Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, посилаючись на те, що з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], на утримання якого останній добровільно матеріальної допомоги не надає. Дитина перебуває на її утриманні, проживає з нею, має незадовільний стан здоров»я, перебуває на диспансерному обліку в Полтавській обласній дитячій клінічній лікарні в гастроентерологічному відділенні, а тому потребує постійного медичного нагляду, дієтичного харчування, придбання ліків та санаторно-медичного лікування. Відповідач працює, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. В ході судового розгляду справи позивач зменшила свої позовні вимоги, прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, прохали його задовольнити у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення на утримання сина аліментів. Заслухавши сторони, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем немає. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 000934 виданим 16 березня 2005 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ (а.с.5). Також судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання сина добровільно матеріальної допомоги не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вимоги ч.1 ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров’я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України. Враховуючи те, що відповідач зобов”язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття та може її утримувати, інших осіб, які перебувають на його утримання немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved