Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 9261 грн. 88 коп. та судових витрат. На підставу своїх вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем існували багаторічні договірні відносини оренди землі (земельної ділянки паю). У квітні 2009 року позивач засіяв люцерною орендовану у відповідача земельну ділянку площею 3,84 га. Строк дії договору оренди землі закінчився у серпні 2009 року і позивачем був направлений лист з пропозицією перезаключити договір на найближчі 3 роки, однак відповіді від [PERSON] не надійшло. В грудні 2009 року відповідач отримав належну йому плату за оренду землі і не оформивши належним чином припинення договору оренди, в серпні 2010 року самовільно викосив люцерну, чим спричинив господарству матеріальну шкоду в розмірі 9261 грн. 88 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити. Представники відповідача позов не визнали повністю, посилаючись на те, що дія договору оренди земельної ділянки, який був заключний між позивачем та відповідачем, закінчилась 04.08.2009 року. Про розірвання договору оренди землі відповідач повідомив позивача своєчасно, надавши йому заяву, в якій попередив про розірвання договору і звернувся в земельно-кадастрове бюро про встановлення меж його земельної ділянки на полі. Позивач, не зважаючи на те, що орендодавець попередив його, що після закінчення строку оренди землі не буде заключати оренду землі з відповідачем, однак СВАТ Новомайданецькезасіяло його земельну ділянку люцерною з ячменем, скосило ячмінь і люцерну в 2009 році, затрати на посів люцерни відшкодував, зібравши урожай, тому позов предявлений безпідставно, так як ніяких затрат позивач в 2010 році не поніс. Крім того, відповідач не дотримався умов договору оренди землі не отримавши від відповідача письмового дозволу на посів його земельної ділянки багаторічними травами. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та докази надані по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного: Згідно положень ст. 60 ЦПК України „Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно договору оренди землі №66 від 02.08.2004 року заключеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем СВАТ Ново-Майданецькестроком на 5 років (п. 8 Договору). Орендар повинен не пізніше, ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 17.04.2009 року [PERSON] сама подала заяву про розірвання договору оренди, що було визнано представником позивача в судовому засіданні. Згідно п. 21 Договору оренди після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Відповідно до п. 30 Договору оренди тільки за письмовою згодою орендодавця орендар може закладати багаторічні насадження. Як вбачається з матеріалів справи, дозволу на посів багаторічних трав орендодавець позивачу не надав. Що стосується відшкодування шкоди позивачу, то відповідно до п. 24 Договору орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних у наслідок невиконання орендодавцем зобовязань непередбачених цим договором. Збитками вважаються фактичні втрати, яких орендар зазнав у звязку з невиконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права. Доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Посилання позивача, що відповідач наніс їм шкоду не підтверджується доказами, а саме: які умови договору були порушені орендодавцем в звязку з чим орендарю завдані збитки. Договір оренди землі закінчився 4 серпня 2009 року. Як передбачено ст. 37 Договору, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який було укладено. Таким чином у 2010 році орендодавець на законних підставах користувався своєю земельною ділянкою. Згідно ч. 4 ст. 28 Закону України Про оренду землівказано, що у разі дій орендаря не передбачених договором оренди, що призвели до зміни стану земельної ділянки, витрати на їх здійснення орендодавцем не відшкодовується. Крім того, представник позивача в судовому засіданні вказав, що люцерна була посіяна, ще на початку квітня 2009 року, але будь яких доказів цього до суду не надав тому суд відносить критично до вказаного в позовній заяві та в судовому засіданні повідомленні про те, що позивачем люцерна була засіяна на початку квітня 2009 року. Також представник позивача в судовому засіданні повідомив, що СВАТ „Ново-Майданецьке неодноразово викошувало люцерну посіяну на земельній ділянці відповідача як у 2009 році так і у 2010 році. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що користуючись земельною ділянкою відповідача у 2010 році позивач не сплачував орендну плату відповідачу, що також визнано сторонами в судовому засіданні. Відповідач у 2010 році на законних підставах користувався своєю земельною ділянкою, захист права власності гарантується як національним законодавством так і ст.1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського суду з прав людини. Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі „[PERSON] Девелопментс ЛТД проти Ірландії зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватись своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував відповідач порушено саме позивачем.

Outcome: dismissed