Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-12 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку на утримання їх дочки [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що дитина проживає з нею, а відповідач у добровільному порядку не надає їй коштів на утримання доньки. У жовтні 2011 року [PERSON] до початку розгляду справи по суті предявив зустрічний позов до [PERSON] про оспорювання актового запису про батьківство, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що у нього виникли сумніви, щодо того, що він є біологічним батьком народженої [PERSON] дочки [PERSON]. Ухвалою суду від 21.10.2011 року вищезазначений зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним та за ініціативою суду вирішено питання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету зустрічного спору відділ державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції головного управління юстиції у Миколаївській області. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а зустрічний позов [PERSON] не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. При цьому пояснила, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком народженої нею 09.07.2011 року дочки [PERSON], а тому відповідно до вимог діючого в Україні сімейного законодавства повинен надавати їй матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини до досягнення нею повноліття. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та просив задовольнити його зустрічний позов, посилаючись на те, що ще до народження [PERSON], шлюбні стосунки між ним та дружиною було припинено, а на теперішній час йому стало відомо про те, що після цього відповідачка зустрічалася з іншим чоловіком, який, на його думку, і є батьком дитини. Просив визнати актовий запис №214 від 28.07.2011 року, зроблений в книзі відділу РАЦС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області про його батьківство відносно [PERSON], 09.07.2011 року недійсним та зобовязати відділ РАЦС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області внести відповідні зміни в книзі реєстрації народження. Начальник відділу державної реєстрації актів цивільного стану суду пояснила, що законних підстав для задоволення зустрічного позову немає. Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді спави, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 вересня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, за актовим записом № 205 (а.с. 5). Як видно із свідоцтва про народження, сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Беручи до уваги зазначене та те, що [PERSON] на теперішній час сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу [PERSON], на користь своєї матері [PERSON], а також на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до її повноліття. В силу п. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати повязані зі сплатою судового збору. Загальні засади регулювання сімейних відносин встановлені ст. 7 СК України. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. В силу ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Право оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини передбачена ст. 136 СК України. Як видно з дослідженого в судовому засіданні актового запису про народження [PERSON], відомості про батька до вищезазначеного актового запису були внесені на підставі актового запису про шлюб з [PERSON] за №205 від 18.09.2009 року. В силу вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобововязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не надано суду жодного доказу, який би підтверджував його позовні вимоги про оспорювання актового запису про його батьківство, щодо дитини, народженої від шлюбних відносин з [PERSON], а тому суд на підставі вищезазначеного та

Outcome: partial