достатнє пенсійне забезпечення, а отже в даному випадку має місце спадкування за заповітом, який [PERSON] уклав 13.02.1998р. і протягом проживання з [PERSON] його не змінював. Представник Перемишлянської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, проте надіслала лист в якому повідомила, що в нотконторі заведені спадкові справи після померлого [PERSON] за заявою та заповітом в користь [PERSON] та за заявою [PERSON] Вирішення спору між сторонами покладає на розгляд суду та просить справу розглядати без участі нотаріуса. Вислухавши пояснення та доводи сторін, проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити виходячи з наступного. З свідоцтва про право власності на квартиру від 22.06.1994р. вбачається, що [PERSON], який помер 04.11.2008р., відповідно до свідоцтва про смерть 1-СГ№153280, актовий запис №63, на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], яку останній заповів [PERSON] склавши 13.02.1998р. в її користь заповіт. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.04.2009р., сторони у встановлений законодавством строк звернулись до нотконтори з заявами про прийняття спадщини померлого [PERSON] Позивачка [PERSON] в своїх доводах покликається на рішення Перемишлянського районного суду від 29.05.2009р. за яким встановлено факт її проживання з [PERSON] однією сімєю, як чоловіка та жінки без шлюбу з 1999р., а також свідоцтво про вінчання, що на її думку, як особі, яка на момент смерті спадкодавця досягла 56 річного віку, та була на пенсії за віком, тобто стала непрацездатною вдовою. Відтак беручи до уваги те, що з 1999р. проживала і проживає в даній квартирі, це дає їй право на спадкування обовязкової частки майна померлого незалежно від змісту заповіту. Крім цього, позивачка [PERSON] зазначає, що вела з [PERSON] з 1999р. спільне господарство, з серпня 2008р. здійснювала догляд за ним під час хвороби та перебування на стаціонарному лікуванні, опікувалась та витрачала кошти на лікування хворого, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, тобто відповідно до ст.1259 ЦК України є наявні підстави для зміни черговості на спадкування. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема рішення Перемишлянського районного суду від 29.05.2009р. [PERSON] та [PERSON] з 1999р. проживали однією сімєю без шлюбу як чоловік та жінка по вул. Толстого, 6/1 в м. Перемишляни Львівської області, вели спільне господарство, 16.07.2006р. обвінчались, проте офіційний шлюб між [PERSON] та [PERSON] в органах РАГСу зареєстрований не був. Відповідачка [PERSON] та її адвокат в обгрунтування своїх доводів покликаються на те, що попри спільне проживання позивачки з [PERSON] вони не були офіційно зареєстровані в органах РАГСу як подружжя, а відтак це не дає їй право на спадкування обовязкової частки майна померлого зважаючи на те, що останній при житті уклав заповіт в користь [PERSON] на спірну квартиру. Покликання позивачки на опікування та матеріальне забезпечення [PERSON], який на її думку знаходився у безпорадному стані протягом тривалого часу, не мало місця і позивачкою не доведено в судовому засіданні, адже навіть поховання [PERSON] проводила родина Колінчак-Шуй за свої кошти, несли витрати на церемоніал, що доведено стороною [PERSON] в судовому засіданні, відтак підстав для зміни черговості одержання права на спадкування також не має. За змістом ст.21 СК України - шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення державних органів реєстрації актів цивільного стану. За час проживання з [PERSON], останній хоч і був особою похилого віку, проте почувався досить добре, тривалий час утримував підсобне господарство, мав коней та підводу, займався сільськогосподарським виробництвом, отримував матеріальне пенсійне забезпечення, тобто був фізично та матеріально незалежною особою, що не заперечувала і [PERSON] в судових засіданнях, яка також отримувала пенсійне забезпечення в більшому розмірі за нього та мала і має у володінні особняк в м. Перемишляни по вул. Польова, 6. Згідно ст.1241 ЦК України непрацездатна вдова спадкує незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б у разі спадкування за законом. В судовому засіданні не наведено та не здобуто доказів того, що [PERSON] протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала спадкодавця, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, а також того, що вона перебувала на його утриманні, відтак їй не може бути надано право зміни черговості спадкування, передбачене ч.2 ст.1259 ЦК України. Оскільки, дійсність заповіту [PERSON] ніхто не оскаржував, законодавством України, зокрема ст.1223 ЦК України встановлена пріорітетність спадкування, а саме спочатку закликаються спадкоємці за заповітом, а потім спадкоємці за законом, [PERSON] визнана спадкоємцем четвертої черги за законом і в судовому засіданні не встановлено підстав для визначення за нею обовязкової частки у спадковому майні чи зміни черговості спадкування, відтак вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. В цей же час відповідач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом своєчасно звернулась до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, своїми діями засвідчила бажання прийняти спадщину, а відтак її позовні вимоги про визнання за нею права власності в порядку спадкування на все майно померлого [PERSON] слід задоволити. Таким чином, враховуючи наведені докази та обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що є всі підстави визнати за [PERSON] право власності за заповітом на спадкове майно померлого [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS], а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю жаданих вимог. А тому,

Outcome: approved