Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з [PERSON], вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, який був укладений 25 січня 2004 року. У період шлюбу у них із відповідачем народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обовязку стосовно матеріального її утримання, коштів на забезпечення дитини не надає. Можливості самостійно належним чином утримувати свою дитину позивачка не має. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між подружжям не досягнуто. В зв'язку з чим просила винести рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь, щомісячно, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, через засоби масової інформації, шляхом розміщення оголошення в газеті "Новини Закарпаття" №67 від 21.01.2012 року про виклик до суду, в судове засідання не з`явився. Причини його неявки суду не відомі. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 25 січня 2004 року у виконкомі Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 06. Від спільного проживання у них народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO] та відповідно до її свідоцтва про народження відповідач являється її батьком. Наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка з дитиною проживає в будинку батьків, ніде не працює, не має ні земельної ділянки, ні худоби, ні власного будинку, ні будь-якого іншого джерела доходу. Сама виховує та утримує дочку. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради № 3959 від 24 листопада 2011 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON]. від 23 листопада 2011 року. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Таким чином, суд, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дитині виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні, і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини, в розмірі зазначеному позивачкою, а саме у розмірі 1/4 частини від його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 28 листопада 2011 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 214 гривень 60 копійок. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved