Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Плотицька сільська рада, Тернопільська державна нотаріальна контора, Управління Держкомзему у Тернопільському районі про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ТР №001819 від 26.12.1997 року, виданого на імя [PERSON], та визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку для ведення фермерського господарства площею 3, 11 га, що розташована на території с. Плотича Тернопільського району, після смерті [PERSON].. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що спірну земельну ділянку успадкувала після смерті чоловіка, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі із-за відсутності правовстановлюючих документів на майно - витягу з поземельної книги та ту обставину, що при заповненні бланку державного акту серії ІІ-ТР №001819, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №43 від 26.12.1997 року на ім'я [PERSON], у графі визначення цільового призначення земельної ділянки допущено описку, а саме «землю передано для ведення підсобного господарства»замість «землю передано для ведення фермерського господарства». В судовому засіданні позивачка позов підтримала та з мотивів, зазначених у позовній заяві, просить його задовольнити. В останнє судове засідання позивачка не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за власної відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не забезпечили явку представника, однак направила до суду клопотання в якому проти задоволення позову не заперечують. Треті особи Плотицька сільська рада Тернопільського району, Тернопільська районна державна нотаріальна контора та Управління Держкомзему у Тернопільському районі не забезпечили явку в суд представника, хоча своєчасно повідомлялися про час і місце судового розгляду, однак подали заяву слухати справу за відсутності представника й при вирішенні спору покладається на думку суду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини. 27.07.2010 року помер чоловік позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом є позивачка [PERSON], їх сини [PERSON] і [PERSON] та донька [PERSON]. За життя спадкодавець чоловік заповіт не складав. Спадкоємці, які мали б право на обов'язкову частку спадкового майна. судом не встановлені. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки позивачка постійно проживала з своїм чоловіком у будинку №3 по вул. Набережній в с. Плотича Тернопільського району, то після його смерті фактично прийняла у спадщину належне йому майно. У встановлений ч. І ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, [PERSON] звернулася до Тернопільської державної нотаріальної контори з приводу одержання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилось після чоловіка, у зв'язку з чим була відкрита спадкова справа №793/2011р. Враховуючи, що син спадкодавця [PERSON] та його донька [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, у зв'язку з чим ними були написані відповідні заяви, позивачка [PERSON] разом з сином відповідачем [PERSON] уклала договір про поділ спадкового майна, яке залишилось після смерті чоловіка. На все спадкове майно ними отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, крім земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 3,11 га, розташована на території с. Плотича Тернопільського району, яка згідно з договором про поділ майна переходить до мене. При оформлені спадщини на дану земельну ділянку державним нотаріусом [PERSON] 16.02.2012 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 347\\02-14 у зв'язку з відсутністю витягу про відсутність сервітутів та обтяжень на земельну ділянку з поземельної книги. Відмова Управління Держкомзему у Тернопільському районі у видачі даного витягу пов'язана з наступним. Після смерті мого [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із права на земельну ділянку, площею 3,11 га, яка розташована на території с. Плотича Тернопільського району (для ведення особистого підсобного господарства), згідно державного акту на право приватної власності на землю серії II-ТР №001819, виданий 26.12.1997 року на підставі рішення 14 сесії Плотицької сільської Ради народних депутатів XXII скликання від 21.08.1997. Як вбачається з довідки №62 від 01.02.2012 року, виданої Плотецькою сільською радою, земельна ділянка для ведення підсобного господарства, площею 3,11 га, яка розташована на території с. Плотича Тернопільського району належить [PERSON]. Згідно витягу №2696 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 10.02.2012 року, виданого Управлінням Держкомзему у Тернопільському районі, та розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки за вих. № 1-02/47 від 02.02.2012 року, виданого ДП «Тернопільським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою»нормативна грошова оцінка належної [PERSON] земельної ділянки, площею 3,11 га, яка розташована на території с. Плотича Тернопільського району, становить 60 626,00 грн. Управлінням Держкомзему у Тернопільському районі у видачі витягу позивачці відмовлено у зв'язку з тим, що при заповненні бланку державного акту серії ІІ-ТР №001819, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №43 від 26.12.1997 року на ім'я [PERSON], у графі визначення цільового призначення земельної ділянки допущено описку, а саме «землю передано для ведення підсобного господарства»замість «землю передано для ведення фермерського господарства». Відповідно до Наказу Держкомзему від 22.06.2009 року за №325 «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою»виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акту не допускається . У разі виявлення такої помилки, землевласник звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою про видачу нового державного акту, а тому було рекомендовано виготовити новий державний акт. З питання оформлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка належить моєму померлому чоловіку, [PERSON] звернулася до Головного Управління Держкомзему в Тернопільській області. Згідно з відповіддю за вих. №32-50-Б-484/6391 від 15.12.2011 року право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки або свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Ст. 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 Цивільного Кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно приживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що в даному випадку має місце помилка в первісних документах, виданих на імя спадкодавця, а саме: при заповненні бланку державного акту серії ІІ-ТР №001819, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №43 від 26.12.1997 року на ім'я [PERSON], у графі визначення цільового призначення земельної ділянки допущено описку, а саме «землю передано для ведення підсобного господарства»замість «землю передано для ведення фермерського господарства», відтак суд зазначає, що помилка виникла не з вини позивачки, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved