Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем [PERSON] проживали однією сімєю, як чоловік і дружина з 8 березня 1995 року, вели спільне господарство, згодом у них народилась дитина. Влітку 2009 року вони припинили шлюбні стосунки і розійшлися. Під час спільного проживання, 13 грудня 2007 року, вони придбали будинок по вул. Щорса, 2 в м. Первомайську, який відповідач оформив на своє імя, однак оскільки вони проживали разом, вважає, що має право на ? частину такого будинку. Тож просить встановити факт її проживання з відповідачем однією сімєю з березня 1995 року по серпень 2009 року та визнати за нею право власності на ? частину будинку по вул. Щорса, 2 в м. Первомайську. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила встановити факт проживання однією сімєю з відповідачем з березня 1994 року по 9 травня 2009 року, в іншій частині позов підтримала повністю, просила його задовольнити, додавши, що протягом спільного проживання з відповідачем вони мали спільний бюджет, обидва працювали, разом займались підприємницькою діяльністю, вона працювала реалізатором на ринку. Вважає, що будинок придбаний сторонами за спільні кошти. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, погодився з тим, що дійсно проживав з позивачкою як чоловік і дружина з 8 березня 1994 року по 9 травня 2009 року. Від таких стосунків 12.08.2007 року у них народилась донька Дарина в результаті штучного запліднення. Під час спільного проживання позивачка підприємницькою діяльністю не займалася, а всі гроші, які були в їх сімї, вони витрачали на процедуру штучного запліднення, лікування і повязані з цим процедури. Спільного бюджету з [PERSON] вони не мали, кожен витрачав свої гроші. Грошей на придбання будинку теж не мали, оскільки все витрачали на лікування. Договір купівлі-продажу будинку по вул. Щорса, 2 він уклав з представником власника будинку [PERSON] [PERSON] 13.12.2007 року, однак такий договір вважає фіктивним, оскільки своїх грошей за нього не платив, а платив за будинок [PERSON], і саме на його прохання він виступив стороною в договорі, завчасно погодившись з тим, що не буде претендувати на будинок. [PERSON] добре про це знала, однак коли вони розійшлися, то почала шантажувати [PERSON], говорила, що не буде претендувати на будинок, якщо він повернеться в сімю. Тому в частині розподілу будинку і визнання за позивачкою права власності на ? його частину просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 8 березня 1994 року проживали разом як чоловік і жінка без державної реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, бажали мати спільних дітей, піклувались один про одного, згодом у них народилась спільна дитина, а 9 травня 2009 року сторони припинили фактичні шлюбі стосунки. В будь-якому іншому шлюбі сторони не перебували у цей час. Такі обставини визнані сторонами, підтверджені поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Тож в частині встановлення факту проживання сторін однією сімєю в певний час, а саме як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду і визнані сторонами. Згідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України, тобто частки майна чоловіка і жінки є рівними. Як видно з договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 4769, 13 грудня 2007 року, тобто під час проживання сторін однією сімєю, [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок №2 з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Щорса в м. Первомайську Миколаївської області. При цьому від імені продавця на підставі довіреності діяв [PERSON], а від імені покупця особисто [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] не було укладено жодних письмових договорів щодо розпорядження спірним будинком. Свідок [PERSON] приватний нотаріус, що посвідчувала вказаний договір купівлі-продажу, пояснила суду, що особи сторін, повноваження представника були належним чином встановлені та перевірені, також була перевірена справжність волевиявлення сторін. Сторони були попереджені про наслідки укладення вказаного договору, при цьому [PERSON] надав письмову заяву, в якій повідомив, що розрахувався за будинок своїми особистими коштами. Жодні інші особи, крім [PERSON] та [PERSON] не були присутні під час укладення договору, в тому числі і [PERSON] Викладені свідком [PERSON] обставини підтверджуються оглянутими і дослідженими в судовому засіданні оригіналами Архівної справи № 2-о-1, том 1, де містяться документи, на підставі яких нотаріус посвідчував договір купівлі-продажу, зокрема і заява [PERSON] про те, що він розрахувався за будинок особистими коштами; а також Реєстр нотаріальних дій № 2-24 том 6, де вчинено запис про вчинений правочин за № 4769 від 13.12.2007 року. Такі свідчення [PERSON] спростовують твердження відповідача про те, що гроші на придбання будинку йому дав [PERSON] Крім того, за досить тривалий час розгляду справи [PERSON] не надав суду жодних доказів на підтвердження таких обставин. Крім того, свідок [PERSON], пояснив суду, що є рідним братом [PERSON] і знає, що [PERSON] мав намір придбати спірний будинок, домовлявся про це особисто з власником [PERSON], однак угода не відбулася, оскільки будинок купив [PERSON] В даний час в суді розглядається справа про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним, оскільки [PERSON] не мав наміру продати будинок [PERSON] Однак свідок не має інформації про те, що [PERSON] надавав [PERSON] гроші на придбання будинку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивач не довів, що заплатив за спірний будинок не особисті кошти, або діяв в інтересах третьої особи. Навпаки, таке його ствердження спростовується приведеними вище доказами. Також суд вважає, що [PERSON] не довів перед судом, що під час проживання з [PERSON] вони малі різні бюджети, а тому вона не зробила ніякого фінансового вкладу у придбання будинку. Такі пояснення відповідача спростовуються його власними поясненнями про те, що фактично вони проживали з позивачкою як подружжя, разом збирали кошти на лікування тощо, а також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Такими ж доказами, а також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], копіями торгових патентів спростовуються пояснення відповідача про те, що ротар О.М. під час спільного проживання не мала заробітку, адже з таких доказів вбачається, що вона постійно працювала. Під час розгляду справи відповідач неодноразово змінював свою позицію, зокрема, спочатку стверджував, що придбав будинок за особисті, а не спільні кошти, потім стверджував, що уклав фіктивний договір купівлі-продажу, виступивши як покупець замість [PERSON], який фактично розрахувався за будинок. Надалі, після допиту свідка [PERSON], відповідач повідомив, що уклав договір особисто, а [PERSON] має намір його оспорити. Однак відповідач не надав жодного доказу на підтвердження своєї позиції. Оцінюючи в сукупності докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частину спірного будинку обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню як такі, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому підлягають задоволенню на підставі ст. 74 СК України. Оскільки позов задоволено, на підставі ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved