Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 19212 грн. 61 коп., в якій зазначив, що в травні 2009 року між ним та відповідачем була досягнута домовленість щодо укладення угоди купівлі-продажу квартири №45, розташованої в буд.№33 по вул. Харчука в м. Новий Буг, що належала відповідачу на праві власності та перебувала в заставі за кредитним договором, укладеним між АКІБ УкрСиббанкта позичальником [PERSON] За умовами угоди він, як новий боржник перебирає на себе її борг за кредитним договором в сумі 145516 грн. і приймає всі зобовязання позичальника, а остання укладає з ним договір купівлі-продажу зазначеної квартири за ціною, що дорівнює сумі боргу. Згодом від працівників банку йому стало відомо, що крім основного боргу за кредитним договором позичальник [PERSON] має заборгованість в сумі 13971 грн. 09 коп., яка виникла у звязку з простроченням сплати щомісячних внесків останньою, і не сплата вказаної суми є перешкодою для укладення договору про переведення боргу. Вирішив відмовитися від придбання квартири, оскільки вважав, що купівельна ціна квартири перевищує її дійсну вартість. Відповідач [PERSON] не мала вказаної суми грошових коштів і звернулася до нього з пропозицією сплатити за неї заборгованість, а вона в свою чергу продає йому у власність належний їй гараж №11, розташований в гаражному комплексі №20 по вул. Харчука, 33 в м. Новий Буг, про що зазначила у власноруч написаному документі. На таку пропозицію погодився і остання передала йому ключі від гаражу. Перед підписанням договору про переведення боргу від 11.08.2009 року сплатив цього ж дня за відповідача до відділення АКІБ УкрСиббанксуму заборгованості за кредитними договорами, яка складала 19212 грн. 61 коп. Після підписання договору про переведення боргу та укладення між ними договору купівлі-продажу квартири від 11.08.2009 року з його нотаріальним посвідченням, відповідач [PERSON] отримавши свідоцтво про право власності на належний їй гараж відмовилася від досягнутої домовленості щодо відчуження гаражу та оформлення відповідних документів на його імя, при цьому відмовляється повернути йому грошові кошти, сплачені ним за неї банку в рахунок погашення кредитної заборгованості, тому просив стягнути з відповідача на його користь 19212 грн. 61 коп., а також судові витрати, понесені ним у звязку з розглядом справи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила, що дійсно в травні 2009 року між нею та позивачем була досягнута домовленість щодо укладення угоди купівлі-продажу квартири №45, розташованої в буд.№33 по вул. Харчука в м. Новий Буг, що їй належала на праві власності та перебувала в заставі за кредитним договором, укладеним 17.08.2007 року між АКІБ УкрСиббанк та нею як позичальником. За умовами угоди позивач, як новий боржник перебирає на себе її борг за кредитним договором в сумі 145516 грн. і приймає всі зобовязання позичальника, а вона укладає з ним договір купівлі-продажу зазначеної квартири за ціною, що дорівнює сумі боргу. На день підписання договору про переведення боргу, що мало місце 11.08.2009 року, вона не мала заборгованості за кредитними договорами, так як вона була нею погашена, за нею, як первісним боржником за кредитним договором, рахувався борг перед банком в сумі 145516 грн. і після підписання договору про переведення боргу між нею та позивачем був укладений договір купівлі-продажу квартири, який був нотаріально посвідчений. Продаж квартири проведено за 146516 грн., тобто в розмірі її боргу перед банком, який взяв на себе позивач. Будь-яких інших грошових зобовязань перед позивачем не має, тому його посилання на банківські квитанції, видані на її імя, як на підставу виникнення перед ним грошових зобовязань, є неспроможними, а його посилання на сплату ним до відділення АКІБ УкрСиббанк19212 грн. 61 коп. заборгованості за її кредитними договорами, як плату за відчужений йому гараж, вважає безпідставними, так як угоди купівлі-продажу гаражу з позивачем не укладала, тому просила відмовити в задоволенні предявлених до неї вимог. Вислухавши доводи сторін, опитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В силу ч.2, ч.3, ч.5 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, я якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до договору про надання споживчого кредиту №11199866000, укладеного 17.08.2007 року між АКІБ УкрСиббанкта громадянкою [PERSON], остання отримала кредит (грошові кошти) у національній валюті в сумі 148626 грн. 55 коп. на придбання нерухомості трикімнатної квартири, загальною площею 65,0 кв.м., розташованої по вул. Харчука, буд.№33, вк.№45 в м. Новий Буг, Миколаївської області, і зобовязалася до 17.08.2007 року повернути банку вказану суму та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених договором. В силу п.2.1 цього договору у забезпечення виконання зобовязань позичальника прийнята застава нерухомості - трикімнатна квартира №45, загальною площею 65,0 кв.м., розташована в буд. №33 по вул. Харчука в м. Новий Буг, Миколаївської області, яка стала власністю позичальника [PERSON] Згідно договору №1 про переведення боргу за договором про надання споживчого кредиту №11199866000 від 17.08.2007 року [PERSON], [PERSON] та АКІБ УкрСиббанк 11.08.2009 року уклали договір про переведення боргу за умовами якого первісний боржник переводить свій борг на нового боржника, внаслідок чого новий боржник заміняє первісного боржника як зобовязану сторону у договорі про надання споживчого кредиту №11199866000 від 17.08.2007 року (п.1). Новий боржник приймає на себе всі зобовязання позичальника, у тому числі щодо повернення кредиту та сплати плати за кредит (п.2). На дату укладення угоди заборгованість первісного боржника перед кредитором за основним договором за строковою сумою основного боргу складає 146516 грн. (п.3). Не пізніше 11.08.2009 року первісний боржник повинен сплатити новому боржнику плату за прийняття боргу у розмірі 146516 грн. шляхом укладання договору купівлі-продажу квартири по вул. Харчука, 33 кв.45, р/№844 від 11.08.2009 року (п.5) Кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в Основному договорі і, підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.7). Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного та належного виконання його сторонами (п.13). На виконання п.5 договору про переведення боргу 11.08.2009 року між продавцем [PERSON] і покупцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири №45, розташованої в буд.№33 по вул. Харчука в м. Новий Буг, Миколаївської області. Продаж зазначеного майна проведено за 146516 грн. Договір посвідчено 11.08.2009 року приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за №844. 11 серпня 2009 року між [PERSON] (сторона-1) і [PERSON] (сторона-2) було укладено та підписано угоду за умовами якої сторона-1 і сторона-2 маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди про зарахування таких зустрічних вимог, що випливають з нижчевказаних договорів, у яких вказані особи є сторонами (п.1). За договорами: а) договір купівлі-продажу квартири, р/№844 від 11.08.2009 року сторона-1 є кредитором, а сторона-2 є боржником при виконанні грошового зобовязання в 146516 грн.; б) договір про переведення боргу №1 від 11.08.2009 року сторона-1 є боржником, а сторона-2 є кредитором при виконанні грошового зобовязання в 146516 грн. Вказані вище зобовязання за вищезазначеними договорами припиняються у повному обсязі, оскільки зустрічні вимоги є рівними (п.1.1). З моменту набрання чинності цією угодою сторони не є зобовязаними за договорами, зазначеними в п.1 цієї угоди (п.2). Підписання цієї угоди сторонами свідчить про відсутність будь-яких претензій сторін одна до одної (п.3). Ця угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами і повного та належного її виконання (п.5). Зміст наведених вище договорів, а саме про переведення боргу, купівлю-продаж квартири, датованих 11.08.2009 року, та зміст угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог вказують на те, що станом на 11 серпня 2009 року відповідач [PERSON] не мала перед позивачем [PERSON] грошових зобовязань (боргу), які б витікали з правочину чи з договірних правовідносин і підлягали виконанню, як не мав таких зобовязань і [PERSON]К перед відповідачем [PERSON], тому після підписання сторонами угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, між ними не виникли цивільні права та обовязки, зокрема з грошових зобовязань. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник позивача [PERSON] стверджує, що на день укладення договору про переведення боргу, маючи розписку відповідача [PERSON] щодо відчуження позивачу гаражу, він особисто власними коштами сплатив у Новобузькому відділенні АКІБ УкрСиббанкпрострочену заборгованість [PERSON] за її кредитними договорами в сумі 19212 грн. 61 коп. в рахунок плати за переданий йому в особисту власність гараж. Так як в подальшому відповідач відмовилася від досягнутої домовленості щодо відчуження гаражу та оформлення відповідних документів на його імя, вона зобовязана повернути йому сплачені ним за неї грошові кошти у розмірі 19212 грн. 61 коп. Суд вважає, що доводи представника позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно виписки по кредитному договору №0011199866000 та виписки по кредитному договору №0011199985000 відповідач [PERSON] станом на 03.08.2009 року мала заборгованість по платежам (проценти, прострочені проценти). З квитанцій за №33, №39, №46, №47, №48, датованих 11 серпня 2009 року, вбачається, що платником [PERSON] до АКІБ УкрСиббанксплачено 19212 грн. 61 коп. (7999 грн. 60 коп. + 9623 грн. 89 коп. + 0,31 грн. + 1350 грн. 19 коп. + 238 грн. 93 коп.) в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами №11199866000 та №11199985000. Свідок [PERSON], яка 11.08.2009 року працювала касиром Новобузького відділення АКІБ УкрСиббанкі приймала платежі згідно зазначених вище квитанцій, не підтвердила того факту, що саме [PERSON], якого вона знає як лікаря, сплачував 11.08.2009 року до каси банку грошові кошти в сумі 19212 грн. 61 коп. Крім того, з рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 10.05.2011 року, яке набрало законної сили, видно, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] 22.05.2009 року дійшли згоди з усіх істотних умов щодо укладання договору купівлі-продажу спірного гаражу, але в подальшому не надали цій згоді належної форми у відповідності до вимог ст.657 ЦК України, тому договір, на який посилається позивач, як на підставу набуття ним права власності на спірний гараж, не є укладеним, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. За таких обставин, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь 19212 грн. 61 коп., тому в задоволенні позову належить відмовити. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed