Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що [PERSON], якого він знає з навчання у СШ № 5 м.Дрогобича, повідомив, що його знайомий [PERSON] надає гроші у позику під проценти, які у подальшому можна використовувати для здійснення підприємницької діяльності. Зважаючи на це [PERSON], отримав позику у [PERSON] 55000 грн., які необхідно було повернути до 26.05.2009р. та сплатити проценти за користування. Отже, [PERSON] передав [PERSON] у позику 55000 грн. та запропонував йому скласти розписку про отримання у нього 70000 грн., в які вже було попередньо включено відсотки за користування. [PERSON] погодився, і склав розписку від 26.12.2008р. про отримання у [PERSON] 70000 грн., які зобовязався повернути до 26.05.2009р. [PERSON] отримавши у [PERSON] розписку вказаного змісту, пояснив, що аналогічного змісту розписку повинен скласти і [PERSON] Не зрозумівши намірів [PERSON], [PERSON] запитав у останнього для чого писати ще одну розписку, якщо [PERSON] таку вже склав. Тоді, [PERSON] пояснив, щоб [PERSON] не переживав, оскільки це всього-на-всього потрібно для перестраховки. Тобто, як він пояснив, що якщо [PERSON] у вказаний час грошей не поверне, то його вимоги будуть предявлені до [PERSON]І, і останній буде зобовязаний повернути суму позики з відсотками за користування, тобто 70000 грн. [PERSON] погодився, і склав таку розписку від 26.12.2008р., яку передав [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У подальшому [PERSON] частково повернув [PERSON] згадану позику, а саме 26.05.2009р. було повернуто 15000 грн., а 11.09.2009р. 31500 грн., тобто всього було повернуто 46500 грн., що визнає та не заперечує останній. Оскільки виконання договірного зобовязання [PERSON] було прострочено у звязку з відсутністю коштів, [PERSON] запропонував продовжити строк повернення суми позики на 10 місяців, визначивши остаточну дату повернення позики до 26.03.2010р. У звязку з чим, він запропонував переписати вищезгадані розписки, оскільки потрібно було вказати нову дату повернення позики 26.03.2010р. [PERSON] та [PERSON] погодились скласти такі розписки. Проте, останній зауважив, що потрібно попередні розписки знищити. [PERSON] вийняв з кишені вищевказані розписки і подер їх. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] у різній формі, у тому числі, і з погрозами вчинити фізичну розправу, якщо останній не сплатить 140000 грн., які як стверджує [PERSON], [PERSON] нібито позичив у нього. Звернення вказаної вимоги обґрунтовує наявністю у нього двох розписок від 26.12.2008р. та від 28.02.2010р. на загальну суму 140000 грн., а також тим, що [PERSON] грошей не має та й з нього немає що взяти. У той же час, [PERSON] не заперечує остаточно виконати взяте на себе зобовязання за договором позики, тобто повернути 23500 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] заперечує отримання у [PERSON] будь-яких грошей. Розписками від 26.12.2008р. та від 28.02.2010р. [PERSON] заволодів незаконно. Тому, вимоги [PERSON] позивач вважає незаконними та протиправними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] вважає, що між [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини з приводу договору позики, а між останнім і [PERSON] виникли правовідносини з приводу договору поруки. Крім того, [PERSON] стверджує, що між ним та [PERSON] відсутні правовідносини за договором позики, оскільки [PERSON] у нього грошей не отримував, і його волевиявлення було спрямоване на укладення договору поруки, що відповідало його внутрішній волі. Тому вважає, що договір позики за розпискою від 26.12.2008р. підлягає визнанню недійсним, оскільки такий вчинений під впливом помилки, тобто сторони помилилися щодо обставин, які мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Продемонструвавши [PERSON] знищення розписки від 26.12.2008р., [PERSON] ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, тобто що такої розписки не існує. Це слугувало підставою для складання позивачем розписки від 28.02.2010р. зміст, якої був аналогічний як у знищеній розписці. [PERSON] стверджує, що якби йому було відомо, що розписка від 26.12.2008р. не знищена, то він би не складав розписку від 28.02.2010р. Отже, він вважає, що договір позики за розпискою від 28.02.2010р. підлягає визнанню недійсним, з підстав передбачених ст. 230 ЦК України, оскільки в момент складання розписки від 28.02.2010р. [PERSON] перебував під впливом обману. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, будучи допитаним в якості свідка, дав аналогічні пояснення вищенаведеному. Позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в дане судове засідання не зґявився хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. В попередніх судових засіданнях позов визнав, будучи допитаним як свідок, в цілому підтвердив пояснення [PERSON], уточнивши їх в тій частині, що 55000 грн. він отримував у [PERSON] на двох з [PERSON] для придбання вантажного транспортного засобу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] позову не визнав та пояснив, що [PERSON] раніше зовсім не знав, його з ним познайомив [PERSON], якого він вже раніше знав. Пояснив, що [PERSON] і [PERSON] отримали у нього 55000 грн., які вклали в спільну діяльність. [PERSON] поручився, тобто склав розписку, в якій підтвердив, що у разі неповернення він бере на себе обовязок повернути гроші. [PERSON] неодноразово підходив до нього і говорив, що він повернув свою частку грошей з 55000 грн., і що він до 55000 грн. відношення не має. [PERSON] з цим погодився і решту частину боргу взяв на себе, що він буде повертати, тільки в разі якщо він не зможе повернути, то тоді буде повертати [PERSON]. Він не памятає, яку саме суму йому було повернуто. Після цього, 26.12.2008р. [PERSON] підходив до нього ще позичав гроші в розмірі 70000 грн. Як [PERSON], так і [PERSON] брали у нього гроші окремо, вони приховували один від одного, що позичали у нього гроші. Через деякий час [PERSON] ще позичив 70000 грн. Він звертався до [PERSON], щоб той повернув йому гроші, але останній сказав, що не поверне йому грошей, і що він нічого не добється, бо у [PERSON] є записи його голосу, який розповідає, що гроші йому повернуто, і що він нічого не докаже. Після цього він з [PERSON] не спілкувався. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Пізніше, [PERSON] уточнив власні пояснення, повідомивши, що 55000 грн. [PERSON] і [PERSON] отримали безпроцентно приблизно в жовтні 2008 року, і кожен окремо склали розписки, які він знищив, тому він не може їх представити у судове засіданні. Частково вони повернули йому цю суму, скільки саме не памятає, здається 41000 грн. [PERSON] під розписку отримав безпроцентно у нього в грудні 2008 року 70000 грн., які не повернув. На початку 2010 року він безпроцентно дав [PERSON] ще 70000 грн., за які [PERSON] переписував розписку у лютому 2010 року, так як потрібно було вказати нову дату повернення. Також пояснив, що перша розписка на 70000 грн. [PERSON] була знищена, а друга розписка є за першу розписку. [PERSON] грошей йому не повертав, повертав гроші [PERSON], який підтвердив, що він гроші брав на двох з [PERSON] для покупки вантажного «буса», який вони пізніше купили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З оглянутої розписки від 26.12.2008р. вбачається, що [PERSON] взяв позику у [PERSON] 70000 грн., які зобовязується повернути 26.05.2009р. У разі не змоги повернути позику, в заставі залишається бус Fiat Ducato ВС9252ВТ, 2002 року випуску. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З оглянутої розписки від 28.02.2010р. вбачається, що [PERSON] взяв позику в [PERSON] 70000 грн., які зобовязується повернути до 26.03.2010р. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З листа № 58 від 13.01.20012р. (а.с. 23) вбачається, що згідно компютерного обліку Дрогобицького ВРЕР ДАІ ГУ МВСУ у Львівській області транспортний засіб Fiat Ducato ВС9252ВТ, 2002 року з 28.12.2008р. по 21.05.2009р. був зареєстрований за [PERSON] Також, судом оглянуто матеріал про відмову в порушенні кримінальної справи ЖРЗПХ № 34 від 03.01.2012 року, якому надаючи оцінку суд приходить до висновку про суперечливість пояснень [PERSON], які він давав в суді та працівникам Дрогобицького МВ УМВСУ у Львівській області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, судом оглянуто висновок №№278/279 від 06.02.2012р. експертного дослідження матеріалів та засобів відеозвукозапису, проведеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, згідно з яким 1. Саментизний зміст фрагментів розмов, зафіксованих на наданому для дослідженні АЦЗ PUS VN-8500PC»у файлах »(фонограми 1-6) та »(фонограми 7-9), наведено в додатку 1 до висновків експертного дослідження. 2. В записах розмов, наявних на наданому для дослідження АЦЗ VN-8500PC»у файлах 012»(фонограми 1-6) та »(фонограми 7-9) серед інших зафіксоване усне мовлення [PERSON] Висловлювання [PERSON] позначені буквою «Б» у встановленому семантичному змісті розмов (див. додаток 1 до висновків експертного дослідження). Буквою «Ч»у додатку 1 до висновку позначено усне мовлення [PERSON] і [PERSON], про що пояснив останній. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд дає критичну оцінку поясненням [PERSON] та не приймає їх до уваги, зокрема у тому, що 55000 грн. [PERSON] позичив у жовтні 2008 року, та що пізніше він двічі надавав [PERSON] позику по 70000 грн., оскільки вони спростовуються показаннями в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Зокрема, з показань останніх встановлено, що [PERSON] отримав у [PERSON] 55000 грн., у звязку з чим вони, кожен окремо склали розписки на 70000 грн., включивши у цю суму відсотки за користування позикою. [PERSON] частково повернув [PERSON] згадану позику, а саме: 26.05.2009р. було повернуто 15000 грн., а 11.09.2009р. повернуто 31500 грн., тобто всього було повернуто 46500 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Надаючи оцінку показам свідків суд приймає їх до уваги, і вважає їх правдивими, оскільки такі підтверджуються листом № 58 від 13.01.20012р. (а.с. 23) з якого видно, що транспортний засіб Fiat Ducato ВС9252ВТ, 2002 року був придбаний, після отримання 26.12.2008р. [PERSON] позики в сумі 55000 грн., у звязку з чим [PERSON] погодився виступити поручителем, склавши розписку від 26.12.2008р., в якій зазначив вказаний транспортний засіб як заставу. Після продажу згаданого транспортного засобу 21.05.2009р., [PERSON] було частково повернуто суму позики 15000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановленні вище обставини стверджуються також, мовленням [PERSON] згідно додатку 1 до висновків експертного дослідження № № 278/279, з якого видно, що [PERSON] неодноразово пояснює, що він надав позику 55000 грн. саме 26.12.2008р. З урахуванням відсотків за користування упродовж трьох місяців загальна сума повернення грошей повинна бути 70000 грн., однак на цю одну суму розписки складали кожен окремо [PERSON] та [PERSON], який виступав поручителем у разі, якщо щось станеться з [PERSON] (аркуш 1, 5, 7 додатку 1 до висновку). Оскільки, гроші вчасно повернуто не було, на пропозицію [PERSON], [PERSON] погодився 28.02.2010р. скласти нову розписку, в якій вказати новий строк повернення позики 26.03.2010р., виступаючи при цьому як поручитель. Розписка [PERSON] від 26.12.2008р. повинна була бути знищена [PERSON] проте, він цього не зробив, що свідчить про отримання останнім розписки від 28.02.2010р. внаслідок обману. Це зокрема слідує з розмови [PERSON] (аркуш 6 додатку 1 до висновку). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд надає оцінку й тим обставинам, що [PERSON] не заперечив проти семантичного змісту розмов, зафіксованих на досліджуваних фонограмах згідно додатку 1 до висновку, що було оголошено судом. [PERSON] жодним чином не спростував висновок №№278/279 від 06.02.2012р. Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. [PERSON] не працює, в підтвердження джерел грошей у великій сумі суду не подав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Надаючи оцінку висновку №№278/279 від 06.02.2012р. експертного дослідження матеріалів та засобів відеозвукозапису, проведеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, суд приймає до уваги те, що усне мовлення [PERSON] щодо наведених обставин (фонограма 2 додатку 1 до висновку) відбуваються у березні 2011 року, і під час цих розмов між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], перший не заявляє [PERSON] жодних вимог щодо повернення позик за оспорюваними розписками від 26.12.2008р. та від 28.02.2010р. на суму 70000 грн. кожна. Тому, суд приходить до висновку, що позик грошей як таких не було, ні за розпискою від 26.12.2008р., ні за розпискою від 28.02.2010р. Даний висновок аргументований з наукової точки зору і суд приймає його до уваги, як належний доказ. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ч. 1 ст. 202 ЦК України, передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Ст. 230 ЦК України, передбачає, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 10 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 212 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 213 Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. ЦПК України \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приймаючи до уваги встановлені обставини та наведені докази, яким надає оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що між [PERSON] і [PERSON] виникли правовідносини з приводу договору поруки, що було оформлено розпискою від 26.12.2008р. При цьому волевиявлення [PERSON] підчас складання ним розписки від 26.12.2008р. було спрямоване на укладення договору поруки, що відповідало його внутрішній волі, а також намірам [PERSON] Дані обставини не заперечує й [PERSON] у своїх поясненнях у судовому засіданні. Тому суд приходить до переконання, що договір позики за розпискою від 26.12.2008р. не відповідає вимогам закону і підлягає визнанню недійсним з підстав передбачених ст. 229 ЦК України, оскільки такий вчинений під впливом помилки, тобто сторони помилися щодо обставин, які мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] продемонструвавши [PERSON] знищення розписки від 26.12.2008р., ввів останнього в оману щодо обставин, які мають істотне значення, тобто що такої розписки не існує, внаслідок чого позивач погодився скласти нову розписку від 28.02.2010р. зміст, якої був аналогічний як у знищеній розписці. Приймаючи, також, до уваги волевиявлення [PERSON], що якби йому було відомо, що розписка від 26.12.2008р. не знищена, то він би не складав розписку від 28.02.2010р., суд приходить до переконання, що договір позики за розпискою від 28.02.2010р. не відповідає вимогам закону і підлягає визнанню недійсним, з підстав передбачених ст. 230 ЦК України, оскільки в момент складання розписки від 28.02.2010р. [PERSON] перебував під впливом обману. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Поряд з наведеним, суд приходить до переконання, що розписки від 26.12.2008р., та від 28.02.2010р. складені в порушення вимог ст. 203 ЦК України, оскільки їх зміст не відповідає волевиявленню учасника правочину, його внутрішній волі, та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Дані обставини дають підставу визнати договори позики за розписками недійсними з підстав передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України в користь [PERSON]: з [PERSON] слід стягнути половину судового збору та витрати на оголошення в пресі, а з [PERSON] половину судового збору, тобто витрати які позивач поніс під час розгляду справи.

Outcome: approved