Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ВГІРФО Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, в якому посилався на те, що будівля гуртожитку, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коксова, буд. 18 є власністю ВАТ «Дніпроважмаш». [PERSON] було надано у тимчасове користування місце у гуртожитку № 4 по вул. Коксовій, 18 у м. Дніпропетровську. З 2009 року [PERSON] не проживає у гуртожитку. Позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване в гуртожитку № 4 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коксова, 18; зобовязати ВГІРФО Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстрації за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коксова, 18. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Представник ВГІРФО Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що гуртожиток, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Коксова, 18 належить ВАТ «Дніпроважмаш», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради. [PERSON] було надано у тимчасове користування місце у гуртожитку № 4 по вул. Коксовій, 18 у м. Дніпропетровську, в звязку з чим вона була зареєстрована за зазначеною адресою. [PERSON] з 2009 року у вищезазначеному гуртожитку не проживає, що підтверджується довідкою від 31.05.2010 року, актами від 31.05.2010 року, 30.06.2010 року, 30.07.2010 року, 30.08.2010 року, 30.09.2010 року, 29.10.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у звязку з роботою чи навчанням. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобовязаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн., тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved