Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом до [PERSON], [PERSON] та Станильської сільської ради Дрогобицького району в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,1505 га., яка належить їй на праві власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 01.12.2006р. серії ЯД №508718, зобовязати відповідачів привести її земельну ділянку у належний стан шляхом повного знесення(демонтування) самовільно збудованого [PERSON] та [PERSON] на ній фундаменту та стягнути з відповідачів солідарно в її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 305,70 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.2006р., реєстровий номер 2-2760, виданого Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою після смерті матері [PERSON] є власником спірної земельної ділянки. Така належала її матері згідно державного акту на право приватної власності на землю від 17.02.1997р. серії ІІ-ЛВ №015859 та на якій нею було збудовано лише фундамент під господарську споруду. Однак, в жовтні 2008р. [PERSON] та [PERSON] самовільно збудували новий фундамент на її земельній ділянці. В наслідок таких дій цих відповідачів вона отримала гіпертонічний криз, лікувалася, на що витратила 305,70 грн.. Незаконними діями цих відповідачів їй заподіяно моральну шкоду в розмірі 5000 грн.. Відповідачка [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] та Станильської сільської ради в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати незаконним та скасувати рішення Станильської сільської ради від 18.07.1996р. №89 «Про долучення земельної ділянки», яким [PERSON] долучено до існуючої земельної ділянки земельну ділянку площею 0,05 га, скасувати державний акт на право приватної власності на землю від 17.02.1997р. серії ІІ-ЛВ №015859 виданий [PERSON] та державний акт на право власності на земельну ділянку від 01.12.2006р. серії ЯД №508718 виданий [PERSON], визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.10.2006р. реєстровий номер 2-2760, видане Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою [PERSON], зобовязати останню не чинити їй перешкод в користуванні її земельною ділянкою та перешкоджати проведенню будівельних робіт. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням виконавчого комітету Доброгостівської сільської ради від 27.12.1990р. виділено їй земельну ділянку площею 025 га. для будівництва житлового будинку, а рішенням виконавчого комітету [PERSON] районної ради від 28.02.1991р. №40 дозволено їй будівництво житлового будинку та господарських споруд в с.Станиля Дрогобицького району на земельній ділянці площею 0,10 га. біля сусіда [PERSON]. Така земельна ділянка була виділена в натурі актом від 14.03.1991р.. В неї наявний проект забудови цієї земельної ділянки та дозвіл на право закладки фундаментів, тому вважає, що правомірно розпочала будівництво на своїй земельній ділянці. Земельна ділянка [PERSON] спочатку була надана розміром 0,10 га., а в подальшому така площа збільшена до 0,1505 га. рішенням Станильської сільської ради від 25.10.1996р. №111, однак такого рішення не приймалося сільською радою. Разом з тим, є рішення цієї сільської ради від 18.07.1996р. №89, яким [PERSON] долучено до існуючої, земельну ділянку площею 0,05 га.. Таким чином, вважає, що [PERSON] фактично було долучено земельну ділянку за рахунок виділеної їй раніше земельної ділянки площею 0,10 га.. На даний момент [PERSON] створює їй перешкоди в користуванні її земельною ділянкою перешкоджає вести будівництво. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] свій позов підтримали з підстав викладених в первісній позовній заяві, а зустрічний заперечили. Вважають, що [PERSON] виділена земельна ділянка в іншому кварталі забудови і такі між собою не межують. Відповідачка [PERSON], яка по довіреності також представляє інтереси [PERSON] первісний позов заперечила, а зустрічний підтримала з підстав викладених в ньому. Представник Станильської сільської ради по довіреності [PERSON], який працює в сільській раді спеціалістом-землевпорядником, суду повідомив, що первісний позов заперечують, а зустрічний підтримують з підстав викладених в ньому, так як будівельний паспорт [PERSON] відповідає дійсності. Представник третьої особи Управління держкомзему у [PERSON] районі згідно довіреності [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що при вирішені даного спору покладаються на думку суду. Свідок [PERSON] і [PERSON] та спеціаліст [PERSON], які були залучені для дачі показів стороною по справі [PERSON], давали покази в підтримку позовних вимог [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які були залучені для дачі показів стороною по справі Савка та [PERSON], давали покази в підтримку позовних вимог Савки та [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1991 по 1993 р.р. працювала керуючою справами районної держадміністрації і підписувала оригінали рішень прийнятих на сесії районної ради, а виписки могла і мала право підписувати замість неї завідуюча загальним відділом чи завідуюча канцелярії. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний задоволити частково з таких міркувань. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 01.12.2010 року по даній справі, суд в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та Станильської сільської ради Дрогобицького району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування майнової та моральної шкоди, відмовив. Зустрічний позов задоволив частково. Визнав недійсними рішення Станильської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 18.07.1996 року №89 «Про долучення земельної ділянки», державний акт на право приватної власності на землю від 17.02.1997 року серії ІІ-ЛВ №015859 виданий [PERSON], державний акт на право власності на земельну ділянку від 01.12.2006 року серії ЯД №508718 виданий [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.10.2006 року, реєстровий номер 2-2760, видане Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою [PERSON]. В решті позову відмовлено. Ухвалою від 24.05.2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області, рішення залишили без змін. Ухвалою від 16.11.2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Дрогобицького міськрайонного суду та ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд з тих причин, що постановляючи судові рішення по справі суди не правильно визначилися з правовідносинами що склалися між сторонами не вірно встановили, що у 1996 році у власність [PERSON] передана земельна ділянка площею 0,015 га, яка частково відбулася за рахунок земельної ділянки 0,10 га, і перебувала у користуванні [PERSON] без її попереднього вилучення у встановленому законом порядку, що земельна ділянка [PERSON] накладається на земельну ділянку [PERSON], яка була їй виділена в 1991 році, визнали свідоцтво про право на спадщину недійсним при наявності заповіту, який є дійсним. Згідно проекту забудови земельної ділянки [PERSON] була виділена земельна ділянка в кварталі №1(а.с.11,12), а [PERSON] в кварталі №2 с. Станиля. Із копій рішень виконкому [PERSON] районної ради не зазначається, що виділена [PERSON] земельна ділянка межує з земельною ділянкою [PERSON] Державна інспекція контролю за використанням та охороною земель у Львівській області встановила, що [PERSON], яка діяла на підставі довіреності виданої 01.11.2008 року [PERSON] самовільно зайняла частину земельної ділянки [PERSON], шляхом будівництва фундаментну (а.с.17). Дана обставина була підтверджена і на засіданні земельно-погоджувальною комісією Станильської сільської ради 13.11.2008 року (а.с.20) та висновками експерта, який зазначив, що відповідно до [PERSON] виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 25.07.1989 року [PERSON] та [PERSON] виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 14.03.1991 року [PERSON] - земельні ділянки між собою не накладаються. При визнанні свідоцтва про право на спадщину недійсним, суди повинні були звернути увагу на те, хто має право оскаржувати свідоцтво про право на спадщину, на положення статті 1301 ЦК України, згідно якої свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Іншими випадками можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину праві інших осіб. Заповіт [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1505 га є дійсним. На зазначені обставини суди не звернули взагалі уваги і не дали зазначеним обставинам належної оцінки. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Встановлено, що рішенням виконкому Доброгостівської сільської ради від 28.06.1989р. №53 затверджено рішення зборів колгоспу ім. Шевченка №2 від 15.05.1989р. про виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0,10 га. для будівництва житлового будинку(а.с.9-10), а рішенням виконкому [PERSON] районної ради від 20.07.1989р. №167 дозволено такій в с. Станиля будівництво житлового будинку та господарської будівлі на земельній ділянці площею 0,10 га. в кварталі №1(а.с.11). Така земельна ділянка була винесена в натуру актом від 25.07.1989р., при цьому вона межує із земельними ділянками Нечипір та [PERSON], з дорогою та з дитячим майданчиком, шириною 50 м. (а.с.12-13, 70). Рішенням виконкому Доброгостівської сільської ради від 27.12.1990р. затверджено рішення зборів колгоспу ім. Шевченка від 02.08.1990р. про виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га. для будівництва житлового будинку (а.с. 40), а рішенням виконкому [PERSON] районної ради від 28.02.1991р. №40 дозволено такій в с. Станиля будівництво житлового будинку та господарської будівлі на земельній ділянці площею 0,10 га. біля сусіда [PERSON] (а.с.38), чим додатково перевіривши висновки (вказівки) Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що із копій рішень виконкому [PERSON] районної ради не зазначається, що виділена [PERSON] земельна ділянка межує з земельною ділянкою [PERSON]. Така земельна ділянка була винесена в натуру актом від 14.03.1991р., при цьому вона межує із земельною ділянкою [PERSON] та є шириною 50 м.(а.с.41-43). В акті виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 14.03.1991р. та проекті забудови земельної ділянки вказано, що вона знаходиться в кварталі №2. Разом з тим, з аналізу рішень виконкому [PERSON] районної ради від 15.06.1989р. №142, 20.07.1989р. №167, 24.08.1989р. №198, 19.10.1989р. №239 та 22.03.1990р. №90 (а.с.228-255) видно, що не згадується жодного іншого прізвища [PERSON], крім [PERSON] - матері [PERSON], та жодного іншого кварталу, крім кварталу №1. В цьому кварталі виділялися також земельні ділянки сусідам сторін, [PERSON] (п.1.52. рішення від 15.06.1989р. №142), [PERSON] (п.1.14. рішення від 19.10.1989р. №239), при цьому останній земельна ділянка була виділена біля сусіда [PERSON]. Таким чином, суд вважає встановленим, що в 1989-1991р.р. [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки площею по 0,10 га. були надані в користування та відведені в натурі в с. Станиля по сусідству, при цьому, останній за рахунок земельної ділянки, яка була визначена під дитячий майданчик. Виходячи із змісту ст.ст.16, 20, 77 Земельного кодексу Української РСР (1970р., який втратив чинність з 15.03.1991р.) [PERSON] та [PERSON] набули право землекористування відведеними їм земельними ділянками площею по 0,10 га. в с. Станиля. Рішенням Станильської сільської ради від 18.07.1996р. №85 передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га. в с. Станиля для обслуговування житлового будинку (а.с.31-33), а рішенням цієї ж сільської ради від 18.07.1996р. №89 долучено їй до існуючої земельної ділянки земельну ділянку площею 0,05 га.(а.с.35-36, 48-53). 17.02.1997р. [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №015859 на земельну ділянку площею 0,1505 га. (а.с.22-23), при цьому в ньому зазначено, що підставою його видачі є рішення Станильської сільської ради від 25.10.1996р., а така земельна ділянка межує із земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] і з канавою, а фактично дорогою (а.с.89). Із технічного звіту до видачі цього державного акту видно, що фактично передана земельна ділянка поглинула в себе дитячий майданчик, який мав знаходитися поруч (а.с.89-92). [PERSON] подала суду рішення Станильської сільської ради від 25.10.1996р. №111 про передачу [PERSON] безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд земельної ділянки площею 0,15 га.(а.с.54). При цьому, з протоколу сесії Станильської сільської ради та її рішення від 25.10.1996р. №111 (а.с.55-58) вбачається, що Станильська сільська рада не приймала рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га.. Згідно ч.8 ст.17 ЗК України (1990р.) передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Оскільки встановлено, що земельна ділянка, яка була надана в користування [PERSON] в 1989р. межувала із земельними ділянками [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дорогою, то доручення (передача у власність) рішенням Станильської сільської ради від 18.07.1996р. №89 [PERSON] земельної ділянки площею 0,05 га., а фактично 0,0505 га., при відсутності вільної земельної ділянки, відбулося за рахунок земельної ділянки наданої в користування [PERSON], без її попереднього вилучення у встановленому законом порядку, що свідчить про незаконність такого рішення. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.2006р., реєстровий номер 2-2760, виданого Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою [PERSON] успадкувала після смерті 20.06.1999р. [PERSON] земельну ділянку площею 0,1505 га. на території Станильської сільської ради, яка належала останній на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 17.02.1997р. серії ІІ-ЛВ №015859 (а.с.14). На вказану земельну ділянку [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку від 01.12.2006р. серії ЯД №508718 (а.с.21). Щодо висновку судової будівельно-технічної експертизи №0082 від 17.05.2010р., яким встановлено, що земельні ділянки надані та відведені [PERSON] в 1989р. площею 0,10 га та 1996р. площею 0,1505 га. і [PERSON] в 1991р. площею 0,10 га. знаходяться в різних кварталах і дві останні не накладаються між собою, то суд також не може погодитися із цим висновком, ч.ч.6, 7 ст.147 ЦПК України, так як свої висновки експерт зробив на підставі лише документації про виділення земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] (будівельних паспортів), через відсутність (не збереження) розроблених кварталів забудови (а.с.119), без аналізу додатково долучених до справи, після проведення експертизи, рішень. При цьому категоричні висновки експертизи ґрунтуються, фактично, на планах забудови спірних земельних ділянок та розміщення таких відносно сторін світу, хоча таких даних в планах не має, тобто на припущеннях. Згідно ч.ч.1, 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що передача в 1996р. у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1505 га. відбулася частково за рахунок земельної ділянки площею 0,10 га., яка перебувала у користуванні [PERSON] без її попереднього вилучення чи викупу у встановленому порядку, а тому спірне рішення від 18.07.1996р. №89 та правовстановлюючі документи [PERSON] та [PERSON] слід визнати недійсними. Щодо визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, суд виходить з положення статті 1301 ЦК України в якій вказано, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Іншими випадками може бути порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, що і сталося в даному випадку під час передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1505 га., яка в свою чергу залишила після смерті заповіт на цю земельну [PERSON], що порушує право на земельну ділянку [PERSON]. Спростовує Висновок засідання земельно-погоджувальної комісії Станильської сільської ради від 13.01.2008 року та лист-відповідь Державної інспекції контролю за використанням та охороною земель у Львівській області від 18.11.2008 року, постанова [PERSON] міжрайонної прокуратури про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.08.2011 року з якої вбачається, що в діях службових осіб відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури [PERSON] райдержадміністрації не вбачається умислу щодо внесення завідомо неправдивих відомостей, складання чи видачі завідомо неправдивих документів, оскільки будівельний паспорт та дозвіл на закладку фундаменту виданий [PERSON] видавався на підставі виписки із протоколу № 3 зборів уповноважених членів колгоспу ім. Шевченка від 02 серпня 1990 року, рішення Доброгостівської сільської ради, Дрогобицького району від 27.12.1990 року та рішення [PERSON] районної ради народних депутатів № 40 від 28.02.1991 року про дозвіл будівництва житлового будинку громадянці [PERSON] в с. Станиля Дрогобицького району площею 0,10 га. Та беручи до уваги, той факт, що згідно квитанції від 24.06.1994 року [PERSON] оплатила 400 000 тисяч купонів за виготовлення будівельного паспорту, та те, що згідно книги реєстрації будівельних паспортів від 1991 року 25.08.1994 року [PERSON] було видано будівельний паспорт та дозвіл на закладку фундаменту про, що була зроблена відповідна відмітка у даній книзі, у зв'язку вищевикладеним на будівельному паспорті та дозволі на закладу фундаменту виданому [PERSON] стоїть гербова печатка зразка 1994 року, що відповідає дійсності, а отже в їх діях службових осіб відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури [PERSON] райдержадміністрації не містяться ознаки службового підроблення. Крім цього, [PERSON] міжрайонною прокуратурою, в діях [PERSON] не встановлено умислу щодо самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON], оскільки [PERSON] даною земельною ділянкою користувалася на підставі правовстановлюючих документів, що підтверджували її право на земельну ділянку Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині зобовязання не чинити одна одній перешкод в користуванні їх земельними ділянками, а [PERSON] додатково - про знесення збудованого [PERSON] фундаменту, задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку в суду немає точних даних, через недоведеність, щодо фактичного розміщення, на даний момент, в межах їх земельних ділянок, для чого є необхідність вироблення технічних матеріалів по їх встановленню (відведенню) компетентними органами. Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування шкоди, так як не має доказів протиправності дій [PERSON] чи Савки (представника першої (а.с.15)) та причинного звязку між їх діями та необхідністю лікування [PERSON]. Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, що і відображено у винесеному по справі рішенні, що на думку суду, є правильне і основне, справедливе.

Outcome: dismissed