Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким виселити [PERSON] з квартири №97 у будинку №7 корпус 3 по вул.Варненська у м.Одесі, стверджуючи, що він як власник квартири позбавлений можливості нею користуватися. У судовому засіданні представник позивача вимоги [PERSON] підтримав. Представник відповідачів з позовом не погодився. Суд вислухав представників сторін, вивчив надані до справи документи і встановив наступне: Трикімнатна квартира №97 у будинку №7 корпус по вул.Варненська у м.Одесі належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 19 квітня 2011 року. За договором дарування дарителем квартири виступила дружина позивача [PERSON], яка у 2008 році отримала цю квартиру у власність за договором дарування від своїх родичів: діда - [PERSON],баби - [PERSON] і тітки- Грабовської [PERSON] спірній квартирі постійно проживають з 1975 року і мають реєстрацію за місцем проживання відповідачі [PERSON], ні [PERSON] ні [PERSON] в квартирі не проживали і не були зареєстровані. Всі витрати по утриманню квартири несуть [PERSON]: це оплата комунальних послуг, це ремонтні роботи по підтриманню належного стану жилих кімнат, підсобних приміщень, технічного обладнання квартири. Приймаючи в дар квартиру [PERSON] був сповіщений про те, що в квартирі проживають [PERSON]. Позивачева сторона стверджує, що відповідачі, відмовляючись в добровільному порядку виселитися з квартири, порушують його [PERSON]- право власності на цю квартиру, тому [PERSON] і звернувся до суду з цим позовом в вимагає виселити відповідачів з належної йому квартири, посилаючись на ст.391 ЦК України. Представник відповідачів, не визнаючи позов, посилався на такі доводи: у 2008 році між [PERSON] і [PERSON] при укладанні договору дарування була досягнути усна домовленість про довічне користування [PERSON] квартирою №97 у будинку №7 корпус 3 по вул.Варненська у м.Одесі; [PERSON] ніколи не чинили перешкод [PERSON] у користуванні квартирою; [PERSON] не мають іншого житла. При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з таких підстав: згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У даному випадку позивач має у своєму володінні квартиру [ADDRESS] і він позивач - має право звернутися до суду з позовом про захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, якщо протиправна поведінка інших осіб перешкоджає здійснювати йому права користування та розпорядження належною квартирою. Суд встановив, що відповідачі у 1975 році на відповідній правовій підставі набули права на користування жилою площею у квартирі [ADDRESS]. Факт укладання договорів дарування зазначеної квартири як з боку [PERSON] так і з боку [PERSON] не позбавляє автоматично [PERSON] права на користування жилими приміщеннями у цій квартирі. Суд не отримав будь-яких доказів щодо наявності протиправної поведінки [PERSON], яка б перешкоджала [PERSON] здійснювати право користування та розпорядження квартирою. Позивачева сторона не надала суду доказів того факту, що Гарбовські мають статус тимчасових мешканців у квартирі №97 у будинку №7 корпус 3 по вул.Варненська у м.Одесі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов [PERSON] не доведеним.

Outcome: dismissed