Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. У позові позивач просить суд визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири № 29 в будинку №116 по Салтівському шосе, в м. Харкові, посвідчений 09.06.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №1890 та договір купівлі-продажу квартири №30 по Салтівському шосе, 116 в м. Харкові посвідчений 09.06.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №1886, посилаючись на те що їй на підставі довідки ЖБК Глобус№ 39 від 16.12.1992р. та реєстраційного посвідчення від 04.03.1993р., виданого КП Харківське міське БТІ, реєстровий № 56165, на праві приватної власності належала двокімнатна ізольована квартира, розташована по Салтівському шосе, № 116[ADDRESS] в м. Харкові, а на підставі договору довічного утримання від 11.03.1996 року, посвідченого 12-ю Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-1404, їй на праві приватної власності належала двокімнатна ізольована квартира, розташована по Салтівському шосе, № 116[ADDRESS] в м.Харкові. Навесні 2010 року у позивача склалося скрутне матеріальне становище, їй терміново були потрібні гроші в сумі 6,5 тис. доларів США, у зв`язку з чим вона вирішила, що гроші можна взяти отримавши кредит. Через обяву в газеті Премєрвона познайомилася з відповідачами, які бралися допомогти їй отримати необхідну суму грошей. Відповідачі пояснили позивачу, що для отримання грошей необхідно у нотаріуса укласти договір іпотеки під нерухоме майно. Під час спілкування з відповідачами вона розповіла їм, що має на праві власності дві квартири, розташовані поруч одна з одною. Також вона розповіла, що в квартирі № 30 по Салтівському шосе вона зареєстрована і постійно проживає, це її єдине місце для проживання. Відповідачі пояснили їй, що гроші можна взяти під заставу квартири № 29 по Салтівському шосе в м.Харкові, але для зясування всіх можливих варіантів отримання грошей потрібні копії документів на обидві квартири. На прохання відповідачів, на початку червня позивач передала їм копії документів на квартири. Через деякий час відповідачі зателефонували їй і повідомили, що 09 червня 2010 року з ними необхідно бути у приватного нотаріуса. В призначений час сторони приїхали до приватного нотаріуса [PERSON] Відповідачі постійно знаходилися поруч з позивачем, розмовляли на різні теми, що не стосуються отримання грошей. Через деякий час [PERSON] стала себе погано почувати , у неї запаморочилась голова, вона ледь не втратила свідомість, погано себе контролювала. Не зважаючи на її погане самопочуття, нотаріус дала позивачу на підпис якісь документи. [PERSON] їх підписала, майже не прочитавши. Вона вважала, що підписує договір позики, але грошей від відповідачів вона так і отримала. Через деякий час, вона зясувала, що 09 червня 2010 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної ізольованої квартири, розташованої по Салтівському шосе,116, кв.30 в м.Харкові. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстровий № 1886. В цей же день між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної ізольованої квартири, розташованої по Салтівському шосе,116, кв.29 в м. Харкові. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], реєстровий № 1890. Коли [PERSON] зрозуміла, що відповідачі ввели її в оману і за документами вона нібито продала їм обидві належні мені квартири, в тому числі квартиру, що є її єдиним місцем проживання, вона звернулася до органів міліції та з позовом до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON], діюча на підставі довіреностей, позовні вимоги позивача не визнала у повному обсязі, вважала позов не обґрунтованим, просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надіслала до суду письмову заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі. Суд, вислухавши позивача, представника відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.06.2010 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: місто Харків, Салтівське шосе, 116[ADDRESS]. Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером №1886 та зареєстровано в КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації. Також між [PERSON] та [PERSON] 09.06.2010 року у того ж нотаріуса було оформлено договір купівлі-продажу на квартиру № 29 по в будинку № 116 по Салтівському шосе в місті Харкові , що належала позивачу. З пояснень позивача випливає, що на час оформлення договорів купівлі-продажу у приватного нотаріуса вона себе погано почувала, у неї паморочилась голова та вона майже не читала документи, що підписувала. Фактично між нею та [PERSON] був укладений договір позики грошей на загальну суму 6500 доларів США, проте, договори купівлі-продажу квартир були оформлені у якості забезпечення виконання нею договору позики грошей. Також позивачка пояснила, що вона та [PERSON] домовились, що як тільки вона розрахується з боргом ці договори будуть переоформленні на її імя. Також позивачка пояснила, що на сьогодні борг нею не виплачений однак, відповідачі відмовляються переоформляти права власності на квартири на її ім`я. Представник відповідача надала пояснення з яких вбачається, що відповідачі мали намір придбати нерухомість, дізнались, що продаються дві квартири за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 116[ADDRESS] та кв. № 29, познайомились з позивачем та уклали з нею договори купівлі-продажу нерухомості майна. В момент укладання договору був здійснений повний розрахунок з позивачем, отже спірні договори є дійсними та були направлені на реальне настання наслідків таких правочинів, а саме виникнення права власності . Згідно з нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 09.06.2010 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] позивач продала відповідачу [PERSON] спірну квартиру за 200\~000 грн. Згідно з нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 09.06.2010 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] позивач продала відповідачу [PERSON] іншу спірну квартиру також за 200\~000 грн. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.\~\~ При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.\~\~ Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.\~\~ \~\~Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Позивач під час розгляду справи в суді не надала жодних доказів, що підтверджували поганий стан її самопочуття в день оформлення договорів купівлі-продажу 09.06.2010 року, а також доказів які б вказували на фіктивність спірних правочинів. Крім того, у судовому засіданні позивачка надала пояснення. що на неї під час оформлення правочинів було здійснено психологічний тиск, який полягав в зовнішній обстановці та поведінці відповідачів під час оформлення правочинів. Проте, така позиція позивача не підтверджена жодними доказами. Посилення позивачки, на те, що в Червонозаводському РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області розслідується кримінальна справа за її заявою не може бути підставою для визнання правочинів недійсними. Судом встановлено , що 02 березня 2011 року Ст. слідчим СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області [PERSON], була винесена постанова про порушення кримінальної справи за фактом заволодіння шахрайським шляхом офіційними документами за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 357, проте в мотивувальній частині постанови мова йде про події жовтня 2008 року, та ці події повязані з діяльністю Кредитної спілки Соколов, проте, в позовній заяві позивач ставить питання про визнання договорів купівлі-продажу не дійсними які були укладені 09.06.2010 року, тобто майже через 2 роки після вказаних у постанові подій. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку(квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Під час розгляду цивільної справи в суді найшло підтвердження та не заперечувалось самою позивачкою, факт підготовки всіх необхідних документів для продажу квартир самою позивачкою, а саме отримання витягів для оформлення договору відчуження з КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації, що підтверджує намір [PERSON] укласти договори відчуження квартир. Відповідно до\~\~\~ст. 212 ЦПК\~\~\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.\~\~ Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).\~\~ \~\~ Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.\~\~ Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).\~\~ За правилом ст. 204 ЦК України (презумпція правомірності правочину) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним.\~\~ \~\~ Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, то згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).\~\~ \~\~ Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; \~ \~ \~ \~ 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.\~\~ \~\~ Для визнання правочину удаваним суду слід установити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їхні дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо.\~\~ \~ \~Таким чином, враховуючи наведене вище, а також виходячи з положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, саме позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угод недійсними з настанням відповідних наслідків.\~\~ Недійсність угоди може бути підтверджена будь-якими з передбачених ст. 57 ЦПК України засобами доказування, якщо інше не передбачено законом.\~\~ \~\~ Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. \~\~\~ \~\~ Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та держаній реєстрації.\~\~ \~\~Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.\~\~ \~\~Як встановлено судом та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, між \~позивачем та відповідачами був укладений договір купівлі продажу квартири, згідно якого продавець передала, а покупці прийняли у власність належні останній спірні квартири.\~\~ \~\~ Суд, оцінюючи в сукупності зібрані у судовому засіданні докази, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо в задоволені позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього, постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. За таких підстав, суд вважає за необхідне, скасувати заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2010 року. Судові витрати суд розподіляє відповідно до положень ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved