Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя домоволодіння №17 з господарськими будівлями по вул. Мічуріна, с. Черкаська Лозова, Дергачівського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 30.10.2008 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується рішенням Дергачівського районного суду від 30 жовтня 2008 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Між позивачем і відповідачем до цього часу не досягнуто згоди з приводу поділу майна, що придбано в шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя. У 2003 році, тобто у період шлюбу подружжям був куплений будинок №17 з господарськими будівлями по вул. Мічуріна, с. Черкаська Лозова, Дергачівського району Харківської області, укладений договір купівлі-продажу будинку було оформлено на відповідачку [PERSON]. Відповідач [PERSON] в свою чергу звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та анулювання реєстрації в будинку №17 з господарськими будівлями по вул. Мічуріна, с. Черкаська Лозова, Дергачівського району Харківської області. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначала, що з 19.09.1992 року по 30.10.2008 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 24.06.1994 року народився син [PERSON], який на цей час тяжко хворіє та проживає з позивачкою. 30.10.2008 року рішенням Дергачівського райсуду, Харківської області, шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу № 115889 від 27 жовтня 2010 року. 18 вересня 2003 року позивачка за власні кошти, які належали не сімї, а особисто їй, купила житловий будинок №17 по вул. Мічуріна, с. Черкаська Лозова, Дергачівського району, Харківської області, а на початку 2006 року за усним проханням відповідача, тобто [PERSON], з яким на той час позивачка була у шлюбі, позивачка дала згоду на його реєстрацію за вищевказаною адресою. Після розлучення відповідач проживає за цією адресою до травня 2010 року. У травні 2010 року він повідомив, що знайшов собі нову дружину у с. Орлиное, Севастопольського району, АР Крим. Після травня 2010 року відповідач добровільно висилився із помешкання, забрав усі особисті речі і повідомив, що більше сюди не повернеться, з того часу і по теперішній час відповідач на спільній житловій площі не проживає. Пропозицію позивачки знятися с реєстрації і зареєструватися за місцем фактичного проживання у с.Орлиное відповідач залишив без уваги. На цей час відповідач за місцем реєстрації не проживає 10 місяців, що підтверджується [PERSON] [PERSON] та іншими доказами. Загальні витрати по обслуговуванню будинку несе позивачка. На спільній житловій площі на цей час зареєстровані: позивачка [PERSON]Л, відповідач [PERSON], та їх син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про зареєстрованих фізичних осіб у буд.17 по вул..Мічуріна, с. Черкаська лозова, Дергачівського району, Харківської області. З дня розлучення відповідач не є членом сімї позивачки. Таким чином, оскільки відповідач на спільній житловій площі не проживає більше 6 місяців, не приймає участі в обслуговуванні будинку, не несе інших витрат, не приймає участі у спільному побуті, не є членом сімї позивачки, він вважається таким, що втратив право на користування житлом, та примусового зняття з реєстрації. У звязку з тим, що відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою і зареєструватись за фактичним місцем проживання у [INFO] позивачка наполягає на примусовому знятті відповідача з реєстрації за адресою буд.17 по вул. Мічуріна, с. Черкаська Лозова, Дергачівського району, Харківської області. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON], представник позивача [PERSON] первісні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, пояснили суду, що домоволодіння за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Черкаська Лозова, вул. Мічуріна, 17 , було придбано за їх спільні кошти у період шлюбу. Дійсно відповідачкою у серпні 2003 року була продана ? частни квартири за адресою: [ADDRESS], яка залишилися їй після смерті матері, квартира була придбана за 16000 грн, оскільки квартира належала їм та сестрі по ? частині кожному, у звязку з чим сума за продаж квартири була поділена навпіл, з вказаних грошових коштів [PERSON] частину коштів потратила на власні потреби. Ще до продажу квартири за адресою: м. Харків, Гвардійців Широнінців, 7, кв.135, подружжя мало заощадження у розмірі 20000 гривень, за які і був придбаний спірний будинок, відповідно договору купівлі-продажу від 18 вересня 2003 року, однак будинок потребував ремонту, у звязку з чим, гроші, виручені за продаж квартири були потрачені на ремонт, однак цих коштів не вистачало, у звязку з чим він позичив 2 тис. доларів США у своїх знайомих, вказані кошти були повернуті лише у 2005 році, коли його брат [PERSON] сплатив кошти у сумі еквівалент 3500 доларів США за його відмову від будинку батьків. Стосовно грошових коштів, які подаровані батьком відповідачки, то йому взагалі не було відомо про них, на що вони були потрачені, йому також невідомо. У судовому засіданні [PERSON] ([PERSON]Л.), її представник [PERSON] первісні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, зустрічний позов підтримали у повному обсязі, пояснили суду, що у 2003 році дійсно був придбаний спірний будинок 17 по вул. Мічуріна, с. Черкаська Лозова, Дергачівського району, Харківської області, однак позивач замовчує про те, що цей будинок [PERSON] придбала за власні кошти, які не були спільною власністю подружжя, що підтверджується текстом договору купівлі-продажу спірного будинку, який повністю оформлено на [PERSON], [PERSON] у придбанні домоволодіння участі не брав, кошти на його придбання [PERSON] набула внаслідок продажу квартири, отриманої у спадок від матері та за кошти, отримані у подарунок від її батька для придбання будинку. Відповідач протягом 1999-2004 років не працював, вів аморальний спосіб життя, приводив незнайомих чоловіків, з якими вживав спиртні напої, натомість [PERSON] намагалась зберегти сімю, самостійно вела господарство, організовувала побут сімї, доглядала хворого сина, доглядала сад, город, подвіря. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, пояснення свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає первісний позов таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.1992 року, який було розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2008 року, 27.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ №115889 (актовий запис №216). Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 18.09.2003 року, [PERSON] продала, а [PERSON] (після розірвання шлюбу [PERSON]) [PERSON] купила жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться: Харківська область, Дергачівський район, с. Черкаська Лозова, вул. Мічуріна, будинок 17, вартістю 20998 гривень. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого Дергачівським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенпрос» від 03.10.2003 року право власності на будинок 17, по вул. Мічуріна, с. Черкаська Лозова, Дергачівський район, Харківська область, зареєстрована на імя [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02.08.2003 року [PERSON], [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS], ( квартиру [ADDRESS]) вартістю 16000 гривень. Як вбачається з розписки, наданої 07.06.2003 року [PERSON], вона прийняла в дар від батька 07.06.2003 року 15000 гривень для придбання жилого будинку, для особистого користування. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON]пояснила, що вона являється рідною сестрою [PERSON] В 2003 році після смерті їх матері залишилася спадкова квартира [ADDRESS], яку вони продали за 16000 гривень. Так як вона не потребувала окремого житла, а у [PERSON] була хвора дитина, тому всі гроші від продажу вказаної квартири вона віддала своїй сестрі [PERSON] для купівлі приватного будинку в с. Черкаська Лозова. [PERSON] коштів на придбання вищевказаного будинку не надавав, так як не мав постійного місця роботи та заробляв тимчасовими заробітками, зловживав спиртними напоями та вчиняв сімейні сварки. На даний момент він має сім`ю. Після розлучення аліменти на утримання сина надає не регулярно. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він являється батьком [PERSON] Після смерті його колишньої дружини залишилася спадкова квартира [ADDRESS]. В 2003 році його діти [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину та продали спадкову квартиру за 16000 гривень. Так як у [PERSON] була хвора дитина та вона мала на той час житло [PERSON] не взяла своєї частини, а всі гроші від продажу вказаної квартири отримала [PERSON] для купівлі приватного будинку в с. Черкаська Лозова. 07.06.2003 року він подарував [PERSON] ([PERSON]Л.) гроші в розмірі 15000 доларів СШАтакож для купівлі вищевказаного будинку. [PERSON] власних коштів на придбання вищевказаного будинку та на його будівництво та ремонт не надавав, так як не мав постійного місця роботи та заробляв тимчасовими заробітками, зловживав спиртними напоями та вчиняв сімейні сварки. Крім того, [PERSON] для реконструкції та будівництва будинку купував цеглу, щебінь та інші будівельні матеріали, проводив водопровід та сам виконував інші будівельні роботи. Свідок [PERSON]пояснив, що сім`ю [PERSON] знає давно. В 2003 році [PERSON] та [PERSON] продали спадкову квартиру після смерті матері за адресою [ADDRESS]. [PERSON] відмовилася від своєї частини грошей за продаж квартири на користь [PERSON] На гроші від продажу квартири та на подаровані їй на день народження батьком [PERSON] [PERSON] купила будинок в с. Черкаська Лозова по вул. Мічуріна 17, так як у неї дитина дуже хворіє і потребує свіжого повітря. [PERSON] грошей на придбання вищевказаного будинку та на його ремонт не давав, так як постійного заробітку та роботи не мав, зловживав спиртними напоями, в сім`ї не рідко відбувалися сварки. Допитані у судовому засіданні у якості свідків : [PERSON] пояснив, що він являється другом [PERSON], якого знає понад 25 років. В вересні 2003 року [PERSON] звернувся до нього за допомогою, щоб той позичив йому 1000 доларів США для ремонту придбаного ним з дружиною [PERSON] будинку, так як власних коштів на це не вистачало. В придбаному будинку він жодного разу не був. Свідок [PERSON]в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] являється її сином. Спочатку [PERSON] жив з дружиною за адресою: [ADDRESS]. В 2003 році після смерті матері [PERSON] вони купили будинок в с. Черкаська Лозова, вул. Мічуріна 17. [PERSON] працював на заводі «Поршень» токарем, заробляв мало, тому в сім`ї часто виникали сварки. Для ремонту в будинку вони з чоловіком привозили будівельні матеріали: швелери, дошки, труби. В 2003 році вона продала свій спадковий будинок та в якості допомоги сину [PERSON] та його дружини [PERSON] дала для оформлення їхнього новопридбаного будинку гроші в сумі 100 доларів США, потім для ремонту 900 доларів США. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний жилий будинок, вартістю на день купівлі 20998 гривень є особистою приватною власністю відповідача [PERSON], оскільки була придбана за кошти, отримані нею після продажу нею квартири, що належала їй та сестрі в порядку спадкування, а за також за кошти, передані їй в дар батьком (15 тисяч гривень). Позивачем [PERSON] не спростовані факти, викладені вище, не надано суду доказів, що спірне домоволодіння було дійсно придбано за спільні кошти, надана розписка про отримання ним 27.12.2005 року 3300 доларів США від продажу домоволодіння, що належало його батьку, не може свідчити про те, що позивачем надавались кошти на придбання спірного будинку № 17, по вул. Мічуріна, с. Черкаська Лозова, Дергачівський район, Харківська область домоволодіння. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині, чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Разом з тим, відповідно до п.3. ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України, майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому (їй) особисто, є особистою приватною власністю чоловіка (дружини) . Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та анулювання реєстрації, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вже встановлено у ході судового розгляду, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого Дергачівським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенпрос» від 03.10.2003 року право власності на будинок 17, по вул..Мічуріна, с.Черкаська Лозова, Дергачівський район, Харківська область, зареєстрована на імя [PERSON]. Згідно довідки, виданої Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області №267 від 25.02.2011 року, у спірному домоволодінні №17, по вул..Мічуріна, Дергачівського району Харківської області, що належить на праві власності [PERSON], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також, факт не проживання відповідача у спірному будинку підтверджується актом, складеним 25.02.2011 року депатутом Черкасько-Лозівської сільської ради [PERSON], в присутності сусідів: [PERSON], [PERSON], відповідно якого [PERSON] в будинку 17, по вул..Мічуріна, с.Черкаська Лозова, Дергачівський район, Харківська область не проживає з травня 2010 року. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному домоволодінні за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Черкаська Лозова, вул..Мічуріна, будинок 17, з травня 2010 року без поважних причин, перешкоджання відповідачу у праві користування чи неможливість скористатися правом користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 64 Житлового Кодексу України якщо особи, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно з ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або в його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Поважність причин відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні, а також підстав, передбачених ч.3 ст.71 ЖК України, за наявності яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім членом сімї наймача понад шість місяців, судом не встановлено. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved