Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що побудувавши паркан по межі своєї земельної ділянки відповідач фактично позбавив його можливості користуватися виходом на вулицю [PERSON], яким він безперешкодно користувався майже 25 років. В судовому засіданні: позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача, [PERSON] висловився про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Представник відповідача, [PERSON] висловився про безпідставність заявлених позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що після отримання земельних ділянок проходу, з приводу користування яким виник спір у сторін, взагалі не існувало, а вихід всіх отримавших земельні ділянки мешканців на вулицю [PERSON] - був спроектований та використовувався з боку яру. Даний вихід існує і станом на 25.08.2011 року та їм користується позивач. Саме на прохання родини позивача, приймаючи до уваги наявність малолітніх дітей, вона дозволила родині [PERSON] проходити на вулицю [PERSON] через її земельну ділянку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що на час отримання земельних ділянок виходу на вулицю [PERSON], з приводу користування яким виник спір, не було. Використовувався спроектований на час розподілу земельних ділянок вихід на вулицю [PERSON] з боку яру. Вказаним виходом позивач іноді користується і на даний час. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що «спірний» прохід утворено за домовленістю сусідів та юридично не оформлений. Під час виділення земельних ділянок передбачався під'їзд з боку яру, який існує і на час розгляду справи, але через виконання власниками земельних ділянок земляних робіт безперешкодний рух по якому дещо ускладнено. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків та дослідивши наявні докази вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав: судом беззаперечно встановлено, що відповідач є власником розташованої по вулиці Весняній 36 в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області, на території Новгород- Сіверської міської ради, земельної ділянки ( державний акт на право на земельну ділянку серія ЯГ № 811725 виданий 02 грудня 2008 року). Відповідно до Акту від 12 липня 2011 року по перенесенню меж земельної ділянки та прийому - передачі межових знаків ( акт містить особистий підпис позивача) [PERSON], по межі своєї ділянки, збудував огорожу. Позивач вимагає встановлення земельного сервітуту на 1.1 м2 належної відповідачеві земельної ділянки, вказуючи на те, що будівництвом паркану відповідач фактично позбавив позивача можливості проходу або проїзду на велосипеді по існуючому тривалий час проходу. Згідно припису ст. 401 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При проектуванні забудови території по вулиці Весняній в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області, з подальшим розподілом земельних ділянок - в тому числі і позивачу по справі, було сплановано інший вихід на вулицю [PERSON] ніж той, для користування яким заявлено вимогу про встановлення земельного сервітуту. Даний вихід існує на час судового розгляду і їм користується позивач по справі. Вихід на вулицю [PERSON], для користування яким заявлено вимогу про встановлення земельного сервітуту, було утворено лише за двосторонньою домовленістю сусідів - родини [PERSON] та родини Шелег. За таких встановлених судом фактичних обставин суд вважає, що заявлені вимоги є безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed