Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів – Октябрської районної у м. Полтаві ради, управління Держкомзему України у м. Полтаві, визначивши третьою особою по справі [PERSON], прохаючи суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1000 кв.м., розташованої за адресою: вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, кадастровий номер 5310137000:17:001:0298, укладений між [PERSON] та [PERSON] таким, що відбувся; визнати вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1000 кв.м., розташованої за адресою: вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, кадастровий номер 5310137000:17:001:0298 –дійсним; зобов’язати Октябрську районну у м. Полтаві раду та управління Держкомзему України у м. Полтаві провести державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1000 кв.м., розташовану за адресою: вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, кадастровий номер 5310137000:17:001:0298 (а.с. 4-5). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 12 травня 2008 року між ним та [PERSON] у письмовій формі, за письмовою згодою чоловіка продавця - [PERSON], укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м., розташованої за адресою: вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві за 50000 гривень. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту про право власності на землю, її кадастровий номер 5310137000:17:001:0298. Цільове призначення –землі житлової та господарської забудови (для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно з договором, сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, визначених ст. 132 ЗК України, так як гроші оплачено, складено акт прийому-передачі. Відповідно до п. 3.2 договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] зобов’язалася забезпечити нотаріальне посвідчення договору у місячний строк зо дня його укладення - до 12 червня 2008 року, але не забезпечила, а 16 червня 2008 року померла. Внаслідок недотримання продавцем умов договору у частині його нотаріального посвідчення, та неможливості це зробити в подальшому у зв’язку зі смертю, його право на володіння землею порушено. Він звернувся до відповідачів із проханням провести державну реєстрацію за ним права власності, але йому в цьому було відмовлено. Вважає, що на підставі ст.ст. 220, 392, 657 ЦК України, ст.ст. 131, 152 ЗК України, має право на визнання укладеного із [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки таким, що відбувся, визнання його дійсним та зобов’язання провести державну реєстрацію за ним права власності на земельну ділянку площею 1000 кв.м., розташовану по вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, про що прохає суд. У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити позов у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що після укладення зазначеного договору [PERSON] могла ухилилася від його нотаріального посвідчення, так як у нотаріуса за це слід було сплатити гроші. Третя особа - [PERSON], вважав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Пояснив, що дійсно його покійна дружина була власником земельної ділянки площею 1000 кв.м. по вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві. Домовилась із [PERSON] про її продаж. Він дав письмову згоду на продаж, так як це спільне майно, набуте у шлюбі. Вони уклали письмовий договір і [PERSON] сплатив їй гроші в сумі 50000 гривень. Вона не встигла оформити нотаріально цей договір, так як гляділа їх маленьку дитину, а 16 червня 2008 року раптово померла. Представник відповідача - Октябрської районної у м. Полтаві ради, у судове засідання не з’явився, звернувся до суду із письмовою заявою з проханням розглянути справу за його відсутності, що розцінюється судом, як визнання позову (а.с. 46-47). Представник відповідача - управління Держкомзему України у м. Полтаві, у судове засідання також не з’явився, звернувся до суду із письмовою заявою з проханням розглянути справу за його відсутності, що теж розцінюється судом, як визнання позову (а.с. 45). Представник позивача та третя особа не заперечували проти розгляду справи за відсутності представників відповідачів. З цих підстав суд, спираючись на норму ст. 169 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представників цих осіб та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 травня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з яким продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] купив земельну ділянку площею 1000 кв.м., розташовану за адресою: вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, кадастровий номер 5310137000:17:001:0298, яка належить покупцеві на праві власності, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 349366 від 17 травня 2007 року, ціною 50000 гривень; [PERSON] зобов’язалася за власний рахунок повністю забезпечити нотаріальне посвідчення цього договору у строк до 12 червня 2008 року (а.с. 7-8). Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 17 травня 2007 року, серії ЯГ № 349366, власником земельної ділянки площею 1000 кв.м., розташованої по вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, є [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 12 травня 2008 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу передала, а [PERSON] прийняв земельну ділянку площею 1000 кв.м., розташовану по вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, кадастровий номер 5310137000:17:001:0298, сплативши кошти у сумі 50000 гривень (а.с. 10). Згідно зі свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] 25 листопада 2005 року уклали у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного тстану Полтавського міського управління юстиції шлюб, та дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] 12 травня 2008 року письмово погодився на продаж [PERSON] земельної ділянки площею 1000 кв.м., розташованої по вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, кадастровий номер 5310137000:17:001:0298 (а.с. 12). Відповідно до технічної документації на земельну ділянку площею 1000 кв.м., розташовану по вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, їй надано кадастровий номер 5310137000:17:001:0298 (а.с. 20). Актами від 11 липня 2006 року встановлено та погоджено межі земельної ділянки площею 1000 кв.м. по вул. Дмитра Ахшарумова, 11 у м. Полтаві, передані на збереження її межові знаки (а.с. 31). 16 червня 2008 року [PERSON] померла (а.с. 13). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а також інші право чини, щодо яких встановлено письмову форму. Згідно із вимогами ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинено у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом. Нормою ст. 210 ЦК України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом, є вчиненим з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п’ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України; недійним є право чин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний), який у випадках, встановлених законом, може бути визнаний судом дійсним. Згідно із вимогами ч. 1 ст. ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним; ч. 2 цієї статті встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у такому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист права власності на земельну ділянку може здійснюватися шляхом визнання права. З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. [PERSON] та [PERSON] досягли між собою домовленості про купівлю-продаж земельної ділянки і реалізували цю домовленість шляхом укладання у письмовій форму договору купівлі-продажу. Покупець сплатив за придбану ділянку гроші, а продавець передала цю ділянку покупцеві в натурі. Таким чином сторони вільно реалізували свої наміри та досягли наслідків правочину, згідно з якими одна особа передала, а інша, сплативши гроші, прийняла нерухоме майно, яким користується та виконує свої права та обов’язки, як власник. Разом з тим, для реєстрації права власності на придбане нерухоме майно за покупцем, сторонам слід було здійснити нотаріальне посвідчення договору та його державну реєстрацію, що не було зроблено. Таким чином, внаслідок недотримання сторонами вимог цивільного законодавства при купівлі-продажі цієї ділянки, цей договір є нікчемним. Враховуючи те, що продавець отримала кошти за продану нею земельну ділянку та не виконала умов договору внаслідок непереборної сили –смерті, право позивача на користування та визнання власності на придбану ним земельну ділянку може бути захищено судом, шляхом визнання дійсним нікчемного правочину. Суд вважає, що інших шляхів захисту права покупця, внаслідок смерті продавця немає, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved