Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договором позики, в якому вказала, що 09 січня 2009 року вона надала відповідачу у позику 3361 грн. 66 коп. на 356 календарних днів. На підтвердження договору позики сторони уклали між собою письмовий договір. Але у встановлений у договорі строк [PERSON] боргові зобов»язання не виконала. Згідно ж умов договору у разі несвоєчасного повернення коштів відповідачка повинна сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 50 % штрафу від неповернутої суми позики та 20% річних, виходячи з неповернутої суми за весь час прострочення. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користьЗЗбІ грн. 66 коп. боргу за договором позики, 333 грн. 40 коп.процентів річних від простроченої суми боргу, 507 грн. 59 індексу інфляції, 1680 грн.83 коп. штрафу та 214 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, а всього стягнути 6101 грн. 08 коп.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі і просить його задовольнити. Виклала мотиви зазначені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що позивач довідався про порушення своїх прав 01.01.2010 року і з того часу пройшло більш ніж 2 роки, тому позивач втратив право на стягнення неустойки( штрафу, пені) за спливом строку позовної давності. Також проценти передбачені пб.2 Договору позики є неустойкою - видом відповідальності за просрочення грошового зобов'язання і на них також розповсюджується строк позовної давності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.І ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов»язання. Згідно 4.2 ст.1046 Цивільного кодексу України договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ч.2 Цивільного кодексу України вказує, що підтвердженням укладення договору позики та його умов може бути представлена розсписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] надала відповідачу позику у розмірі 3361 грн. 66 коп., які відповідач зобов»язувався повернути на протязі 356 днів, тобто до 01 січня 2010 року, про що був укладенй письмовий договір від 09.01.2009 року. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошовогс зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування?, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до п.6.1 даного Договору відповідач при простроченні повернення позики повинеі- сплати позивачеві штраф в розмірі 50 % від неповерненої суми позики. Пунктом 6.2 Договору передбачено, що при простроченні повернення позик! позичальник додатково до штрафу сплачує проценти в розмірі 20 % річних, виходячи неповерненої суми за весь час прострочення. При цьому позичальник зобов'язаний повернуті- суму позики , збільшену з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'Язоі позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочені; повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позикі що залишилася, та сплати процентів відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч.І ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання ві. позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договорам не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідач не повернув позивачеві 3361 грн. 66 коп. у строк встановлений договоро. позики від 26.09.2008 року. Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд вважає, що наявні всі підстави дл: задоволення позову і стягнення з відповідача 3361 грн. 66 коп. боргу згідно договору, 333 грн 40 коп. процентів річних від простроченої суми боргу (3361, 66 : 365 : 100% х20% х 181), 50' грн. 59 індексу інфляції, 50 % штрафу, що складає 1680 грн.83 коп. та 214 грн. 60 коп. : рахунок відшкодування судових витрат. При цьому, суд вважає, що в даному випадку до укладеного Договору положення ч.2 ст. 258 ЦК України не можуть бути застосовані оскількі в даному випадку існує загальна позовна давність у три роки.

Outcome: approved