Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

В липні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір оренди землі від 21 вересня 2007 року № 040783900043, укладений з ТОВ „Інтрансавтострой. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,68 га для сільськогосподарського використання, яка була передана в оренду строком на 10 років на підставі договору. Як зазначає позивач, всупереч п.п. 9 договору оренди та ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі орендна плата ТОВ „Інтрансавтострой з листопада 2009 року і по даний час не сплачувалась. Враховуючи наведене та у звязку зі скрутним матеріальним становищем, викликане неможливістю обробляти власну земельну ділянку, позивач просить достроково розірвати договір оренди земельної ділянки В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Апелянт вказує, що судом в порушення вимог законодавства не було перевірено достовірність копій платіжних відомостей про отримання орендної плати, наданих відповідачем, оскільки вона жодного разу не отримувала грошових коштів за надану в оренду земельну ділянку. Судом не звернуто уваги, що пунктом 33 укладеного Договору передбачено, що дія договору припиняється також і в інших випадках, передбачених законом. В матеріалах справи є дані про отримання нею орендної плати тільки 2 рази замість 4-х, а ст. 141 ЗК України передбачено як підстава припинення права користування земельною ділянкою систематична несплата земельного податку. Крім того, відповідачем розпочато процедуру ліквідації юридичної особи, а пунктом 33 Укладеного договору передбачено припинення дію договору у разі ліквідації юридичної особи-орендаря. Таким чином є всі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання укладеного договору оренди земельної ділянки. Рішенням Чернігівського районного суду від 26 липня 2011 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про розірвання договору оренди землі відмовлено. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,68 га в с. Кархівка, Кархівської сільської ради, що належить їй згідно до державного акту на право власності і яку вона передала в оренду ТОВ „Інтрансавтострой 21.09.2007 року відповідно до договору. [PERSON] вважає, що вказаний договір оренди повинен бути розірваний, оскільки має місце порушення орендарем умов договору, а саме сплати орендної плати . Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що п. 14 укладеного договору оренди передбачено відповідальність орендаря у разі невиконання зобовязання по сплаті орендної плати у вигляді пені в розмірі 02 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, а не розірвання договору. Але з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може. Пунктом 10 укладеного сторонами Договору орендна плата повинна виплачуватись один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата, пунктом 33 передбачено можливість розірвання договору з підстав несплати орендної плати протягом шести місяців. Станом на 12 липня 2011 року , в порушення вказаної умови, відповідач не виплатив орендну плату позивачу за 2010 рік. За таких обставин, коли судом достовірно встановлено, що відповідачем не сплачено орендну плату позивачці за користування земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, а договір оренди землі від 21 вересня 2007 року розірванню. Такі висновки узгоджуються з положеннями ст. ст. 24, 25, 32 Закону України „Про оренду землі.

Outcome: approved