Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

У вересні 2011року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свої позовних вимог позивач послався на те, що шлюбні відносини між ними припинені через постійні сварки, втрату поваги один до одного, різні погляди на життя, відмові відповідача виконувати шлюбні обовязки, а також те, що з червня 2011року сторони проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач зазначив, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], 27 грудня 1994року народження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та пояснив, що вже 5 місяців сторони мешкають окремо через те, що в сімї постійно виникали сварки, він постійно знаходився під психологічним тиском з боку дружини, продовження шлюбних відносин з відповідачем він вважає неможливим, на примирення не згоден. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, хоча належним чином була повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 1991року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії 1ФП №079313, виданим 03 листопада 2011року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 27 грудня 1994року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №270495 виданого Стрільською сільською радою Сарненського району Рівненської області 08 січня 1995року. Шлюбні стосунки між подружжям припинені з червня 2011року, позивач заперечує проти примирення та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 16 січня 2009року між сторонами - розірванню. У звязку з тим, що [PERSON], в судове засідання не зявилася, а клопотань щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу від неї не надходило, відповідачу слід залишити після розірвання шлюбу прізвище [PERSON].

Outcome: approved