Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]»(ПАТ «ВіЕйБіБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору про завдаток, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про завдаток, на підставі якого [PERSON] звернувся до суду з вимогою про стягнення з ПАТ «ВіЕйБіБанк»збитків в сумі 2800 доларів США, сплачену додатково до суми завдатку за вказаним договором. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2010 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 09.02.2011 року, з ПАТ «ВіЕйБіБанк»стягнуто на користь [PERSON] 22 316 гривень у відшкодування збитків. Позивач вважає, що договір про завдаток від 10.10.2008 року суперечить вимогам чинного законодавства, порушує його права та законні інтереси, зважаючи, що стягнення вказаних коштів завдало позивачеві значної матеріальної шкоди. Пункт 5 договору про завдаток не відповідає вимогам ст.ст. 570, 571 ЦК України, договір про завдаток укладений з порушенням вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України, тому має бути визнаний недійсним. Окрім того, договір укладений з порушенням вимог ч.1 ст.209, ч.1 ст.635 ЦК України та вимог ст.ст.192, 524, 533 ЦК України, тому просив позов задовольнити з підстав, передбачених ст. 203 та ст.220 ЦК України. Представник позивача в процесі розгляду справи змінив підставу позову, просив визнати недійсним договір про завдаток від 30.10.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215, 216, 220 ЦК України, зокрема, оскільки такий договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Представник відповідача [PERSON] позову не визнав, посилаючись на те, що права та інтереси позивача ніяким чином не порушені, є рішення господарського суду, підставою для звернення [PERSON] до суду було невиконання саме позивачем зобов`язання по виключенню майна з Державного реєстру обтяжень запису про заставу автомобіля після погашення [PERSON] боргу за кредитним договором, тобто були порушені права [PERSON], підставою для стягнення збитків з позивача на користь [PERSON] був не договір, а неправомірні дії позивача, тому позивач невірно визначив підставу позову, яким не може бути договір, який є двостороннім і не спрямований на настання для позивача будь-яких обставин, позивач не є стороною договору і його права не порушені. Зобов`язання за договором про завдаток виражені не в іноземній валюті, а в еквіваленті, що не заборонено, тому просив у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що 30.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про завдаток, яким передбачено укладення в майбутньому договору купівлі-продажу автомобіля. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2010 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 09.02.2011 року, з ПАТ «ВіЕйБіБанк»стягнуто на користь [PERSON] 22 316 гривень у відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2010 року з розписок від 18.12.2008 року, від 19.02.2009 року та від 20.08.2009 року вбачається, що позивача ([PERSON]В.) повернув [PERSON] завдаток у розмірі 2 950 доларів США, 1 000 доларів США та 1 650 доларів США за Договором про завдаток від 30.10.2008 року. Позивач ([PERSON]В.) помилково ототожнює завдаток з попереднім договором, оскільки в тексті договору про завдаток йдеться лише про єдине зобов`язання сторін укласти в майбутньому договір купівлі-продажу автомобіля. Зобов`язання позивача ([PERSON]В.) за Кредитним договором вважаються повністю припиненими з 30.09.2008 року, у зв`язку з чим відповідач (ПАТ «ВіЕйБіБанк») повинен був вчинити дії, спрямовані на припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру, в строку до 05.10.2008 року. На час укладення позивачем ([PERSON]В.) та [PERSON] договору про завдаток від 30.10.2008 року,за яким [PERSON] зобов`язався до 30.11.2008 року укласти договір купівлі-продажу автомобіля Shevrolet AVEO, реєстраційний номер [NUMBER], строк виконання відповідачем (ПАТ «ВіЕйБіБанк») свого зобов`язання за Договором застави вже настав. Натомість, внаслідок бездіяльності відповідача (ПАТ «ВіЕйБіБанк») по вилученню відповідного запису з Державного реєстру (дата вилучення 31.03.2009 року), позивач ([PERSON]В.) не зміг виконати своїх зобов`язань перед [PERSON] та був змушений повернути у подвійному розмірі кошти, отримані за Договором про завдаток від 30.102008 року. Окрім того, позивач ([PERSON]В.) у зв`язку з бездіяльністю відповідача був позбавлений можливості розпорядитися належним йому на праві власності заставленим майном, тобто не міг до виключення заставленого майна із Державного реєстру обтяжень здійснити його реалізацію або будь-які інші дії, пов`язані з його відчуженням. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справу, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. У зобов`язанні за оспорюваним договором грошовий еквівалент визначений в іноземній валюті, що не порушує наведені вимоги закону, тому посилання позивача на порушення вимог ст.ст.192, 524, 533 ЦК України при укладенні договору завдатку не обґрунтовані. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 06.11.2009 року відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У звязку з цим необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Однак договір про завдаток припинив свою дію, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.571 ЦК України у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Згідно п.8 Договору про завдаток від 30.10.2008 року договір вважається виконаним в момент нотаріального оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу. Сума внесеного [PERSON] завдатку за договором від 30.10.2008 року повернута [PERSON] в подвійному розмірі через неможливість його виконання, що свідчить про припинення дії цього договору ще 20.08.2009 року. З огляду на вищенаведене заявлені вимоги є безпідставними. Враховуючи наведене, ст.ст. 203, 209, 215, 216, 220, 533, 570, 571, 635 ЦК України, п. п. 8, 13 постанови Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: dismissed