Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. У позовній заяві зазначено, що з 05 березня 2003 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час спільного проживання в шлюбі з [PERSON] в них 18 березня 2004 року народився син [PERSON], 11 березня 2006 року народилася дочка [PERSON]. Спільне проживання між нею і відповідачем по справі склалося невдало через несумісність характерів, різні погляди на життя. Крім того, відповідач витрачає зароблені кошти на власні потреби, зловживає спиртними напоями, перебуваючи в нетверезому стані влаштовує сварки, застосовує відносно неї фізичне насильство. Тричі вона зверталася до суду із позовом про розірвання шлюбу, після чого поведінка відповідача змінювалася на краще. Однак [PERSON] не зробив належних висновків, продовжує зловживати спиртними напоями. Через вищенаведені обставини перебувати з відповідачем в зареєстрованому шлюбі вона не бажає. Діти проживають разом з нею і перебувають на її утриманні і вихованні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає. [PERSON] працездатний, інших утриманців немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Просила позов задовольнити. Розірвати шлюб, що був зареєстрований між ними, стягувати з відповідача по справі на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в частці від всіх видів його заробітків щомісячно. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, просила не надавати їй терміну для примирення і збереження сімї. після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Аліменти на утримання неповнолітніх дітей стягувати в 1/3 частці від всіх видів його заробітків. Відповідач у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку (а.с.12,17). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 05 березня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-НМ №101784, виданим 06 грудня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції (а.с.18). [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія І-НМ №198604, серія І-НМ №031766, виданими 01 квітня 2004 року і 27 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції (а.с.6-7). Відповідно до довідок №254, виданих 01.12.2011 року виконавчим комітетом Рогатиської міської ради [PERSON] зареєстрована і проживає в [INFO]. В склад її сімї входять син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю і перебувають на її утриманні (а.с.15.16). Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірвані шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до розяснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжяпроголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів для примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. Судом встановлено, що після неодноразових звернень до суду із позовом про розірвання шлюбу, обіцянок змінити поведінку, відповідач продовжує зловживати спиртними напоями, не дбає про матеріальне благополуччя сімї. За наведених вище обставин та доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе. Сторони не підтримують подружні стосунки, у позивача подружжя наявне стійке волевиявлення на припинення шлюбу. Викладені обставини свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, інтересам малолітніх дітей, що має істотне значення. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дітей моральний обовязок і найважливіший правовий обовязок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду, а тому позов підлягає до задоволення. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд враховує обставини, що мають істотне значення для справи, а саме матеріальне становище відповідача по справі, стан здоровя відповідача, який не визнаний інвалідом І,ІІ чи ІІІ групи, відсутність у [PERSON] інших утриманців, його можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України стороні на корись якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 110, 112 ч.2, 113, 180 182,183, 191 ч.1 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved