Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину договору іпотеки від 18.04.2008 року, укладеного із ЗАТ «ОТП Банк», скасувати реєстраційний запис про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек та реєстраційний запис про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що при укладенні спірного договору іпотеки, не було отримано дозвіл Органу опіки і піклування на укладення правочину. Вважає, що укладений договір іпотеки грубо суперечить вимогам законодавства України, а також порушує майнові права його малолітнього сина. Також, стверджує, що у випадку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину реєстраційні записи в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон повинні бути скасовані як безпідставні, відтак просить суд зобовязати приватного нотаріуса ЛМНО [PERSON] скасувати відповідні записи у реєстрах. Беручи до уваги те, що спірний договір іпотеки суперечить, зокрема, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.177 Сімейного кодексу України, порушує інтереси неповнолітнього сина позивача, створює загрозу позбавлення неповнолітнього сина житла, враховуючи відсутність розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на укладення договору іпотеки, вважає, що договір іпотеки є нікчемним на підставі частин 1 та 6 ст.203, ст.215 ЦК України, а відтак до такого слід застосувати наслідки недійсності, що полягають у звільненні майна з-під іпотеки, шляхом скасування відповідних записів. Зважаючи на викладене, просить позов задоволити. Ухвалою суду від 18.05.2011 року справу за вищевказаними вимогами [PERSON] до [PERSON] «ОТП Факторинг Україна»та приватного нотаріуса ЛМНО [PERSON] обєднано в одне провадження зі справою №2-3/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг»до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно спірну квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] «ОТП Факторинг Україна»(правонаступник ПАТ «ОТП Банк»відповідно до ст.37 ЦПК України) покликається на те, що 18.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк»та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким останній надано кредит в розмірі 121 188,00 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між баком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 18.04.2008 року, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку банку спірну квартиру. У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором, просить звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладеним у позові. Крім цього, покликається на нотаріальні заяви із поясненнями [PERSON] та [PERSON] щодо проживання малолітнього сина позивача у квартирі предметі іпотеки. Наголосила, що перед укладенням спірного договору іпотеки представник банку здійснював огляд предмету іпотеки (квартири), за замовленням банку було здійснено експертну оцінку майна, у висновку якої містяться фотографії, на яких зображено дитячі предмети, зокрема дитяче ліжко, крісло для годування, дитячі засоби гігієни тощо. Вказані докази підтверджують фактичне проживання малолітнього сина позивача у квартирі, що є предметом спірного договору іпотеки. При цьому зазначила, що відповідальним особам установи банку було відомо про проживання малолітньої дитини у квартирі, що передавалася в іпотеку за спірним договором. Також пояснила, що спірний договір іпотеки укладений на забезпечення виконання основного зобовязання договору кредиту, укладеного із банком та померлою дружиною позивача [PERSON]; після смерті боржника за основним зобовязанням спадщину прийняв батько померлої [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про прийняття спадщини. У звязку з наведеним просить позов її довірителя задоволити, а відповідно в задоволені позовних вимог [PERSON] «ОТП Факторинг Україна»відмовити. Представник відповідача [PERSON] «ОТП Факторинг Україна»в судовому засіданні заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підтримав з підстав наведених у позові, а позовні вимоги [PERSON] заперечив повністю, надав суду відповідні письмові заперечення та вважає, що спірний договір іпотеки укладений у відповідності до законодавства України, а майнові права малолітнього сина позивача не порушені, оскільки такий ними не наділений. Стверджує, що на момент укладення спірного договору іпотеки, малолітній син позивача не був зареєстрований у квартирі, що передавалася в іпотеку, а отже дозвіл органу опіки і піклування не був потрібен. При цьому покликається на відповідні письмові документи, зокрема, довідку з місця проживання про склад сімї і прописку, свідоцтво про право власності на квартиру та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. Представник приватного нотаріуса ЛМНО [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги заперечив повністю, надав суду відповідні письмові заперечення, в яких стверджує, що при укладенні спірного договору іпотеки було встановлено, що власником квартири предмету іпотеки є тільки позивач, інших осіб у даній квартирі не зареєстровано, а отже отримання дозволу органу опіки та піклування не було необхідним. Просить слухати справу у його відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської РА ЛМР у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Підтвердила, що дозвіл органу опіки і піклування на укладення спірного правочину не отримувався. Вважає, що при укладені спірного правочину було порушено вимоги ст.71 ЦК України, п.40 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими отримання дозволу органу опіки і піклування є обовязковими в даній ситуації. Зазначила, що укладення договору іпотеки порушило майнові права малолітнього сина позивача, що охороняються законом. Зважаючи на викладене, просить позов [PERSON] задоволити. Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а в позові [PERSON] «ОТП Факторинг Україна»слід відмовити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк»на забезпечення основного зобовязання кредитного договору від 18.04.2008 року №ML-600/076/2008 (а.с.18-29) укладено договір іпотеки нерухомого майна квартири [ADDRESS] за №РML-600/076/2008 від 18.04.2008 року (а.с.10-17), про що приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] зроблено реєстраційний запис про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним №2099 від 18.04.2008 року та реєстраційний запис про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон за реєстраційним №126 від 18.04.2008 року. У відповідності до Свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] її власником є позивач [PERSON] іпотекодавець за договором іпотеки (а.с.36). Крім цього, судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження (а.с.35). Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Як передбачено ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека (ч.1 ст.575 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 ст.109 Житлового кодексу України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст.224 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування, є нікчемним. Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, з матеріалів справи, а саме з довідки ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів»№880 від 08.04.2008 року (а.с.49), вбачається, що малолітній син позивача не був зареєстрований у спірній квартирі на момент укладення спірного договору іпотеки. Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні спірного договору іпотеки, майнові інтереси малолітнього [PERSON] не були порушені. Відтак, підстави, передбачені законом, для встановлення нікчемності спірного договору іпотеки відсутні. Натомість підлягають задоволенню позовні вимоги щодо скасування реєстраційного запису про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним №2099 від 18.04.2008 року та реєстраційного запису про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон за реєстраційним №126 від 18.04.2008 року. При цьому, суд керується наступним. 26 липня 2009 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.210). З матеріалів справи вбачається, що вона була позичальником за кредитним договором №ML-600/076/2008 від 18.04.2008 року. Крім цього, відповідно до договору поруки №SR-600/076/2008 від 18.04.2008 року (а.с.31-33) позивач [PERSON] взяв на себе обовязок відповідати перед банком за зобовязаннями [PERSON] по кредитному договору №ML-600/076/2008 від 18.04.2008 року, в тому числі за рахунок заставного майна згідно договору іпотеки від 18.04.2008 року (майнова порука). Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи відбувається передбачена законом заміна боржника у зобовязанні. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадкоємцем після смерті померлої [PERSON] є її батько [PERSON], що зокрема підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.01.2010 року (а.с.204). Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1218, 1282 ЦК України до спадкоємця перейшли усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі зобовязання за договором кредиту в межах вартості одержаного у спадщину майна. Зокрема, в матеріалах справи наявні копія заяви [PERSON], із поштовою квитанцією та описом вкладення в цінний лист, що підтверджує повідомлення кредитора про прийняття [PERSON] спадщини за померлою [PERSON] боржником за основним зобовязанням. Відповідно до вимог ч.1 ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником. Аналогічна норма щодо відносин поруки передбачена у ч.3 ст.559 ЦК України. У звязку з тим, що позивачем представлено заяву, направлену кредиторові, про те, що він відмовляється поручитися за нового боржника [PERSON] (а.с.207,208,209), основне зобовязання Кредитний договір від 18.04.2008 року №ML-600/076/2008 припинений, то суд приходить до висновку, що зобовязання, що є похідними Договір поруки від 18.04.2008 року № SR-600/076/2008 року та договір наступної іпотеки №РML-600/076/2008 від 18.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], припинилися у силу закону та не потребують додаткового їх припинення судом. Відтак, виходячи з наведеного, позовні вимоги про скасування реєстраційного запису про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним №2099 від 18.04.2008 року та реєстраційного запису про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон за реєстраційним №126 від 18.04.2008 року є такими, що підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Щодо позовних вимог [PERSON] «ОТП Факторинг Україна»до [PERSON] про звернення стягнення на майно предмет іпотеки, то суд відмовляє у їх задоволенні виходячи з того, що відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку»іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Враховуючи те, що основне зобовязання є припиненим, припинено також і похідне зобовязання договір іпотеки. На підставі ст.ст. 25, 71, 215, 224, 523, 559, 608, 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України та

Outcome: dismissed