Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачка відповідно до договору купівлі-продажу від 15.02.2000 року є власником квартири [ADDRESS]. На її імя відкрито особистий рахунок №1275530. Відповідно до діючого законодавства відповідачка зобовязана вносити витрати на обслуговування та утримання жилого будинку та прибудинкової території. Однак зобовязання належним чином не виконує. В звязку з цим, станом на 01.08.2011 року має заборгованість в сумі 3217 грн. 24 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачки, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити позов. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що договору про надання житлово-комунальних послуг вона з позивачем не укладала та останнім не надано жодних доказів щодо надання таких послуг. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Кіровського району м.Дніпропетровська (далі КВ ЖРЕП) є балансоутримувачем будинку №16 по вул.Набережній Леніна в м.Дніпропетровську. Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.02.2000 року відповідачка є власником квартири [ADDRESS]. На її імя відкрито особистий рахунок №1275530 (а.с.3,6). Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послугизалежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 вказаного закону споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, свої зобовязання відповідачка належним чином не виконує, в звязку з чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 01.08.2011 року має заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 3217 грн. 24 коп. (а.с.4). З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позивачем доведено факт наявності у відповідача заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 3217 грн. 24 коп. При цьому, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості та вважає, що останній проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №560 від 12.07.2005 року Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій…, згідно тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.11.2007 року №3763 та №4083 від 22.12.2008 року, тобто у відповідності до вимог ч.2 ст.14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Також суд не приймає до уваги заперечення відповідачки щодо необґрунтованості проведеного розрахунку та ненадання послуг позивачем, оскільки як вбачається з наданого розрахунку за ненадані або в неповному обсязі надані послуги відповідачці проводились відповідні перерахунки. За вимогами ст.ст.256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, протягом строку передбаченого позовною давністю; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач в своїй заяві просив стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 3217 грн. 24 коп., що утворилась станом на 01.08.2011року. При цьому до розрахунку було включено заборгованість в сумі 1944 грн. 24 коп., що утворилась станом на 01.08.2008 року. Відповідачка в судовому засіданні просила застосувавши трирічний строк позовної давності. В звязку з цим, враховуючи, що з позовом до суду позивач звернувся лише 05.10.2011 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та в межах строку позовної давності слід стягнути з відповідачки заборгованість за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 1240 грн. 18 коп. за період з жовтня 2008 року по липень 2011 року, включно. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню сплачені останнім при подачі позову державне мито в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а всього 81 грн. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial