Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням за адресою: Полтавська область, м. Карлівка, вул. 60-річчя Жовтня[ADDRESS], зі зняттям її з реєстраційного обліку. У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до договору дарування від 11 вересня 2000 року, на даний час він є одноосібним власником квартири № 54, що розташована в м. Карлівка по вул. 60-річчя Жовтня, 1. Згідно домової книги у квартирі зареєстрований він та його колишня дружина (остання зареєстрована з 1 серпня 2008 року). Відповідач вже більше року не проживає в квартирі, не користується нею, не оплачує комунальних послуг, її речей у квартирі немає. Відповідач з 13.04.2010 року, фактично проживає в м. Карлівка по вул. 60-річчя Жовтня, 12, кв. 4. Реєстрація відповідача в квартирі порушує його право як власника. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. В судовому засіданні позивач та його представник підтримують позовні вимоги, у повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві і просять суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що [PERSON] користується жилим приміщенням [ADDRESS]. Посилання позивача на те, що відповідач має інше місце проживання, а саме квартиру № 4 по вул. 60-річчя Жовтня, 12 в м. Карлівка, представник відповідача вважає необгрунтованими, оскільки [PERSON] за цією адресою не зареєстрована і власник квартири не має наміру прописувати її в цьому приміщенні. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей, які не можуть бути позбавлені права користуватися вказаним жилим приміщенням. Від третьої особи - служби у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, надійшла заява в якій вони просять суд справу розглядати без їхньої участі і зазначають, що не заперечують проти задоволення позову, оскільки за неповнолітніми дітьми, згідно чинного законодавства, залишається право користування житловим приміщенням і їхні права, у разі визнання [PERSON] втратившою право користування жилим приміщенням, порушено не буде. Третя особа - імміграційна служба Карлівського РВ ГУМВС України в Полтавській області, в судове засідання не з'явилася, при цьому від них не надходило заяви про розгляд справи без їхньої участі. Про час, дату та місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З договору дарування від 11.09.2000 року вбачається, що позивач є власником квартири №54 по вул. 60-річчя Жовтня, 1 в м. Карлівка. (а.с. 5) В технічному паспорті на вищевказану квартиру, її власником також зазначений [PERSON] (а.с. 6-9) Сторонами в судовому засіданні не заперечується, що [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою вул. 60-річчя Жовтня, 1, кв. 54, м. Карлівка. Це також підтверджується записами у домовій книзі (а.с. 10-13) В судовому засіданні встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Шлюб між позивачем та відповідачем, згідно заочного рішення Карлівського районного суду від 13.07.2010 року було розірвано, (а.с. 14) Про це додатково свідчить свідоцтво серії 1-КЕ №062259. (а.с. 22) До матеріалів справи долучено також позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. З заяви вбачається, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона не проживає з відповідачем. [PERSON] зазначила, що вона та її доньки проживають за адресою - м. Карлівка, вул. 60-річчя Жовтня, 12, кв. 4. Позовну заяву було складено 18.05.2010 року. (а.с. 15) [PERSON] посилається на те, що відповідач уже більше шести місяців не проживає у належній йому квартирі № 54 по вул. 60-річчя Жовтня, 1 в м. Карлівка, при цьому жилим приміщенням жодним чином не користується, комунальні послуги не сплачує і речей відповідача в квартирі немає. Позивач також зазначив, що [PERSON] відмовляється знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підтвердження вищевказаних обставин позивачем було надано суду квитанції про оплату комунальних послуг, в яких його зазначено платником (в деяких квитанціях вказано прізвище та ініціали платника, а в деяких мається його підпис). (а.с. 16-20) Про те, що [PERSON] протягом більш як шести місяців не проживає у належній позивачу квартирі свідчать і доводи її позовної заяви про розірвання шлюбу з [PERSON] і відомості зазначені в заочному рішенні від 13.07.2010 року. (а.с. 14) Представник відповідача з такими твердженнями позивача в судовому засіданні не погодився. Суду було надано письмове пояснення [PERSON], яке долучено до матеріалів справи. В поясненні зазначено, що останній є батьком [PERSON] і власником квартири №4 в буд. №12 по вул. 60-річчя Жовтня, в якій, як зазначає позивач, проживає [PERSON] В поясненні зазначено, що [PERSON] проживає за вказаною адресою тимчасово і вона там не зареєстрована. З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] складеного депутатом Карлівської міської ради [PERSON], в присутності двох понятих, вбачається, що остання дійсно проживає в м. Карлівка по вул. 60-років Жовтня, 12, кв. 4, разом з неповнолітніми дітьми. В акті вказано, що власником квартири є [PERSON] В акті також вказано, що [PERSON] проживає за вищевказаною адресою тимчасово, проте норми ст. 71 ЖК України не містять вказівки на те, що в такому випадку за відповідачем має зберігатись жиле приміщення більше, ніж шість місяців. Тому, посилання представника відповідача на те, що [PERSON] проживає по вул. 60-років Жовтня, 12, кв. 4 тимчасово і не зареєстрована за цією адресою, є безпідставними. До матеріалів справи було також долучено довідку про заробітну плату [PERSON] та характеристику з місця роботи останньої, проте такі докази є неналежними, оскільки не містять жодних відомостей стосовно фактичних обставин справи. Вище перелічені докази свідчать про те, що [PERSON] дійсно не проживає та не користується жилим приміщенням, розташованим в м. Карлівка по вул. 60-річчя Жовтня[ADDRESS], з 18.05.2010 року (тобто з дня подачі позовної заяви про розірвання шлюбу до Карлівського районного суду). Як на підставу для відмови в задоволенні позову, представник відповідача, посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей. Зі свідоцтв про народження серії І-КЕ №291860 та №096324, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку Аллу, [INFO] та доньку Ольгу, [INFO]. (а.с. 38) Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. У своїй позовній заяві позивач ставить вимогу лише про визнання втратившою право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку [PERSON] Позбавлення [PERSON] права користування жилим приміщенням, що належить [PERSON], не є підставою для позбавлення права користування цим приміщенням їхніх спільних дітей. Тому вищевказане посилання представника відповідача є безпідставним та необгрунтованим. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідачем та її представником не надано суду доказів того, що вона була відсутньою за місцем реєстрації протягом більш ніж 6 місяців з поважних причин, чи з підстав, передбачених ч. З ст. 71 ЖК України. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач чинив перешкоди [PERSON] в користуванні жилим приміщенням по вул. 60-річчя Жовтня[ADDRESS], а тому суд приходить до висновку, що відповідач була відсутня за місцем реєстрації з власної волі. Пунктом 11 вказаної Постанови передбачено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України. Враховуючи викладе, суд вважає за можливе визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Полтавська область, м. Карлівка, вул. 60-річчя Жовтня[ADDRESS]. Одночасно суд, вважає за можливе зобов'язати імміграційну службу Карлівського РВ ГУМВС України в Полтавській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою, на підставі ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд також вважає за можливе, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., що підтверджені квитанцією №13 від 03.02.2012 року.

Outcome: approved