Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) в особі представника ФОП [PERSON], який діє на підставі довіреності та Контракту про надання правової допомоги, 11.08.2011 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою (відправленою поштою згідно поштового штемпелю 05.08.2011 року), у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 20820,08 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 208,20 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а також 2000 грн. витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.04.2008 року о 16-30 год. на перехресті вул. Косіора та вул. Блюхера у м. Кривому Розі за участю автомобіля «Деу Нубіра», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «ГАЗ 31105», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], було пошкоджено автомобіль, власником якого є [PERSON], цивільно-правова відповідальність, якого була застрахована згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/2349779, укладеного із страховою компанією ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант». Розмір завданих [PERSON] збитків відповідно до Висновку експерта-автотоварознавця склав 27439,85 грн. Винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.04.2008 року визнано [PERSON] Оскільки МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 20820,08 грн., то з відповідача, як водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач просить стягнути вище зазначену суму, оскільки останній відмовився добровільно відшкодовувати збитки, повязані з виплатою страхового відшкодування. У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, підтримала позов з підстав, зазначених в позовній заяві, та надала суду пояснення, якими підтвердила зміст позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання викликався, не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи за його відсутності не надав. У звязку з чим, суд за згодою представника позивача розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з винесенням заочного рішення. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 05.04.2008 року о 16-30 год. на перехресті вул. Косіора та вул. Блюхера у м. Кривому Розі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Деу Нубіра», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «ГАЗ 31105», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини відповідача [PERSON], що підтверджується постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.04.2008 року по справі про адміністративне правопорушення № 3-4767/2008, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки (а.с. 33). Таким чином, відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України, вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена та не підлягає доказуванню. На час вчинення ДТП [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Деу Нубіра», державний номерний знак [NUMBER], власником якого відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.6) є [PERSON], цивільно-правова відповідальність, якого була застрахована згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/2349779, укладеного із страховою компанією ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» з терміном дії з 31.07.2007 року до 30.07.2008 року включно (а.с. 8). Відповідно до висновку № Д17/04/08 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди від 21.04.2008 року, складеного експертом-товарознавцем [PERSON], який діяв на підставі Свідоцтва № 260, виданого Міністерством юстиції України та дійсного до 09.06.2009 року (а.с.31), сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Деу Нубіра», державний номерний знак [NUMBER], складає 27439,85 грн. (а.с.11-20). [PERSON] 15.07.2008 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою (а.с. 33). На підставі довідки № 1 від 13.08.2008 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та розрахунку розміру шкоди, заподіяної майну (а.с.35,36), наказом МТСБУ № 1725 від 20.08.2008 року було вирішено сплатити [PERSON] 20820,08 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.34). Зазначену суму було перераховано відповідно платіжного доручення № 1850 від 21.08.2008 року (а.с.37). Позивач МТСБУ направив відповідачу письмову пропозицію від 28.08.2008 року № 10785/3-2-05 щодо компенсування понесених витрат, яку відповідач отримав 08.09.2008 року, але залишив без задоволення (а.с.38). Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як визначено п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, зважаючи на всі обставини, що встановлені судовим розглядом, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку регресу є такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно п.2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України частина 2 статті 84 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом; до цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України. У теперішній час граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Згідно підпункту 1 пункту 1 додатку до вказаної постанови Кабінету Міністрів України витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Згідно ч.1 ст.56 ЦПК правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Позивач на підтвердження своєї вимоги про стягнення з відповідача 2000 грн. витрат на правову допомогу, надав копії Контракту про надання правової допомоги № 44 від 08.10.2009 року, укладеного між [PERSON] (транспортним) страховим бюро України та ФОП [PERSON], який діє на підставі Свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця В01 № 549983 (а.с.39,40), додаткової угоди № 7 від 07.07.2011 року до Контракту про надання правової допомоги № 44 від 08.10.2009 року (а.с.41) та платіжного доручення № 3072 від 14.07.2011 року про перерахування МТСБУ на рахунок ФОП [PERSON] 2000 грн. за надання правової допомоги (а.с.42). У той же час суду не надано доказів, що правова допомога позивачу надавалася особою, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання такої допомоги. Крім того, підписи осіб, які підписали Контракт про надання правової допомоги № 44 від 08.10.2009 року, укладений між двома юридичними особами, не скріплені печатками. Тому вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає недоведеними та відмовляє у їх задоволенні. Оскільки суд задовольняє основні позовні вимоги, то, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 208,20 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. згідно платіжних доручень (а.с. 1,2).

Outcome: partial