overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що за період перебування у складі членів кредитної спілки нею було зроблено декілька пайових внесків до КС «ЛКС». 05 серпня 2011 р. позивач звернулась із заявою про вихід із КС, але залишок внеску повернутий не був. Просила стягнути 7501,53 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу слухати в її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, про причини нез'явлення не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав. У судовому засіданні досліджені докази: довідка КС «ЛКС»; копії зав; копія паспорту та ідентифікаційного коду позивачки. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.10 ч.7 Закону України «Про кредитні спілки» повернення обов'язкового пайового та інших внесків... провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. У судовому засіданні встановлено, що з 27 січня 2005 р. позивачка була прийнята у члени КС «ЛКС». За період перебування у складі членів кредитної спілки позивачем було зроблено декілька пайових внесків до КС «ЛКС». 05 серпня 2011 р. позивач звернулась до відповідача з заявою про виключення зі складу членів кредитної спілки та повернення пайового внеску, однак після виключення позивача з членів КС «ЛКС» 12 серпня 2011 р. грошові кошти з пайового внеску до теперішнього часу не повернуті, тому пайовий внесок в розмірі 7501.53 грн. згідно довідки КС «ЛКС» від 06.10.2011 р. підлягає стягненню на її користь. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 68,2 грн., на користь позивача - оплата за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Позивач звернулися до суду з позовом про стягнення у відшкодування матеріальної шкоди 3105 грн. 60 коп., у відшкодування моральної шкоди - 2000 грн., посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача були завдані вказані шкоди. Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відшкодування матеріальної шкоди повинно було здійснюватися страховою компанією, та на відсутність факту спричинення моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 7 жовтня 2010 р. о 16 г., на Французькому бульварі, в м. Одесі, відповідач [PERSON] під час керування автомобілем ВАЗ, державний номер ВН 4969АН, порушив вимоги. 13.1. Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечний інтервал, внаслідок чого зіткнувся із припаркованим автомобілем TOYOTA СОROLLA, державний номерний номер [NUMBER], що належить позивачеві [PERSON] Від зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, на автомобілі позивача було пошкоджено ліве дзеркало заднього виду. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2010 р. [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, з накладенням штрафу у розмірі 360 грн. Згідно із рахунком-фактурою № Т10-021082 від 8 жовтня 2010 р. та рахунком-фактурою № Т10-021083-К, вартість матеріальних збитків складає: вартість дзеркала 2865 грн. 60 коп., вартість робіт із заміни дзеркала 240 грн., всього 3105 грн. 60 коп. Суд вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність його вини, оскільки доказів цього [PERSON] не надав і наявні докази не спростував. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Разом з тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням матеріального становища відповідача, суд вважає, що стягненню у відшкодування моральної шкоди підлягає лише 50 (пятдесят) грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідач [PERSON] не надав суду будь-яких доказів, на підставі яких він може бути звільнений від сплати судових витрат

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON],який зареєстрований Другим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головному управління юстиції в Одеській області 30 липня 2004 року, актовий запис № 789. Позивач посилається на те,що 30.07.2004 року був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою, від шлюбу дітей не має, позивач просить шлюб розірвати у звязку з тим, що в них з відповідачкою різні характери, погляди на життя, спільне господарство між ними не ведеться з 2007 року та примирення між ними неможливе. До канцелярії суду надійшла заява від [PERSON] , в якій він позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути за його відсутністю. Відповідачка до судового засідання не зьявилась, через канцелярію суду надала заяву в якій позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, подружжя припинило сумісне проживання, спільне господарство не ведеться на протязі 4 років, сімя розпалась остаточно та носить формальний характер та подальше сумісне проживання суперечить їх законним інтересам, що мають істотне значення. \~\~ Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] подала позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам в розмірі 6052,26 грн. При цьому вказала, що з 2003 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], згідно рішення суду. На цей час син повнолітній, продовжує навчання, однак по сплаті аліментів є заборгованість. Позивач вказала, що заборгованість становить 6052грн.26 коп., яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся через засоби масової інформації та за останнім місцем проживання судом направлялось окреме судове доручення. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], народився 18.11.1992 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], що слідує зі свідоцтва про народження У-ЖД № 376771, виданого 23.12.1992 року Приморським відділом РАГС м. Одеси. Постановою від 29.11.2010 року державного виконавця ВДВС Лутугинського районного управління юстиції позивачу повернуто виконавчий лист про стягнення аліментів, та розяснено, що боржник [PERSON] не мешкає та незареєстрований в с. Успенка, що підтверджено довідкою ЦАБ м. Лутугинськ, вказаний виконавчий лист може бути повторно предявлено до виконання в строк до 29.11.2013 року. Згідно довідки начальника відділу ДВС Лутугинського районного управління юстиції Луганської області від 29.11.2010 року вбачається, що борг по аліментам на день повноліття дитини становить 6052 грн.26 коп. Відповідно до ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання, та відповідно до ч.4 заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Таким чином, проаналізувавши надані позивачем докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, яку надалі вточнила, та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] не мешкає на спірній жилій площі понад встановлені законом строки. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити розгляд справи в заочному провадженні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що, відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації м. Одеси за № 1437 від 31.8.2000 р., [PERSON] із сімєю з трьох осіб: він, дружина - [PERSON] та дочка [PERSON], 6 вересня 2000 р. був виданий ордер № 3795 серія КР на жиле приміщення квартиру № 10, що складається з двох кімнат, жилою площею 26,90 кв.м., по вул. Левітана, 116, в м. Одесі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.2.2006 р. у цивільній справі за № 2-1155/06 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано. Як вбачається з тексту зазначеного рішення, позивач стверджував, що шлюб зберегти неможливо, сторони фактично припинили шлюбні відносини і він живе з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позову про розірвання шлюбу, оскільки бажала зберегти сімю. Таким чином, відповідач [PERSON] не проживає на спірній жилій площі за власним бажанням, перешкоди у проживанні йому не створювалися. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин підтвердили в судовому засіданні також свідки [PERSON], [PERSON] Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідачем не надано доказів поважності причин непроживання на спірній жилій площі понад шести місяців. Відповідно до 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

\~ Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 1390 грн. 99 коп. та судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач позов визнав частково, посилаючись на те, що сплатив більшу частину вказаної позивачем заборгованості в розмірі 1210 грн., та просив долучити до матеріалів справи оригінали квитанцій, що підтверджують вказану сплату. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. \~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 2.10.2006 р. між позивачем (на той час ТОВ Комерційний Банк Дельта) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір за №003-15147-021006, за яким відповідач отримав кредит в сумі 1208 грн. 90 коп. зі сплатою 2,99% в місяць за ведення кредитної справи та 10 процентів річних з кінцевим терміном повернення 1.10.2007 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язався забезпечити повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, та в разі несвоєчасного виконання зобовязань на вимогу кредитодавця достроково повернути наявну заборгованість за кредитом, сплатити проценти за користування кредитом та плату за ведення кредитної справи,\~а також\~можливі штрафні санкції в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав взяті на себе договірні зобовязання, позичальник свої зобов'язання за кредитним договором виконав частково. Згідно з квитанціями, що містяться у справі, [PERSON] сплатив ПАТ Дельта Банк1210 грн. з суми 1390 грн. 99 коп., заявленої позивачем заборгованості. Суд дійшов висновку, що станом на 8.08.2011 року заборгованість відповідача за кредитним договором за №003-15147-021006 становить 193 грн. 25 коп., яка складається з: заборгованості за відсотками в розмірі 12 грн. 50 коп. та заборгованості за комісією в розмірі 180 грн. 75 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою в якій просив визнати спадщину, яка . іадається із квартири №15 житлового будинку № 21 по кв-лу. Дружби народів м. Лисичанська, що залишилась після смерті [PERSON], відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: довідка про належність нерухомого майна; довідка ЛКП «Паспортна служба»; довідка КП «ЛЖЕК №6»; копія довідки з відділу РАЦС; копія довідки з Лисичанської державної нотаріальної контори; копія рішення Лисичанської міської ради від 23.06.2011 р.; копія розпорядження міського голови від 12.09.2011 р.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру. У судовому засіданні встановлено, що 31 грудня 2010 р. померла [PERSON], після якої відкрилася спадщина у вигляді кв.15 буд.21 по кв-лу Дружби народів м. Лисичанська, що належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності виданого Лисичанським Фондом міського коммайна 29.07.1994 р. Після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом... суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] ніким не була прийнята, то існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. На підставі ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою в якій просив визнати спадщину, яка - лдається із квартири №110 житлового будинку № 2 по кв-лу. Молодіжний м. Лисичанська, що залишилась після смерті [PERSON], відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: довідка про належність нерухомого майна; довідка ЛКП «Паспортна служба»; копія довідки з відділу РАЦС; копія довідки з Лисичанської державної нотаріальної контори; копія рішення Лисичанської міської ради від 23.06.2011p.: копія розпорядження міського голови від 12.09.2011 p.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру. В судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2003 р. помер [PERSON], після якого відкрилася спадщина у вигляді квартири №110 буд.2 по кв-лу Молодіжний м. Лисичанська, що належала йому на праві приватної власності на підставі договору міни від 12.02.1996 р. реєстр №1-556 посвідченого Лисичанською ДНК. Після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом... суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] ніким не була прийнята, то існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після його смерті, відумерлою. На підставі ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою в якій просив визнати спадщину, яка складається із квартири №60 житлового будинку № 12 по вул. Капусти м. Новодружеськ, що залишилась після смерті [PERSON], відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: довідка про належність нерухомого майна: довідка ЛКП «Паспортна служба»: довідка КП «ЛЖЕК №6»; акт КП «ЛЖЕК №6»; копія довідки з відділу РАЦС: копія довідки з Лисичанської державної нотаріальної контори; копія рішення Лисичанської міської ради від 23.06.2011 р.; копія розпорядження міського голови від 12.09.2011р.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру. У судовому засіданні встановлено, що 21 січня 1999 р. померла [PERSON], після якої відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], що належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Лисичанським міськвиконкомом 20.12.1993 р. Після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом... суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] ніким не була прийнята, то існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. На підставі ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою в якій просив визнати спадщину, яка складається із квартири №1 житлового будинку № 2 по вул. Космонавтів м. Новодружеськ, що залишилась після смерті [PERSON], відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: довідка про належність нерухомого майна; довідка ЛКП «Паспортна служба»; копія довідки з відділу РАЦС; копія довідки з Лисичанської державної нотаріальної контори; копія рішення Лисичанської міської ради від 23.06.2011 p.; копія розпорядження міського голови від 12.09.2011 p.; довідка КП «ЛЖЕК №6»; акт КП ЛЖЕК №6»; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 2004 р. помер [PERSON], після якого відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], що належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.1994 р. реєстр №1-2773 посвідченого Лисичанською ДНК. Після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом... суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] ніким не була прийнята, то існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після його смерті відумерлою. На підставі ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою в якій просив визнати спадщину, яка складається із квартири № 68 житлового будинку № 2 по кв-лу. Молодіжний м. Лисичанська, що залишилась після смерті [PERSON], відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що надав суду письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: довідка про належність нерухомого майна; довідка ЛКП «Паспортна служба»; копія довідки з відділу РАЦС; копія довідки з Лисичанської державної нотаріальної контори; копія рішення Лисичанської міської ради від 23.06.2011 р.; копія розпорядження міського голови від 12.09.2011 р.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 05 листопада 1999 р. померла [PERSON], після якої відкрилася спадщина у вигляді квартири № 68 буд.2 по кв-лу Молодіжний м. Лисичанська, що належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Лисичанським міськвиконкомом 18.10.1993 р. Після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом... суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] ніким не була прийнята, то існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. На підставі ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved