Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

В березні 2011 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачі самовільно вселились в квартиру. Просив суд виселити їх без надання іншого житлового приміщення. Свій позов обґрунтував тим, що в квартирі [ADDRESS] він проживав з 1989 року на підставі ордеру про вселення в дане жиле приміщення. Після смерті матері у 2010 році позивач вирішив зробити ремонт у квартирі, однак у його відсутність, відповідачі самовільно вселились в квартиру. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі та їх представник позов не визнали, заперечивши проти нього. Просили суд задовольнити зустрічний позов та визнати за відповідачами право на користування квартирою, а позивача таким, що втратив право на користування нею. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Інші учасники судового засідання не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, поклавшись на думку суду при вирішені заявленого спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розглянувши матеріали справи, та дослідивши наявні докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Глибоцької сільської ради Бориспільського району від 15 грудня 1989 року було видано ордер на жиле приміщення, а саме квартиру [ADDRESS] (а.с.115). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У корінці до ордеру №55 йдеться про те, що він виданий [PERSON] на сімю з двох чоловік на право зайняття жилого приміщення, площею 16 кв.м., яке складається з однієї ізольованої кімнати, за адресою вул. Окружна, 18. кв.2. У розділі «склад сімї»цього корінця до ордеру зазначено прізвище сина [PERSON]. Відповідно до довідки Глибоцької сільської ради від 06 липня 2011 року (а.с. 8) квартира станом на сьогоднішній день не приватизована. Дана квартира відноситься до житлового фонду сільської ради, відповідачці [PERSON] та членам її сімї не надавалась (а.с.76). Згідно з нормами ст. 58 Житлового кодексу України єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер, який видається виконавчим комітетом відповідної ради. Ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] відповідачі не отримували. Позивач [PERSON] вселився в квартиру як член сімї [PERSON] на підставі ордеру на жиле приміщення №55 від 15 грудня 1989 року і був прописаний за вказаною адресою з 1989 року. Ордер недійсним не визнавався. Після смерті матері в 2010 році [PERSON] залишився єдиним наймачем вказаної квартири. З довідки Бориспільської філії по експлуатації газового господарства вбачається, що власником особового рахунку на користування природним газом за адресою [ADDRESS] є померла [PERSON], але після смерті останньої було укладено договір про надання послуг населенню з газопостачання із сином померлої [PERSON], який надав копію паспорту з відміткою про реєстрацію за даною адресою. Довідкою виконавчого комітету Глибоцької сільської ради від 11 травня 2010 року підтверджується те, що іншого житла позивач [PERSON] не має (а.с. 10). Згідно ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Судовим слідством встановлено, що позивач з 1989 року проживав у вищезгаданій квартирі разом із матірю. Виївши на деякий час з квартири, туди самовільно заселились відповідачі по справі, які в добровільному порядку виселитись відмовляються. Згідно ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Судовим слідством встановлено, що всі без виключення відповідачі по справі зареєстровані і проживають в квартирі за адресою: с. Глибоке, вул. Леніна, 23 «Б», кв. 10, яка належить їм на праві спільної часткової власності. В судовому засіданні представник відповідачів підтвердив, що ордер на жиле приміщення на імя [PERSON] не видавався, рішення про надання їм в користування жилого приміщення сільською радою не приймалося і ніхто з них в спірній квартирі не був прописаний. Договір піднайму з [PERSON] або з [PERSON] не укладався. З матеріалів цивільної справи також вбачається, що відповідачка [PERSON] має власне житло - квартиру за адресою: с. Глибоке, вул. Леніна, 23 «Б», кв.10, в якій зареєстрована та проживає з 1990 року та по даний час, що підтверджується довідкою Глибоцької сільської ради від 30 травня 2011 року (а.с.90). Таким чином, у відповідачів відсутнє право на вселення та проживання у вище зазначеній квартирі. Щодо заявленого зустрічного позову суд приходить до таких висновків. Статею 61 ЖК України та Постановою Пленуму ВС України №2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»слідує, що предявляти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням вправі житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вирішення питання звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є компетенцією наймодавця, яким в цьому випадку є органу місцевого самоврядування, або у відповідності до норм ЦК України - іншому наймачу, піднаймачу. Глибоцька сільська рада до суду з таким позовом не зверталась, в своїй відповіді повідомила, що не має достовірних даних про факти викладені в зустрічній позовній заяві. Таким чином, у позивачів відсутнє право на звернення до суду з такою вимогою, в звязку з тим, що їхні права ніким не порушувались, а також відсутнє законне право на самозахоплену квартиру. Окрім того, спір про право користування може мати місце з органом місцевого самоврядування, як наймодавцем, в випадку його відмови в наданні жилого приміщення або між наймачами в випадку протиправних дій одного з них, або між наймачем і членами його сімї, які тривалий час проживали з ним за його згодою. Основою для визнання права на користування житлом є норми ЖК України. Згідно ст. 64 ЖК України позивач має право користування спірним жилим приміщенням, однак відповідачі позбавили його такого права, самовільно вселившись та користуючись квартирою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved