Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом та просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON]. [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10 серпня 2010 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Щодо старшого сина, то з відповідача провадиться стягнення аліментів на її користь згідно рішення Новоград-Волинського міського суду від 1999 року, однак щодо доньки, то відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на її утримання з 1999 року. Відповідач здоровий, працездатний, офіційно працює та має можливість матеріально утримувати дітей, тому вона бажає стягувати аліменти з нього в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, в письмовій заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позов підтримує з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, в письмовій заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу та свідоцтва про народження дитини видно, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано та від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с2,3), яка згідно довідки КП Новоград-Волинської міської ради Новоград-Волинськжитлосервіс№4376 від 23.09.2011 року перебуває на утриманні позивача (а.с.5). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Вище вказаними нормами Сімейного кодексу України та розясненнями Пленуму ВСУ України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментіввизначено, що в разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач здоровий та працездатний, офіційно працює на посаді водія в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі та має стабільний щомісячний дохід (а.с.6), інших утриманців не має, не приймає участі в утриманні малолітньої дитини, належної матеріальної допомоги на її утримання не надає, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати як інтересам дитини та позивача, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі, визначеному в позові. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і задовольняє їх. Суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.

Outcome: approved