overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, вказуючи, що 04.09.1999 року відділом РАЦС Яготинського районного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя, що призвело до фактичного припинення подружніх стосунків. Вважає примирення та подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливим, тому просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 1999 року відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 113, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя, відсутності взаємопорозуміння, поваги і довіри, між сторонами виник конфлікт, який носить постійний характер і виключає спільне проживання подружжя та збереження шлюбу. Беручи до уваги наведене, та враховуючи, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки та не бажають їх відновлювати, суд вважає, що шлюб сторін розпався, носить формальний характер, тому, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України такий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Мукачівського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 24 листопада 2001 року у виконкомі Зняцівської сільської ради Мукачівського району, за актовим записом №33. Свої позовні вимоги мотивує тим, \~що в останні роки відповідач зловживав спритними напоями, тому вважає спільне життя неможливе. В судове засідання позивачка не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, тому суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку висновку. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФМ №032254 від 24 листопада 2001 року , 24.11.2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Зняцівської сільської ради Мукачівського району, за актовим записом №33 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-МИ №139561 , 24.11.2003 року у подружжя народився син [PERSON] (а.с.6) Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують , спільне господарство не ведуть, тобто даний шлюб існує тільки формально. За таких обставин, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить розірвати шлюб з відповідачкою, який зареєстрований 19.09.1987 року, мотивуючи тим, що перебуває в шлюбі з [PERSON], мають дочку, яка є повнолітньою, в лютому 2011 року дружина забрала свої речі і виїхала невідомо куди, в середині травня зявилась, забрала інші речі, влаштувала сварку і знову поїхала. В судове засідання позивач не зявився, в своїх заявах на імя суду просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка повторно не зявилась в судове засідання, не повідомила про причину неявки, не надала заяви з проханням розглядати справу за її відсутності, про дату судового розгляду повідомлена належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачки. Будучи присутньою у попередніх судових засіданнях відповідачка проти позову заперечила, суду пояснила, що прожили з чоловіком спільно 23 роки, вона поїхала через те, що їй стало відомо про подружню зраду, але бажає зберегти сімю. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 19.09.1987 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2628.(а.с.13) Неповнолітніх дітей від шлюбу подружжя не мають. Сторони припинили спільне проживання в лютому 2011 року, з того часу проживають окремо. Судом надавався подружжю строк на примирення, однак примирення не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.ст. 21,24 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органах реєстрації цивільного стану, оснований на засадах добровільності, примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд вважає, що сімя розпалась остаточно, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб можливо розірвати. Відповідно до ст.ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність на позовних вимогах наполягав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення ,з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб І-СР № 010971 від 01 лютого 2006 року виданого відділом РАЦС Золотоніського МРУЮ, вбачається, що сторони по справі уклали шлюб між собою, про що зроблено актовий запис № 91. Згідно свідоцтва про народження І-СР № 018404 від 14 лютого 2006 року, виданого відділом РАЦС Золотоніського МРУЮ вбачається, що [PERSON] [INFO] являється сином сторін по справі. Сторони втратили почуття одне до одного, між ними часто виникають сварки, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинилися. Таким чином судом встановлено, що сімя остаточно розпалась, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Оскільки позов задоволено суд стягує з відповідача на користь позивача державне мито в сумі 08 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивачі мотивує тим, що 18 листопада 2004 року помер її чоловік [PERSON] після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинковолодіння за адресою вул. Зелена, 33 с. Піщане, Золотоніського району, яку позивачка прийняла у передбаченим законом порядку. Крім позивача спадкоємцем також являється її дочка [PERSON] відповідач по справі, яка не заперечує проти визнання за ним права власності на будинок, тому просила суд визнати за нею право на будинковолодіння за адресою вул. Зелена, 33 с. Піщане, Золотоніського району. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його присутності на позовних вимогах наполягав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але на адресу суду була надіслана заява про можливість розгляду справи у її відсутність та про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: з даних свідоцтва про смерть 1-СР № 261394 від 18 листопада 2004 року вбачається, що [PERSON] помер 18.11.2004 р. про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 77. з свідоцтва про одруження ІІІ-УР № 252434 від 14 листопада 1962 року виданого Піщанським сільським ЗАГС, вбачається, що позивач позивачка уклала шлюб з [PERSON] та після шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. з свідоцтва про народження V-УР № 0984012 від 03 грудня 1963 року виданого Піщанським сільським ЗАГС, вбачається, що відповідачка [PERSON] являється дочкою [PERSON]. з свідоцтва про одруження І-СР № 004065 від 04 березня 1997 року виданого відділом РАЦС по Золотоніському району, вбачається, що відповідачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту виданого ЧООБТІ, вбачається, що власником будинку по вул. Зелена, 33 с. Піщане, Золотоніського району являється [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Первинна реєстрація не може бути проведена на померлого, тому питання про визначення належності майна попередньому власнику повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд вважає, що визнання права власності в порядку спадкування повинно проводитися шляхом визнання права власності за померлою особою-спадкодавцем, а в порядку спадкування, за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, чи якимось іншим чином має право на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

21 вересня 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору на суму 146 949 грн. 12 коп. та судових витрат. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити, стягнути з відповідача наявну заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 04.12.2007 року між ВАТ КБ Надрата [PERSON] укладено договір №161/ЕК/2007-980, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 30000 грн. строком по 03.12.2009 року. Відповідно до п.5.1.2 вказаного договору позичальник зобовязався сплачувати банку плетежі у розмірі та порядку, визначених у п. 3.1 цього договору. (а.с.4) Свої зобовязання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідач своєчасно не виконував, а тому станом на 14.09.2011 року утворилася заборгованість в сумі 146949 грн. 12 коп., з якої заборгованість по тілу кредиту 28994 грн. 00 коп., заборгованість по відсотках -64014 грн. 85 коп., пеня за прострочення сплати кредиту 4556 грн. 49 коп., пеня за прострочення сплати відсотків 8402 грн. 30 коп., штраф за порушення умов кредитного договору 22720 грн. 66 коп., індекс інфляції за період простроченої заборгованості 18260 грн. 82 коп., що підтверджується розрахунком на а.с.7-8. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору підлагає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду 01 серпня 2011 р. з даним позовом, мотивуючи тим, що 08 листопада 2010 року розірвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Допомоги відповідач їй з дитиною не надає, відмовляється належно утримувати дочку, хоча здоровий та працездатний і може допомагати в її утриманні, а тому просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з»явилася, однак подала заяву, в якій змінила позовні вимоги та просить, суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в її користь у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, а - саме: копію рішення про розірвання шлюбу від 08 листопада 2010 р., копію свідоцтва про народження: [PERSON], актовий запис № 8 від 25 квітня 2008 р., суд вважає, що зменшені позовні вимоги підставні і підлягають до часткового задоволення, оскільки згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В решті позову відмовити На підставі ст., ст. 180-184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

У серпні 2011 року позивач звернулася з позовом до суду і просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки, яка перебуває на її утриманні, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. В попередньому судовому засіданні позивач свій позов підтримала і просила його задовольнити, аргументувала його тим, що відповідач є батьком їхньої дитини, однак матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Припинили підтримувати шлюбні відносини з 05 травня 2001 року і з цього часу стали проживати окремо один від одного залишивши її одну вагітну. Коштів, які отримує позивачка, не вистачає на повноцінне забезпечення потреб дитини. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав і не заперечує проти його задоволення та визнав, що дійсно перестали підтримувати шлюбні відносини з 05 травня 2011 року і стали проживати окремо один від одного тому, що він залишив позивачку вагітну саму. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, зясував наступне. Шлюб між позивачкою та відповідачем укладено 23 квітня 2010 року, від якого вони мають дочку, [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з матірю. Згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини являється відповідач [PERSON]. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, не працює, є здоровою, працездатною людиною тому може працювати і надавати дитині матеріальну допомогу. Коштів позивачки не вистачає на утримання дочки та повноцінне забезпечення її потреб. З огляду на зазначене, беручи до уваги положення ч.4 ст.130 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи встановлене, зокрема, матеріальне становище та стан здоров'я дитини і платника аліментів, доходи позивача по справі суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. При таких обставинах, стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно повному обсязі. У відповідності із п.1 ст.367 ЦПК України, дане рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

07 серпня 1999 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацького районного управління юстиції Чергнігівської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 79. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У липні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що сімейне життя у неї з [PERSON] не склалося, з жовтня 2009 року проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, ведуть різні бюджети, припинили підтримувати шлюбні відносини. Під час спільного проживання із за несумісності характерів постійно виникали сварки, бійки, які негативно впливали на виховання дітей. Примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його. Вважає, що примирення між нею та відповідачем не можливе. Відповідач [PERSON] у попередньому у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечує. Вважає, що примирення між ним та позивачем не можливе. З огляду на зазначене, беручи до уваги положення ч.4 ст.130 ЦПК України суд дійшов до висновку про можливість ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтовані доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після померлого 25.11.1993 року [PERSON]. Свої вимоги мотивує тім, що про наявність заповіту їй не було відомо, а стало відомо тільки в лютому 2011 року, коли вона звернулась до Богодухівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Заповідач склав заповіт в місцях позбавлення волі 22 травня 1991 року, згідно заповіту він заповів своє майно їй, та екземпляр заповіту був направлений до Богодухівської нотконтори. [PERSON] є її рідним дядьком, з місць позбавлення волі звільнився 23 листопада 1993 року, та помер 25 листопада 1993 року в м. Харкові, не доїхавши до дому. Богодухівська міськрада в судове засідання не зявилась, надавши заяву про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають повністю. Представник Богодухівської Державної нотаріальної контори пояснив, що до нотаріальної контори з місць позбавлення волі, надійшов заповіт [PERSON] І, завірений начальником Установи ЮЕ 312/27, який зареєстровано за № 49 31.05.1991 року. Про наявність заповіту спадкоємець не повідомлявся, дійсно про його наявність позивачці стало відомо в лютому 1991 року. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 25 листопада 1993 року в м. Харкові. Згідно довідки про звільнення [PERSON] звільнений з Установи ЮЕ 312/27 23 листопада 1993 року. Позивачка є спадкоємицею за заповітом [PERSON], цей заповіт складений в двох екземплярах, один переданий спадкодавцю, другий направлений в Богодухівську нотаріальну контору, де він зареєстрований за № 49 31.05.1991 року. З пояснень нотаріуса слідує, що про надходження заповіту в нотаріальну контору нотаріус спадкоємця не повідомляє. Про наявність заповіту позивачу дійсно стало відомо в лютому 2011 року. Зважаючи на викладене вище суд вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважної причини, оскільки [PERSON] не знала, та не могла знати про наявність заповіту на її імя з обставин, що від неї не залежать. На підставі викладеного,

Outcome: approved