overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачка 18.08.2010 р. незаконно заволоділа грошима в сумі 5000 грн., внаслідок чого, її було притягнуто до кримінальної відповідальності, але 15.08.2011 р. провадження по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ст.190 ч.2 КК України було закрито на підставі Закону України Про амністію у 2011 році. Цивільні позови були залишені без розгляду для подальшого звернення в порядку цивільного судочинства. Просив стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду в сумі 5 000 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, виправдовувальних документів не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити за наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2011 р. постановою Каховського міськрайонного суду [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про амністію у 2011 році(а.с.4). При цьому, в мотивувальній частині постанови викладено встановлені і доведені судом обставини, а саме, що [PERSON], повторно, переслідуючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та допускаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, спонукала [PERSON], який довіряв їй, передати грошові кошти в сумі 5 000 грн., після чого за місцем проживання останнього, одержавши суму грошей, заволоділа ними, завдавши при цьому [PERSON] майнову шкоду на вказану суму. В судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи підсудна [PERSON] свою вину визнала повністю, не оспорюючи сум спричинених збитків. Як вбачається зі змісту ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, внаслідок вчинення відповідачкою злочину позивачу було завдано матеріальної шкоди, тобто з вини [PERSON] позивачка зазнала матеріальної шкоди у сумі 5 000 грн. Відповідальність за завдану майнову шкоду настає на загальних підставах, перед-бачених ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути на користь держави державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачка 13.08.2010 р. незаконно заволоділа грошима в сумі 2000 грн., внаслідок чого, її було притягнуто до кримінальної відповідальності, але 15.08.2011 р. провадження по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ст.190 ч.2 КК України було закрито на підставі Закону України Про амністію у 2011 році. Цивільні позови були залишені без розгляду для подальшого звернення в порядку цивільного судочинства. Просила стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в сумі 2000 грн. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, виправдовувальних документів не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити за наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2011 р. постановою Каховського міськрайонного суду [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про амністію у 2011 році(а.с.4). При цьому, в мотивувальній частині постанови викладено встановлені і доведені судом обставини, а саме, що [PERSON], повторно, переслідуючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та допускаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, спонукала [PERSON], яка довіряла їй, передати грошові кошти в сумі 2000 грн., після чого в приміщенні Каховської міської ради, одержавши суму грошей, заволоділа ними, завдавши при цьому [PERSON] майнову шкоду на вказану суму. В судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи підсудна [PERSON] свою вину визнала повністю, не оспорюючи сум спричинених збитків. Як вбачається зі змісту ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, внаслідок вчинення відповідачкою злочину позивачу було завдано матеріальної шкоди, тобто з вини [PERSON] позивачка зазнала матеріальної шкоди у сумі 2000 грн. Відповідальність за завдану майнову шкоду настає на загальних підставах, перед-бачених ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути на користь держави державне мито в розмірі 51 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачка 19.12.2010 р. незаконно заволоділа грошима в сумі 1500 грн., внаслідок чого, її було притягнуто до кримінальної відповідальності, але 15.08.2011 р. провадження по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ст.190 ч.2 КК України було закрито на підставі Закону України Про амністію у 2011 році. Цивільні позови були залишені без розгляду для подальшого звернення в порядку цивільного судочинства. Просила стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в сумі 1500 грн. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, виправдовувальних документів не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити за наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2011 р. постановою Каховського міськрайонного суду [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про амністію у 2011 році(а.с.6). При цьому, в мотивувальній частині постанови викладено встановлені і доведені судом обставини, а саме, що [PERSON], повторно, переслідуючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та допускаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом обману та зловживання довірою, спонукала [PERSON], яка довіряла їй, передати грошові кошти в сумі 1500 грн., після чого в приміщенні Каховської міської ради, одержавши суму грошей, заволоділа ними, завдавши при цьому [PERSON] майнову шкоду на вказану суму. В судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи підсудна [PERSON] свою вину визнала повністю, не оспорюючи сум спричинених збитків. Як вбачається зі змісту ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, внаслідок вчинення відповідачкою злочину позивачу було завдано матеріальної шкоди, тобто з вини [PERSON] позивачка зазнала матеріальної шкоди у сумі 1500 грн. Відповідальність за завдану майнову шкоду настає на загальних підставах, перед-бачених ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути на користь держави державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи тим, що з 30 січня 2010 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON] [INFO]. Згідно рішенням Ярмолинецького районного суду від 3 листопада 2010 року, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте відповідач належним чином рішення суду не виконує і не сплачує в повному об'ємі нараховані аліменти, що підтверджуються довідкою державної виконавчої служби. Останнім часом син [PERSON] часто хворіє, згідно консультативного заключення від 28.10.2011 року у нього дитячий церебральний параліч. В звязку з цим у [PERSON] великі побічні витрати. Тому позивачка просить стягнути аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно починаючи з 15.11.2011 року до досягнення ним повноліття. В суді позивачка додала заяву про уточнення позовних вимог в якій зазначено, збільшити розмір стягнення аліментів з відповідача [PERSON] 18 липня 1986 року нарордження, жителя [INFO] аліменти на мою користь на утримання сина [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно починаючи з дня подання і до повноліття сина. З одночасним відкликанням виконавчого листа №2-851 від 3.11.2010 року. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що його заробітна плата є не великою, тому в нього немає змоги сплачувати аліменти. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія 1-БВ №063109 від 30.01.2011 року. В сторін є неповнолітній син [PERSON] [INFO], згідно свідоцтв про народження яких відповідач записаний батьком, а позивачка матірю. Згідно рішенням Ярмолинецького районного суду від 3 листопада 2010 року, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, як вбачається з пояснень відповідача, хоча він працює і працевлаштований, але його заробіток є не стабільним, тому суд вважає, розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

У листопаді 2011 р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй та відповідачу, а також померлому [PERSON], на праві спільної сумісної власності, належить житлова квартира № 58, розташована по вул. Мелітопольській, 184, в м. Каховка Херсонської області. Через невизначеність частки кожного із співвласників вищевказаної квартири, сторони по справі не мають змоги оформити свої спадкові права після смерті [PERSON]. Позивачка вважає, що кожному з співвласників даної квартири належить по 1/3 її частки. Просила суд визначити частки кожного із співвласників житлової квартира № 58 розташованої по вул. Мелітопольській, 184, в м. Каховка Херсонської області по 1/3 її частини. В судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву в якій справу просив розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягала (а.с.18). Відповідач в судове засідання також не зявився, надав до суду заяву в якій справу просив розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден (а.с.19). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON], відповідачу [PERSON], а також померлому 28.04.2011 р. [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.8), на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира № 58, розташована по вул. Мелітопольській, 184, в м. Каховка Херсонської області, загальною площею 65,1 м2. Однак частки кожного з співвласників даної квартири не визначені, що відображено в свідоцтві про право власності на житло, виданого 02.12.1994 р. фондом комунального майна Каховської міської ради народних депутатів (а.с.5). Згідно з ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Дана обставина перешкоджає позивачу та відповідачам оформити своє право на спадщину відкриту після смерті [PERSON] Оскільки співвласники вищевказаної квартири досягли домовленості між собою і права сторін ніким не порушуються, позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 вересня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Підставою припинення шлюбних відносин позивачка вказує відсутність взаєморозуміння, на підставі чого виникали свари, сім*я розпалася і зберегти її неможливо, на примирення позивачка не згодна, прізвище просила залишити [PERSON]. В судове засідання позивачка не з"явилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 16.09. 2006 року, шлюб зареєстрований виконкомом Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, позивачка на примирення не згодна, зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно. На підставі ст.ст.110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 21 лютого 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис №70. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися, так як вони не зійшлися характерами та мали різні погляди на життя, на грунті чого між ними часто без причин виникали сварки та непорозуміння, які переросли в глибокий сімейний розлад. Шлюбні стосунки припинені та не ведеться спільне господарство. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу дітей не мають. У судовому засіданні позивач позов підтримав та надав аналогічні пояснення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 16.1 1.201 1 року №213. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.02.1997 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] З пояснень позивача вбачається, що сторони не проживають разом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105. 1 12 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що відповідач є батьком їх доньки [PERSON], [INFO]. До повноліття доньки з відповідача стягувалися аліменти. Оскільки донька продовжує навчання, то просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30 % мінімального прожиткового мінімуму громадян. Сторони в судове засідання не зявилися. Звернулися до суду з заявами з проханням слухати справу за їх відсутністю. Відповідач з позовом згодний. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є позивач та відповідач. З довідки Запорізького національного технічного університету № 100 від 08.09.2011 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в університеті на другому курсі денної контрактної форми навчання на спеціальності Фізична реабілітаціяфакультету Управління фізичною культурою та спортом. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 31.08.2011 року [PERSON] сплатила за 1 семестр навчання 2536 грн. З довідки про доходи вбачається, що [PERSON] працює в Запорізькій обласній дирекції Публічного акціонерного товариства [PERSON] Аваль і її заробіток з січня 2011 року по червень 2011 року склав 18786,70 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що, з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, відсутності у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інших обставин, що мають істотне значення, відповідач має можливість сплачувати аліменти на свою дитину у розмірі, який вказала позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання надала заяву, в якій підтримала предявлені вимоги і просила стягнути з відповідача на користь позивача суму відшкодування шкоди у розмірі 1494 грн. 90 коп., посилаючись на те, що 28 листопада 2009 року під час перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок, у відповідача було виявлено самовільне підключення до електромережі шляхом накиду дроту на вхідні провода, розташовані до електролічильника, заведений до будинку через вікно, внаслідок чого завдано матеріальні збитки. Просила розглянути справу без її участі та винести заочне рішення по справі. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає у гуртожитку № 1 по вул. Передовій в с. Зоря Дніпропетровського району Дніпропетровської області і є одержувачем електроенергії. Під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: с. Зоря, вул. передова, 1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що проводилась 28 листопада 2011 року контролерами Дніпропетровських районних електричних мереж [PERSON], [PERSON], електромонтером-водієм [PERSON] було виявлено виявлено самовільне підключення до електромережі шляхом накиду дроту на вхідні провода, розташовані до електролічильника, заведений до будинку через вікно, внаслідок чого енергопостачальнику завдано матеріальних збитків. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено ст.27 Закону України "Про електроенергетику", п.48 Правил користування електричною енергією для населення. Відповідно до п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, представниками ДРЕМ був складений акт про порушення № 028072 від 28 листопада 2009 року, у звязку з чим відповідно до п.7 Методики обчислення розміру нанесених збитків, заподіяних енергопостачальнику унаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №562 від 04 травня 2006 року, позивачем було розраховано суму збитку, яка складає 1494 грн. 90 коп., що підтверджується розрахунком розміру відшкодування збитків від 28 листопада 2009 року (а.с.7). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved