Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09 січня 2007 року у звязку з передачею ним вступного внеску, вартості навісу та вартості сплати за викуп орендованої землі членом [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан [PERSON] ( місце 120), він подав заяву на імя голови кооперативу [PERSON] про прийняття його у члени кооперативу. Крім того, відповідну заяву про передачу йому частки була подана також і [PERSON]. [PERSON] передав [PERSON] квитанцію до прибуткового касового ордеру № 115 від 06 квітня 2007 року про прийняття бухгалтерією цільового внеску на викуп орендованої кооперативом земельної ділянки у розмірі 1550 гривень. 18 березня 2007 року рішенням правління [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан [PERSON] був прийнятий в члени кооперативу. 01 квітня 2011 року охоронець [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштанне пустив [PERSON] на територію [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан, яких хтів поставити свій автомобіль на належне йому місце № 120 на автостоянці, оскільки 18 травня 2010 року рішенням правління [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштанпозивач [PERSON] та його батько [PERSON] були виключені з членів кооперативу. Крім того, позивач [PERSON] у позові вказує, що у протоколі № 8 засідання правління [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштанвід 18 травня 2010 року зазначено, що протокол правління № 24 від 18 березня 2007 року членами правління не підписувався, питання про прийняття його в члени кооперативу не розглядалось. За підсумками правління під головуванням [PERSON] правління постановило виключити його з членів кооперативу, а належну йому 1/135 частку автостоянки вилучити в рахунок погашення заборгованості, яка начебто виникла під час керівництва [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштанйого батьком [PERSON] При цьому, позивач [PERSON] вказує, що в обліковій картці вказано, що з 29 травня 2010 року по 27 березня 2011 року позивач 41 раз залишав автомобіль Hyundai Accent, реєстраційний ВН 3727 ВХ, на автостоянці [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан. Більше того, в період часу з травня 2010 року по березень 2011 року усіма змінами диспетчерів та охоронців [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштану позивача приймались членські внески, з видачею відповідних фінансових документів. У звязку з вказаним, позивач просить суд визнати рішення правління [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан від 18 травня 2010 року про виключення його з членів кооперативу та безоплатне вилучення належної йому ділянки № 120 та 1/135 частина майна [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан; визнати за ним право власності на ділянку № 120 та 1/135 майна [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштаншляхом визнання дійсним правочину, укладеного між ним та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на його користь 10.000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштану судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що 18 травня 2010 року рішенням [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштанна законних підставах [PERSON] був виключений з членів кооперативу, а також у [PERSON] була вилучена 1/135 частка стоянки в рахунок погашення заборгованості, оскільки [PERSON] не є членом [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволені позову, посилався на те, що [PERSON] повинен вибачитись перед ним як перед головою [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18 березня 2007 року рішенням [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан[PERSON] був прийнятий у члени [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан, з дня подачі заяви та передачі ним вступного внеску, вартості навісу і оплати за викуп землі, що підтверджується протоколом № 24 від 18 березня 2007 року ( а. с. 46). 18 травня 2010 року рішенням [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан [PERSON] був виключений з членів [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштанз безоплатним вилученням у [PERSON] ділянки № 120, що відповідає 1/135 частині майна [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан, що вбачається з протоколу № 8 від 18 травня 2010 року ( а. с. 27-30). Однак, встановлено у судовому засіданні, що з травня 2010 року по березень 2011 року диспетчера та охоронці [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан приймали від [PERSON] членські внески, що підтверджується квитанціями ( а. с. 10-13). З облікової картки вбачається, що з 29 травня 2010 року по 27 березня 2011 року [PERSON] 41 раз залишав автомобіль Accent, реєстраційний ВН 3727 ВХ, на автостоянці [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан( а. с. 14). Крім того, судом встановлено, [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштанна праві власності належить земельна ділянка площею - 0,3070 га, яка знаходиться по проспекту Маршала Жукова кут Левітана,118, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія № 959056 ( а. с. 15). Згідно ч. 2 ст. 19-1 Закону України Про кооперацію№ 1087-IV від 10 липня 2003 року ( з змінами та доповненнями), у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Оскільки [PERSON] вніс вступний внесок, вартості навісу і оплати за викуп землі, з травня 2010 року по березень 2011 року оплачував членські внески [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан, 29 травня 2010 року по 27 березня 2011 року [PERSON] залишав автомобіль ndai Accent, реєстраційний ВН 3727 ВХ, на автостоянці [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан, суд вважає, що слід визнати недійсним рішення [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштанвід 18 травня 2010 року про виключення [PERSON] з членів [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан, про безоплатне вилучення у [PERSON] ділянки № 120, що відповідає 1/135 частин майна [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан. Крім того, рішенням Київського районного суду міста [PERSON] від 24 травня 2011 року визнані неправомірними рішення правління [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштанвід 12 грудня 2009 року, 13 березня 2010 року, 20 березня 2010 року, 24 квітня 2010 року та усі наступні рішення правління ( а. с. 64-66). 10 листопада 2011 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області залишено без змін рішення Київського районного суду міста [PERSON] від 24 травня 2011 року ( а. с. 89). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. З урахуванням характеру і об'єму заподіяної позивачу моральної шкоди, з врахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 500 гривень на користь [PERSON]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що під час розгляду справи, [PERSON] частково довів ті обставини, на які він посилався як на підставу позовних вимог. При цьому, суд критично оцінює заперечення представника відповідача [PERSON] кооперативу Автостоянка Каштан, відповідача [PERSON] проти задоволення позову, оскільки вони не засновані на законі, не підтверджуються зібраними по справі доказами та ними спростовуються. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з розглядом справи позивач витратив власні грошові кошти на оплату позовної заяви судовим збором у розмірі 51 гривні та оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень, а всього 171 гривню, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial