overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

позивачка предявила в суді даний позов посилаючись на те, що 24 серпня 2004 року померла [PERSON], котра відповідно до заповіту від 4 березня 1994 року все належне їх майно заповідала [PERSON] На час смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, однак позивачка не мала змоги у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини тому просить суд продовжити зазначений строк. В судовому засіданні представник позивачки уточнила заявлений позов та просила суд ухвалити рішення яким надати [PERSON] додатковий строк в 2 місяці з дня ухвалення рішення, для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Представник відповідача - Ровівської сільської ради, в судове засідання не зявився, про час розгляду справи належним чином повідомлений, суду надали заяву у якій просили провести розгляд справи за відсутності їхнього представника. Представник третьої особи по справі у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] померла 24 серпня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІІ-ИК № 897888 від 24.12.2007 року видане Головним управлінням РАЦС Московської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння по вул. Дніпровський 33 в с. Рови, Вишгородського району, про що свідчить виписка № 553 з погосподарської книги, особовий рахунок № 77. Позивачка є спадкоємцем за заповітом відносно майна [PERSON], котра своєчасно не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька, однак фактично вступила у володіння спадковим майном. Відповідно до статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, оскільки як вбачається з довідка з місця роботи перебувала у робочому відрядженні з 01.01.2008 року по 15 листопада 2008 року,з 05.03.2010 року по 10.08.2010 року, з 27.08.2010 року по 30.05.2011 року у м. Гомель Республіки Білорусь, тому суд вважає, що позивачці строк для звернення до нотаріальної контори має бути продовжено на два місяці. На підставі статтей 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором індивідуальної позики. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 19.11.2008 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, згідно до якого вона передала останній безпроцентно 4000 дол. США на строк до 01.04.2009 року. Посилаючись на те, що до теперішнього часу гроші їй в повній сумі не повернуто, просила суд стягнути з відповідачки на її користь 3350 дол. США, що еквівалентно 26 666грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та не заперечували проти його задоволення, при цьому пояснивши, що гроші не повернула через тяжке матеріальне становище. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON], як фізичними особами був укладений договір індивідуальної позики, за яким позивачка передала в борг суму 4000 дол. США, а відповідачка зобовязувалася повернути частками в строк до 01 квітня 2009 року. Зазначений договір сторони підтвердили письмовою розпискою від 19.11.2008 року, тобто уклали в простій письмовій формі договір позики. Проте, дотепер зобовязання за договором позики не виконанні. Сума боргу з урахуванням фактично сплачених сум складає 3350 дол. США, що еквівалентно 26 666грн. та відповідачкою не повернута. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 266,66грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн. та документально підтвердженні витрати на правову допомогу в розмірі 200грн.. На підставі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

В липні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 22.09.1989 року знаходиться з відповідачем у шлюбі. Подружні стосунки припинились через втрату поваги, розуміння та взаємного бажання підтримувати сімейні відносини. Посилаючись на те що збереження сімї не можливо, просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи без його участі, позов визнав проти його задоволення не заперечував. Дослідивши всі зібрані по справі матеріали, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 22.09.1989 року. Подружні стосунки між ними припинились з січня 2010 року, вони не ведуть спільне господарство, не мають суперечностей про поділ майна, яке є спільною власністю. Сімя розпалася і збереження її недоцільно. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу зі [PERSON] Свої вимоги обгрунтовує тим. що з 05.06.2009 року знаходиться з відповідачем у шлюбі. Подружні стосунки припинились через втрату поваги, розуміння та взаємного бажання підтримувати сімейні відносини. Посилаючись на те що збереження сім'ї не можливо, просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи без його участі, позов підтримав та просив про його задоволення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце й час розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 05.06.2009 року. Подружні стосунки між ними припинились з лютого 2010 року, вони не ведуть спільне господарство, не мають суперечностей про поділ майна, яке є спільною власністю. Сім'я розпалася і збереження її недоцільно. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст. 112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.________________ ________________________ На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 06.03.2002 року між сторонами був укладений Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був оформлений на Універсальній біржі «Південь» за №3491 та зареєстрований в КП ММБТІ. Всі істотні умови договору сторонами були виконанні. У теперішній час позивачка не може розпорядитися своєю квартирою, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідачі у 'судове засідання не зявилися, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, проти позову не заперечують. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив впровадити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно Договору купівлі-продажу №3491 від 06.03.2002 року [PERSON], яка також діяла від імені неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON], яка діяла також від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON], яка діяла також від імені [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Даний договір був оформлений на Універсальній біржі «Південь». Усі умови договору сторонами буди виконанні, позивачка сплатила кошти, а відповідачі передали їй квартиру. Вказана квартира зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу на імя позивачки в КП ММБТІ 26.03.2002р. за р.№18950. Відповідно до вимог ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (редакція 1963 року, яка діяла на момент укладення договору) - якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Таким чином, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом проти громади про визнання за ними в рівних частках права власності на земельну ділянку площею 0,2545 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по вул. Литвинова (Леніна) в с. Піски Житомирського району. Вимоги мотивовані тим, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, проте отримати свідоцтво про право власності не можуть. У подальшому позивачі доповнили позовні вимоги, просили встановити факт володіння [PERSON] на праві приватної власності спірною земельною ділянко, оскільки на ній побудований житловий будинок, справу розглядати за їхньої відсутності. Сільський голова звернувся з аналогічним клопотанням. Позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог. 20.09.2009 помер батько позивачів [PERSON] (а.с.30). Внаслідок його смерті фактично відкрилася спадщина, до складу якої, на думку суду, входить спірна земельна ділянка загальною площею 0,2545 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Піски. Право власності спадкодавця підтверджується договором купівлі-продажу від 16.09.1997 цієї земельної ділянки та житлового будинку № 73. Вказаний правочин є правомірним, оскільки є правовстановлюючі документи на будинок та Державний акт на спірну земельну ділянку (а.с.14). Своє право власності на житловий будинок позивачі належним чином зареєстрували у відповідних державних органах про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.34). Отже позивачі набули право власності по ? частині житлового будинку на підставах, що не заборонено законом (ст.328 ЦК України). Згідно зі ст. 14 Закону України Про власність№ 697-ХІІ від 07.02.1991 (був чинний на момент видачі свідоцтва про право на спадщину за законом) Громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування будинків і господарських будівельтощо, а тому суд вважає, що спірна земельна ділянка відноситься до складу спадщини. Присадибна ділянка являє собою земельну ділянку (обмежовану, із забезпеченим виїздом на вулицю, провулок тощо), на якій розміщені житловий будинок, по господарські будівлі та споруди, сад, город тощо. Саме такою є спірна земельна ділянка. [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), [PERSON] є рідними дітьми спадкодавця та відносяться до першої черги за законом (а.с.14-16). Зі справи видно, що позивачі доглядати, обробляли спірну земельну діялнку. Таким чином, згідно зі ч.2 ст. 1270 ЦК України, позивач являється такою що прийняла спадщину після смерті матері (а.с.18,24). Громада не порушує питання про відумерлість спадщини, у порядку ст. 1277 ЦК України. Згідно із ст. 1261 ЦК України позивачі відносяться до першої черги спадкоємців за законом, проте використати це своє право не може, а тому відповідно до ст.16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України вони мають право звернутися до суду за захистом невизнаних прав. Право власності може бути встановлено судом. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

Заявник [PERSON] вказуючи, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ТР №030444 від 20 серпня 1996 року, по батькові її батька записано не вірно, внаслідок чого вона не може звернутись з питанням прийняття спадщини, звернулась в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В судовому засіданні представник заявника просить заяву задовольнити і встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №030444 від 20 серпня 1996 року, в якому помилково вказано по батькові батька заявниці, а саме [PERSON], замість правильно згідно свідоцтва про смерть, яке видавалось на підставі паспорта - [PERSON], належить останньому, оскільки це необхідно для звернення з питанням прийняття спадщини. Крім цього, додала, що вона є дочкою заявниці, а [PERSON], який помер 14 червня 2001 року був її дідом. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім цього, визнання ним заяви викладено в адресованій суду письмовій заяві, що приєднана до матеріалів справи. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони проживали по сусідству із батьком заявниці [PERSON], в с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області. Їм достовірно відомо, що батько заявниці по батькові [PERSON], а не Мартинович. Суд, заслухавши представника заявника, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити, виходячи із наступних підстав. У відповідності до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначені у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що в свідоцтві про смерть серії І-ИД № 134935 від 14 червня 2001 року виданому на імя [PERSON], яке видавалось на підставі паспорта останнього, вірно записано його по батькові, а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ТР №030444 від 20 серпня 1996 року його по батькові помилково вказано [PERSON]. В свідоцтві про народження заявниці в графі батько, по батькові останнього теж записано вірно, а саме: [PERSON]. Заявниця [PERSON] 17 липня 1984 року одружилась із [PERSON], в звязку з чим змінила прізвище із дошлюбного [PERSON], на прізвище чоловіка [PERSON]. 25 жовтня 1997 року [PERSON] помер. 30 березня 2007 року заявниця [PERSON] одружилась вдруге, в звязку з чим змінила прізвище на [PERSON] [PERSON], що підтверджується паспортом заявниці серії НЮ №187760 виданим Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області від 5 березня 2009 року. За таких обставин, суд прийшов до переконання, що заява [PERSON] підставна, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути внесені до кредитної спілки пайові внески та нараховані на них відсотки у розмірі 19240,86 грн., оскільки відповідач відмовляється добровільно повернути кошти. Позивачка в судове засідання не з'явилась, позов підтримала, справу просила розглядати в її відсутність, про що надала суду письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, просив справу слухати в його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2007 р. позивачка стала членом кредитної спілки «Надія», зробила обов'язковий пайовий внесок у сумі 10 грн. і додатковий пайовий внесок у сумі 8500 грн. 17 вересня 2007 р. між сторонами було укладено депозитний договір № 458 про залучення внеску на депозитний рахунок - 8000 грн. На особовому рахунку позивачки знаходяться грошові кошти у сумі - 19250,86 грн., а саме депозитний вклад згідно депозитного договору № 458 від 17.09.2007 р. у сумі 8000 грн., нараховані відсотки - 1180 грн., додатковий пайовий внесок - 7500 грн., нараховані на нього відсотки - 2556,99 грн., обов'язковий пайовий внесок - 10 грн., нараховані на нього відсотки - 3,87 грн. 15 березня 2011 р. позивачка звернулась до відповідача з заявою про виплату належних коштів, однак відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, передбачених ст. 526 ЦК України, кошти не повернув, тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивачки. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На користь УДК на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 120 грн. інформаційно-технічних витрат на розгляд справи, на користь держави - судовий збір в розмірі 192,41 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути внесені до кредитної спілки пайові внески у розмірі 2506 грн., оскільки відповідач відмовляється добровільно повернути кошти. Позивачка в судове засідання не з'явилась, позов підтримала, справу просила розглядати в її відсутність, про що надала суду письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, просив справу слухати в його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2006 р. позивачка вступила до членів кредитної спілки «Надія» та зробила обов'язковий пайовий внесок у сумі 10 грн. і додатковий пайовий внесок у сумі 1500 грн. На особовому рахунку позивача знаходяться грошові кошти у сумі - 2516 грн., а саме додатковий пайовий внесок - 2500 грн., обов'язковий пайовий внесок -10 грн. та нараховані на нього відсотки - 6 грн. 21 червня 2011 р. позивачка звернулась до відповідача з заявою про виплату належних коштів, однак відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, передбачених ст. 526 ЦК України, обов'язків з повернення внеску не виконав, тому позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На користь УДК на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 120 грн. інформаційно-технічних витрат на розгляд справи, на користь держави - судовий збір в розмірі 51 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути внесений пайовий внесок та нараховані на нього відсотки у розмірі 18507,53 грн., оскільки відповідач відмовляється добровільно повернути кошти. Позивач в судове засідання не з'явився, позов підтримав, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, просив справу слухати в його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2006 р. позивач став членом кредитної спілки «Надія», зробив обов'язків пайовий внесок у сумі 10 грн. і додатковий пайовий внесок у сумі 15000 грн. На особовому рахунку позивача знаходять грошові кошти у сумі - 18517,53 грн., а саме додатковий пайовий внесок - 14500 грн. та нараховані на нього відсотки - 4000 грн., обов'язків пайовий внесок - 10 грн. та нараховані на нього відсотки - 7,53 грн. 11 липня 2011 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату належних коштів, однак відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, передбачених ст. 526 ЦК України, обов'язків з повернення внеску не виконав, тому на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі внеску та несплачені відсотки. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На користь УДК на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 120 грн. інформаційно-технічних витрат на розгляд справи, на користь держави - судовий збір в розмірі 185,07 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved