Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 17.12.2000 року у виконавчому комітеті Баламутівської сільської ради, Заставнівського району, Чернівецької області, актовий запис №23. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що збереження сім'ї неможливе. Основною причиною розриву відносин стало те, що їхнє відношення до спільного життя, конфлікти негативно впливали на загальну моральну атмосферу в сімї та спричиняли їм тяжкі нервові стреси. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судове засідання позивач не зявився. Від нього до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просив суд позов задовольнити. Не заперечував щодо винесення заочного рішення. В судове засідання відповідачка не зявилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в регіональній газеті. Суд про причини неявки в судове засідання не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.12.2000 року у Виконавчому комітеті Баламутівської сільської ради, Заставнівського району, Чернівецької області, актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Від шлюбу у сторін є двоє синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.5-6/. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, оскільки їхня сімя розпалася остаточно жовтня 2010 року, на даний час шлюб носить формальний характер, судом встановлено, що основною причиною розриву відносин стало те, що їхнє відношення до спільного життя, конфлікти негативно впливали на загальну моральну атмосферу в сімї та спричиняли їм тяжкі нервові стреси. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сімї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: approved