Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-09 00:00:00

Зазначена позовна заява надійшла до суду 16.05.2011 року, в якій позивач просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди: з ПАТ «Євраз [PERSON]» - 124224 грн., з ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» - 67776 грн.; з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області 192000 грн. Ухвалою суду від 10.08.2011 року за заявою представника позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, частина позовних вимог [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди в розмірі 192000 грн. залишена без розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він у період з 1983 року по 1993 рік працював на дробарно - сортувальній фабриці шахти «Ювілейна» РУ імені ХХ партзїзду (нині - ПАТ «Євраз [PERSON]») змінним майстром, дробарником; в період з 2005 року по 2011 рік - механіком, майстром з ремонту механічного обладнання, слюсарем-ремонтником дробарно - сортувальної фабрики карєра «Северний» ДНВП «Укрмеханобр», ГЗК «Укрмеханобр» ВАТ і ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча». Працюючи більш ніж 16 років на даних підприємствах, він виконував роботи, які, внаслідок випадків незастосування засобів подавлення пилу та недосконалості робочого місця характеризувалися впливом запиленості повітря робочої зони, що перевищувала гранично допустимі нормативи. Згідно рішення проф. лікувально експертної комісії (ЛЕК) інституту від 25.01.2011 року (протокол № 166) йому було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої другої ст.) фаза загострення. ЛН другого ст. Згідно пункту 17 акту розслідування хронічного профзахворювання причиною професійного захворювання явилась робота на протязі 16 років 5 міс. в умовах пилу, концентрації якого перевищували гранично допустимі нормативи: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного двоокису кремнію від 4,8 до 32,5 мг/м2 при ГДК 2,0 мг/м3. Винними в захворюванні, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, а саме ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», які передбачають створення підприємством безпечних і не шкідливих умов праці, є керівництво: шахти «Ювілейна» РУ імені ХХ партзїзду, карєра «Северний» ДНВП «Укрмеханобр», ГЗК «Укрмеханобр» ВАТ і ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча». Факт вини підприємства в отриманому професійному захворюванні підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання № 02/11 від 18.02.2011 року. За висновком профпатологічної медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) від 04.03.2011р. йому було вперше встановлено 25% втрати професіональної працездатності, починаючи з 03 березня 2011 року. Дата переогляду 01.03.2012 року. Також позивач зазначив, що з вини підприємств втратив своє здоровя та працездатність. Постійно, вже тривалий час відчуває значний фізичний біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта. При незначному фізичному навантаженні у нього зявляється задишка, іноді напади сухого кашлю. В звязку з цим зявляється важкість у грудній клітці, головний біль при підвищенні артеріального тиску. Крім того, часто турбує біль у суглобах рук та ніг. В осінньо-зимовий період, в сиру та прохолодну погоду болі посилюються. Йому лікарями протипоказані робота в умовах пилу, несприятливого мікроклімату, у підземних умовах, в тому числі, важка фізична праця. Він потребує постійного лікування та йому рекомендовано «Д» спостереження терапевта, ЛОР, окуліста за місцем мешкання, оздоровлення у місцевому санаторії профілакторії та на курортах ПБК, Бердянська (пульмонологічного профілю в теплий період року). У звязку із вищевикладеним, у його житті виникли вимушені зміни, він змушений докладати багато зусиль для організації свого життя. Так, для недопущення погіршення стану свого здоровя постійно проходить лікування. На фоні фізичних страждань у нього виникли психологічна втома, депресія, страх перед майбутнім. Свої моральні страждання позивач оцінює в сумі 192 000 гривень, які просить стягнути з відповідачів пропорційно часу роботи на підприємствах, а саме: - з ПАТ «Євраз [PERSON]» - 124 224 грн., з розрахунку: 192000грн. х 64,7 % (доля вини підприємства складає 64,7 %, час роботи 10 років 3 міс.); - з ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» - 67\~776 грн., з розрахунку: 192000грн. х 35,3 % (доля вини підприємства складає 35,3 %, час роботи 5 років 7міс.). Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.28), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила при винесені рішення врахувати, що з вини підприємств позивачу заподіяна шкода здоровю, він втратив 25 відсотків професійної працездатності, змушений звертатися за допомогою до лікарів, що підтверджується виписними епікризами, професійні захворювання змінили рівень життєвої діяльності, йому необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Також пояснила, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично - допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких він захворів, в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання. Представник відповідача ПАТ «Євраз [PERSON]» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, зазначивши, що позивач є застрахованою особою та на нього поширюється дія Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Представник відповідача ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, заперечуючи проти позовних вимог, зазначила, що посилатися на положення ст. 153 КЗпП України можливо тільки за наявності вини підприємства. Підприємство працює на підставі відповідних дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки. Позивач знав про шкідливі умови праці та погоджувався працювати. Посада, яку обіймав позивач, відноситься до роботи у шкідливих умовах праці, яка, у свою чергу, передбачає атестацію робочих місць, видачу індивідуальних захисних засобів, таким працівникам підприємством надаються додаткові пільги. Вини підприємства у заподіянні позивачу моральної шкоди немає. Вислухавши представників позивача та відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. При обговоренні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємств у заподіянні шкоди, матеріальну шкоду, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Із трудової книжки позивача видно, що він у період з у період з 1983 року по 1993 рік працював змінним майстром, дробарником на дробарно - сортувальній фабриці шахти «Ювілейна» РУ імені ХХ партзїзду (нині - ПАТ «Євраз [PERSON]»); у період з 2005 року по 2011 рік - механіком, майстром з ремонту механічного обладнання, слюсарем-ремонтником дробарно - сортувальної фабрики карєра «Северний» ДНВП «Укрмеханобр», ГЗК «Укрмеханобр» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (а.с.7-13). Комісією у складі представників відповідача ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», КЗ «Міська лікарня №1» м. Кривого Рогу, було проведено розслідування та складено Акт розслідування професійного захворювання № 02/11 від 18.02.2011 року (надалі Акт розслідування) (а.с.18). Із зазначеного Акту вбачається, що [PERSON] страждає на професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). ЛН другого ст., які він отримав, працюючи з 13.06.2005 року по теперішній час на ГЗК «Укрмеханобр» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» та виконуючи роботи, які внаслідок випадків незастосування засобів подавлення пилу та недосконалості робочого місця, характеризувалися впливом запиленості повітря робочої зони, що перевищувала гранично допустимі нормативи. Працюючи раніше з 10.08.1983 року по 06.11.1993 року на дробарно - сортувальній фабриці шахти «Ювілейна» РУ імені ХХ партзїзду (нині - ПАТ «Євраз [PERSON]») [PERSON] згідно санітарно-гігієнічної характеристики його умов праці, підготовленої Саксаганською райСЕС № 2/2-11-5-2113 від 30.07.2010 року (а.с.14-16), також підпадав під вплив запиленості повітря робочої зони, що перевищувала гранично допустимі нормативи. У п. 17 Акту розслідування причиною професійного захворювання позивача зазначено роботу на протязі 16 років 5 місяців в умовах пилу, концентрації якого перевищували гранично допустимі нормативи: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного двоокису кремнію від 4,8 до 32,5 мг/м2 при ГДК 2,0 мг/м3 ( SiO2 від 10 % до 70%). В пункті 19 Акту розслідування особами, які порушили законодавство про охорону праці ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці», гігієнічні нормативи, - зазначені керівництво шахти «Ювілейна» Рудоуправління імені ХХ партзїзду, шахти «Октябрьська» шахтоуправління «Октябрьське» ВО «Кривбасруда»; карєра «Северний» ДНВП «Укрмеханобр», ГЗК «Укрмеханобр» ВАТ та ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (а.с.18). Висновком МСЕК від 04.03.2011 р. позивачеві вперше встановлено 25 % втрати професійної працездатності у звязку з професійним захворюванням з наступним переоглядом 01.03.2012 року (а.с.17). Відповідно до наданих виписного епікризу, виписки із медичної карти стаціонарного хворого, позивач у 2010, 2011 роках знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі «Міська лікарня № 1» м. Кривий Ріг. Згідно виписок з історії хвороб, лікарями йому рекомендовано диспансерне спостереження дільничного терапевта, ЛОР, санаторно курортне лікування, тривала базисна терапія лікарськими препаратами (а.с.19-21). Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода професійними захворюваннями, винними в отриманні яких, зокрема, є відповідачі, які не забезпечили безпечних умов праці. Внаслідок отримання професійних захворювань позивач втратив працездатність в розмірі 25%, щорічно проходить стаціонарне лікування, переносить фізичний біль та моральні переживання. Суд вважає, через профзахворювання порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємство від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які підприємства-відповідачі не оспорили. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розяснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд, враховуючи розяснення, викладені в п.9 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 (з наступними змінами та доповненнями), про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позовні вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню, але в розмірі меншому, ніж він просить. Зважаючи на 25 % втрати професійної працездатності позивачем, стан його здоров'я, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до змін у його житті, суд вважає, що компенсацію за заподіяну моральну шкоду йому слід визначити у загальному розмірі 17000 грн. пропорційно до тривалості його роботи на кожному підприємстві (ПАТ «Євраз [PERSON]» - 11000 грн., ПАТ „Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча - 6000 грн.), що буде відповідати тим стражданням і переживанням які він зазнає, а в іншій частині позову позивачеві слід відмовити. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів, розподіливши їх пропорційно задоволеній сумі. На підставі викладеного,

Outcome: partial