Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет застави. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.07.2007 року ЗАТ КБ „ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк) уклав з відповідачем кредитний договір №NKHЗАК0002323А. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 58794,50грн. з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік від суми залишку заборгованості за кредитом. Кінцевим терміном повернення кредиту було встановлено 08.07.2012 рік. На забезпечення виконання кредитного договору 09.07.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір застави рухомого майна, згідно з умовами вказаного договору відповідач в забезпечення виконання умов кредитного договору передав позивачу у заставу належний відповідачу автомобіль ВАЗ 2110, 2007 року випуску, тип автомобіля - легковий седан В, № кузова/шасі 7C21101070074327, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 42012,94 грн., з яких,борг за кредитом -29670,13грн.,заборгованість про процентам за користування кредитом -8606,25грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 2184,97грн., пеня 1551,59грн. Оскільки відповідач істотно порушує умови кредитного договору та не виконує взяті на себе зобов'язання позивач просив в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором звернути стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ 2110, 2007року випуску, , тип автомобіля - легковий седан В, № кузова/шасі - Y7C21101070074327, реєстраційний номер [NUMBER]., що належить відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України та надання позивачу всіх необхідних повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, позивач просив зобов'язати відповідача передати позивачу технічний паспорт та ключі від вказаного автомобіля, а у разі втрати чи пошкодження технічного паспорту -зобов'язати третю особу Миколаївський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області відновити втрачені документи. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник третьої особи Миколаївського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській в судове засідання не з`явився,але надав суду свої заперечення проти вимог в частині обраного позивачем порядку звернення стягнення на автомобіль та в частині зняття з реєстрації і зобов'язання третьої особи відносити документи на автомобіль в разі їх втрати. Дослідивши наявні у справі матеріали (кредитний договір від 09.07.2007 року : № NKHЗАК0002323А;договір застави рухомого майна від 09.07.2007 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором; повідомлення про намір на звернення стягнення на заставлене майно від 01.06.2011 року №30.1.0.0/2-182; реєстр поштової кореспонденції за 09.06.2011 року; суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 09.07.2007 року ЗАТ КБ „ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк) уклав з відповідачем кредитний договір № NKHЗАК0002323А.Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 58794,50грн. з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік від суми залишку заборгованості за кредитом. Кінцевим терміном повернення кредиту було встановлено 08.07.2012 року. На забезпечення виконання кредитного договору 09.07.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір застави рухомого майна, згідно з умовам вказаного договору відповідач в забезпечення виконання умов кредитного договору передав позивачу у заставу належний відповідачу автомобіль ВАЗ 2110, 2007 року випуску, тип автомобіля - легковий седан В, № кузова/шасі - Y7C21101070074327, реєстраційний номер [NUMBER]. Сторони в договорі визначили заставну вартість вказаного автомобіля у сумі 45550,00 грн. (п.9, 34.5 договору застави). Відповідно до п. 23 договору застави позивач має право звернути стягнення на предмет застави у випадках затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один місяць. За п. 24 договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором банку здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким способом, серед яких і право продажу предмету застави від імені заставодавця третій особі. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 42012,94 грн., з яких борг за кредитом 29670,13 грн., борг по процентам 8606,25грн.,заборгованість по комісії за користування кредитом 2184,97грн., пеня -1551,59грн. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 589 ч.1; 1050 ч.2; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", ст. 20 Закону України „Про заставу", ст. 25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів,належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно зі ст. 20 Закону України „Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем ні підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до ст. 25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. При цьому ст. 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачає позасудові способи звернення стягнення на заставлене майно. Аналіз вказаних норм права та положень договору застави вказує, що звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України та надання позивачу всіх необхідних повноважень, необхідних для здійснення продажу є виключно позасудовим способом звернення стягнення та і не може бути проведений за судовим рішенням, оскільки, в такому випадку, суд фактично видасть доручення позивачу від імені відповідача, на що суд повноважень не має та подібна позовна вимога не відповідає можливим способам захисту порушеного права. При цьому, встановлено, що діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, що є підставою для часткового задоволення позову звернення стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ 2110, 2007 року випуску, тип автомобіля -легковий седан В, № -кузова/шасі - Y7C21101070074327, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить відповідачу, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,у інший спосіб, аніж той, що просить позивач, а саме -шляхом продажу державним, виконавцем предмету застави на публічних торгах, як це передбачено ст. 20 Закону України Про заставу. У зв'язку з цим не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання відповідача передати позивачу технічний паспорт та ключі від вказаного автомобіля, а у разі втрати чи пошкодження технічного паспорту - зобов'язання третьої особи Миколаївського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області відновити втрачені документи, оскільки, по-перше, судом обрано інший спосіб звернення стягнення, по-друге, така вимога містить прохання про покладення певних обов'язків на третю особу, яка стороною по справі не є та подібний варіант процесуальним законом не передбачено, по-третє, подібна вимога позивача не ґрунтується на нормах закону. При цьому, вирішуючи питання про визначення початкової ціни предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, як того вимагає ст. 25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" суд виходить з того, що при розгляді справи жодна зі сторін не заявляла клопотань про оцінку предмету застави та визначення дійсної його вартості на момент розгляду справи, натомість п. 24 договору застави передбачено, що при зверненні стягнення на предмет застави початкова ціна предмету застави в жодному разі не може бути нижчою від 50% від повної вартості предмета застави, яка за досягнутою між сторонами при укладенні договору застави домовленістю становить 45550,00 грн. Відповідно до ст.ст. 79; 81 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду цивільної справи та витрати по оплаті судового збору, оскільки відповідач є стороною, котра при виконанні зобов'язань діяла недобросовісно. На підставі ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", ст. 20 Закону України „Про заставу", ст. 25 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст.ст. 526; 530 ч. 1; 589 ч. 1; 1054 ч. 1 ЦК України л та

Outcome: partial