Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання. Свої вимоги вона обґрунтовує тим, що відповідач є батьком повнолітнього сина [PERSON], на даний час він навчається і не має свого доходу, вона у добровільному порядку надає сину матеріальну допомогу, проте батько сина не допомагає їй в утриманні повнолітнього сина, хоча має таку можливість. Тому просила стягувати на утримання повнолітнього сина аліменти у розмірі % частини всіх видів його доходу щомісяця на період навчання сина. В судовому зсіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному об.ємі. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, надав письмове заперечення, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, так як на даний час є інвалідом 1-ої групи, йому ампутовано ампутацію обох нижніх кінцівок він отримує пенсію в розмірі 1999 гривень, цих коштів йому не вистачає на його постійне лікування, тому у нього не має можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина який навчається. Третя особа про час і місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не з,явилася, письмових заяв про відкладення розгляду справи не надходило. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі знаходилися у шлюбі, 04.02.1997 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають дитину [PERSON], у свідоцтві про його народження сторони записані його батьками. Як вбачається з довідки з місця навчання [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання газонафтопромислового факультету Івано- Франківського національного технічного університету нафти і газу при цьому довідка дійсна до 01.03.2011 року. В той же час з наданих документів вбачається, що відповідач є інвалідом першої групи, йому проведена оперція по ампутації обох нижніх кінцівок, його пенсія становить 1999 гривень, через свої захворювання потребує сторонньої допомоги. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку що позовні вимоги в даному випадку позивачем не обгрунтованні і не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного Кодексу України, у разі якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином, дочкою віку, який перевищує 18, але є не більшим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, крім того при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. З наданих документів, суд прийшов до висновку, що у відповідача немає можливості матеріально допомагати сину, оскільки є інвалідом першої групи, потребує сторонньої допомоги. В той же час позивачем не надано жодних доказів того, що на час розгляду справи у суді дійсно третя особа навчається у вищому учбовому закладі, якщо навчається то чи отримує стипендію, навчання платне чи за рахунок держави, по який час навчання усі ці обставини дають суду право відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин на які вони посилаються, позивач в судове засідпання не надала жодних доказів на обгрунтування своїх позовних вимог.

Outcome: dismissed