Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

29 листопада 2007 року ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») уклало з [PERSON] договір № 014/02-44/1723-07 про надання кредиту в розмірі 80000 грн. під 16% відсотків річних строком до 28 листопада 2014 року. 24 липня 2008 року банк уклав з нею додаткову угоду № 1, якою відсоткову ставку за кредитом було збільшено до 18% річних. 22 травня 2009 року та 24 грудня 2010 року сторони уклали додаткові угоди, якими на період з 27 грудня 2010 року по 27 квітня 2011 року було застосовано «Кредитні канікули», строк дії договору продовжено до 28 листопада 2015 року. Для забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором 29 листопада 2007 року банк уклав з [PERSON] договір іпотеки № 014/02-44/1723-07і, предметом якої є належна позичальнику квартира [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] не здійснювала щомісячних виплат у відповідності до п. 6.1 кредитного договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з неї 80002 грн. 72 коп. заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач просив початкову ціну предмету іпотеки встановити на рівні 90% від її вартості, визначеної на підставі оцінки відповідно до законодавства України, виселити з квартири [ADDRESS], зареєстровану в ній [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності. Позов належить задоволити з таких підстав. У відповідності з п.п. 1.1, 6.1 кредитного договору № 014/02-44/1723-07 від 29 листопада 2007 року, [PERSON] одержала в ВАТ «[PERSON] Аваль» кредит в сумі 80000 грн. під 16% річних строком до 28 листопада 2014 року, який повинна була сплачувати у відповідності до графіку погашення кредиту щомісячними платежами. Згідно з п. 10.2 договору за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Додатковою угодою № 1 від 24 липня 2008 року відсоткову ставку за кредитом було збільшено до 18% річних. Додатковою угодою № 1 від 22 травня 2009 року було встановлено графік погашення заборгованості за кредитом. Додатковою угодою № 2 від 24 грудня 2010 року сторони визначили розмір заборгованості за кредитом, на період з 27 грудня 2010 року по 27 квітня 2011 року домовились про зменшення щомісячного платежу, продовжили строк дії договору до 28 листопада 2015 року і встановили новий графік погашення заборгованості. 29 листопада 2007 року договір іпотеки № 014/02-44/1723-07і, за яким [PERSON] з метою забезпечення виконання зобовязання за договором № 014/02-44/1723-07 про надання кредиту передала в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1.4 цього договору банк має право у випадку не виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором звернути стягнення на квартиру, реалізувати її та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задоволити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, заподіяних порушенням зобовязання. У відповідності з розрахунком банку від 13 липня 2011 року заборгованість [PERSON] за кредитом складає 72269 грн. 50 коп., в т.ч. прострочена 2688 грн. 69 коп., прострочена заборгованість за відсотками 7036 грн. 88 коп., пеня за порушення строків повернення кредиту 696 грн. 34 коп. Відповідачка визнала правильність розрахунку. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України наслідком порушення зобовязань є відшкодування збитків. Відповідно до п. 7.4 кредитного договору на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі порушення графіку платежів банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У відповідності з вимогами ст.ст. 41, 43 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмету іпотеки за рішенням суду може проводитись, якщо інше не передбачене рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження; початкова ціна предмету іпотеки встановлюється за рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою від 90% його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Такий розмір і порядок визначення початкової ціни встановлено і п. 6.5.3 договору іпотеки. Як вбачається з довідки КП «Темп» від 20 листопада 2007 року та одержаної судом довідки Смілянського відділу громадянства, паспортної та іміграціної служби, в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» суд, ухвалюючи рішення про продаж будинку або жилого приміщення як предмету іпотеки, за заявою іпотеко держателя може ухвалити рішення про виселення мешканців. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України відповідачка [PERSON] повинна відшкодувати позивачу документально підтверджену суму судових витрат.

Outcome: approved