Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-11 00:00:00

24 січня 2011 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити її колишнього чоловіка [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Обгрунтовуючи позовні вимоги, остання вказує на те, що з 09 липня 2005 року до 30 жовтня 2008 року перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] . 30 жовтня 2008 року шлюб між сторонами був розірваний. З того часу відповідач бачив дитину лише один раз. Аліментних обов`язків відповідач не виконує, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, участі у вихованні сина не бере, з дитиною не спілкується, жодного разу не привітав дитину з днем народження, не відвідав у дитячому садку. 08 грудня 2010 року відповідач в нотаріальній формі погодився на позбавлення батьківських прав. Позивачка вважає, що батько протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.І ст.164 СК України може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердили. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином, проте надав суду нотаріальну засвідчену заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги визнав, проти позбавлення його батьківських прав щодо сина не заперечував (а.с.11). Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , вважала за можливе задовольнити позов. Вказала, що батько запрошувався на співбесіду до служби у справах дітей, але він виявив вкрай байдуже відношення до дитини і з легкістю відмовився від сина. Причин такого відношення до дитини спеціалістам служби з`ясувати не вдалося. Прокурор у судовому засіданні висловила думку про можливість задоволення позову. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що відповідач кошти на утримання дитині позивачці не надає, матеріально жодним чином не допомагає, будь-якого інтересу до долі дитини не виявляє. З копії свідоцтва про народження вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між сторонами по справі розірваний ЗО жовтня 2008 року (а.с.9). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах відповідач станом на 10 грудня 2010 року має борг по сплаті аліментів у розмірі 5 780, 39 грн., за період з лютого по грудень 2010 року добровільно сплатив лише 230, 10 грн. (а.с.10). З довідки про склад сім`ї від 17 червня 2011 року вбачається, що дитина мешкає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с.24). З характеристики дитини з дитячого навчального закладу від 11 липня 2011 року слідує, що участь у вихованні хлопчика бере мати, яка і опікується життям сина у дитячому садку (а.с.25). У своєму висновку від 08 липня 2011 року орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради прийшов до переконання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] з тих мотивів, що відповідач утриманням та вихованням дитини не займається, не піклується про її фізичний та розумовий розвиток, коштів на утримання не надає (а.с.26). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у судовому засіданні, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до таких висновків. Згідно зі ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.150 СК України покладають на батьків обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В той же час згідно із ч. 4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. За правилами, встановленими п.2 ч.І ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як наголошує Пленум Верховного Суду України в п.15, п.16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року із наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Так, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, ще відповідач вочевидь ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , свідомо ними нехтує, обірвав родинні зв`язки з сином, і за даних обставин лише така міра батьківської відповідальності як позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. За викладених обставин суд визнає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по справі.

Outcome: approved