Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про захист прав споживачів, в якому просила визнати незаконним збільшення відповідачем процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором №014/08-112/74999 від 25.01.2008 року, визнати недійсним п. 4.8 кредитного договору №014/08-112/74999 від 25.01.2008 року, що надає право банку вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом у разі ненадання позичальником згоди на зміну відсоткової ставки. Позивач уточнила вимоги позову, та просила визнати незаконним збільшення відповідачем відсоткової ставки за користування кредитом за договором №014/08-112/74999 від 25.01.2008 року та зобов’язати відповідача здійснити перерахунок платежів у відповідності до ставки 11 % річних, починаючи з 25.08.2009 року; визнати недійсною додаткову угоду від 04.12.2009 року з додатком до кредитного договору №014/08-112/74999 від 25.01.2008 року, укладеного між нею та відповідачем 25.01.2008 року з моменту їх підписання. У судовому засіданні проведена заміна відповідача по справі на ПАТ “[PERSON] Аваль”в особі Миколаївської обласної дирекції ПАТ “[PERSON] Аваль”на підставі Статуту, згідно якого ПАТ “[PERSON] Аваль”є правонаступником ВАТ “[PERSON] [PERSON]”. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Адвокат позивача вважав позов таким, що підлягає задоволенню, посилаючись на доводи викладені в уточненій позовній заяві. Представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, та пояснила, що позивачка була належним чином повідомлена про всі умови кредитування, зміни відсоткових ставок по кредиту, про пільгові умови, дала свою згоду на внесення змін до кредитного договору, нею були підписані додаткові угоди до кредитного договору. За такого, вимоги позову є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Обставини справи встановлені судом. 25.01.2008 року між ВАТ“[PERSON] банкАваль”та [PERSON], яка на момент укладення договору працювала в банку, було укладено кредитний договір №014/08-112/74999, згідно якого [PERSON] було надано кредит в сумі 46500,00 дол. США на придбання квартири , з кінцевим строком повернення кредиту 25.01.2028 року. Пунктом 1.2.1 договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом складає 11 % річних. Статтею 4 кредитного договору передбачено корегування процентної ставки. Згідно п. 4.1 кредитного договору, кредитор має право в односторонньому порядку на власний розсуд без згоди позичальника, але не частіше одного разу на шість місяців, змінити процентну ставку за кредитом у разі настання подій, які мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів установи кредитора та не залежить від волі сторін. Пунктом 4.4 договору передбачено, що у випадку, коли з будь-яких причин на поточний рахунок позичальника, відкритий у кредитора, припинилися зарахування заробітної плати від юридичної особи –роботодавця позичальника, кредитор має в односторонньому порядку прийняти рішення про збільшення процентної ставки за кредитом до розміру, встановленого кредитором за відповідною програмою кредитування на дату прийняття рішення. 05.01.2009 року між позивачем та Банком було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/08-112/74999 від 25.01.2008 року, відповідно до якої сторони домовились внести зміни до п. 1.2.1 , додавши до нього: з 16 січня 2009 року процентна ставка складає 3,26 % річних та діє на протязі 12 місяців з моменту підписання додаткової угоди. Розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні процентної ставки, що діяла до моменту укладення цієї угоди. При цьому, процентна ставка змінюється без укладання жодних додаткових угод до кредитного договору. У разі, коли з будь-яких причин на поточний (картковий) рахунок позичальника, відкритий у кредитора, припинилися зарахування заробітної плати від юридичної особи –роботодавця позичальника, кредитор має право в односторонньому порядку прийняти рішення про збільшення процентної ставки за кредитом до розміру, встановленого кредитором за відповідною програмою кредитування на дату прийняття такого рішення. Наказом від 10.08.2009 року [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу платежів та супроводження операцій Управління Миколаївської обласної дирекції ВАТ “[PERSON] банк [PERSON]”, за власним бажанням, ст. 38 КЗпП Украни. Згідно рішення кредитного комітету від 10.10.2008 року відсоткова ставка за даними видами кредитних договорів підвищена до 16,85 % річних. Починаючи з 25.08.2009 року процентна ставка [PERSON] була збільшена до 16,85 % річних. У відповідності до п. 4.6 кредитного договору, кредитор зобов’язаний письмово повідомити позичальника про нову (скориговану)процентну ставку за кредитом протягом семи календарних днів з дати прийняття відповідного рішення. Таке письмове повідомлення є невід’ємною частиною цього договору. Однак, письмове повідомлення ні 10.10.2008 року, ні на протязі семи календарних днів про підвищення процентної ставки [PERSON] не направлено. 04.12.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду №014/08-112/74999/У до вказаного кредитного договору, згідно якої сторони досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, складений новий графік погашення кредиту, визначений розмір щомісячного платежу, виходячи з процентної ставки 16,85 % річних. (сума боргу х 16,85 % х кількість днів місяця/100 %). Згідно ч. 3 ст. 653 Ц К України, в разі зміни договору, зобов’язання змінюються з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.. Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст. ст. 207, 640 ЦК України, та уклали кредитний договір, у якому передбачили умову підвищення процентної ставки, то вони мають виконуватись і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав. Оскільки, кредитний договір був укладений до 25.01.2009 року і в ньому сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку змінити процентну ставку, то це вже є домовленістю сторін Банком прийнято рішення про підвищення процентної ставки 10.10.2008 року, однак, з позичальником підписаний договір 04.12.2009 року, що є фактично механізмом виконання цієї домовленості. За такого, визначальним у даному випадку в контексті Закону №661 є дата рішення про зміну ставки банку 10.10.2008 року, тобто, до 25.01.2009 року. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії банку у період з 25.08.2009 року по 04.12.2009 року не відповідають вимогам п. 4.6 кредитного договору, а тому збільшення процентної ставки до 16,85 % річних за цей період є незаконними і підлягають перерахунку. За такого, в цій частині позов підлягає задоволенню. Згідно умов додаткової угоди №014/08-112/74999/У від 04.12.2009 року, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість за кредитним договором, строк сплати якої настав, у наступному порядку: станом на дату укладення додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту складає 44417,29 дол. США; заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 1964,93 дол. США, у тому числі 75,27 дол. США –заборгованість з погашення сум кредиту, та 1889,66 дол. США - заборгованість з погашення процентів. На підставі вказаної додаткової угоди фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості по процентам, у зв’язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику (п.1 додаткової угоди від 04.12.2009 року). Тимчасово на період з 25.12.2009 року по 25.12.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного і графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. (п. 2 додаткової угоди від 04.12.2009 року). При цьому, встановлено розмір щомісячного платежу виходячи з процентної ставки 16,85 % річних. У відповідності до п. 6 додаткової угоди №014/08-112/74999/У від 04.12.2009 року, позичальник підтверджує , що перед укладення цієї додаткової угоди він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитуваня та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ №168 від 10.05.2007 року), що підтверджується підписом позичальника про його ознайомлення з умовами кредитування, які є невід’ємною частиною цієї додаткової угоди, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. З додаткової угоди вбачається, що при її укладенні [PERSON] було проінформовано про всі її істотні умови, спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів тощо, що підтверджується підписом позивачки на додатковій угоді. [PERSON], укладаючи додаткову угоду до кредитного договору, підтвердила, що перед її укладення вона повідомлена в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в ПАТ “[PERSON] [PERSON]” та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст.11 Закону України “Про захист прав споживачів” та Правил надання банком інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Нацбанку України №168 віл 11.05.2007 р.), що підтверджується підписом позичальника про її ознайомлення з Умовами кредитування, які є невід’ємною частиною додаткової угоди, та вона не має зауважень, претензій щодо наданої інформації; надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною . Посилання позивача на ті обставини, що укладена додаткова угода не містить інформації про розмір процентної ставки, спростовані в судовому засіданні, графіком погашення заборгованості, та наданим до нього розрахунком. Окрім того, [PERSON] працювала в МОД ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]»на посаді заступника начальника у відділі платежів та обліку казначейських, кредитних та документарних операцій управління МОД ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]», та у відповідності до своїх посадових обов’язків, знань та навичок могла здійснити розрахунки для визначення розміру процентної ставки, закладеної в додатковій угоді від 04.12.2009 року . При таких обставинах, власні дії позивачки, що виразилися у підписанні додаткової угоди до кредитного договору підтверджують її ознайомлення з умовами і відсутністю претензій, здійснення часткового погашення кредиту та передбачених договором виплат, що являється підтвердженням ознайомлення позивачки зі змістом укладеної нею угоди, погодженням з її умовами та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цією угодою. Таким чином, зміст даної додаткової угоди відповідає вимогам ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що додаткова угода №014/08-112/74999/У від 04.12.2009 до кредитного договору №014/08-112/74999 від 25.01.2008 року не суперечить Закону України “Про захист прав споживачів” та законодавству України. За такого, підстави для визнання додаткової угоди до кредитного договору недійсною відсутні, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] акціонерного товариства “[PERSON] [PERSON]” в особі Миколаївської обласної дирекції ПАТ “[PERSON] [PERSON]” судовий збір в розмірі 96,00 грн. на користь держави, на користь [PERSON] стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37,00 грн.

Outcome: partial