Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-18 00:00:00

Позивачка звернула до суду із вказаним позовом, посилаючись на наступне. На підставі наказу №116-к від 14.07.2000р. вона була прийнята на роботу у Відділ освіти Первомайської районної державної адміністрації на посаду старшого економіста. На підставі наказу № 231-к від 27.10.2000р. вона була переведена з посади старшого економіста централізованої бухгалтерії на посаду головного бухгалтера у відділ освіти Первомайської районної державної адміністрації Харківської області. Відповідно до наказу № 35-к від 24.02.2010р. вона була звільнена з роботи на підставі ст.40 п.2 КЗпП України в звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації. Вважає, що ніяких підстав для звільнення за цією статтею не було, так як її освіта та кваліфікація дозволяє працювати на посаді головного бухгалтера, атестації, відповідно до висновків якої було б визнано, що у неї недостатня кваліфікація, у відділі освіти не проводилося, роботу виконувала відповідно до своєї посадової інструкції, пройшла курс підвищення кваліфікації у 2002 році, неодноразово отримувала подяки за сумлінну роботу і високий професіоналізм, щомісяця отримувала премії за сумлінну працю та зразкове виконання своїх посадових обовязків, а причиною звільнення з роботи було переслідування її як головного бухгалтера з боку начальника відділу освіти [PERSON] за намагання контролювати використання бюджетних коштів. У вересні 2009р. нею була здійснена перевірка правильності витрачання фонду заробітної плати, у результаті якої, були виявлені порушення при нарахуванні заробітної плати методистам районного методкабінету, яким дозволено вести педагогічну роботу в навчальних закладах і порушення при нарахуванні індексації грошових доходів інших працівників відділу освіти. По результатам перевірки нею було подано доповідну записку на імя начальника відділу освіти [PERSON] від 29.09.2009р., в якій вона доповідала, що бухгалтера розрахункового відділу неправильно нараховують заробітну плату методистам, які ведуть педагогічну діяльність. Нарахування заробітної плати проводилося на підставі табелів обліку робочого часу в які, в якості робочого часу, за який нараховувалася заробітна плата, був включений канікулярний час на підставі вказівки [PERSON] Ніяких заходів по притягненню до відповідальності винних осіб і поверненню незаконно витрачених коштів з боку [PERSON] не було здійснено. З цих підстав між нею і [PERSON] виник конфлікт в результаті якого, [PERSON] позбавила її в жовтні 2009р. надбавки за складність та напруженість в роботі, видавши наказ більш ранньою датою № 459 від 26.08.09р., у розмірі 40% посадового окладу за порушення, нібито допущені у вересні 2009р. З 12.01.2010 р. по 17.02.2010р. в відділі освіти проводилася перевірка фінансово-господарської діяльності спеціалістами КРВ у Первомайському районі, і порушення, на які вона звертала увагу начальника відділу освіти [PERSON] в своїй доповідній, а саме неправильне нарахування заробітної плати методистам і неправильна індексація заробітної плати іншим працівникам, які були нараховані бухгалтерами розрахункового відділу, були використані як підстава для її звільнення у звязку з недостатньою кваліфікацією. За час вимушеного прогулу відповідачка просить відшкодувати їй середній заробіток по день постановлення судового рішення та стягнути завдану їй моральну шкоди у сумі 5000грн. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, та просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, та просив суд відмовити у його задоволенні. Третя особа [PERSON] проти позову заперечувала, вказавши на законні підстави звільнення позивача [PERSON] з займаної посади. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі наказу №116-к від 14.07.2000р. ( т.1 а.с. 4) [PERSON] була прийнята на роботу у Відділ освіти Первомайської районної державної адміністрації на посаду старшого економіста. На підставі наказу № 231-к від 27.10.2000р. вона була переведена з посади старшого економіста централізованої бухгалтерії на посаду головного бухгалтера у відділ освіти Первомайської районної державної адміністрації Харківської обл.. (т.1 а.с. 4). Відповідно до наказу № 35-к від 24.02.2010р. вона була звільнена з роботи на підставі ст..40 п.2 КЗпП України в звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації(т.1 а.с. 5), атестації, відповідно до висновків якої було б визнано, що у неї недостатня кваліфікація, у відділі освіти не проводилося, [INFO], що підтверджується диплом вищої економічної освіти, (т.1 а.с. 7), робота виконувалась відповідно до посадової інструкції, на виявлені нею порушення в роботі бухгалтерії вона прореагувала доповідною на імя начальника відділу освіти [PERSON] від 29.09.2009р. (т.1 а.с. 8, 9). У 2002р. [PERSON] пройшла курс підвищення кваліфікації (т.1 а.с. 168), неодноразово отримувала подяки за сумлінну роботу. (т.1 а.с. 169,170) Ніяких доказів того, що [PERSON] має недостатню кваліфікацію, яка б перешкоджала їй сумлінно виконувати роботу, відповідач не надав. Що до наказу № 35-к від 24.02.2010р. про звільнення [PERSON], вданий наказ неконкретизований і не має посилання на факти, які б свідчили про недостатню кваліфікацію [PERSON], яка б перешкоджала сумлінному виконанню роботи. Наказ №92 від 24.02.2010р., на який йдеться посилання в наказі №35-к від 24.02.2010р. також не має посилання на конкретні факти порушення [PERSON] своєї посадової інструкції, саме внаслідок недостатньої кваліфікації. Свідок [PERSON], яким було винесено припис як державним інспектором праці на імя начальника відділу освіти [PERSON], дав свідчення відносно порушень, які мали місце з боку головного бухгалтера відділу освіти Первомайської РДА [PERSON], а саме допущено необґрунтовані розміри індексації грошових доходів працівникам, в тому числі і спеціалістам методичного кабінету, та зазначив, що данні порушення були допущені з боку головного бухгалтера в звязку з недостатнім контролем за правильним і обґрунтованим витраченням фонду заробітної плати бухгалтерами відділу. Посилання на порушення, що повязано з необґрунтованою виплатою заробітної плати у сумі 21276,45 грн. не свідчить про недостатню кваліфікацію [PERSON], оскільки остання сама звертала увагу начальника відділу освіти [PERSON] на неправильність нарахування бухгалтерами розрахункового відділу заробітної плати, та на неправильну індексацію заробітної плати працівникам відділу освіти, про що свідчить надана суду доповідна [PERSON] від 29.09.2009р., подання якої не заперечувала начальник відділу освіти [PERSON] (т.1 а.с.8-9). [PERSON]Г сама виявила порушення в нарахуванні заробітної плати і просила начальника відділу [PERSON] прореагувати на них, оскільки порушення, повязані з неправильним заповненням табелів обліку робочого часу методистів, які складали директора шкіл, в яких методисти вели педагогічну роботу. Цей факт підтвердили в суді директор Краснознаменівської школи [PERSON], бухгалтера розрахункового відділу та не заперечувала сама [PERSON] Свідок, начальник фінансового управління Первомайської рай держадміністрації [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, що оборот відділу освіти складає 15\~000\~000 грн., проконтролювати особисто нарахування заробітної плати всім пятистам працівникам районного відділу освіти [PERSON] не мала можливості, крім того, відповідно до посадових обовязків, бухгалтера розрахункового відділу несуть особисту відповідальність за правильність нарахування заробітної плати згідно нормативних документів інструкцій (т.2 а.с.60-68) Відповідно до п.1 розділу 4 Положення про централізовану бухгалтерію відділу освіти (т.2 а.с. 56-59) керівники закладів освіти несуть повну відповідальність за правильність оформлення та достовірність вміщених в документах , поданих до бухгалтерії, даних. Фактів , які б свідчили про недостатню кваліфікацію [PERSON], яка б перешкоджала їй сумлінно виконувати роботу в наказі про звільнення не приведено і судом не встановлено. Свідки допитані в судовому засіданні, начальник фінансового управління Первомайської райдержадміністрації, [PERSON] підтвердила, що була доповідна від [PERSON] з приводу неправильного нарахування заробітної плати, що [PERSON] кваліфікований, грамотний спеціаліст, пропрацювала головним бухгалтером більше 9 років, налагодила облік в відділі, ніколи не було нецільового використання коштів, в відділі працює близько 500 працівників, оборот відділу освіти 15 мільйонів гривень, вона не може здійснювати контроль нарахування заробітної плати всім працівникам, за це повинні відповідати працівники, які нараховують заробітну плату. Свідок [PERSON], колишній начальник відділу освіти, підтвердив, що [PERSON] компетентний, грамотний спеціаліст, налагодила роботу бухгалтерії, були перевірки як обласного так і районного КРУ претензій до неї не було. Допитані в судовому засіданні у якості свідків працівники бухгалтерії [PERSON], Кузякіна, [PERSON] не свідчили про недостатню кваліфікацію [PERSON]Г, а дали пояснення, що тарифікацію, тобто заповнення табелів використання робочого часу, складають завучі або директори шкіл, які несуть за це відповідальність, і заробітна плата нараховувалася відповідно до табелів обліку робочого часу, поданих директорами шкіл. Свідок [PERSON] також підтвердила, що [PERSON] забезпечувала бухгалтерію інструктивними матеріалами по нарахуванню заробітної плати, пропонувала свою допомогу і пропонувала звертатись у разі, якщо бухгалтерам було щось незрозуміле. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України п.21 постанови від 6.11.1992р Про практику розгляду судами трудових спорів при розгляді справ за п.2 ст.40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обовязків і його неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Відповідач, та третя особа визнали у судовому засіданні той факт, що [PERSON] іншої роботи запропоновано не було, доказів пропонування іншої роботи позивачці суду надано не було, хоча ця обставина є обовязковою при звільненні за п.2 ст.40 КЗпП України. Таким чином, звільнивши [PERSON]Г за п.2 ст.40 КЗпП України відповідач не надав суду ніяких доказів, які б свідчили, що внаслідок недостатньої кваліфікації, вона не може належно виконувати покладених на неї трудових обовязків, тому [PERSON] підлягає поновленню на роботу в відділ освіти Первомайської райдержадміністрації на посаду головного бухгалтера. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної на то підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч. 2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Справа за позовом [PERSON] розглядалась більше року не з вини позивача, а у звязку з неявкою відповідача у судові засідання, та у звязку з клопотаннями про витребування письмових доказів. В звязку з чим [PERSON] повинен бути виплачений середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Розрахунок середнього заробітку, який підлягає стягненню за час вимушеного прогулу проводиться відповідно до п.2 розділу 2. Порядку нарахування середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 8.02.1995р. №100. Відповідно до п.8 вказаного Порядку середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Заробітна плата [PERSON] за два останні місяці роботи складає 2321,40грн., відпрацьовано днів 42, середньоденна заробітна плата складає 2321,40грн. = 42 х 55,27 грн. Відповідно до п.10 зазначеного Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів в установі відповідно до актів законодавства як у розрахунковому періоді так і в періоді протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата включаючи премії та інші виплати за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнти їх підвищення. Таким чином, середньоденний заробіток повинен бути помножений на коефіцієнт підвищення заробітної плати, який розраховується шляхом ділення підвищеного посадового окладу на посадовий оклад до підвищення . Посада головного бухгалтера згідно штатного розпису відділу освіти належить до 10 розряду. Згідно додатку №1 до постанови КМУ від 30.08.2002р №1298 десятому тарифному розряду відповідає коефіцієнт 1,82. Посадові оклади за розрядами Єдиної тарифної сітки визначаються шляхом множення окладу працівника 1 тарифного розряду на відповідний тарифний коефіцієнт. З 1.10.2011р. посадовий оклад працівника 1 тарифного розряду складає 660грн. Посадовий оклад 10 тарифного розряду визначається : 660грн. х 1,82 =1201грн. Коефіцієнт підвищення заробітної плати визначається : 1201грн. : 992 грн. (оклад головного бухгалтера згідно штатного розпису) = 1,2107. Середньоденний заробіток [PERSON] з урахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу: 55,27 грн. х 1, 2107 = 66,92грн. Середній заробіток за весь час вимушеного прогулу на 27.09.2011р. складає: 66,92грн.х 408 днів = 27303,36грн. За час вимушеного прогулу [PERSON] отримала від Первомайського центру занятості допомогу по безробіттю, яка відповідно до наданої центром занятості довідки (т.2 а.с.149), складає - 12470.93грн, які підлягають виключенню з підрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу на 19.10.2011р. складає 27504,12грн. 12470,93грн. = 15033,19грн., який підлягає стягненню з відповідача. У судовому засіданні позивачка просить стягнути моральну шкоду у сумі 5000 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівникові провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя., відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995р. розмір моральної шкоди залежить від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що звільнення [PERSON] з роботи є неправомірним, оскільки воно проведено відповідачем з порушенням діючого трудового законодавства. Незаконне звільнення позивача з роботи відповідачем, призвело позивачку до моральних страждань, нервового потрясіння, порушило нормальний перебіг життя позбавленням можливості працювати, отримуючи винагороду за працю, вимагало додаткових зусиль для організації, свого життя, змусило затратити зусилля та час для поновлення на роботі, тимчасово позбавило заробітку за місцем роботи та засобів для нормального існування. У [PERSON] загострилися хронічні хвороби, вона вимушена була звернутися в Первомайську центральну лікарню (т.1 а.с. 134). Незаконне звільнення та невиплата заробітку за час вимушеного прогулу \~з вини відповідача обумовила нестачу коштів на життя позивача та його родини, у звязку з чим вона вимушена позичати кошти (т.1 а.с. 136,137) на купівлю їжі, проїзд у транспорті, оплату за лікування, оплату комунальних послуг, оплату кредиту, що позбавило позивачку можливості щодо реалізації нормального життя. Чоловік позивачки [PERSON] був звільнений 15.03.2010р. відповідачем за скороченням штату (а.с. 124), і сімя була позбавлена необхідних матеріальних коштів. Позивачка просить скасувати наказ №459 від 26.08.2009р. про зняття надбавки до заробітної плати за систематичне запізнення на роботу (т.1 а. с. 3), посилаючись на те, що наказ виданий з порушенням трудового законодавства, так як на роботу вона не запізнювалася, актів про вказані факти в її присутності не складалося, пояснень від неї не відбиралося, до дисциплінарної відповідальності за запізнення вона не притягалася, конкретні дати запізнення на роботу в наказі не вказані, наказ сфальшований, так як дата видання його 26.08.2009р., а надбавку знімають по наказу за порушення в вересні, а оскільки фактично наказ видався у жовтні 2010р., то і надбавка до посадового окладу була знята не в серпні 2010р, а в жовтні 2010 р, що підтверджується її особистою карткою по нарахуванню заробітної плати (т.2 а.с. 151). Незважаючи на те, що відповідач не надав докази видачі наказу відповідно до вимог. законодавства суд відмовляє позивачці в його скасуванні, так як нею пропущено 3-х місячний термін для звернення в суд з позовною заявою для його оскарження і обставин для поновлення вказаного строку суд не находить.\~ Таким чином, суд вважає, що звільнення позивачки з посади головного бухгалтера відповідач провів із значними порушеннями трудового законодавства. Ст.ст. 235, 240-1 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, працівник поновляється на попередній роботі, тому позивачку \~необхідно поновили на посаді головного бухгалтера. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину душевних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості і вважає,що моральна шкода повинна бути стягнута у розмірі 2000 грн.

Outcome: partial