Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Новопроїжджа 7, в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 14.01.1993 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16 березня 1974 року [PERSON] за договором дарування подарувала своєму синові [PERSON] та його дружині [PERSON] в рівних частинах кожному двадцять сім п'ятидесятих частини жилого будинку та надвірних будівель, що знаходяться за адресою Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Новопроїжджа 7. Згідно даного договору будинок та надвірні будівлі належать дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності 06 .11.1984 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла своєму синові [PERSON], позивачу по справі. Але при складанні вказаного заповіту нотаріус [PERSON] записала [PERSON] з прізвищем [PERSON] як було записано в паспорті громадянина УРСР. Пізніше в свідоцтві про смерть та в технічному паспорті на будинок за вищевказаною адресою, вона була записана як [PERSON] [PERSON] позивача мешкала в даному будинку разом зі своїм сином [PERSON] та його дружиною [PERSON] до самої смерті, а саме до 14.01.1993 року. Після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину, але до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини він не звертався. Позивач в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява, відповідно до якої він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, та просить справу розглянути за його відсутності. Мерефянська міська рада Харківського району Харківської області, яка є відповідачем по справі, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника, проти позову [PERSON] не заперечують. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з відповіді КП «ХРБТІ» від 05.01.2011 року, право власності на будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Новопроїжджа, № 7, зареєстровано в 23/50 частинах за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Мерефянським міськкомунгоспом 06.04.1954 року та в 27/50 частинах за [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах за кожним на підставі договору дарування посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 16.03.1974 року р. № 1175, крім того до зазначеного будинку прибудовано прибудову «А2-1», сіни «а2», веранду «а3» (загальною площею 27,30 кв. м., житловою площею 12,10 кв. м), будівництво яких дозволено [PERSON] та [PERSON] рішенням виконкому Мерефянської міської ради від 10.04.1975 року, але до експлуатації не прийняті, право власності не переоформлено і долі співвласників не змінено (а.с. 16). Рішенням № 1411-ІІ від 25.03.1996 року [PERSON] та [PERSON] було передано у безоплатну приватну власність земельні ділянки згідно додатку № 1 (а.с. 51). 16 березня 1974 року [PERSON], мати позивача, за договором дарування подарувала своєму синові [PERSON] та його дружині [PERSON] в рівних частинах кожному 27/50 частини жилого будинку та надвірних будівель, що знаходяться за адресою Харківська область, Харківський район, м. Мерефа вул. Новопроїжджа 7. Цей договір 16.03.1974 року було посвідчено старшим державним нотаріусом 1-ї державної нотаріальної контори Харківського району [PERSON]., та зареєстровано в реєстрі за № 1175. Згідно даного договору будинок та надвірні будівлі належать дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності виданого Мерефянським міськкомунгоспом 06 квітня 1954 року та зареєстрованого в Харківській інвентарконторі 10 квітня 1954 року в реєстрову книгу № 26 під № 4011 (а.с. 6). [PERSON] мешкала в даному будинку разом зі своїм сином [PERSON] та його дружиною [PERSON] до самої смерті, а саме до 12.01.1993 року, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 12-15). В 1975 році позивачем за власні кошти і власними силами до даного будинку було прибудовано прибудову (літера А2-1), сіни (літера а2), веранду (літера а3), будівництво яких йому було дозволено рішенням виконкому Мерефянської міської ради від 10.04.1975 року, але до експлуатації дані будівлі не приймались та право власності на них не оформлювалось. В цьому ж році позивачем самовільно до даного будинку було добудовано прибудову (літ. А3-1), тамбур (літ. а4), а також самочинно збудовано тамбур до літньої кухні (літ. б), сарай (літ. З), літній душ (літ. Е), та каналізаційні ями (літ. Я, Я1) право власності на які до теперішнього часу також не оформлювалось, про що свідчить копія технічного паспорту (а.с. 10-12). [PERSON] померла 14.01.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії IV-ВЛ № 362500, виданого Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області, про що зроблено актовий запис № 27 (а.с. 5). Спадкоємцем на залишену після смерті [PERSON] спадщину став її син [PERSON], який відповідно до положень ст. ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року в шестимісячний строк спадщину прийняв, оскільки постійно мешкав та був зареєстрований за адресою проживання [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 12-15). 06 листопада 1984 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право вона заповіла своєму синові [PERSON] Даний заповіт 06.11.1984 року було посвідчено старшим державним нотаріусом 1-ї державної нотаріальної контори Харківського району [PERSON]., та зареєстровано в реєстрі за № 1-3647 (а.с. 5). Але при складанні заповіту нотаріус [PERSON] записала [PERSON] з прізвищем «Буряковська» як було записано в паспорті громадянина УРСР, однак факт того, що [PERSON] та [PERSON] є однією та тією ж особою підтверджується наступними документами: копією свідоцтва про смерть серії IV-ВЛ № 362500 від 14.01.1993 року (а.с. 7) та копією технічного паспорту на будинок за адресою Харківська обл., Харківський р-н, м. Мерефа вул. Новопроїжджа 7 від 25.12.2007 року, де вона була записана як [PERSON] (а.с. 10-12). В серпні 2011 року на замовлення [PERSON] КП «Архітектурне бюро Харківського району» було проведено обстеження стану забудови садиби за адресою м. Мерефа вул. Новопроїжджа 7, з метою визначення її відповідності містобудівним вимогам та виготовлено обстеження стану забудови садиби, відповідно до якого розташування самочинно збудованих закінчених будівництвом: одноповерхової прибудови літ. «А3-1» розм. 6,32х3,50 м. загальною площею 17,80 кв.м. та тамбуру літ. «а4» розм. 3,0х2,65 м. загальною площею 6,83 кв. м. до двоквартирного житлового будинку садибного типу літ «А-1», відповідає містобудівним, будівельним, санітарним та протипожежним нормам забудови земельних ділянок згідно вимог ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а також відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», але прибудова літ. «А3-1», не відповідає вимогам п. 8.10 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлдові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»; розташування самочинно збудованого літнього душу літ. «Е» відповідає містобудівним, будівельним, санітарним вимогам ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», але не відповідає протипожежним нормам забудови земельних ділянок згідно вимог додатку 3.1 (обовязковий)/ п. 1* таблиця 1/таблиця 1/ ДБН 360-92**; розташування самочинно збудованого тамбуру літ. «б» розм. 2.38х0,96м. до літньої кухні літ. «Б» відповідає містобудівним, будівельним, санітарним та протипожежним нормам забудови земельних ділянок згідно вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», але не відповідає протипожежним нормам забудови земельних ділянок згідно вимог додатку 3.1 (обовязковий)/ п. 1* таблиця 1/таблиця 1/ ДБН 360-92**; розташування самочинно збудованого сараю літ. «З» розм. 2,80х2,55 м. відповідає вимогам містобудівним та санітарним вимогам ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», але не відповідає протипожежним нормам забудови земельних ділянок згідно вимог додатку 3.1 (обовязковий)/ п. 1* таблиця 1/таблиця 1/ ДБН 360-92**; розташування самочинно збудованих каналізаційних споруд: літ. «Я», літ. «Я1» (згідно підписки забудовника місцевих каналізаційних очисних споруд типу «Септик» продуктивністю до 1,0 куб. м./добу) не відповідає санітарним нормам забудови земельних ділянок згідно вимог п. 3.25 а*/табл. 3.2 а* примітка 3./ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». (а.с. 31-40). 11.10.2011 року на підставі зазначених матеріалів обстеження рішенням виконкому Мерефянської міської ради № 372 «Про збереження самочинно збудованої прибудови до житлового будинку та господарчих будівель за адресою: м. Мерефа вул. Новопроїжджа 7» [PERSON] було надано дозвіл на збереження самочинно збудованої прибудови до житлового будинку (літера А3-1), тамбуру (літера а4), тамбуру до літньої кухні (літера б), сараю (літера З), літнього душу (літера Е), та каналізаційних споруд (літери Я, Я1), що розташовані на садибі №7 по вул. Новопроїжджій в м. Мерефа (а.с. 41). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ЯР № 832890, виданого 29.01.1948 року районним бюро РАЦС м. Мерефи Харківського району Харківської області, відповідно до якого [PERSON] народився 07.11.1939 року, актовий запис 188, батько: [PERSON], мати: [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], складений депутатом Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області за участю двох сусідів від 19.03.2012 року, [PERSON] дійсно проживав із своєю матірю [PERSON] як на момент її життя та і на момент її смерті, що підтверджує факт постійного проживання позивача разом з [PERSON] в будинку № 7 по вул. Новопроїджа в м. Мерефа Харківського району Харківської області (а.с. 52). Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК Цкраїни право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ Судові витрати суд залишає за рахунок позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved