Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку однак не менше 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та по досягненню дитиною повноліття у звязку із тим, що відповідач несистематично надає грошову допомогу на утримання дитини, а вона потребує постійного догляду та лікування оскільки хворіє на епілепсію. Крім цього, позивач вказує на те, що відповідач не має постійного заробітку оскільки працює таксистом,а його доходи є нерегулярними та носять мінливий характер. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні повідомив, що він дійсно має нерегулярний, мінливий дохід, у звязку із наявними фінансовими проблема не мав можливості систематично надавати грошову допомогу на утримання свого сина. Крім цього, фактично не заперечував про задоволення вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.05.1998 року у сторін народилась спільна дитина [PERSON] яка проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач свого обовязку щодо утримання дитини виконує неналежним чином та не надає систематичну грошову допомогу на утримання дитини. Інших осіб, які знаходяться на його утриманні, відповідач не має. Проживає разом із батьком. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших істотних обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із матеріалів справи відповідач не має постійного місця роботи, дохід отримує нерегулярно оскільки, працює таксистом, а його розмір залежить від виробітку. Реальний розмір свого середньомісячного доходу відповідач не повідомив однак вказав, що він становить близько 1200 грн. на місяць. Жодних доказів в підтвердження своїх тверджень суду не надав. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Під час розгляду справи учасниками процесу не оспорювалися доводи позивача про те, що їх з відповідачем спільна дитина не повинна бути обмежена, його інтереси, виховання, харчування тощо, завжди були пріоритетними в сімї, розрив якої потягнув за собою окрім переживань дитини, ще й відсутність попереднього матеріального забезпечення, що надто боляче вплинуло на неї та в подальшому може вплинути ще більше, якщо під час перехідного віку, дитина буде обмежена у забезпеченні, яке надавалось йому під час спільного проживання сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у звязку з чим цілодобовий обовязок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи важкий вік дитини, а також те, що позивач отримує незначну заробітну плату, несе витрати по оплаті послуг повязаних з розвитком дитини та з урахуванням вище наведених обставин, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, що фактично становить один прожитковий мінімум для дитини сторін і буде справедливим по відношенню до останніх порівнюючи їх обовязки, оскільки неможливість витрачати позивачем вказану суму на дитину замінюється її опікуванням сином під час його повсякденного життя. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial