Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір від 11.12.2005 року дольової участі у будівництві квартири №82 по вул. Юності в м. Тернополі (далі - квартира), укладений між [PERSON] та ПМП "Тернопільська фірма Будівельник", та договір іпотеки від 08.02.2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен банк Аваль» (далі - Банк), зареєстрований в реєстрі за №1462, предметом іпотеки за яким є майнові права [PERSON] на квартиру №82 по вул. Юності в м. Тернополі (згідно договору від 11.12.2005 року, довідки №115), припинити іпотеку вказаних майнових прав та виключити з Єдиного реєстру заборон відчужень нерухомого майна записи заборони щодо зазначеної квартири. В обґрунтування позову, посилається на ту обставину, що оспорювані ним договори, укладені між [PERSON], ПП ТФ Будівельник та Банком є фіктивними, вчиненими поза дійсним волевиявленням [PERSON], й метою укладання спірних правочинів була лише необхідність за фіктивним правочином отримати кредит в фінансовій установі для задоволення потреб ПП ТФ Будівельник. Крім того позивач зазначає, що укладанням [PERSON] спірних правочинів порушено права позивача, як особи, з якою ПП ТФ Будівельник дійсно укладено договір дольової участі на квартиру, та сама позивач здійснив оплату внесків дольової участі ПП ТФ Будівельник, а рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.03.2011 року визнано за [PERSON] майнові права на квартиру №82 по вул. Юності в м. Тернополі. В судовому засіданні представник позивача позові вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча повідомлялись судом про час та місце розгляду справи. За згодою позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.03.2011 року по справі за позовом [PERSON] до ПП "Тернопільська фірма "Будівельник" визнано за [PERSON], зокрема, майнові права на трьохкімнатну квартиру №82, проектною загальною площею 117,9кв.м. у житловому будинку за адресою м. Тернопіль, вул. Юності, 1. Рішенням встановлено, що 18.10.2010 року між ПП "ТФ Будівельник" та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого ПП "ТФ Будівельник" приймає [PERSON] у пайове будівництво трьохкімнатної квартири №82, сьомий поверх, другий під'їзд, проектною загальною площею 117,9кв.м у житловому будинку за адресою м. Тернопіль, вул. Юності, 1, планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію 4 квартал 2010 року. При укладенні договору [PERSON] вніс суму 327568грн., яка становить 100% оплати та є фіксованою до кінця будівництва. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Разом з тим судом встановлено, що 11.12.2005 року між [PERSON] та ПП "Тернопільська фірма Будівельник" відповідно до якого ПМП "ТФ Будівельник" приймає [PERSON] у пайове будівництво трьохкімнатної квартири №82, сьомий поверх, другий під'їзд, проектною загальною площею 117,9кв.м у житловому будинку за адресою м. Тернопіль, вул. Юності, тобто того самого приміщення, стосовно якого укладено договір дольової участі з [PERSON] Надалі 08.02.2007 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» (правонаступником якого за правами та обовязками є ПАТ «Райффайзен банк Аваль») та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу в реєстрі за №1462, згідно якого [PERSON] передано ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом трьохкімнатну квартиру №82, проектною загальною площею 117,9кв.м., у будинку, що будується за адресою вул. Юності в м. Тернополі, належні іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору від 11.12.2005 року. В підтвердження фінансування будівництва предмета іпотеки, надано нотаріусу довідку №115, видану ПП "ТФ Будівельник", про сплату іпотекодавцем 541161грн. При цьому в тексті договору при його посвідченні нотаріусом зроблено запис про заборону відчуження зазначених в договорі майнових прав в реєстрі за № 1463\\21. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою статті 203 цього Кодексу. Відповідно ч.1, ч.3, ч.5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним В п.24 Постанови № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Пленум Верховного Суду України зазначає, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним в ч.5 ст. 203 ЦК України, оскільки спрямований не на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивному правочині воля сторони не відповідає зовнішньому її прояву. З метою доказування фіктивності спірних правочинів, укладених [PERSON] за клопотанням представника позивача витребувано протокол допиту [PERSON] як свідка, даних під час досудового слідства, у кримінальній справі директора ПП Тернопільська фірма Будівельник [PERSON] за ч.5 ст. 191 КК України та за ч.2 ст. 364 КК України, що розглядається Тернопільським міськрайонним судом за № 1- 679. Відповідно змісту протоколу допиту свідка [PERSON] від 07.02.2011 року, свідка попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів, і свідок [PERSON] показала, що в період часу з 2004 по 2008 роки працював слюсарем у ПП "ТФ "Будівельник". В лютому 2007 року він мав розмову із виконробом [PERSON], який сказав йому разом із паспортом та ідентифікаційним кодом прибути в офіс ПП "ТФ "Будівельник". Прибувши на наступний день в офіс, при зустрічі з [PERSON], останній повідомив йому та іншим, що вони повинні допомогти підприємству, оформивши на свої імена кредити в банку. Він погодився на оформлення кредиту на своє ім'я. При підписанні документів у банку та в нотаріуса, документи, що підписував, не читав. Договір від 11.12.2005 року дольової участі у будівництві житла квартири №82 по вул. Юності в м. Тернополі не укладав, підпис під його прізвищем йому не належить. Таким чином аналізуючи докази в їх сукупності суд вважає, що спірний правочин договір дольової участі від 11.12.2005 року, укладений між [PERSON] та ПМП ТФ Будівельник є фіктивним, без дійсного волевиявлення сторін на досягнення обумовленого договором наслідку набуття за договором права власності [PERSON] на квартиру №82 за будівельною адресою вул. Юності в м. Тернополі. При цьому зміст поданої нотаріусу довідки №115 якою ТФ Будівельник якою підтверджено оплату [PERSON] дольової участі у будівництві, суд оцінює критично, оскільки суду не представлено касових документів про внесення коштів на рахунки підприємства, й дані протоколу допиту свідка [PERSON] під час досудового слідства свідчать, що останній не вступав в дольову участь у будівництві нежитлового приміщення за адресою вул. Юності в м. Тернополі, жодних коштів в рахунок його вартості не вносив, спірних договорів дольової участі та іпотеки не читав та не укладав договору дольової участі, а лише підписав підготовлені бланки договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. А тому суд зазначає, що спірний договір іпотеки слід також визнати недійсним. Враховуючи, вищенаведене, позовні вимоги про визнання припиненою іпотеки майнових прав та виключення з Єдиного реєстру заборон відчужень нерухомого майна записи заборони щодо зазначеної квартири до задоволення не підлягають, оскільки таке є наслідком визнання договору іпотеки недійсним, зокрема згідно ст.17 Закону України "Про іпотеку", та не потребує додаткового визнання судом, права позивача в цій частині не порушені.

Outcome: partial