Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою, в якій просять визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки №28, площею 0,0645 га, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, о. [PERSON], садівниче товариство «Поляна», укладений 05.01.2011 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], визнати за [PERSON], [PERSON] право власності на земельну ділянку №28, площею 0, 0645 га, яка знаходиться за зазначеною адресою. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на підставі договору купівлі-продажу №7056, укладеного 05.01.2011 року між [PERSON], [PERSON] і [PERSON], [PERSON], [PERSON], який посвідчений Херсонською товарною біржею «Альтер-Его», ними була придбана земельна ділянка №28, площею 0,0645 га, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, о. [PERSON], садівниче товариство «Поляна». Позивачі сплатили за земельну ділянку, відповідно до домовленості, 20 716 грн. та вважають, що між ними та [PERSON], [PERSON], [PERSON] відбулася угода купівлі-продажу земельної ділянки, проте нотаріально оформити її відповідачі відмовились, посилаючись на те, що договір уже посвідчено товарною біржею, а нотаріальне посвідчення потягне за собою додаткові витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. Представники Херсонської товарної біржі «Альтер-Его», садівничого товариства «Поляна»в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно вимог ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Але, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 року державна реєстрація договору є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація договору це адміністративний акт державного органу, який не є стороною договору, а не елемент форми укладеного сторонами договору, на усунення вади якого (відсутність обовязкового нотаріального посвідчення) саме і спрямована ч. 2 ст. 220 ЦК України. За таких обставин, дія норми ч. 2 ст. 220 ЦК України поширюється лише на договори, щодо яких передбачене обовязкове нотаріальне посвідчення, і не може застосовуватись до договорів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Крім цього, в Правових позиціях, висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у звязку з винятковими обставинами у 2009 році зазначається, що відповідно до ст. ст. 16, 182, 640 ЦК України визначена ч. 2 ст. 220 ЦК України можливість визнання договору дійсним поширюється лише на ті договори, які підлягають тільки нотаріальному посвідченню, від якого сторона ухиляється, й не підлягають державній реєстрації, тому суперечить законодавству визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки такий правочин в обовязковому порядку має пройти державну реєстрацію. Враховуючи викладене, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України визнання відповідачкою, яка діє в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітніх позову не може бути прийняте. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed