Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

Позивач 10.01.2011 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 12.08.2008 року [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 68 700 гривень, 1 000 доларів США, 2 000 євро. Договір позики був оформлений розпискою. Відповідач зобов'язувався повернути гроші не пізніше до 30.09.2008 року. Однак, у зазначений в розписці термін відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав та гроші в передбачений договором строк не повернув. Позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 112 714, 29 гривень, а також 5840, 46 грн. (З відсотків річних за невчасно повернуті кошти), 10091, 62 грн, збитків від знецінення української гривні та судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не прибули. Представник надав суду заяву про його участь в інших судових засіданнях і розглянути справу у відсутність-позивача. Позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і тільки судові витрати, пояснив що розписку написав особисто. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив суду, що біля лікарні де лікувався відповідач, було надано [PERSON] в автомобілі відповідачу у його присутності кошти вказані в розписці, а саме: 68 700 гривень, 1 000 доларів США та 2 000 євро, для відшкодування ДТП та лікування. Відповідачем була написана розписка про отримання коштів. При цьому був присутній також [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав аналогічні пояснення. Судом встановлено обставини, викладені вище, що підтверджуються письмовими доказами. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст.ст.10,60 ЦПК України доказів не отримання вказаних коштів, суду відповідачем не надано. Суд погоджується із розрахунком наданим позивачем, щодо стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми, що становить 5840, 46 грн. та судових витрат. В свою чергу, у зв'язку з тим, що нарахування індексу інфляції на іноземні кошти законодавством України не передбачено, в цій частині позивачу слід відмовити. Тому індекс інфляції підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача 22665, 37 грн. Крім того, заявлена вимога позивачем про стягнення збитків від знецінення української гривні у сумі 10091, 62 грн. задоволенню також не підлягає, так як не надано суду відповідних доказів та суд вважає її безпідставною.

Outcome: partial