Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] районної у м. Києві ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що його мати [PERSON] померла 03.03.2001 року. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Його брат [PERSON] показав йому заповіт, згідно з яким їх мати зробила заповіт на нього. Весь час він вважав, що брат оформив спадщину. 25.10.2009 року [PERSON] помер. Лише зараз йому стало відомо, що брат під час життя не прийняв спадщину після смерті матері. На момент смерті матері в спірній квартирі ніхто не був зареєстрований, як і на даний час. Право власності на квартиру зареєстровано за померлою [PERSON] Враховуючи те, що після смерті матері інших спадкоємців першої черги немає, він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визначити йому додатковий строк для подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] терміном в один місяць. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в один місяць. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що вона є дочкою рідного брата позивача [PERSON], який помер в 2009 році. Її бабуся [PERSON] заповідала все своє майно її батьку. В спірній квартирі її батько та вона проживали постійно, в тому числі і після смерті бабусі. Батько сплачував квартплату та комунальні послуги, користувався квартирою, доглядав за бабусею під час її життя. Вважає, що її батько прийняв спадщину після смерті матері, хоча і не оформив це документально. Оскільки у позивача не виникло право на спадкування, тому йому і не може бути визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що батько [PERSON] після смерті матері прийняв спадщину в передбаченому законом порядку, оскільки постійно проживав в квартирі, а тому підстав для задоволення позову немає. Також зазначив, що правовідносини між сторонами повинні регулюватися ЦК України 1963 року. На підставі викладеного просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] районної у м. Києві ради в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своєму листі просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своєму листі просить розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2001 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно. Під час життя [PERSON] заповідала все своє майно сину [PERSON], що підтверджується заповітом від 17.02.1999 року (а.с.55). Але після смерті матері [PERSON] не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] (а.с.35-44). Так, відповідно до матеріалів спадкової справи, вона була заведена на підставі листа ДПІ у [PERSON] районі м. Києва від 03.11.2003 року (а.с.42), поданого до П"ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] Але в подальшому було з"ясовано, що існує вищевказаний заповіт від імені [PERSON], а тому Свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. 25.10.2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Після його смерті спадкоємицею 1 черги є [PERSON] третя особа по справі. В своїх позовних вимогах [PERSON] вказує на те, що після смерті його матері не була прийнята спадщина, хоча він вважав, що згідно заповіту його брат прийняв спадщину. Оскільки спадщина до цього часу не прийнята, він вимушений був звернутися до суду. Так, судом встановлено, що в спірній квартирі [ADDRESS] була зареєстрована та проживала [PERSON], що підтверджується довідкою ЖЕК-301 (а.с.12). Після її смерті до цього часу в квартирі ніхто не зареєстрований, що підтверджується довідкою ЖЕК-301 (а.с.13). Право власності на спірну квартиру [ADDRESS] на даний час зареєстровано за [PERSON], що підтверджується довідкою Київського міського БТІ від 23.02.2010 року (а.с.14). В своїх запереченнях щодо позову [PERSON] зазначає, що її батько під час життя прийняв спадщину після померлої матері, сплачував квартплату, комунальні послуги, проживав в квартирі. При розгляді справи встановлено, що під час життя [PERSON] був постійно зареєстрований за адресою: [INFO] (в період з 1992 року по 26.05.2009 року), що підтверджується довідкою ЖЕК "Дегтярівська" від 05.06.2010 року. Що стосується квитанцій про сплату квартплати та комунальних послуг, то слід зазначити, що основна частина квитанцій виписана на прізвище [PERSON], а інша частина взагалі не містить жодних прізвищ. Належних доказів того, що [PERSON] особисто сплачував вищевказані платежі, суду надано не було. Що стосується довідок [PERSON] про проживання в спірній квартирі [PERSON], то вони лише підтверджують факт його проживання в період видачі таких довідок, а саме в 1998 році, 1999 році. В [PERSON] від 12.11.2008 року (а.с.233), складеного майстром [PERSON] та сусідами, зазначено, що зі слів сусідів з квартири № 15 та квартири № 1 [PERSON] проживає в [INFO]. Але даний [PERSON] також не свідчить про те, що [PERSON] постійно проживав в спірній квартирі під час проживання там його матері та після її смерті, а тому може вважатися таким, що прийняв спадщину. Суд вважає, що до даних правовідносин повинен бути застосований ЦК України 2004 року, оскільки відповідно до Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України 2004 року правила книги Шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, як це передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного Кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов"язані з об"єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено судом, позивач, знаючи про наявність заповіту матері на ім"я [PERSON], вважав, що останній під час життя прийняв спадщину. Про те, що спадщина не була прийнята, позивач дізнався лише після смерті брата, а саме в 2010 році, після чого відразу звернувся до суду. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обгрунтованими, оскільки строк для подання заяви про прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин, він є спадкоємцем першої черги після смерті матері, а тому суд вважає, що позивачу повинен бути визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в 1 місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved