Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-11 00:00:00

У лютому 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 24 вересня 1999 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано 22 листопада 2006 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно із договором дарування від 28 січня 2003 року їй на праві власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS], право власності на яку 30 січня 2003 року зареєстроване у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 1-5474. Дана квартира належала її батькові [PERSON]. Згідно із ст. 57 СК України майно набуте одним з подружжя за час шлюбу на підставі договору дарування є його особистою приватною власністю. З жовтня 2003 року у цій квартирі зареєстровані вона, їхній син [PERSON] та відповідач [PERSON], останній у квартирі не проживає з травня 2007 року. Факт непроживання його у квартирі з цього часу підтверджується актом обстеження житлових умов від 12 серпня 2008 року. Цю квартиру відповідач [PERSON] залишив добровільно, перешкод у проживанні та користуванні цим жилим приміщенням йому ніхто не чинив. Вона як власник квартири має право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. Відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим у квартирі, порушує її права як власника. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника квартири втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 23 у будинку № 8 по вулиці Енгельса у місті Броварах Київської області, та усунути перешкоди у здійсненні нею права власності щодо цієї квартири шляхом зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій вказує про те, що він визнає позов [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою № 23 у будинку № 8 по вулиці Енгельса у місті Броварах Київської області. Розяснивши представнику позивача наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 24 вересня 1999 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 22 листопада 2006 року Відділ реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстрував розірвання цього шлюбу, актовий запис № 591. Згідно із договором дарування від 28 січня 2003 року позивачу [PERSON] на праві власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS]. 30 січня 2003 року цей договір зареєстрований у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 1-5474. У п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування. З довідки форми № 3 від 21 серпня 2009 року № 291 видно, що у зазначеній вище квартирі з 2003 року зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їхній син [PERSON], [INFO]. З 2009 року у цій квартирі зареєстрований син позивача [PERSON], [INFO]. З актів обстеження житлово-побутових умов від 12 серпня 2008 року та 17 березня 2009 року видно, що відповідач [PERSON] у вказаній вище квартирі не проживає більше одного року, комунальні послуги не сплачує, відносин з колишньою дружиною [PERSON] не підтримує. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 57 СК України, ст. ст. 316, 317, 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved