Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивачі [PERSON]В, [PERSON]М, третя особа на стороні позивача ВАТ НАСК «Оранта» в особі [PERSON] обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» звернулись в суд з позовом до Виконкому [PERSON] міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист права власності шляхом визнання незаконними рішень [PERSON] міськвиконкому, визнання частково недійсним договору та витребування майна. В позовній заяві посилались на те, що позивачам на праві спільної часткової власності належить приватизована ними в 1993 році квартира № 6 в багатоквартирному будинку № 30 по вул. Кобилянської в м.Чернівці, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18.05.1994р. та витягом з реєстру прав власності від 17.11.2009р.. Співвласниками багатоквартирного будинку № 30 по вул. Кобилянської в м.Чернівці є: національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - 8/100 ід.часток, [PERSON] - 11/100 ід.часток, міська рада та приватні квартири - 81/100 ід. частка, що підтверджується витягом з реєстру прав власності від 17.08.2007р. та договором купівлі - продажу від 21.09.2007р. ( є в справі) У вказаному будинку є допоміжні приміщення - підвали загальною площею 123,78 кв.м.. Рішенням [PERSON] міськвиконкому № 160/7 від 12.03.1996р. підвальні приміщення в будинку № 30 були закріплені за квартирами цього будинку, зокрема, за квартиронаймачем квартири 4 «а» [PERSON] було закріплено у користування підвальне приміщення загальною площею 22 кв.м. ( 6 кв.м. - у постійне та 16 кв.м. у тимчасове). Пунктом 5.2. рішення [PERSON] міськвиконкому № 203/5 від 18.03.1997р. без згоди позивачів підвальне приміщення у будинку № 30 по вул.О.Кобилянської загальною площею 19,1 кв.м. було дозволено продати мешканці квартири 4а цього будинку [PERSON] та був затверджений звіт про його експертну оцінку в сумі 1426 грн. ( копія додається). Рішенням [PERSON] міськвиконкому № 683/18 від 09.09.2003р.( п.1.2) допоміжне приміщення (кладова) XI площею 19,1 кв.м. в будинку № 30 по вул.О.Кобилянської без згоди позивачів було передано у власність власниці квартири № 4-А будинку № 30 [PERSON], зобов'язано ЧМКБТІ провести розрахунок ідеальних часток будинковолодінь стосовно квартир з урахуванням переданих допоміжних приміщень та господарських будівель, вказаних в пункті 1.2 та додатку 2 і 3 рішення, доручено КЖРЕП № 7, № 9 внести відповідні зміни в облікові документи на будинки, вказані в п.1.2 рішення. Пунктами 1.3, 1.13, 1.14 рішення [PERSON] міськвиконкому № 791/21 від 14.10.2003р. було вирішено замінити наявні правовстановлюючі документи на свідоцтва про право власності - на 11/100 ідеальних частин будинковолодіння № 30 по вул.Кобилянської в зв'язку з передачею у власність [PERSON] допоміжного приміщення згідно з рішенням міськвиконкому № 683/18, зареєструвати вказане свідоцтво в установленому порядку, КЖРЕП № 9 внести відповідні зміни в облікові документи. Зазначають, що виходячи з того, що об'єктом спірних правовідносин є підвальне приміщення загальною площею 19,1 кв.м. в будинку № 30 по вул. Кобилянської в м.Чернівці, вбачається, що питання реконструкції та інші питання повинні були вирішуватись [PERSON] міськвиконкомом відповідно до законів України, тобто за згодою позивачів - власників квартири № 6 цього багатоквартирного будинку, які є співвласниками підвальних приміщень будинку. На виконання рішення [PERSON] міськвиконкому № 791/21 від 14.10.2003р. відповідач [PERSON] міськвиконком видав 04.12.2003р. [PERSON] свідоцтво про право власності на 11/100 ідеальних частин будинковолодіння № 30 по вул. Кобилянської, в тому числі підвалу XI площею 19,1 кв.м,. яке було зареєстроване у [PERSON] КБТІ 04.12.2003р. за реєстраційним номером 1752885. Вказують, що [PERSON] згідно договору дарування від 05.12.2003р. розпорядилась належною їй нерухомістю в будинковолодінні № 30 по вул. Кобилянської на користь [PERSON], яка в свою чергу 21.09.2007р. провела відчуження 11/100 ідеальних часток, в тому числі і підвалу XI площею 19,1 кв.м. на користь [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 21.09.2007р.. Про прийняті відповідачем оскаржувані рішення та виникнення спільної часткової власності - 11/100 домоволодіння на базі приватизованої квартири № 4-А за рахунок частини підвалу як допоміжних приміщень будинку № 30 по вул. Кобилянської, позивачам стало відомо в 2008 році, - в процесі розгляду цивільної справи за їхнім позовом до [PERSON] «Про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння», яка розглядалась Першотравневим районним судом м .Чернівці.. Судовий спір виник через реконструкцію підвальних приміщень в будинку № 30 відповідачкою [PERSON]. Вважають, що за відсутності згоди позивачів, відповідач - [PERSON] міськвиконком не мав права приймати рішення щодо розпорядження підвалом літ.ХІ пощею 19,1 кв.м. в будинку № 30 по вул. О.Кобилянської в м.Чернівції, позаяк вчинення таких дій мало б вирішуватись відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Згідно п.2 ст.369 Цивільного кодексу України «розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників». Узагальнюючи вказують, що [PERSON] міськвиконком незаконно, не маючи на це згоди позивачів, розпорядився допоміжним приміщенням підвалу XI площею 19,1 кв.м. в будинку № 30 по вул.О.Кобилянської, чим порушив права позивачів як співвласників багатоквартирного будинку на використання допоміжних приміщень підвалу, які належать до цього будинку. Незаконні дії [PERSON] міськвиконкому призвели до подальшого відчуження підвалу площею 19,1 кв.м., власником якого на даний час є відповідачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2007 року, укладеного з [PERSON] Просили суд: Визнати незаконним та скасувати пункт 5.2. рішення [PERSON] міськвиконкому № 203/5 від 18.03.1997р., пункт 1.2. рішення [PERSON] міськвиконкому № 683/18 від 09.09.2003р., пункти 1.3, 1.13, 1.14 рішення [PERSON] міськвиконкому № 791/21 від 14.10.2003р. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на 11/100 ідеальних частин будинковолодіння № 30 по вул. Кобилянської від 04.12.2003 р. на імя [PERSON], зареєстроване у [PERSON] КБТІ 04.12.2003р. за реєстраційним номером 1752885. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21.09.2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині продажу та купівлі підвалу XI площею 19,1 кв.м. в будинковолодінні № 30 по вул. О.Кобилянської в м.Чернівці. Витребувати підвал XI площею 19,1 кв.м. в будинку № 30 з володіння користування та розпорядження [PERSON] шляхом звільнення від всього майна, яке в ньому знаходиться та передати підвал у спільну сумісну власність співвласників квартир будинковолодіння № 30 по вул. Кобилянської в м.Чернівці. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обємі і дала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Проти позову представники відповідачів виконкому [PERSON] міської ради, [PERSON], заперечували, вказуючи на те, що рішенням [PERSON] міськвиконкому № 160/7 від 12.03.1996р. підвальні приміщення в будинку № 30 були закріплені за квартирами цього будинку, тому [PERSON] міськвиконком мав право розпорядитись на свій розсуд підвальним приміщенням Х1 площею 19,1 кв.м. в будинку, права [PERSON] та [PERSON] не були порушені. [PERSON] в судове засіданні не зявилась надіслала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність оскільки по суті справи не може дати жодних пояснень. Представник [PERSON] подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, оскільки пояснень по справі не може дати, так як предмет спору вона відчужувала, як складову квартири. Представник третьої особи ВАТ НАСК «Оранта» в особі [PERSON] обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не зявився та подав заяву в якій не заперечував проти задоволення позову та просив розглядати справу у його відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.05.1994р. позивачам на праві спільної часткової власності належить приватизована ними в 1993 році квартира № 6 в багатоквартирному будинку № 30 по вул. Кобилянської в м.Чернівці, що зареєстровано в реєстрі прав власності 17.11.2009р. (а.с.6,7). З відповіді ЧКОБТІ № 3469 від 22.12.2009 р. на запит суду (Т.1а.с.36 ) вбачається, що співвласниками будинковолодіння № 30 по вул. Кобилянської в м.Чернівці є: національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - 8/100 ід. часток, [PERSON] 11/100 ід.часток, міській раді та приватним квартирам належить 81/100 ід. частка, що вбачається з витягу з реєстру прав власності від 17.08.2007р. та договору купівлі- продажу від 21.09.2007р. (Т.1а.с. 9). У вказаному 8-квартирному будинку є 8 допоміжних приміщень - підвали загальною площею 123,78 кв.м. (Т.1а.с.11), які були закріплені за 6-ти квартирами цього будинку рішенням [PERSON] міськвиконкому № 160/7 від 12.03.1996р. (Т.1 а.с.196, Т.2 а.с.5), в тому числі за [PERSON] - квартиронаймачем квартири 4 «а» - було закріплено 6 кв.м. у постійне користування та 16 кв.м. у тимчасове користування. З плану підвального приміщення інвентарної справи будинковолодіння вбачається, що підвальне приміщення площею 16 кв.м. або 16,5 кв.м. або 22 кв.м. в будинковолодінні № 30 по вул. Кобилянської не існує. Тому суд вважає, що вказане рішення не може бути прийнято в якості достатнього доказу заперечень [PERSON] міськвиконкому. Крім того, як встановлено судом, пунктом 5.2. рішення [PERSON] міськвиконкому № 203/5 від 18.03.1997р. підвальне приміщення у будинку № 30 по вул.О.Кобилянської загальною площею 19,1 кв.м. було дозволено продати мешканці квартири 4а цього будинку [PERSON], був затверджений звіт про його експертну оцінку в сумі 1426 грн. (Т.1а.с.24). Доказів фактичного продажу приміщення [PERSON] судом не здобуто і вони в справі відсутні, з пояснень представника [PERSON] міськвиконкому в судовому засіданні суд робить висновок, що підвальне приміщення загальною площею 19,1 кв.м у будинку № 30 по вул.О.Кобилянської не було продано [PERSON]. Крім того, представник [PERSON] міськвиконкому, чітко не зміг суду дати пояснення чому саме [PERSON] дозволено було продати приміщення площею 19,1 кв.м. і в матеріалах справи відсутні докази, про те, що інші мешканці будинку № 30 по вул.О.Кобилянської м. Чернівці дають згоду на продаж [PERSON] підвального приміщення площею саме 19,1 кв.м.. так, як відповідно до заяви (Т.2 а.с. 11) мешканці буд. 30 по вул.. Кобилянської м. Чернівці надавали згоду на викуп підвального приміщення [PERSON], про те в заяві відсутня площа приміщення, яке підлягає викупу. Пунктом 1.2. рішення [PERSON] міськвиконкому № 683/18 від 09.09.2003р. допоміжне приміщення (кладова) Х1 площею 19,1 кв.м. в будинку № 30 по вул.О.Кобилянської передано у власність [PERSON] власниці квартири № 4-А будинку № 30, пунктом 1.4. цього ж рішення доручено [PERSON] міському комунальному бюро технічної інвентаризації провести розрахунок ідеальних часток будинковолодінь стосовно квартир з урахуванням переданих допоміжних приміщень та господарських будівель, вказаних в пункті 1.2 та додатку 2 і 3 рішення (Т.1 а.с.22). Судом встановлено, що пунктами 1.3, 1.13, 1.14 рішення [PERSON] міськвиконкому № 791/21 від 14.10.2003р. вирішено замінити наявні правовстановлюючі документи на свідоцтво про право власності на 11/100 ідеальних частин будинковолодіння № 30 по вул.Кобилянської в звязку з передачею у власність [PERSON] допоміжного приміщення згідно з рішенням міськвиконкому № 683/18, зареєструвати вказане свідоцтво в установленому порядку, КЖРЕП № 9 внести відповідні зміни в облікові документи(Т.1а.с.23). Суд встановив, що на виконання рішення [PERSON] міськвиконкому № 791/21 від 14.10.2003р. [PERSON] міськвиконком видав 04.12.2003р. [PERSON] свідоцтво про право власності на 11/100 ідеальних частин будинковолодіння № 30 по вул.Кобилянської, в тому числі на підвал Х1 площею 19,1 кв.м,. що зареєстроване у [PERSON] КБТІ 04.12.2003р. за реєстраційним номером 1752885 Суд вважає, що стосовно спірних правовідносин у справі слід виходити із приписів ст. 1 та ч.2 статті 10 Закону України від 19.06.1992 «Про приватизацію державного житлового фонду» . Відповідно до ст. 1 Закону України від 19.06.1992 «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно з частиною 2 статті 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою… Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» дано в рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004, який у пункті 1 вказаного рішення вказав, що підвали як допоміжні приміщення передаються у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Закон України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» в статті 1 визначає, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, або органу місцевого самоврядування , який не відповідає законові і порушує права власника за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок надання правового акта органу місцевого самоврядування має право вимагати відновлення становища , яке існувало до видання цього акту. Згідно ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу власника про визнання незаконним правового акта органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності. Згідно п.2 ст.369 Цивільного кодексу України «розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників». Тому на думку суду вчинення таких дій мало б вирішуватись відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Суд приходить до висновку, що за відсутності згоди позивачів, відповідач [PERSON] міськвиконком не мав права приймати рішення щодо розпорядження підвалом літ.Х1 пощею 19,1 кв.м. в будинку № 30 по вул. О.Кобилянської в м.Чернівції, питання відчуження підвального приміщення загальною площею 19,1 кв.м. в будинку № 30 по вул. Кобилянської в м.Чернівці повинні були вирішуватись [PERSON] міськвиконкомом відповідно до законів України, які передбачають обовязковість згоди на це позивачів, які є співвласниками підвальних приміщень будинку. Оскільки позивачі не надавали дозвіл на продаж та (або) передачу будь-кому підвалу Х1 площею 19,1 кв.м., оскаржувані рішення підлягають до визнання незаконним та скасування, з чого слідує задоволення вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 11/100 ідеальних частин будинковолодіння № 30 по вул. Кобилянської від 04.12.2003р. на імя [PERSON], зареєстроване у [PERSON] КБТІ 04.12.2003р. за реєстраційним номером 1752885. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 05.12.2003р. подарувала 11/100 ідеальних часток, в тому числі і підвал Х1 площею 19,1 кв.м. [PERSON], яка 21.09.2007р. продала нерухомість [PERSON] (Т.1а.с.9), з якою у позивачів виник спір через реконструкцію підвальних приміщень в будинку. Відповідно до п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільних справах, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19.11.2009р. по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] (Т.1а.с.12 ) вирішено усунути перешкоди в користуванні власністю та захистити право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] на опорні конструкції та підвальні приміщення будинку № 30 по вул. О,Кобилянської м.Чернівці. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 16 червня 2010 року встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є співвласниками підвального приміщення площею 19,1 кв.м., що входить у спірну частку будинку № 30.( Т.1а а.с.163) Відповідно до ст. 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК держава не втручається у здійснення власником права власності. У п. 5 Постанови, Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Суд погоджується з доводами позивачів про порушення їх прав співвласників підвального приміщення літ.Х1 площею 19,1 кв.м. в будинку № 30 по вул. О.Кобилянської в м.Чернівці оскаржуваними рішеннями [PERSON] міськвиконкому, на підставі яких відбулось оформлення на вказаний підвал права власності інших осіб та стало можливим їх подальше відчуження. Згідно частини 4 статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. При винесенні рішення по справі, суд виходить із наступного: договір купівлі-продажу від 21.09.2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині продажу підвалу Х1 площею 19,1 кв.м. в будинковолодінні № 30 по вул. О.Кобилянської в м.Чернівці слід визнати недійсним, оскільки по-перше, в цій частині він був вчинений без згоди позивачів, так, як відповідно до заяви (Т.2 а.с. 11) мешканці буд. 30 по вул.. Кобилянської м. Чернівці надавали згоду на викуп підвального приміщення [PERSON], про те в заяві відсутня площа приміщення, яке підлягає викупу. По-друге, укладанню договору купівлі-продажу від 21.09.2007 року передувало прийняття незаконних рішень [PERSON] міськвиконкомом щодо розпорядження спірним підвальним приміщенням та видача недійсного свідоцтва про право власності на 11/100 ідеальних частин будинковолодіння № 30 по вул. Кобилянської від 04.12.2003р. на імя [PERSON], у складі яких було і підвальне приміщення літ.Х1 площею 19,1 кв.м. в будинку № 30 по вул. О.Кобилянської в м.Чернівці. Згідно ч.1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків. Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. На думку суду, обраний позивачами спосіб захисту порушеного права за останньою позовною вимогою про витребування підвалу з володіння користування та розпорядження [PERSON] є обґрунтованим, оскільки така вимога є за своєю правовою природою способом реалізації права на віндикацію. На підставі ст. 41 Конституції України , Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004, ст.ст. 203, 215,216, 268, 319, 321, 369, 393 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України , -

Outcome: approved