Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

14 листопада 2011 року позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 липня 2007 року Городницькою селищною радою Новоград-Волинського району Житомирської області, неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], залишити на вихованні з нею. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Їхня сімя повністю розпалася, а шлюб існує суто формально. Вони проживають окремо більше двох років, не зійшлися характерами, спільне господарство не ведуть, сімейного бюджету не мають. Чоловік не цікавиться дитиною та матеріальної допомоги на її утримання не надає. За таких обставин вона вважає, що примирення між ними неможливе та шлюб просить розірвати. В письмовій заяві до суду позивачка просить розглянути справу у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити його. В судове засідання відповідач не з'явився. Враховуючи, що він про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, суд у відповідності зі ст.169 ч.4 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2007 року (а.с.8), від якого мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що протягом певного періоду часу вони спільно не проживають і не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], суд залишає на вихованні з позивачем [PERSON], оскільки спору про це у сторін не виникло. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано до суду письмову заяву про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається [PERSON].

Outcome: approved