Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивачка у травні 2011 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом Посилається на те, що вона з 25.01.1997 року по 17.06.2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Під час перебування у шлюбі - 27.03.2001 року ними було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Котовського № 8 с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області. Право власності було оформлено на відповідача. Вартість будинку на час розгляду справи складає 30360 грн. і на підставі ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України дане майно є спільною сумісною власністю подружжя Оскільки добровільно поділити дане майно не вдалося, просить у судовому порядку поділити його в натурі, з урахуванням у відповідності до положень ч.1 ст. 71 Сімейного кодексу України інтересів дитини, яка проживає разом з нею, відповідно до варіанту 1 розподілу, проведеного експертом: визнати за позивачкою право власності на частку будинку ( будівля «А»): коридор (№ 1-1), площею 4,10 кв.м., житлову кімнату (№ 1-2), площею 15,8 кв.м., а також сарай (будівля «Б»), загальною вартістю 16767 грн., а за відповідачем: житлову кімнату (№ 1-30 та кладову ( № 1-4), загальною площею 19,7 кв.м., вартістю 13593 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Згідно поданої заяви про уточнення позовних вимог позивач просить визнати за сторонами право спільної сумісної власності подружжя на будинковолодіння № 8 по вул. Котовського в с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, а позовні вимоги про подул будинку в натурі залишити без розгляду. Ухвалою суду від 21.10.2011 року задоволено клопотання позивача про залишення вищезазначених позовних вимог без розгляду. Відповідач у судове засідання також не зявився, однак подав до суду заяву згідно якої визнає уточнені позовні вимоги в частині визнання спільною сумісною власністю сторін спірного житлового будинку, просить справу розглянути без його присутності. З обставин, які визнані сторонами, і які згідно положень ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, судом встановлено, що сторони з 25.01.1997 року по 17.06.2008 року перебували в зареєстрованому у шлюбі. Під час перебування у шлюбі 27.03.2001 року ними було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Котовського № 8 с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області. Право власності було оформлено на відповідача, позивачка бажає оформити право власності на належну їй чатсину майна. Вартість будинку на час розгляду справи складає 30360 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами щодо предмету спору регулюються нормами чинного до 01.01.2004 року Кодексу про шлюб та сімю (далі КпШС), а також нормами Сімейного кодексу України ( далі СК України). Згідно ч.1 ст. 22 КпШС майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Речі професійних занять кожного з подружжя (музичні інструменти, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу, є спільною власністю подружжя Відповідно до частин 1 та 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, щ кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч.ч.1,2 ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved