Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

У квітні 2011 року ПАТ «СЕБ Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 096-В/52 від 02 липня 2008 року, за умовами якого, позивач надав, а відповідач отримав у кредит грошові кошти. Зобов'язання відповідача за вказаним договором, забезпечені порукою на підставі договору поруки укладеному між позивачем та [PERSON] У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яку відповідачі добровільно не погашають. Позивач суд стягнути на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 138816,91 грн. та судові витрати по справі (а.с.4-6). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2011 року позовні вимоги ПАТ «СЕБ Банк» задоволено частково, з відповідачів на користь ПАТ «СЕБ Банк» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 112592,56 (а.с.76-77). В апеляційній скарзі (а.с.80-86) [PERSON] та [PERSON] просять рішення суду змінити, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм процесуального права, зменшити суму стягнутої заборгованості за кредитним договором, оскільки: - розмір стягнутої судом суми заборгованості за кредитним договором не відповідає дійсності; - сума, яку було сплачено позивачу в рахунок погашення суми боргу по кредитному договору на 3756,19 доларів США більше ніж та, що вказує позивач; - позивачем порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а саме не була виконана преддоговірна робота при укладенні кредитного договору, не надано повної інформації щодо умов кредитування, в договорі не зазначені істотні такі істотні умови як вартість з послуги по оформленню договору, податковий режим сплати відсотків, переваги і недоліки схем пропонованих схем кредитування; - позивачем не розяснено при укладанні договору хто саме буде нести витрати у разі виникнення валютних ризиків, що безсуперечно вплинуло на волевиявлення відповідача при прийнятті рішення про укладання договору кредиту; - у звязку з тим, що відповідно до ст.44 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк створює постійно діючий підрозділ з питань аналізу та управління ризиків, то позивач не міг не знати про підвищені ризики виникнення фінавнсової кризи в Україні, а тому позивач не проінформувавши сторону кредитного договору ввів її в оману щодо обставин, що мають істотне значення; - порушення зобовязання щодо своєчасного та повного внесення щомісячних платежів на погашення кредитної заборгованості сталося внаслідок фінансової кризи, тобто непереборної сили. В апеляційній скарзі (а.с.100-105) ПАТ «СЕБ Банк» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки: - суд не прийняв до уваги, наданий банком, розрахунок заборгованості за кредитним договором, а саме про те, що між щомісячними обовязковими платежами у період з 01 листопада 2008 року по 04 березня 2009 року [PERSON] не було здійснено жодного такого платежу у звязку з чим нараховувалась пеня; - банк при укладенні кредитного договору мав відповідну ліцензію та письмовий дозвіл НБУ для надання позик в іноземній валюті; - [PERSON] був ознайомлений з усіма умовами кредитування у позивача, що підтверджується п.1.5. кредитного договору, який він підписав особисто; - зміна курсу гривні по відношенню до іноземної валюти не може відноситись до форс-мажорних обставин. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що позивач уклав з [PERSON] кредитний договір, який було забезпечено договором поруки, укладеного між позивачем та [PERSON]; у звязку з невиконанням умов кредитного договору у [PERSON] виникла заборгованість станом на 05 квітня 2011 року у розмірі 138816,91 грн., з якої підлягає стягненню 112592,56 грн. без врахування пені у сумі 26224,35 грн., яка на думку суду першої інстанції погашена за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Всупереч вимогам ст.ст.214,215 ЦПК України висновки суду першої інстанції щодо неврахування пені, нарахованої позивачем за прострочення [PERSON] виконання зобовязань за кредитним договором, нічим не обгрунтовані. З огляду на це рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню у звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобо-в'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] уклав кредитний договір № 096-В/52 від 02 липня 2008 року та отримав кредит у сумі 31041,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення 01 червня 2011року (а.с.8-11,12-13), але свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 05 квітня 2011 року виникла заборгованість з повернення кредиту та сплаті відсотків у розмірі 14140,53 доларів США, що становить 112592,56 грн., та пені у сумі 26224,35 грн. (а.с.7). Відповідач [PERSON] є поручителем згідно з договором поруки № 1/096-В/52 від 02 липня 2008 року (а.с.15-17), отже має відповідати солідарно з позичальником за виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солі-дарні боржники. Як вбачається з матеріалів справи, доводам відповідачів щодо невідповідності кредитного договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» судом першої інстанції дана правильна оцінка з урахуванням наявної у банку ліцензії на здійснення операцій по залученню та розміщенню іноземної валюти та дозволу Наційонального банку України. Подорожчання курсу долару США не є підставою для відмови у хадоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти (гривні) та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність розрахунку заборгованості з урахуванням здійснених відповідачем платежів є безпідставними. На вимогу апеляційного суду сторонами здійснено перевірку заборгованості за кредитним договором, з яким відповідачі в частині врахувння банком всіх здійснених ними платежів погодились (а.с.149-187). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачами доказів, які спростовують наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині відсотків та пені, суду не надано. Згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно розрахунку позивача розмір пені за порушення зобов'язання за кредитним договором станом на 05 квітня 2011 року становить 26224,35 грн. (а.с.171-187). З огляду на це колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів пені на користь банку підлягають задоволенню. У зв'язку з викладеним і

Outcome: approved