Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

Позивачвідповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно - домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області, яке належало його матері [PERSON], яка померла 11 січня 1999 року, посилаючись на мотиви, викладені ним у позовній заяві. Відповідачкапозивачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно - домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області, яке належало її матері [PERSON], яка померла 11 січня 1999 року, посилаючись на мотиви, викладені нею у зустрічній позовній заяві. Відповідачпозивач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно - домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області, яке належало його дружині [PERSON], яка померла 16 жовтня 2010 року, посилаючись на мотиви, викладені ним у позовній заяві. В судовому засіданні позивачвідповідач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що він вважає себе спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 11 січня 1999 року і просить визнати за ним право власності на спадкове майно - домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області. У задоволенні зустрічних позовів відповідачкипозивачки [PERSON] та відповідачапозивача [PERSON] до нього просив суд відмовити, так як вважає вказані позови безпідставними. В судовому засіданні відповідачка-позивачка [PERSON] свої зустрічнині позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що вона вважає себе спадкоємницею, яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 11 січня 1999 року, і просить визнати за нею право власності на спадкове майно - домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області. У задоволенні позову позивача-відповідача [PERSON] та зустрічного позову відповідачапозивача [PERSON] до неї просила суд відмовити, так як вважає вказані позови безпідставними. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] свої зустрічні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що він вважає себе спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON], яка померла 16 жовтня 2010 року, і просить визнати за ним право власності на спадкове майно - домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області. У задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову відповідачкипозивачки [PERSON] до нього просить суд відмовити, так як вважає вказані позови безпідставними. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не повідомивши суд про причини неявки. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши матеріали справи, встановив наступне: Домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області станом на 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору, членами якого, згідно погосподарської книги за 1991 рік на особовий рахунок № 180 на вказане домоволодіння були [PERSON], [INFO] мати та [PERSON], [INFO] донька. Таким чином, відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до пункту 6 підпункту а та б постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Враховуючи вище наведене слідує, що власниками домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області були [PERSON] та [PERSON], із врахуванням рівності їх часток відповідно до частини 2 статті 123 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року). 11 січня 1999 року померла [PERSON] і на її частку у майні вказаного колгоспного двору - ? частину домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до частини 1 статті 529 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) були її діти - донька [PERSON], син, позивач-відповідач у справі [PERSON] та відповідачка-позивачка [PERSON]. Так, відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1, частини 2 статті 549 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] успадкувала ? частину домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області, яке належало її померлій матері [PERSON], вступивши в оперативне управління вказаним спадковим майном. Вказана обставина у судовому засіданні знайшла підтвердження у показаннях її чоловіка, відповідача-позивача [PERSON], відповідачки-позивачки [PERSON], представника відповідача [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області [PERSON], також підверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області № 723 від 19 квітня 2011 року (а.с. 7), згідно яких після смерті [PERSON] з 11 січня 1999 року домоволодінням, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області стала володіти [PERSON]. Ні позивач-відповідач [PERSON], ні відповідачка-позивачка [PERSON] не представили суду жодного доказу, який би свідчив про факт вступу ними в управління або володіння спадковим майном, або подання ними до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Пояснення позивача-відповідача [PERSON], дані ним у судовому засіданні про те, що він нібито після смерті матері [PERSON] з її домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області, взяв деякі рухомі речі і перевіз їх за місцем свого постійного місця проживання в [INFO] суд оцінює критично, як такі, що базуються на припущеннях і не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом. Вказані обставини заперечуються й поясненнями самих позивача-відповідача [PERSON] та відповідачки-позивачки [PERSON], даних ними у судовому засіданні, згідно яких судом встановлено, що як до так і після смерті [PERSON], позивача-відповідача [PERSON] постійно проживав у [INFO], а відповідачка-позивачка [PERSON] постійно проживала в [INFO]. А до смерті так і після смерті [PERSON] у домоволодінні, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області, проживала [PERSON]. Таким чином, власником цілого домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області після смерті матері [PERSON] стала [PERSON]. Також судом встановлено, що [PERSON] та відповідач-позивач у справі [PERSON] 19 листопада 1977 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 19 листопада 1977 року зроблено відповідний актовий запис за № 40, зареєстрований виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, що підтверджується повторно виданим 15 лютого 2011 року свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 073310. 16 жовтня 2010 року помирає [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 16 жовтня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 31, зареєстрований [PERSON] сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, що підтверджується виданим 20 жовтня 2010 року свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 110639. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно - домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до частини 1 статті 1261 Цивільного кодексу України (редакція 2004 року) є її чоловік відповідач-позивач у справі [PERSON]. Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України (редакція 2004 року) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Так, відповідач-позивач у справі [PERSON], 14 квітня 2011 року, у шестимісячний строк передбачений частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України (редакція 2004 року) для прийняття спадщини звернувся до Теребовлянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 26694271 від 14 квітня 2011 року. Однак, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області відповідачу-позивачу у справі [PERSON] не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Також, його право на вказане вище майно не визнається та оспорюється позивачем-відповідачем у справі [PERSON] та відповідачкою-позивачкою [PERSON], а відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (редакція 2004 року) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право власності на спадкове майно домоволодіння, що на вул. Центральна, 136 в с. Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області, яке належало померлій 16 жовтня 2010 року [PERSON]. У частині зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити у звязку із безпідставністю вказаних позовних вимог, так як відповідачем-позивачем у судовому засіданні не доведено обставин порушення його права зі сторони відповідача [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Натомість, суд прийшов до висновку, що у задоволені позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно та у задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити, у звязку із безпідставністю заявлених позовів. Також, суд вважає, що з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 350 грн. 00 коп. в дохід держави, солідарно, пропорційно до розміру задоволених зустрічних позовних вимог [PERSON], який він повинен був сплатити при звернені до суду із вказаним зустрічним позовом, а з [PERSON] також слід стягнути судовий збір у розмірі 350 грн. 00 коп. в дохід держави, який вона повинна була сплатити при звернені до суду із зустрічним позовом. Таким чином,

Outcome: partial