Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, позовні вимоги по якій під час судового розгляду справи збільшувалися, в якій просить постановити рішення, яким визнати удаваними договір позики №2008/807 від 16 січня 2008 року, укладений між [PERSON] та ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбуд, договір про розірвання позики від 15.04.2010 року, договір позики №2010/63 від 15 квітня 2010 року, укладений між [PERSON] та ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбуд, додатковий договір №1 до договору позики №2010/63 від 15.04.2010 року, визнати недійсним рішення виконавчого комітету Новояворівської міської ради №56 від 26.01.2001 року, визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], видане на імя [PERSON], визнати за нею право приватної власності на 2/3 частини даної квартири. Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 вересня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. В грудні 2007 року відповідач по справі свекруха [PERSON] запропонувала, щоб вона з чоловіком придбали квартиру в ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудз відтермінуванням сплати коштів на два роки. Так як вона з чоловіком проживали в найманій квартирі, то на дану пропозицію погодилися і договір на придбання квартири у кредит було оформлено на чоловіка [PERSON] Після звільнення чоловіка з роботи, договір без її згоди було переоформлено на свекруху [PERSON], про що чоловік пізніше її запевнив, що коли вартість квартири буде сплачено, то квартира буде оформлена на них як сімю. Однак після сплати всіх коштів на квартиру, свекруха оформила всі документи на квартиру на себе, а їй заявила, що вона до квартири немає ніякого відношення. Хоч кошти на придбання квартири надавали її батьки і вона до січня 2010 року вносила по квитанціях до банку 213500 гривень. На протязі листопада-грудня 2010 року вона з чоловіком зробили ремонт в квартирі та стали в ній проживати. 31 січня 2011 року під час сварки чоловік побив її, вигнав з квартири, поміняв замок і чинить перешкоди в користуванні квартирою, заявляючи, що вона немає ніякого права на квартиру. Метою укладання договорів з ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудбуло придбання квартири для неї та відповідача [PERSON] як подружжя. Вони як подружжя виконували свої зобовязання щодо сплати коштів за квартиру, відповідач [PERSON] жодної участі у виконанні цих договорів не брала. Фактично під виглядом цих договорів було укладено договір інвестування подружжя. При розгляді справи позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві та доповненнях до неї. Просить позовні вимоги задоволити. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] вважає, що при розгляді справи встановлено, що в грудні 2007 року подружжя [PERSON] на пропозицію [PERSON] вирішило придбати квартиру в ДП Західбудсервісз відтермінуванням сплати коштів протягом двох років. Договір про придбання квартири зі згоди його довірительки було оформлено на чоловіка, якого в квітні 2010 року було звільнено з роботи. Також в квітні 2010 року договір на придбання квартири було переоформлено на [PERSON], яка також працювала в ДП Західбудсервіс, про що було повідомлено його довірительку пізніше. Однак, коли кошти були повністю сплачені, то [PERSON] заявила його довірительці, що вона ніякого відношення до квартири немає. Його довірителька письмової згоди на переоформлення договору на [PERSON] не давала, кошти як щоквартальні внески за квартиру сплачувала [PERSON] в загальній сумі 213500 гривень. Після проведення ремонту сімя [PERSON] та [PERSON] стали проживати в квартирі, пізніше чоловік його довірительки поміняв замок вхідних дверей і створює перешкоди в користуванні квартирою. Його довірителька має право на частку в квартирі, яка придбана за час спільного проживання. Укладені договори позики містять ознаки удаваних договорів, так як метою укладання договорів було придбання квартири для подружжя. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] заявлених позовних вимог не визнала та пояснила, що дійсно її син [PERSON]М, був одружений з позивачкою [PERSON], у них народилася дитина, свого житла у них не було і вони вирішили придбати квартиру в будинку, який будувало ДП Західбудсервіс, в якому працювали вона, її чоловік та син [PERSON] Для цього вона мала розмову з директором [PERSON], який погодився надати їм розстрочку на два роки з оплатою щоквартально по 27000 гривень. Договір на квартиру був оформлений на сина [PERSON] і дійсно гроші на перший внесок в сумі 5000 гривень дала невістка [PERSON] Після того решту грошей за період з січня 2008 року до січня 2010 року сплачувала їх сімя в сумі 140000 гривень, хоч гроші до банку носили син з невісткою. Так як всі гроші за два роки не були сплачені, син [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням, то директор [PERSON] поставив умову до кінця квітня 2010 року сплатити всю суму, інакше він повертає сплачені гроші. Вона просила директора, також просив її чоловік продовжити строк сплати через відсутність необхідних коштів, і директор погодився продовжити строк до кінця 2010 року та договір на квартиру в квітні 2010 року був переписаний на неї. Спочатку договір укладався на її сина [PERSON], так як планувалося, що він піде туди жити. Після укладення договору з нею, то вона позичила гроші на роботі 2000 гривень, в зятя сестри [PERSON] 3000 євро, в своїх братів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 5000 доларів і в січні 2011 року сплатила всі гроші за квартиру. Після проведення ремонту в квартирі син з невісткою перейшли туди проживати, а 31 січня 2011 року на день народження внучки невістка побила сина, після чого [PERSON] повернулася проживати на квартиру своїх батьків. Так як гроші за квартиру, крім першого внеску 5000 гривень, сплачені їх сімєю, позивачка ніякого права на квартиру немає, просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] також заявленого позову не визнав та пояснив, що позивачка його колишня дружина, після одруження вони проживали на найманій квартирі і мама сказала, що є можливість купити з рострочкою на два роки квартиру в будинку, який будується ДП Захіббудсервіс. Договір на квартиру був підписаний ним і перший внесок за квартиру вони заплатили за спільні гроші. Після того гроші на квартиру давали його батьки. Так як всіх грошей на квартиру за два роки вони не сплатили, він звільнився з роботи, щоб їздити на заробітки, то мама ходила до директора просити продовжити строк сплати грошей. Директор погодився продовжити строк, але щоб договір на себе переписала мама, яка продовжувала працювати в ДП Західбудсервіс. Коли мама переоформила договір на себе, то він писав письмову заяву, що сплачені гроші по його договору не належать його сімї, а ці гроші давала мама і гроші були перераховані на маму. Договір переформлявся на маму, щоб зберегти кошти і в подальшому отримати квартиру. До квітня 2010 року по його договору було сплачено 170000 гривень, які дали його батьки і він. Його колишня дружина до квартири ніякого відношення немає, просить в позові відмовити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат [PERSON] вважає, що дійсно при розгляді справи було встановлено, що на сімейній раді родина [PERSON] вирішили придбати квартиру, але не було відповідних коштів. Його довірителі працювали в ДП Західбудсервіс, яке надавало пільгові умови у формі позики, щоб акумулювати кошти. Тому був укладений договір позики з [PERSON] для майбутнього придбання житла, який діяв і пізніше був розірваний, так як не виконувалися умови договору. Тоді була подана письмова заява [PERSON], що внесені гроші його батьків і 15 квітня 2010 року було укладено договір позики з [PERSON] для придбання квартири на інших умовах на строк вісім місяців. Те, що позивач [PERSON] заносила гроші до банку не може свідчити, що ці гроші були її. Також при розгляді справи не встановлено, що оспорюваними договорами приховувалися інші договори. Так як договір позики з [PERSON] був виконаний, необхідні гроші були зібрані, то лише в додатковому договорі появився предмет спору квартира. Вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і необгрунтованими, в їх задоволенні слід відмовити. Представник відповідача ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудюрисконсульт [PERSON] заявлених позовних вимог про визнання договорів удаваними не визнав, підтримав письмове заперечення, де вказується, що 16.01.2008 року між ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудта [PERSON] було укладено договір безпроцентної цільової позики, сума наданої позики становила 173500 гривень. У звязку із закінченням терміну дії договору по заяві [PERSON] сума наданої позики була перезарахована як оплата від імені [PERSON], з якою було укладено договір позики на суму 235465 грн 25 коп. Так як повернути надану позику підприємство не мало змоги, то була досягнута домовленість про повернення [PERSON] за надані кошти житлової квартири в будинку №8Б по вул.Шевченка в м.Новояворівську, про що було складено додатковий договір №1 від 12.01.2011 року та акт прийому-передачі даної квартири. По укладених договорах позики метою надання позик було поповнення обігових коштів підприємства, через фінансову неспроможність підприємства повернути кошти не було можливості, то вони дійшли згоди про повернення грошових коштів у вигляді нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги позивача є цілковито необгрунтованими, незаконними і відповідно не підлягають до задоволення. В подальшому, після оголошення перерви представник відповідача ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудв судове засідання не зявився, ним подано письмову заяву про подальший розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача виконавчого комітету Новояворівської міської ради на розгляд справи не зявився, в поданому письмовому клопотання вказується про розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що стверджується наявними доказами та визнається сторонами, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 26.09.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку 14.03.2011 року за позовом [PERSON] За час проживання в зареєстрованому шлюбі позивач [PERSON] народила дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що в січні 2008 року за інформацією відповідача [PERSON] подружжя [PERSON] та [PERSON] вирішило придбати двохкімнатну квартиру в багатоквартирному будинку №8Б по вул.Шевченка в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області, будівництво якого здійснювалося ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбуд, при цьому оплата вартості квартири мала здійснюватися протягом двох років. З метою придбання двохкімнатної квартири між ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудта [PERSON] було укладено договір позики №2008/807 від 16.01.2008 року, згідно якого [PERSON] після сплати першого внеску в сумі 5000 грн 00 коп до 26.01.2008 року зобовязувався грошові кошти в сумі 222401 грн 44 коп сплачувати щоквартально в розмірі 27800 грн 18 коп до 16.01.2010 року. З наявних у справі банківських квитанцій вбачається, що станом на 15.04.2010 року від імені [PERSON] на рахунок ДП Західбудсервісбуло внесено кошти в сумі 173500 грн 00 коп. При цьому суд враховує, як вбачається з пояснень позивача [PERSON], відповідачів [PERSON] та [PERSON], що дійсно ними сплачувалися гроші згідно укладеного договору позики з ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудна придбання квартири для сімї [PERSON] та [PERSON] Договором від 15.04.2010 року було розірвано договір позики №2008/807 від 16.01.2008 року. При цьому внесені кошти в сумі 173500 грн 00 коп та 867 грн 50 коп як проценти по позиці були зараховані як оплата по договору позики №2010/63 від 15.04.2010 року на імя [PERSON]. Під час укладання вищезазначеного договору відповідачем [PERSON] було подано письмову заяву, в якій він зазначив, що сплачені ним гроші по договору позики №2008/807 від 16.01.2008 року є його особистою власністю, гроші подружжя на надання вищевказаної позики не використовувалися. Однак відповідно до вимог ст.ст.60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, обєктами права спільної сумісної власності є заробітна плата, інші доходи. Також, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. В подальшому, між ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудта [PERSON] було укладено договір позики №2010/63 від 15.04.2010 року, згідно якого [PERSON] зобовязувалася грошові кошти в сумі 235465 грн 25 коп сплатити до 30.12.2010 року При цьому судом також встановлено, що дані кошти, з врахуванням коштів в сумі 174367 грн 50 коп, які були зараховані за укладеним договором про розірвання договору позики з [PERSON], сплачувалися для придбання двохкімнатної квартири для подружжя [PERSON] та [PERSON] Після внесення необхідної суми на розрахунковий рахунок відповідача ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбуд, 12.01.2011 року між [PERSON] та ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудбуло укладено додатковий договір №1 до договору позики №2010/63 від 15.04.2010 року, згідно якого в рахунок отриманих коштів відповідачу [PERSON] передано квартиру [ADDRESS]. Факт передачі квартири було оформлено актом прийому-передачі від 12.01.2011 року. На підставі письмової заяви відповідача [PERSON] від 13.01.2011 року та поданих документів, рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради №56 від 26.01.2011 року було надано дозвіл на оформлення права власності за відповідачем [PERSON] на квартиру [ADDRESS], з дорученням Львівському ОКП БТІ та ЕОпідготувати свідоцтво на право власності на квартиру і його зареєструвати. 18.02.2011 року на підставі вищевказаного рішення відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру, яке було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Також судом встановлено, що після проведення ремонту, в квартиру поселилися як сімя позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їх малолітня дочка. Після конфлікту між сторонами, який мав місце 31 січня 2011 року, відповідачі по справі шляхом зміни замка вхідних дверей стали чинити перешкоди в користуванні квартирою позивачу [PERSON], яка за захистом своїх прав звернулася до суду з позовною заявою. З врахуванням вищенаведеного, суд критично оцінює твердження представника відповідача ДП Західбудсервіс ВАТ Яворівбуд, що надані по укладених договорах позики грошові кошти надавалися з метою поповнення обігових коштів підприємства, оскільки це суперечить встановленим обставинам по справі. Зокрема відповідачі [PERSON] та [PERSON], як і позивач [PERSON], в своїх поясненнях стверджували, що грошові кошти по договорах позики сплачувалися для придбання квартири для проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] Також з наданого відповідачем [PERSON]Д, договору позики від 10.01.2011 року вбачається, що саме [PERSON] позичала у ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудгрошові кошти в сумі 1800 гривень в рахунок своєї заробітної плати, що спростовує зазначену в оспорюваних договорох мету надання грошових коштів для поповнення обігових коштів підприємства. Крім цього, як вбачається з повідомлення Львівського ОКП БТІ та ЕОпо будинку №8Б по вул.Шевченка в м.Новояворівську наявно 90 квартир, на яких було виготовлено технічні паспорти, а акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію даного будинку від 21.07.20008 року було затверджено розпорядженням голови Яворівської райдержадміністрації №360 від 31.07.2008 року. Також згідно письмового повідомлення виконкому Новояворівської міської ради вбачається, що в період з 2008 по 2011 роки було прийнято виконавчим комітетом 46 рішень про оформлення права власності на 84 житлові квартири по вищевказаному будинку. При цьому суд, враховує, що на вимогу суду щодо подання інформації про кількість оформлених договорів (додаткових договорів до договорів позики) про зобовязання передачі громадянам (позикодавацям) квартир по будинку №8Б, з звязку з фінансовою неможливістю повернення наданої позики, відповідач ДП Західбудсервіс ВАТ Яворівбудвідмовився надати таку інформацію, з посиланням на її конфіденційний характер, і суд розціює даний факт, що дійсно між відповідачами і громадянами, які бажали придбати квартиру в будинку №8Б по вул.Шевченка в м.Новояворівську, практикувалося укладання інвестиційних договорів на будівництво квартир шляхом укладання договорів позики з наступним укладенням додаткових договорів про передачу квартир, права власності на які оформлялися по рішенню виконкому Новояворівської міської ради. Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено стронами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений стронами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. А відповідно до ст.ст.5, 10 Закону України Про інвестиційну діяльністьосновним правовим документом, який регулює взаємовідносини між субєктами інвестиційної діяльності, є договір (угода), суб'єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. За таких встановлених обставин, суд приходить до висновку, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] як подружжя прийняли рішення про придбання житла для своєї сімї шляхом інвестування грошових коштів в спорудження багатоквартирного будинку, в якому розташована спірна квартира, будівництво якого здійснювало ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбуд. Оскільки умови інвестування через скрутне матераіальне становище належним чином не були виконані, то подальше розірвання укладеного договору, укладання нового договору з відповідачем [PERSON], зарахування сплачених грошових коштів на імя [PERSON], були спрямовані на продовження терміну дії угоди для сплати грошових коштів з метою придбання спірної квартири, вартість якої було сплачено на момент передачі квартири відповідачу [PERSON] Оскільки спірна квартира була придбана за спільні інвестиційні внески подружям [PERSON] та [PERSON] за час перебування в зареєстрованому шлюбі, то оформлення права власності в цілому на квартиру за відповідачем [PERSON] порушує права позивача [PERSON] як на майно, набуте подружжям під час шлюбу, частки якого як дружина та чоловіка є рівними. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що дійсно оспорювані укладені договори між [PERSON], [PERSON] та ДП ЗахідбудсервісВАТ Яворівбудв частині предмету договору, мети надання позики та особи позикодавця є удаваними, оскільки з виниклих між сторонами правовідносин фактично було укладено інвестиційний договір (угоду) щодо придбання у спільну власність подружжям [PERSON] та [PERSON] спірної квартири, який стронами щодо внесення внесків було виконано, а оформлення права власності в цілому на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] порушує права позивача [PERSON] як на майно, набуте подружжям під час шлюбу, частки якого як дружина та чоловіка є рівними, спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: approved