Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2005 року. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через психологічну несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, вони перестали розуміти один одного, що призвело до взаємного відчуження та втрати почуття любові. Зазначила, що збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Шлюбні стосунки припинені з листопада 2010 року. З того часу вони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Спору про розподіл майна немає. Зазначила, що відповідач офіційно працює в УМНС України в Чернівецькій області та має регулярний дохід. Інших неповнолітніх дітей на утриманні у відповідача немає, стан його здоровя задовільний. Вважає, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 1/3 частини від його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини від його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що [PERSON] обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23 грудня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с.4). Від спільного життя сторони мають одну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Сторони з листопада 2010 року не підтримують шлюбних стосунків, в них окремий бюджет, спільне господарство ними не ведеться. Спірних питань про розподіл майна немає, за наданий судом термін на примирення, сторони не примирились, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Як вбачається з змісту позовної заяви, малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON], зазначена обставина відповідачем спростована не була. Із пояснень відповідача видно, що він працює в УМВС України в Чернівецькій області на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку та щомісячно отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою №166 від 22.03.2012 року. Суд враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 СК України обовязок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і відповідно до цієї норми на позивачці також лежить обовязок по утриманню дитини. Відповідно до ст.12 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років на місяць складає 893 гривень, на дітей віком від 6 до 18 років 1112 гривень. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальний стан сторін, те, що у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей немає, суд вважає, що позов слід задовольнити частково: стягнути із відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] - в розмірі ј частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial