Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, за участю його представника. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та обгрунтування позовних вимог за обставин викладених у позові підтримав, просив позов задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 32700 гривень та судові витрати по справі в сумі 327 гривень. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовної заяви, з підстав викладених у запереченнях, вважає позовні вимоги позивача необгрунтованими. Суду пояснила, що дійсно між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, у відповідності з яким [PERSON] позичив [PERSON] готівкою у власність 36000 гривень. Однак [PERSON] знехтував правосуддям, чинним законодавством України, сам звершив суд над відповідачем, та пограбуванням з погрозами забрав обладнання для виготовлення піноблоків, яке є значно дорожче за заборговану суму, при тому сильно пошкоджував обладнання, порізавши про демонтуванні. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у відповідності до ст. 1047 ЦК України 24 листопада 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на загальну суму 36000 ( тридцять шість тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується розпискою відповідача. Вказану суму позичальник у особі відповідача взяв у борг в [PERSON], в особі позивача, які [PERSON] отримав згідно договору Позики від 24 листопада 2009 року , та яку зобовязувався повернути у випадку невиконання Договору Позики від 24 листопада 2009 року до 01 жовтня 2010 року. Враховуючи, що сторони не оспорюють факт укладення договору позики, суд дійшов до висновку, що вказані обставини не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Враховуючи, що строк виконання зобовязання за договором позики настав 01 жовтня 2010 року, а саме з моменту невиконання зі сторони [PERSON]Я договору позики від 24 листопада 2009 року укладеного із [PERSON]С то відповідач безпідставно ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань за договором позики. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким що прострочив зобов'язання, якщо не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На день розгляду справи відповідач повернув позивачу лише 3300 гривень, про що свідчить розписка [PERSON], а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором позики в розмірі 32700 гривень. Відповідно до статтей 10 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язаня довести ті осбавини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач та його представник, не надали суду доказів, які б підтверджували сплату заборгованості позивачу у повному розмірі та отриманням кредитором - позивачем товарів на суму боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесення позивачем судоі витрати пов'язанні із сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved