Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-09 00:00:00

15 квітня 2009 року в с. Федорівка Малинського району помер батько позивача [PERSON]. Позивач звернувся до суду з вимогами про визнання за нею права власності на 67/100 частин домоволодіння №55, що знаходиться по вул. Миру в с. Федорівка Малинського району Житомирської області, земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, що знаходиться за вищевказаною адресою та на земельні ділянки з цільовим призначенням 0,12 га, 0,19 га та 0,21 га, на території Федорівської сільської ради, оскільки одержати або відновити документи, що посвідчують факт належності нерухомого майна батьку позивача неможливо, тому що за життя він їх не встиг оформити і право власності на дане нерухоме майно не пройшло державну реєстрацію. В судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала, просила його задовольнити. Представник виконавчого комітету Федорівської сільської ради Малинського району в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв від нього не надходило. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку про наступне. Встановлено, що 15 квітня 2009 року у віці 70 років помер [PERSON], який є батьком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме: на 67/100 частин житлового будинку № 55 з надвірними будівлями, що розташований в с. Федорівка Малинського району, вул. Миру, а також земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, З рішення Малинського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2011 року вбачається, що [PERSON] був забудовником будинку №55 по вул. Миру в с. Федорівка Малинського району та встановлено факт фолодіння [PERSON] на праві власності 67/100 часток домоволодіння та земельною ділянкою площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Миру,55 в с. Федорівка Малинського району. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 р.) громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не повязувала наявність \~такого права з його обовязковою державною реєстрацією. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк із часу відкриття спадщини. Позивач вступила в управління спадковим майном, оскільки впродовж 6 місяців після смерті спадкодавця прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно ст. 1217 ЦК України позивач, як дочка спадкодавця, відноситься до спадкоємців першої черги за законом і має право на спадкування будинку і в силу ст. ст. 1216, 1218 ЦК України отримує право власності на нього у порядку спадкування. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи,яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. На підставі \~ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. \~До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. \~Таким чином, є всі підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на домоволодіння та земельної ділянки в порядку спадкування. В частині визнання права власності на земельні ділянки площею 0,0623 га для ведення особистого селянського господарства, 0,1921 га для ведення особистого селянського господарства, 0,1530 га для ведення особистого селянського господарства, 0,12 га для ведення особистого селянського господарства слід відмовити з наступного: Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 Про судову практику у справах про спадкуваннявід 30 травня 2008 року в п.10 дано роз'яснення про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до частини першої статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Статтею 81 ч.1 Земельного Кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної та комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З довідки відділу Держкомзему у Малинському районі Житомирської області № 11-235/01-08 від 10.08.2011 року слідує, що державні акти на право власності на земельні ділянки були виготовлені [PERSON], але не пройшли державної реєстрації в звязку зі смертю останнього. Таким чином, доказів набуття [PERSON] за життя права власності на зазначені земельні ділянки позивачем не надано, а тому дане право не може входити до складу спадщини. Крім того, можливість позасудового вирішення вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на ці земельні ділянки не вичерпана.

Outcome: approved