Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

27 вересня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті 26 лютого 2011 року її матері [PERSON] відкрилась спадщина на належні їй житловий будинок з надвірними будівлями по вул. 1 Травня, 2, в с. Радошинка Камінь-Каширського району Волинської області. Своїм заповітом [PERSON] спадкоємцем свого майна призначила її. Спадкоємці першої черги за законом відповідачі по справі, її брати не претендують на спадщину. Маючи намір прийняти спадщину звернулася із відповідною заявою до нотаріальної контори, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на вищезгадане спадкове нерухоме майно. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, про що подав відповідну заяву, де просить справу розглянути без його участі. [PERSON] на розгляд справи не зявився, оскільки знаходиться на лікуванні у психіатричній лікарні. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. [PERSON] установлено та вбачається із свідоцтв про народження і одруження позивачки (а.с. 5), що її мати [PERSON], яка померла 26 лютого 2011 року (свідоцтво про смерть (а.с. 9), своїм заповітом (а.с. 15) належний їй житловий будинок по вул. 1 Травня, 2, в с. Радошинка Камінь-Каширського району Волинської області, що підтверджується довідками Стобихівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. а.с. 13, 14), заповіла позивачці. Згідно ст. 1223 ч. ч. 1, 3 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ч. ч. 1, 5 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яка, у відповідності до ст. 1220 цього Кодексу, відкрилась після смерті [PERSON] Позивачка, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, вважається такою, що прийняла її, як спадкоємець за заповітом. Відповідачі брати позивачки, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 6, 7), як спадкоємці першої черги за законом наміру приймати спадщину після смерті матері не мають, оскільки проти позову не заперечують. Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, право власності на житловий будинок, інші будівлі і споруди, може бути підтверджено свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до п. 216 цієї Інструкції відсутність правовстановлюючих документів на спадкові будівлі позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину. Мати позивачки за життя такого свідоцтва не мала, тому остання оформити право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі не має можливості. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на встановлені судом обставини, позивачку слід визнати власником житлового будинку з надвірними будівлями. З відповідачів суд судових витрат не стягує, оскільки позивачка таких вимог не заявляла.

Outcome: approved