Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання недійними договорів: - №34/84 від 14.07.2006 про співробітництво з інвестування будівництва житлового будинку, укладеного між [PERSON] та ДБМУ №25, предметом якого є придбання нежитлового приміщення № 4, загальною площею 70,50 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/7.; - №31/84 від 14.07.2006 про співробітництво з інвестування будівництва житлового будинку, укладеного між [PERSON] та ДБМУ № 25, предметом якого є придбання нежитлового приміщення №1, загальною площею 75,60 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/7; - №32/84 від 15.07.2006 про співробітництво з інвестування будівництва житлового будинку, укладеного між [PERSON] та ДБМУ № 25, предметом якого є придбання нежитлового приміщення №2, загальною площею 75,60 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/7; - №33/84 від 15.07.2006 про співробітництво з інвестування будівництва житлового будинку, укладеного між [PERSON] та ДБМУ № 25, предметом якого є придбання нежитлового приміщення №3, загальною площею 44,40 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/7; та просять визнати недійсними й скасувати свідоцтва про право власності: - САБ №333523 від 3.10.2007р. на нежитлове приміщення № 4 загальною площею 70,50 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/7, видане на імя [PERSON] - САБ №333521 від 3.10.2007р. на нежитлове приміщення № 1 загальною площею 75,60 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/7, видане на імя [PERSON] - САБ №333520 від 3.10.2007р. на нежитлове приміщення № 2 загальною площею 78,70 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/7, видане на імя [PERSON] - САБ №333522 від 3.10.2007р. на нежитлове приміщення № 3 загальною площею 44,40 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59/7, видане на імя [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що вказані нежитлові приміщення були незаконно реконструйовані ДБМУ № 25 та продані відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки ці приміщення є допоміжними, містять комунікації і обладнання, які обслуговують будинок, ДБМУ № 25 не мало право на їхній продаж. Представник ДБМУ № 25 позов не визнав, посилаючись на те, що нежитлові приміщення придбані відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договорами про співробітництво з інвестування будівництва житлового будинку, знаходяться у цокольному поверсі будинку і є самостійними обєктами цивільно-правових відносин. Технічний паспорт, на який посилаються позивачі, вироблений з великими невідповідностями стосовно реального стану приміщення, він не має реєстраційного номеру, і, оскільки строк його дії вже минув, не є дійним. Представник відповідача - ВК ОМР позов не визнав, - вважає що сторонами виконані в повному обсязі зобовязання за договорами, тому підстав для визнання цих договорів та свідоцтв про право власності недійними немає. Представник третьої особи УКБ ОМР у судовому засіданні позов не визнав. Представник третьої особи ОСББ Чорноморська мріяв судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали, посилаючись на його необгрунтованість, надали зустрічну позовну заяву, в якій просять визнати за цими особами право власності на нежитлові приміщення, придбані на підставі договорів про співробітництво з інвестування житлового будинку, визнати дії відповідачів неправомірними, усунути перешкоди в користуванні майном нежитловими приміщеннями, що належить їм на праві приватної власності, стягнути у відшкодування матеріальної шкоди на користь: [PERSON] - в розмірі 145530 грн.; [PERSON] - в розмірі 399561 грн.; [PERSON] в сумі 415333 грн.; [PERSON] в розмірі 236582 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає, зустрічний позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також є не обґрунтованим і не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.05.2005 р. між УКБ та ДБМУ № 25 був укладений інвестиційно - підрядний договір з будівництва та інвестування житлового будинку № 59/7, розташованого по вул. Ак. Вільямса, в м. Одесі. Позивачі за первісним позовом є власниками квартир у вказаному будинку, які придбали на підставі договорів про співробітництво з інвестування житлового будинку, та на підставі цих договорів отримали свідоцтва про право власності на ці квартири. Відповідачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно зі свідоцтвами на право власності, виданими на підставі договорів про співробітництво з інвестування житлового будинку, є власниками нежитлових приміщень в цокольному поверсі будинку № 59/7, по вул. Ак. Вільямса. Згідно з вказаними договорами, вони інвестували будівництво цокольного поверху будинку. Після закінчення будівництва будинок був ведений до експлуатації державною приймальною комісією - акт від 28.07.2006 р., затверджений розпорядженням КРА ОМР № 969 від 09.08.2006р. 24 червня 2008 року будинок № 59/7, по вул. Ак. Вільямса, в м. Одесі, на підставі рішення ВК ОМР №722 був переданий на баланс ОСББ Чорноморська мрія. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивід 6.11.2009 № 9, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Згідно з договорами про співробітництво з інвестування житлового будинку, який будувався за замовленням УКБ ОМР, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобовязались інвестувати вбудовані приміщення цокольного поверху будинку № 59/7, по вул. Ак. Вільямса, в м. Одесі, а ДБМУ № 25 зобовязувалось виконати будівельно - монтажні роботи в зазначеному житловому будинку, після закінчення будівництва та введення в експлуатацію передати за актом прийому-передачі вбудовані приміщення цокольного поверху інвесторам. Умови договорів були виконані сторонами в повному обсязі. Відповідно до ст. 215 - 216 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які передбачені частинами 1-3, 5,6 ст. 203 цього кодексу, саме на момент вчинення правочину, крім того, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з технічними паспортами від 17.09.2007 р., що вироблені після здачі будинку в експлуатацію для відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], усі придбанні приміщення є нежитловими і знаходяться у цокольному поверсі. Оскільки на ДБМУ № 25 був покладений обовязок із забезпечення залучень у розмірі 80% інвестицій, воно мало право продавати нежитлові приміщення цокольного поверху і діяло в межах своїх повноважень. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є добросовісними набувачами, вони уклали угоди, зробили внески та отримали згідно з актом приймання передачі нежитлові приміщення, що ними інвестовані. Тому, як наслідок правової угоди, отримали свідоцтва про право власності на належні їм нежилі вбудовані приміщення цокольного поверху будинку № 59/7, по вул. Ак. Вільямса, в м. Одесі. Відповідно до вимог законодавства, зазначені свідоцтва були зареєстровані в КП ОМБТІ та РОН. Суд дійшов висновку, що на момент укладання 14.07.2006 р. договорів про співробітництво з інвестуванню житлового будинку № 59/7, по вул. Ак. Вільямса, в м. Одесі, між ДБМУ №25 та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] права та законні інтереси позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] як співвласників вказаного будинку не порушені і не могли бути порушеними, оскільки на той час будинок ще не був введений до експлуатації та мешканцям не належав. Будинок № 59/7, по вул. Ак. Вільямса, в м. Одесі, на підставі рішення ВК ОМР №722 був переданий на баланс ОСББ Чорноморська мрія 24 червня 2008 року і приймався цей будинок на баланс вже із зареєстрованими нежилими приміщеннями цокольного поверху, крім того, доказів на підтвердження того, що спірне приміщення є підвальним технічним підпіллям (підвалом), та є спільною сумісною власністю членів ОСББ, позивачами не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону. Згідно з ч.1 ч.2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до свідоцтв про право власності від 3.10.2007 р., виданих на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], перелічені особи є власниками нежитлових приміщень в цокольному поверсі будинку № 59/7, по вул. Ак. Вільямса, в м. Одесі, підстав для визнання права власності за ними ще й в судовому порядку не вбачається. Посилання позивачів за зустрічним позовом на постанову про відмову в порушенні карної справи ніяким чином не підтверджують створення відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] перешкод у користуванні власністю та здійснення якихось інших неправомірних дій. Відповідно до змісту вказаної постанови, [PERSON] виконувала свої трудові обовязки, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] взагалі до подій, зазначених у постанові, ніякого стосунку не мають. Доказів на підтвердження вчинення відповідачами за зустрічним позовом неправомірних дій позивачі не надали. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, оскільки позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не довели факт заподіяння перешкод у користуванні належним їм на праві приватної власності майном, суд не вбачає підстав для стягнення відшкодування матеріальної шкоди.

Outcome: dismissed