Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 09.01.1991 року по 13.06.1997 року, наказ про прийняття на роботу № 13 від 08.01.1991 року, та у звязку з виконанням своїх обовязків постійно під час роботи, на протязі шести років, знаходився в шкідливих умовах праці. Це призвело до виникнення у нього захворювання діагноз - коніотуберкульоз, що було визнано як професійне захворювання. Звільнився за власним бажанням. На теперішній час ніде не працює, оскільки дужу погано себе почуває в наслідок отриманого професійного захворювання. [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання від 30.12.2005 року, [PERSON] встановлено діагноз антрасілікатоз, інтертіціальна форма (1\\1,p/s), пізно розвинутий. ОІТБ S2 МБТ правої легені. В зв'язку з чим він був оглянутий Донецькою обласною профпатологічною МСЕК, де йому 19.06.2006 р. було встановлено 60% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. В зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок роботи в шкідливих умовах праці, у нього періодично погіршується самопочуття та він неодноразово звертався за наданням медичної допомоги. Внаслідок довгої праці в шкідливих умовах, він отримав захворювання легенів у звязку з чим він зазнав моральної шкоди, відчував негативні почуття та переживання, також йому доводиться додавати зусиль для встановлення того стану та зв'язків життя, які існували раніше, та постійно додавати зусиль для організації свого та життя своєї родини, він відчував та продовжує відчувати моральні страждання у зв'язку з чим не може реалізувати в повній мірі своїх повсякденних занять, звичок та бажань, що у сукупності вимагає від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності та ушкодження здоров'я призвели до моральних страждань, оскільки у нього порушився нормальний життєвий ритм, він позбавлений можливості займатися фізичною працею, допомагати родині по господарству, змушений продовжувати відповідний курс лікування у медичному закладі. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 200000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вирішення питання стосовно позовних вимог просить вирішити на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1, 3, 21, ч.4 ст. 43, ч.ч. 1,2 ст. 46 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Право на соціальний захист гарантується, зокрема, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно з абз. 5 ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. За змістом ст. 6 [PERSON] України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі Закон) об'єктом страхування є життя застрахованого, його здоров'я та працездатність. Дія цього [PERSON] поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту), та на інших осіб, зазначених у ст. 8, що підлягають обов'язковому страхуванню від нещасного випадку. Укладаючи з роботодавцем угоду про обов'язкове страхування від нещасного випадку, страховик (Фонд соціального страхування від нещасних випадків) тим самим бере на себе зобов'язання надати застрахованим особам передбачені [PERSON], зокрема ст. 21, соціальні послуги та виплати. Надаючи соціальні послуги застрахованим та здійснюючи страхові виплати грошових сум, Фонд соціального страхування від нещасних випадків здійснює забезпечення соціального захисту громадян у разі тимчасової, стійкої часткової або повної втрати працездатності. Передбачене ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди як один із способів захисту особистих немайнових прав громадян, що відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, або власником чи уповноваженим ним органом, не застосовується до осіб, що підлягають обов'язковому соціальному страхуванню. Так, Конституційний Суд України у рішенні по справі про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування (справа № 1-9/04 від 27 січня 2004 року) визначив обов'язок Фонду соціального страхування по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди спричиненої умовами виробництва, тобто щодо осіб, які підлягають обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до [PERSON]. Щодо інших осіб, які не є суб'єктами страхування від нещасного випадку і на яких не поширюється дія [PERSON], у тому числі працівників, що виконують роботу не на основі трудового договору (контракту), а з інших підстав, відшкодування моральної шкоди регламентується ст. 237-1 КЗпП України та ст. 1167 ЦК України. Позивач працював на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» і був застрахований, отже на нього поширюється дія [PERSON] України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. За таких підстав, суд вважає, що ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» є неналежним відповідачем. З урахуванням конституційної значущості здоров'я як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою, законодавець урегулював обсяг та характер відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я нещасним випадком чи професійним захворюванням, і передбачив комплекс заходів, спрямованих на відшкодування шкоди. Положеннями ст. ст. 21, 28, 34 [PERSON] в редакції, що діяла до прийняття [PERSON] України „Про Державний бюджет України на 2006 рік, „Про Державний бюджет України на 2007 рік, „Про Державний бюджет України на 2008 рік, [PERSON] України „Про внесення змін до [PERSON] України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23 лютого 2007 року, передбачали обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди. За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 [PERSON] право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. [PERSON] висновку МСЕК від 19.06.2006 р. (довідка № 048347) [PERSON] встановлена 3 група інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням. До суду з даним позовом позивач [PERSON] звернувся 19 квітня 2011 року. Таким чином, право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності як Законами України „Про Державний бюджет України на 2006 рік, „Про державний бюджет України на 2007 рік, „Про Державний бюджет України на 2008 рік, так і [PERSON] України „Про внесення змін до [PERSON] України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23 лютого 2007 року. [PERSON] зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. [PERSON] України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату, тому покладення на відділення Фонду обов'язку по сплаті такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу. Той факт, що нещасний випадок стався з вини самого потерпілого не позбавляє застрахованого працівника, який втратив професійну працездатність, права на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної умовами виробництва, і не виключає обов'язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, у випадках тимчасової чи стійкої втрати потерпілим професійної працездатності. За змістом ст. 23 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. [PERSON] роз'яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Позивачем доведений факт заподіяння моральної (немайнової) шкоди. Ушкодження здоров'я, яке спричинило 60% втрату професійної працездатності, отримані [PERSON] під час виконання трудових обов'язків, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Однак позивачу необхідно було звертатися з даним позовом до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України який був би належним відповідачем по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed