Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та згідно уточнених позовних вимог просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири № 19 у будинку № 6, корп. 10 по проспекту Шевченко в м. Одесі. Позивачка посилається в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Квартира № 19 у будинку № 6, корп. 10 по проспекту Шевченко в м. Одесі належала на праві власності [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості по аліментам та постанови старшого державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеської міської ради від 01.09.2011 року вищезазначена квартира передана на праві приватної власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості. На підставі акта державного виконавця про передачу майна від 01.09.2011 року було видано свідоцтво про право власності [PERSON] на квартиру № 19 у будинку № 6, корп. 10 по проспекту Шевченко в м. Одесі, у якій зареєстрований відповідач. Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2006 року [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] визнано безвісно відсутнім. У вищезазначеній квартирі відповідач не проживає, у звязку з чим позивачка звернулася до суду та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду неодноразово поверталися конверти з відміткою за закінченням терміну зберігання. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачки, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача , що не з'явився , у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Квартира № 19 у будинку № 6, корп. 10 по проспекту Шевченко в м. Одесі належала на праві власності [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості по аліментам та постанови старшого державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеської міської ради від 01.09.2011 року вищезазначена квартира була передана на праві приватної власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості. На підставі акта державного виконавця про передачу майна від 01.09.2011 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру № 19 у будинку № 6, корп. 10 по проспекту Шевченко в м. Одесі. 16.09.2011 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 01.09.2011 року посвідчив, що [PERSON] належить на праві власності квартира № 19 у будинку № 6, корп. 10 по проспекту Шевченко в м. Одесі. Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2006 року [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] визнано безвісно відсутнім. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сімї та прописку) та відповіді з адресно-довідкового бюро УМВС України в Одеській області від 25.10.2011 року у спірній квартирі зареєстрований відповідач. Як вбачається з акта про не проживання від 09.02.2012 року, посвідченого працівниками та начальником дільниці № 4 КП ЖКС Франківський, відповідач більш півроку у вищезазначеній квартирі не проживає. Беручи до уваги представлені стороною документи, акт про не проживання відповідача, суд вважає доведеним той факт, що відповідач у спірній квартирі не проживає. Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою цієї квартири, це створює перешкоди для позивачки в здійсненні права користування щодо неї. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивачки. У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зазначена норма має бути застосована судом до спірних правовідносин, оскільки початок встановленого законом строку непроживання у спірній квартирі, з яким повязується втрата права на житло, а також його закінчення протікали в період дії саме цієї норми закону. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач на спірній житловій площі не проживає більш 6 місяців, а також той факт, що судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні, суд дійшов висновку про втрату відповідачем права користування ним. Також суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки відповідачка за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не її його місцем проживання або місцем перебування, вона має бути знята з реєстрації за цією адресою. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірною житловою площею. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 38 гривень 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved