Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, зазначивши, що 24.01.1991 року уклала шлюб з відповідачем. 09.08.2010 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з позивачкою. Донька навчається на 3 курсі Коледжу економіки та інформаційних технологій ПВНЗ ЗІЕІТ денної форми навчання, спеціальності «Комерційна діяльність», форма навчання контрактна, степендію не отримує, самостійного заробітку не має, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги. Відповідач з 2007 року проживає окремо у м. Києві, після розірвання шлюбних стосунків з донькою не підтримує, її життям не цікавиться, у добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає. Оскільки навчання доньки у коледжі потребує значних матеріальних затрат, які позивачка не в змозі забезпечити самостійно, а стан здоровя та матеріальний стан відповідача дозволяють виділяти кошти на навчання дитини, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення цього позову і до досягнення нею 23-річного віку. В судовому засідання позивачка та її представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав частково, суду пояснив, що відповідач заперечує проти позовних вимог в частині розміру стягуваних аліментів, посилаючись на невеликий розмір доходів. Розглянувши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24.01.1991 року. 09.08.2010 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 1273 (а.с. 9). [PERSON] навчається на 3 курсі Коледжу економіки та інформаційних технологій ПВНЗ ЗІЕІТ денної форми навчання, спеціальності «Комерційна діяльність», форма навчання контрактна, степендію не отримує, самостійного заробітку не має, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги. . Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на навчання доньки не надає. Враховуючи, що відповідач аліментів на інших дітей не сплачує, має постійне місце роботи, матеріальне становище дозволяє йому виділяти кошти у розмірі 1/4 частки від його доходу на весь період навчання доньки, суд дійшов висновку про можливість ухвалити рішення про задоволення позову, стягнути з відповідача аліменти на навчання доньки, починаючи з 01.09.2011 року, оскільки термін навчання [PERSON] розпочався з 01.09.2008 року. Враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує стягнення судових витрат, повязаних з розглядом справи, з відповідача.

Outcome: approved