Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він знаходився у трудових відносинах з відповідачем та працював в підземних умовах. 14.10.2010року його було звільнено у зв»язку із невідповідністю працівника виконуваної роботи за станом здоров»я, згідно ст. 40 п. 2 ЗКпП України. За час роботи у відповідача він отримав професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт 1-2ст., емфізема легень 1-2ст.) ЛН 2 ст., нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху). Згідно висновку Дніпропетровської обласної МСЕК від 13.07.2011року йому встановлено 40% загальної втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3 групи безстроково. Внаслідок втрати професійної працездатності йому було завдано моральної шкоди, яка виразилася у тому, що фізичний біль, душевні страждання, переживання викликані наслідками професійного захворювання стали невід»ємною частиною його життя, він втратив можливість повністю реалізувати професійні навички та вміння, постійно змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки профзахворювання, стан здоров»я став незадовільним та погіршується, постійна задишка, відчуває сильні головні болі, підвищення артеріального тиску, дуже понизився слух, він відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства, став дуже дратівливим, часто відчуває депресивний стан, втратив впевненість у майбутньому, порушився звичний спосіб його життя. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, та на свої пояснення надані у судовому засіданні. Представник відповідача ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»позов не визнав, посилаючись на підстави зазначені у письмових запереченнях, просив суд відмовити у задоволенні позову за недоказаністю спричинення позивачу моральної шкоди. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, а саме ксерокопії: довідки МСЕК від 13.07.2011року (а.с.14,15), акту розслідування хронічного професійного захворювання по формі П-4 (а.с.16), трудової книжки [PERSON] (а.с.4-13), виписки із історії хвороби та амбулаторної карти, епікризів (а.с.17-36), вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем та працював в підземних умовах. 14.10.2010року його було звільнено у зв»язку із невідповідністю працівника виконуваної роботи за станом здоров»я, згідно ст. 40 п. 2 ЗКпП України. За час роботи у відповідача позивач отримав професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт 1-2ст., емфізема легень 1-2ст.) ЛН 2 ст., нейросенсорна приглухуватість 1 ст. ( з легким зниженням слуху). Згідно висновку Дніпропетровської обласної МСЕК від 13.07.2011року йому встановлено 40% загальної втрати професійної працездатності та визнано інвалідом 3 групи безстроково. Суд вважає, що внаслідок отримання професійного захворювання позивачу завдана моральна шкода, оскільки фізичний біль, душевні страждання, переживання викликані наслідками професійного захворювання стали невід»ємною частиною життя позивача, котрий втратив можливість повністю реалізувати професійні навички та вміння, постійно змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки профзахворювання, стан здоров»я став незадовільним, він часто змушений лікуватися як стаціонарно, так і амбулаторно, постійно відчуває сильні головні болі, задишку, високий артеріальний тиск, зниження слуху, не може займатися домашніми справами, які потребують незначних фізичних зусиль, став дуже дратівливим, часто відчуває депресивний стан, втратив впевненість у майбутньому, що порушує його нормальні життєві звязки. Відповідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. На всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, у відповідності до ст. 153 КЗпП України. Згідно п. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникли у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі № 1-32/2008 року від 08.10.2008 року, яким передбачено, що право застрахованих громадян, які потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, в звязку з внесеними змінами від 23.02.2007року до Закону України № 1105-ХІV, реалізується відповідно до норм статті 1167 Цивільного кодексу України та статті 237-1 Кодексу законів про працю України, за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці»державна політика в галузі охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров»я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Правилами передбаченими ст. 10 ЦПК України на сторони покладається обовязок довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ними обставини. Таким чином, суд дійшов висновку про захист порушеного права позивача та погоджується з його доводами з приводу спричиненої йому моральної шкоди, оскільки він втратив працездатність та йому встановлена група інвалідності, що змушує його знов пристосовуватися до незвичного йому становища. Також, суд погоджується з тим, що моральна шкода виразилась у постійному відчутті позивачем фізичної болі, яка викликана незадовільним станом його здоровя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Натомість, суд не бере до уваги доводи представника відповідача надані ним в обгрунтування своїх заперечень, оскільки вони правового значення для вирішення зазначеного правового спору не мають, зазначені посилання є необґрунтованими. Тому, враховуючи, що у звязку з отриманим професійним захворюванням, [PERSON] було встановлено втрату професійної працездатності 40% висновком Дніпропетровської обласної МСЕК від 13.07.2011року, суд вважає, що позивач має право на отримання з відповідача відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач отримав професійне захворювання у працездатному віці, що призвело до значних тяжких змін його життєвих звязків, враховуючи ступінь втрати ним професійної працездатності, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 гривень. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнуто судовий збір по справі у розмірі 214,60грн. гривень, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial