Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації, їй та [PERSON] належало по ? частини квартири [ADDRESS]. Свою частину вона подарувала [PERSON], який через деякий час помер. З [PERSON] вони мешкали без реєстрації шлюбу з 1985 року по день його смерті 21.05.1995 року. Після його смерті вона залишилася проживати в квартирі і володіє нею безперервно на протязі останніх 16 років, у звязку з чим просила визнати за нею право власності на ? частину квартири, що належала [PERSON] за набувальною давністю. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, уточнивши, що в 1992 році вона отримала вищевказану квартиру, яку приватизували на двох з [PERSON], з яким перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації в органах РАГСу. В 1995 році свою частину квартири вона подарувала свєму племіннику [PERSON]. Після смерті чоловіка в травні 1995 році продовжує проживати в цій квартирі, жодних спадкоємців у нього не було. Її племінник [PERSON] також помер в 1999 році. Посилаючись не те, що на протязі останніх шістнадцяти років вона безперервно володіє квартирою, просила визнати за нею право власності на ? частину квартири, що належала [PERSON] за набувальною давністю. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, підтвердили суду, що позивачка та [PERSON] проживали однією сімєю як чоловік та жінка близько дванадцяти років, до дня смерті останнього. Останні декілька років вони жили в квартирі, за адресою м. Буринь, вул. Трудова,1/2. Після смерті [PERSON] позивачка продовжує мешкати за вказаною адресою. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31.08.1992 року [PERSON] отримала квартиру [ADDRESS], при цьому в ордер, в якості члена сімї чоловіка, був вписаний і [PERSON], що вбачається з показів позивачки, копії корінця до ордеру на житлове приміщення. В подальшому, вказані особи приватизували отриману квартиру по 1/2 частині кожний згідно Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого органом приватизації Буринським цукрокомбінатом 29.11.1994 року. З довідки ТОВ Буринське БТІта рішення опікунської ради Буринської районної ради №3 від 20.03.1993 року видно, що позивачка 17.08.1995 року ? частину квартири подарувала своєму племіннику [PERSON], у звязку чим вона стала належати на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим позивачка продовжила проживати з [PERSON] у цій квартирі однією сімю без реєстрації шлюбу до дня смерті останнього 21.05.1995 року, а після його смерті безперервно проживає в ній та володіє квартирою до теперішнього часу, що вбачається з показів позивачки, свідків, свідоцтва про смерть [PERSON], повідомлення про надання субсидії, поквартирної картки, картки приписки, копії паспорту позивачки, довідки з місця проживання, а також частково довідкою СГІРФО Буринського РВ УМВС України в Сумській області. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не приймав і наявність спадкоємців судом не встановлена, що також підтверджується і повідомленням Буринської районної державної нотаріальної контори та довідкою із Спадкового реєстру. З копії актового запису про смерть №14 від 04.01.1999 року видно, що племінник позивачки [PERSON] помер 01.01.1999 року. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інакше не встановлено цим Кодексом, а ч.4 цієї статті визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу Прикінцеві та перехідні положенняЦивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року. Таким чином умовою визнання права власності за особою на нерухоме майно відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України є добросовісне заволодіння чужим майном та безперервне їм володіння на протязі десяти років, починаючи з 01.01.2001 року. Судом встановлено та належним чином позивачкою доведено, що вона після смерті свого співмешканця [PERSON] 21.05.1995 року добросовісно заволоділа його ? частиною квартири №2, розташованої по вулиці Трудова,1 в м. Буринь Сумської області, і продовжує в ній проживати та володіти з вказаного періоду до теперішнього часу, тобто на протязі 16 років, при цьому з 01.01.2001 року пройшло більше десяти років, у звязку з чим її вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Outcome: approved