Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] зареєстрований в приватизованій квартирі [ADDRESS], з травня 2000 року самовільно зайняв квартиру 13 того ж будинку, правовстановлюючих документів на неї не має, звільнити квартиру добровільно відмовляється. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, оскільки права займати квартиру відповідач [PERSON] не має, документів на неї не надав, виселитись добровільно відмовляється. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, разом з тим підтвердив факт зайняття [PERSON] квартири [ADDRESS], заявив, що ключі від квартири [PERSON] отримав від співробітників КЖЕП-5, користується нею. Вважає, що [PERSON] правомірно зайняв спірну квартиру, а також зазначив, що КЖРЕВП Бабушкінського району м.Дніпропетровська не має права на звернення з даним позовом до суду. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, на імя [PERSON] видано ордер на сімю з двох осіб на право зайняття однієї кімнати пл..11,2 кв.м. в квартирі [ADDRESS], при цьому відповідно довідки про склад сім»ї право на проживання отримав [PERSON] /а.с.59/ Відповідно паспорту громадянина Україна /а.с.60/, [PERSON], відповідач по справі, зареєстрований в [INFO]. Згідно рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради №145 від 21.02.2003 року, [PERSON] надано правомочності переобладнання квартири [ADDRESS], зробивши її трикімнатною. /а.с.105/ Згідно рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради №262 від 18 квітня 2003 року, квартирі [ADDRESS] надано номер 7. /а.с.106/ Відповідно довідки КЖЕП №5, в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована та проживала [PERSON], яка померла 21.02.1975 року. /а.с.107/ Відповідно довідки КП «ДМБТІ», право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно акту, складеного 16.07.2008 року співробітниками КЖЕП №5, [PERSON] відмовився добровільно звільнити квартиру [ADDRESS]. /а.с.8/ У відповідності до ст.58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно ст.64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. А відповідно до ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення, як це закріплено у ст.116 ЖК України. Судом встановлено, що ордер на вселення [PERSON] в спірне житлове приміщення не видавався, особовий рахунок на його імя не відкривався, рішення виконкому на видачу ордера або відкриття особового рахунка не приймалося. Посилання представника відповідача на відсутність права позивача на звернення до суду з цим позовом є безпідставними, оскільки відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів №46 від 27.11.1991 року житловий будинок 20 по вул.Виконкоміській в м.Дніпропетровську віднесений до комунальної власності та знаходиться на балансі КЖРЕВП Бабушкінського району м.Дніпропетровська. Крім того, відповідно до ст..30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», балансоутримувачу делеговані повноваження в галузі житлово-комунального господарства, в тому числі облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням; надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. Згідно ст..60 цього Закону, Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Згідно ст..24 ЖК України, Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Дослідивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги визнання представником відповідача факту зайняття квартири [ADDRESS], а також те, що він і досі користується цією квартирою без правовстановлюючих документів, приймаючи до уваги, що спірна квартира знаходиться у власності територіальної громади міста, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ст..88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved