Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-16 00:00:00

[PERSON] працювала в ДО «Комбінат «Дніпро» на посаді начальника лабораторії. Наказом директора організації № 126-к від 6 жовтня 2011 року її було звільнено з роботи у звязку зі скороченням штату. Вважаючи, що скорочення штату не було, а роботодавець порушив порядок звільнення працівників, [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі на посаді начальника лабораторії і стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка підтримала позов і пояснила, що скорочення штату в ДО «Комбінат «Дніпро» не відбулось, замість посади начальника лабораторії було введено посаду провідного інженера-лаборанта з тими ж посадовими обовязками, що у начальника лабораторії. Крім того, їй не запропонували посад, що були вакантними на час звільнення, роботодавець не одержав згоди профспілки на її звільнення. Незаконним звільненням їй було заподіяно моральної шкоди, оскільки вона була позбавлена засобів для існування, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків і вимагало додаткових зусиль для організації життя. Представник відповідача просив відмовити в позові і пояснив, що у відповідності до штатного розкладу, введеного Державним агентством резерву України з 1 червня 2011 року, в ДО «Комбінат «Дніпро» було ліквідовано посаду начальника лабораторії, введено посаду провідного інженера-лаборанта з кваліфікаційними вимогами наявності повної вищої освіти відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст) із стажем роботи за професією інженера-лаборанта 1 категорії не менше 2 років. Оскільки за кваліфікаційними вимогами [PERSON] посаді не відповідала, їй не була запропонована ця посада. Інші вакантні посади їй також не були запропоновані, оскільки позивачка не відповідала кваліфікаційним вимогам або не могла працювати на них за станом здоровя. Залучений судом як третя особа директор ДО «Комбінат «Дніпро» підтримав представника відповідача. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як встановлено з записів у трудовій книжці позивачки, наказом № 126-к від 6 жовтня 2011 року її було звільнено з роботи з посади начальника лабораторії ДО «Комбінат «Дніпро» у звязку зі скороченням штату. З наданого відповідачем штатного розпису, що діяв до 1 червня 2011 року, та штатного розпису, який діє з цієї дати, а також посадової інструкції інженера-лаборанта судом встановлено, що посада начальника лабораторії в ДО «Комбінат «Дніпро» дійсно ліквідована Державним агентством резерву України, натомість введено посаду провідного інженера-лаборанта з кваліфікаційними вимогами наявності повної вищої відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст) із стажем роботи за професією інженера-лаборанта 1 категорії не менше 2 років. Позивачка закінчила Полтавський технікум мясної промисловості, відповідно, не має вищої освіти з кваліфікацією магістра чи спеціаліста, тому не могла бути прийнята на посаду інженера-лаборанта. Однак стосовно [PERSON] відповідач порушив порядок звільнення працівників, визначений ст. 492 КЗпП України. Як встановлено з довідки Смілянського міськрайонного центру зайнятості від 17 лютого 2012 року, на час звільнення позивачки в ДО «Комбінат «Дніпро» малось 12 вакантних посад. Суд погоджується з твердженнями представника відповідача, що на 10 з них позивачка не могла претендувати у звязку з невідповідністю кваліфікаційним вимогам, однак 2 вакантні посади прибиральника виробничих приміщень їй також запропоновані не були. Суд не погоджується з твердженням представника відповідача про те, що позивачка не могла працювати на цих посадах, оскільки є інвалідом ІІІ групи, а зазначена робота повязана з використанням миючих засобів. Представник відповідача визнав, що під час повторного прийняття на роботу 10 лютого 2011 року [PERSON] подала довідку про відсутність будь-яких обмежень щодо стану здоровя, а миючі засоби, що використовуються прибиральником, є побутовими, а не промисловими. Таким чином, відповідач не мав підстав вважати, що позивачка за станом здоровя не може працювати прибиральницею виробничих приміщень, а під час звільнення [PERSON] не дотримано вимог ст. 492 КЗпП України щодо пропозиції роботи на цій посаді. Крім того, звільнення позивачки з роботи здійснено з порушенням вимог ст. 43 КЗпП України щодо одержання попередньої згоди на звільнення від первинної профспілкової організації. З таким звернення директор ДО «Комбінат «Дніпро» до профспілки не звертався, згода на звільнення одержана за запитом суду лише 15 лютого 2012 року. Оскільки звільнення позивачки є незаконним, на підставі ч.ч. 1,2 ст. 235 КЗпП України її належить поновити на роботі на посаді начальника лабораторії із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Як встановлено зі штатного розпису ДО «Комбінат «Дніпро», місячний заробіток позивачки становив 1590 грн. 90 коп., тому за час вимушеного прогулу належить стягнути 5277 грн. 33 коп. [PERSON] понад 3 місяці незаконно була позбавлена права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Позивачкою не надано доказів того, що внаслідок незаконного звільнення вона втратила нормальні життєві звязки чи погіршився стан її здоровя. Незважаючи на те, що позивачка є пенсіонеркою і заробітна плата не була єдиним джерелом її доходів, втрата заробітної плати вимагала від неї додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі ст. 2371 КЗпП України, враховуючи тривалість і характер страждань, стан здоровя позивачки і матеріальний стан сторін по справі та вимоги розумності і справедливості, приймаючи до уваги, що позивачка одержить середній заробіток за час вимушеного прогулу, позовні вимоги про відшкодування 5000 грн. моральної шкоди належить задоволити частково в сумі 800 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивачки належить стягнути 930 грн. 57 коп. документально підтверджених витрат на правову допомогу адвоката, до спеціального фонду Державного бюджету України - 91 грн. 31 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved