Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-21 00:00:00

[PERSON] 05.12.2011 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що сторонами 06.05.2008 року укладено кредитний договір № 014/5865/5/14862, за умовами якого позивач отримав 17260 доларів США для придбання в ТОВ «Автоцентр-Миколаїв»автомобіля «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, шасі № Y6DSF69YE8W007956, KL1SF69YE8W007956, вартістю 87160 грн. Посилаючись на те, що банк не мав права надавати йому кредит в іноземній валюті, оскільки здійснення позивачем розрахунків в іноземній валюті з ТОВ «Автоцентр-Миколаїв»за відсутності у них індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій є порушенням п.п.«г» п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», тому насправді кредитний договір був удаваним та вчинений з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності, а саме надання кредиту в національній валюті України, позивач просить визнати зазначений кредитний договір удаваним правочином та визнати його укладеним в Національній валюті України на умовах, викладених в договорі, а також стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову, мотивовані тим, що надання позивачу кредиту в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству та не потребує індивідуальної ліцензії. Крім того, позивач перед укладенням кредитного договору був ознайомлений з умовами кредитування відповідно до приписів п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»та попереджений про валютні ризики і методику, яка використовується відповідачем для визначення валютного курсу, строків і комісій; позивач мав намір отримати кредит у доларах США, про що зазначив у заяві про надання кредиту, відповідач погодився на цю пропозицію і волевиявлення сторін було оформлено укладенням кредитного договору в іноземній валюті; позивач також здійснював виконання зобов»язання у іноземній валюті. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився та не повідомив про причини неявки, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено і сторонами не оспорюється, що 23 квітня 2008 року позивач звернувся до відповідача з заявою про отримання кредиту у сумі 17260 доларів США (а.с.27), а 06.05.2008 року сторони уклали кредитний договір № 014/5865/5/14862 (а.с.6-7), за умовами якого позивач отримав 17260 доларів США для придбання в ТОВ «Автоцентр-Миколаїв»автомобіля «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних (а.с.28). 06 травня 2008 року позивач придбав у ТОВ «Автоцентр Миколаїв»зазначений автомобіль за 87160 грн., про що свідчать квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с.5-а), акти приймання-передачі автомобіля (а.с.10, 18). Того ж дня сторонами було укладено договір застави (а.с.8-9), згідно з яким забезпеченням вимог заставодержателя, що витікають з кредитного договору № 014\\5865\\5\\14862 від 06 травня 2008 року, за умовами якого заставодавець [PERSON] зобов»язується перед заставодержателем ВАТ «Ерсте Банк»у строк до 05 травня 2015 року повернути кредит у розмірі 17260 доларів США та сплатити платежі, передбачені кредитним договором, є автомобіль «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, оцінений сторонами у 96850 грн. Перед укладенням кредитного договору позивач був ознайомлений з умовами надання кредиту та мав можливість вибору валюти кредитування, про що свідчать заява-анкета на отримання кредиту (а.с.29), повідомлення про умови надання споживчого кредиту (а.с.31-32). Відповідно до ст.ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Проте, як встановлено вище, всі істотні умови кредитного договору були обумовлені сторонами до його підписання. При підписанні кредитного договору ніяких застережень щодо його умов у сторін не виникло, будь-яких заяв з боку позивача щодо змісту кредитного договору не надходило. Таким чином, на момент підписання кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, до яких відноситься і валюта грошового зобовязання, після чого підписали зазначений договір. Виходячи з викладеного, суд вважає, що між сторонами було укладено саме кредитний договір в іноземній валюті, а не будь-який інший договір, який сторони мали намір приховати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 статті 59 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що кредитний договір був укладений сторонами для приховання будь-якого іншого договору (тобто є удаваним) і що цей договір був укладений сторонами в національній валюті України гривні, а також що відповідачеві було відомо про потребу позивача отримати кредит у національній валюті. Відповідно до ч.5 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»(у редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії. Як вбачається з листа Національного банку України N 41-211/1814-10108 від 03.10.2007 року «Про перелік банків, які мають банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій, у тому числі з валютними цінностями», ВАТ «Ерсте Банк»отримав зазначену ліцензію 29 травня 2007 року. Пункт «в»частини 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»визначає, що індивідуальної ліцензії потребує операція, як надання і держання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. П.6 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»встановлює, що порядок і терміни видачі ліцензій перелік документів, необхідних для одержання ліцензій, а також підстави для відмови у видачі ліцензій визначаються НБУ. Чинним законодавством не встановлено жодних обмежень щодо граничних сум та термінів повернення кредитів в іноземній валюті на підтвердження чого свідчить лист НБУ від 29.05.2001 року № 28-313/2178. За таких умов здійснення резидентами операцій з отримання чи надання кредитів у іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії НБУ. Тому посилання позивача на відсутність у нього та третьої особи індивідуальної ліцензії на здійснення платежів за договором купівлі-продажу автомобіля у іноземній валюті, отриманій за кредитним договором, є безпідставними.

Outcome: dismissed