Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»(далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось з позовом, зміненим в ході розгляду справи, до [PERSON] , [PERSON] , вказавши, що 23.06.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-15/1115-35, за яким відповідач отримав кредит у сумі 18540\\~доларів США строком до 23.06.2026 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки згідно з умовами договору. В забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором 23.06.2006 року було укладено року договір поруки з [PERSON] . Зважаючи, що відповідач [PERSON] належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, просять стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 385804,74 гривні та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав, вказав, що з 2009 року [PERSON] оплат за договором не здійснював взагалі, угод про реструктуризацію заборгованості не укладалось, проти зменшення розміру пені заперечував, вказавши на відсутність підстав для такого зменшення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не оспорюючи правильності нарахованої банком заборгованості, вказав, що не згоден з сумою пені, бо вона завелика та перевищує суму заборгованості за кредитом та відсотками. Просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені за договором та зменшити розмір пені. Представник відповідачів проти позову заперечувала частково, просила у відповідності до вимог ст. 551 ЦК України зменшити суму пені до 10000 гривень та застосувати строк позовної давності до позовних вимог в частині стягнення пені. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 23.06.2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/17-15/1115-35 (а.с. 8-11), за яким [PERSON] отримав 18540 доларів США строком до 23.06.2026 року, зобов`язавшись повернути кредитні кошти, а також сплатити 12 % річних за користування кредитним коштами. Порядок погашення кредиту, сплати відсотків та неустойки визначений пунктами 1.3, розділами 5, 9 кредитного договору, графіком погашення кредиту (платіжним календарем). Пунктом 6.5 кредитного договору передбачено право банку достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 66-73), через неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, станом на 18.11.2011 року існує заборгованість в загальній сумі 48319,21 доларів США, що еквівалентно 385804,74 гривням, виходячи з курсу 798,45 гривень за 100 доларів США, що не перевищує курс, який діє на момент ухвалення рішення (798,99 гривень за 100 доларів США), з яких 16705,9 доларів США (133388,26 гривень) заборгованість по кредиту, 6403,49 доларів США (51128,67 гривень) відсотки за користування кредитом, 25209,82 доларів США (201287,81 гривень) пеня за прострочення по сплаті кредиту та відсотків. Відповідно до зазначеного розрахунку пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків нарахована за період з 28.08.2009 по 18.11.2011 року (а.с. 72). 23.06.2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`та [PERSON] на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір поруки (а.с. 14), за п.п. 1.2, 1.3, 2.1, 3.1 якого [PERSON] солідарно відповідає за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору, зокрема з повернення основної суми боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. 12.05.2011 року ПАТ «Райффайзен банк «Аваль`Шеламкову О.П. та [PERSON] було направлено письмову вимогу про дострокове погашення кредиту, сплату відсотків та пені (а.с. 18), яку отримано відповідачами 19.05.2011 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення та це не заперечувалось відповідачем. Направлення такої вимоги передбачено п. 6.5 кредитного договору. При вирішенні спору суд виходить з такого. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Можливість забезпечення виконання зобов`язання укладенням договору поруки передбачено ст. 553 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитними коштами підлягають задоволенню повністю. Щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків суд виходить з такого. Статтею 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено позовну давність в один рік. Початок перебігу позовної давності визначений ст. 261 ЦК України від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Наслідком спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). ПАТ «Райффайзен банк «Аваль`до суду з позовом звернулось 13.07.2011 року, пр. що свідчить штемпель поштового відділення (а.с. 26). Оскільки відповідачем та представником відповідачів заявлено про застосування строку позовної давності, а представником позивача не зазначено поважних причин його пропуску та не заявлено про його поновлення, суд застосовує позовну давність до вимог про стягнення пені та вважає, що за розрахунком позивача в межах річного строку перебуває період з 16.07.2010 по 18.11.2011 року, сума пені за цей період становить 18427,58 доларів США, що еквівалентно 147135,01 гривень за курсом, зазначеним позивачем. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені, оскільки відповідно до ст. 551 ч. 3 ЦК України, на яку представник відповідачів посилався в обґрунтування заперечень, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, для застосування вказаної норми закону повинні бути у сукупності значне перевищення суми неустойки розміру збитків та наявність інших обставин, що мають істотне значення. Однак, з урахуванням застосування строку позовної давності сума пені становить 147135,01 гривень, що є меншим, ніж заборгованість за кредитом та відсотками. Крім того, відповідачами не доведено наявність інших обставин, що мають істотне значення, посилання [PERSON] на економічну кризу неконкретні, не вказано яким саме чином це перешкоджало йому належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в межах позовної давності. Крім того, з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, зважаючи, що позивач надав платіжні доручення про оплату судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути такі витрати з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial