Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

В березні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів в порядку регресу, мотивуючи це тим, що 06.01.2008 року на перехресті вул.Сагайдачного та Ігорівської в м. Київ, [PERSON] під час керування автомобілем „Додж", днз АА 0443 СР, не врахував дорожню обстановку та швидкість руху внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Міцубіши ", днз АА 7992 ВХ, який належить [PERSON] Дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху. Факт ДТП та вини відповідача у її вчиненні підтверджується постановою Подільського районного суду міста Києва № 3-5987/08 від 28.02.2008 року. В результаті вказаної пригоди, автомобіль „Міцубіши ", днз АА 7992 ВХ, зазнав механічних пошкоджень. Згідно з Висновком №125 від 17.01.2008 року, який надано ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», розмір шкоди, нанесеного „Міцубіши ", днз АА 7992 ВХ склав 41722,42 грн. Оскільки автомобіль „Міцубіши ", днз АА 7992 ВХ було застраховано в ПАТ «УСК «Гарант- Авто», страховою компанією було перераховано [PERSON] страхове відшкодування у відповідності з умовами договору страхування в розмірі 41204,78 грн. Таким чином, розмір нанесених збитків ПАТ «УСК «Гарант-Авто» складає 41204,78 грн. Протягом розгляду справи по суті змінював позовні вимоги, остаточно просив, оскільки полісом №ВВ/0815420 цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Вусо», стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Вусо» ліміт відповідальності [PERSON], тобто 24990 грн. та стягнути з [PERSON] на його користь 16214,78 гривень та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача вимоги відносно ПАТ «СК «Вусо» просив залишити без розгляду, з [PERSON] просив стягнути 16214,78 грн. та судові витрати. Представник ПАТ «СК «Вусо» в судове засідання не з'явилися двічі, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити, застосувавши терміни позовної давності. Так, пояснили, що страхове відшкодування, сплачене застрахованій особі позивачем, було здійснено 18.02.2008 року. Це підтверджується платіжним дорученням №1612 від 18.02.2008 року, наявним у матеріалах справи. Отже, встановлений законом трирічний термін для звернення до суду за захистом своїх прав в порядку регресу у позивача закінчився 19.02.2011 року. Втім, позивач звернувся з позовом лише 10.03.2011 року, отже, пропустив терміни та втратив право на задоволення вимог. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, зважаючи на наступне. Так, встановлено, що 10.03.2011 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування на його користь коштів у порядку регресу з [PERSON] [PERSON] заявив клопотання про притягнення до участі у справі ПАТ «СК «ВУСО», оскільки його відповідальність була застрахована на момент ДТП, яке не було задоволено судом. Позивач змінив позовні вимоги та просив, притягнувши ПАТ «СК «ВУСО» до участі у справі в якості співвідповідача, стягнути з страхової компанії кошти в сумі страхового покриття, та стягнути з [PERSON] на його користь 16214,78 гривень та судові витрати. ПАТ «СК «ВУСО» було подано письмове клопотання про закриття провадження у справі стосовно неї, оскільки спір між юридичними особами має розглядатись у порядку господарського процесу, а не в порядку ЦПК України, однак повноважень особи, що подала клопотання, у суді встановити не було змоги за відсутності представника, тому клопотання розглянуто не було. Представник позивача заявив клопотання про залишення позовних вимог стосовно ПАТ «СК «ВУСО» без розгляду, яке було задоволено судом. Відносно обставин по суті справи слід зазначити наступне. 06.01.2008 року на перехресті вулиць Сагайдачного та Ігоревської у місті Київ, [PERSON] під час керування автомобілем „Додж", днз АА 0443 СР, не врахував дорожню обстановку та швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Міцубіши", днз АА 7992 ВХ, який належить [PERSON] ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху. Це підтверджується адміністративною справою №3-5987/08 за 2008 рік, складеним УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 28.02.2008 року, всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не було спростовано сторонами в судовому засіданні. В результаті вказаної пригоди, автомобіль „Міцубіши ", днз АА 7992 ВХ, зазнав механічних пошкоджень. Згідно висновку №125 від 17.01.2008 року, який надано ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», розмір шкоди, нанесеної [PERSON], склав 41722,42 грн. Оскільки автомобіль „Міцубіши ", днз АА 7992 ВХ було застраховано в ПАТ «УСК «Гарант- Авто», страховою компанією було перераховано [PERSON] страхове відшкодування у відповідності з умовами договору страхування в розмірі 41204,78 грн. це підтверджується платіжними дорученнями №1612 від 18.02.2008 року та №2256 від 06.03.2008 року. Таким чином, розмір нанесених збитків ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» складає 41204,78 грн. Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право та інше) володіє транспортним засобом. Ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Втім, відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Отже, враховуючи те, що основне зобов'язання позивачем було виконано 18.02.2008 року, в той час, як звернення з позовом до суд\ було здійснено лише 10.03.2011 року, суд вважає, що позивачем пропущено терміни для звернення до суду за захистом своїх прав. Про поновлення цих термінів позовних вимог не заявлялось. Таким чином, суд має відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed