Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-16 00:00:00

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2011 року позов [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу дійсним та визнання права власності задоволено (а.с.14). В апеляційній скарзі ПАТ «Про [PERSON]», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 17-20). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав Судом першої інстанції встановлено, що 15 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено письмовий договір купівлі-продажу транспортного засобу «Камаз»- модель 55120, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № 060532000М0387161, реєстраційний номерний знак АК 6551АР. Договірна ціна вказаного транспортного засобу склала 60 000 грн.(а.с. 6-8). Відповідно до акту прийому-передачі відповідач передав, а позивач прийняв технічно справний автомобіль, вантажний самосвал марки «Камаз»- модель 55120, 1991 року випуску. [PERSON] у повному обсязі сплатив кошти за придбаний транспортний засіб [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу не суперечить закону не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, а сторони домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу транспортного засобу, а тому суд згідно з ч. 3 ст. 334, ч.2 ст. 220 ЦК України може визнати такий договір дійсним. Вказані висновки зроблені судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідно до ч.2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, однак всупереч даній нормі закону договір купівлі-продажу було укладено особою, яка не мала права на здійснення даного правочинну: у матеріалах справи відсутні докази про те, що [PERSON] мав право на розпорядження або відчуження спірного транспортного засобу. Крім того, згідно ст. 358 ЦК України, тільки власнику майна належить право продажу. Відповідно ч. 4 ст. 334, ч.1 ст. 210 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно із абзацом 2 п. 13 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 06 листопада 2009 року: «Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін». Таким чином, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постановлені з порушенням норм матеріального права (не застосовано закон, який підлягає застосуванню), що згідно із п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed