overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідно до договору довічного утримання, укладеного між нею та [PERSON] 15.08.2006 року, їй на праві власності належить ? частка житлового будинку №3 по вул.2-а Лінія у м.Миколаєві. Вказана частка будинку розташована на земельній ділянці загальною площею 391 кв. м. Після смерті відчужувача [PERSON] земельна ділянка разом з ? часткою будинку перейшла в її повне користування та володіння. Посилаючись на те, що в звязку з переходом права власності на будинок за договором довічного утримання вона набула і право власності на спірну земельну ділянку, яка на підставі Державного акту належить померлому чоловікові [PERSON] - [PERSON], просила суд визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, належний [PERSON], виданий на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 24.03.1995 року за №123, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 391 кв.м, розташованої по вул. 2-а Лінія,3 в м.Миколаєві для обслуговування житлового будинку. У судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлений позов, просила про його задоволення. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, вивчивши і оцінивши в сукупності наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору довічного утримання від 15.08.2006 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], позивачці [PERSON] належить ? частка житлового будинку з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться за адресою: місто Миколаїв, вул.2-а Лінія,3. Зазначена частина житлового будинку знаходиться на земельній ділянці площею 391 кв.м, що належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю чоловікові померлої [PERSON]. У відповідності до вимог ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на 391 кв.м земельної ділянки, необхідної для обслуговування будинку і господарських споруд по вул.2-а Лінія,3 у м.Миколаєві. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що 05.02.2011 року, померла його мати [PERSON] в м.Тальне, після якої залишилося належне майно. Позивач являється єдиним спадкоємцем за законом , проте пропустив 6-ти місячного строк для прийняття спадщини в звязку з тим, що після смерті матері вимушений був виїхати за межі України, на заробітки, а коли повернувся то шестимісячний строк був порушений, в звязку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. До початку попереднього судового засідання позивач подав заяву, про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд його задовольнити, а справу слухати у відсутність позивача. Відповідач міський голова Тальнівської міської рада до початку попереднього судового засідання подав заяву в якій не заперечує в задоволені позову про визначення строку подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та просить суд слухати справу у відсутність її представника. В звязку з тим, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного: Відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкоємця. Згідно свідоцтва про народження серії 1-СР № 062067, [PERSON] народився 26.06.1955 року, батьками записані Петро (так у свідоцтві) та [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії VІІ-УР № 990625 від 21.07.1964 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.07.1964 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 75, після укладення шлюбу прізвище присвоєно [PERSON]. Згідно довідки завідуючого Тальнівською державною нотаріальною конторою від 18.10.2011 року №829/02-14 в Тальнівській державній нотаріальній конторі спадкова справа після [PERSON], яка померла 05.02.2011 року в м.Тальне - не заводилась. В звязку з тим, що [PERSON], дійсно після смерті матері вимушений був виїхати за межі України, на заробітки, суд вважає за доцільне, позов задовольнити повністю та визначити позивачу додатковий строк для прийняття заяви про прийняття спадщини. Суд зазначає, що для прийняття рішення необхідно керуватися ч.3 ст. 1272 ЦК України, за якою за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 02.04.2005 року померла її мати [PERSON], яка на момент смерті була співвласником житлового будинку, який знаходиться за адресою вул. Жовтнева, 48, с.Зеленьків, Тальнівського району, Черкаської області. Причиною не звернення у встановлений Законом 6 місячний строк, вона вказує те, що вважала, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Своє найближче майбутнє вона не уявляла без цього будинку, а тому вважає, що строк прийняття спадщини пропущений з поважних причин, і тому вимушена була звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні так, як будь яких підстав для про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини немає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] дійсно, 02.04.2005 року в віці 55 років померла в с. Зеленьків, Тальнівського району, Черкаської області. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилась 23 травня 1977 року, Батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкуванняп. 24 „Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до статті 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка в судовому засіданні не надала суду доказів про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Також позивачкою не було надано до суду документ, який засвідчує, що [PERSON] є [PERSON] (свідоцтво про одруження чи ін.). Виходячи з того, що з дня, коли померла [PERSON] до дня подачі позивачкою заяви до суду пройшло 6 років та те, що будь-яких обмежень для подачі заяви про прийняття спадщини не існувало і позивачка мала реальну можливість подати її вчасно, об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення цих дій не існувало, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні вказаного позову. На підставі, ст. 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкуванняст.ст. 6, 10, 60, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Виконком Кобриново-Гребельської сільської ради звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. На підставу своїх вимог посилається на те, що після смерті матері дітей [PERSON], малолітні діти [PERSON] та [PERSON] з 17.03.2011 року і по даний час проживають з дідом та бабою, які займаються вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, чим не займається відповідач [PERSON] Протягом вказаного періоду відповідач, як батько, взагалі не приймав участі у вихованні дітей, що і змусило сільську рада звернутись з вказаною заявою. Сільський голова в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити. До початку судового розгляду справи відповідач до суду подав нотаріально засвідчену заяву в якій відмовляється від виховання та утримання дітей та повідомив, що не матиме в майбутньому жодних матеріальних чи будь яких інших претензій ні до дітей ні до органів опіки та піклування. Суд, вислухавши сільського голову, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд вважає за доцільне позов задовольнити виходячи з наступного: Згідно свідоцтво про народження серії 1-СР № 043808, [PERSON] народився 03.02.1999 року, про що 12.03.1999 року зроблено відповідний актовий запис за № 01, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтво про народження серії 1-СР № 043336, [PERSON] народилася 20.02.2007 року, про що 06.03.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 01, батьками записані [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СР 155616 [PERSON] померла 17.03.2011 року про що 22.03.2011 року зроблено відповідний актовий запис про за №196. Відповідно до заяви [PERSON] від 27.07.2011 року серії ВРЛ № 946317 засвідченої приватним нотаріусом Тальнівського районного нотаріального округу Черкаської області, в якій [PERSON] відмовляється від виховання та утримання дітей та повідомив, що не матиме в майбутньому жодних матеріальних чи будь яких інших претензій ні до дітей ні до органів опіки та піклування Таким чином, суд враховуючи те що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, що може негативно вплинути на фізичний розвиток дітей, що крім того підтверджується бажанням відповідача позов задовольнити, прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 51 грн. в прибуток держави та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. На підставі ст.ст. 164, 165 СК України, ст.ст. 10;11;60;212;213;215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

06.09.2011 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, по якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 11.12.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1222, від шлюбу є неповнолітня дитина - донька - [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 38, 50 грн. Позивач позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач у своїх поясненнях посилається на те, що між сторонами по справі супружні відносини припиненні, між ними втрачено почуття любові та поваги, на примирення позивач категорично не згодна. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. За загальною згодою сторін неповнолітні діти залишаються проживати з матір*ю, [PERSON] Суд, вислухавши думку, доводи та пояснення осіб,які приймають участь у справі, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, а також той факт, що один із чоловіка й жінки або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Під час розгляду справи, судом було встановлено, що у сторін відсутні які-небудь почуття один до одного, їх шлюбний союз розпався. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні позивача, тому суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] МТС Україна звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON], заборгованості за надані послуги мобільного звязку у розмірі 83,76 грн., договірних санкцій 561,70 грн., а також судових витрат по сплаті держмита у розмірі 171,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на зазначені в позові обставини, та просив суд ухвалити рішення у відсутності відповідача (заочне). Відповідач в судове засідання не з`явилася, з позовом ознайомлена, сповіщалась належним чином про час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомила, тому, у відповідності з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2004 року. За час перебування у шлюбі у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Пояснив суду, що з лютого 2011 року вони не проживають разом і не ведуть спільного господарства, фактичні шлюбні стосунки не підтримуються, кожен із подружжя планує своє життя окремо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та підтвердила, що дійсно з позивачем не підтримує подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети, не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «Биховченко». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2004 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб видане виконкомом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, серії 1-БК №249865 (а.с.6). Від спільного проживання мають дитину: дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Оцінивши пояснення позивача та відповідачки, встановлено, що сумісне життя у них не склалося із-за відсутності бажання знайти спільну мову у сімейних питаннях. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

10 серпня 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу зареєстрованому між ними 12 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис за № 344. Шлюб зареєстровано вперше. Від шлюбу дітей не мають. Мотивує свої вимоги тим, що останнім часом вона і відповідач не знаходили спільної мови у вирішенні питань сімї та побуту, з цього приводу між ними постійно виникали непорозуміння. Шлюбні відносини припинили близько двох місяців тому, спільне господарство та сімейний бюджет не ведуть. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій позов підтримує та просить розгляд справи провести за її відсутності та після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позов визнає, просить розірвати шлюб та розгляд справи провести за його відсутності. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з свідоцтва про шлюб 1-БП №046955 виданого 12 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12 вересня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 12 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області зроблено відповідний актовий запис за №344 і їх прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. (а.с.4). З паспорта громадянина України МА 726275 виданого 30 листопада 1999 року Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області вбачається, що [PERSON] народився 27 липня 1983 року. (а.с. 9). З паспорта громадянина України МЕ 947819 виданого 08 жовтня 2009 року Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві вбачається, що [PERSON] народилася 14 лютого 1989 року. (а.с. 10). Судом встановлено, що на даний час подружні відносини між сторонами припинені, вони не мають взаємних почуттів, не несуть взаємних обовязків, кожен має особисте життя. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд у разі визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] просять розірвати шлюб і це не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і тому цей шлюб необхідно розірвати. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

19 вересня 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу зареєстрованому між ними 05 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області, запис за № 260. Шлюб зареєстровано вперше. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Мотивує свої вимоги тим, що під час спільного життя між ними часто виникали сварки з приводу ведення домашнього господарства, в звязку з чим близько року тому припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство і сімя фактично розпалась. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розірвати шлюб та пояснила, що у неї з відповідачем протилежні погляди щодо шлюбу та ведення спільного господарства, вони близько року проживають окремо. Просить після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище Шелег. Відповідач [PERSON]С в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить розірвати шлюб у судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з свідоцтва про одруження I-БП №030998 виданого 05 серпня 2000 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 05 серпня 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 05 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області зроблено запис за № 260 і їх прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. (а.с.4). З свідоцтва про народження І-БП №022860 виданого 19 січня 2001 року вбачається, що [PERSON] народився 12 січня 2001 року про що в книзі записів актів громадянського стану про народження відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції Сумської області 19 січня 2001 року зроблено відповідний запис за №30 і його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 5). З свідоцтва про народження І-БП №025929 виданого 16 серпня 2006 року вбачається, що [PERSON] народилася 12 серпня 2006 року про що в книзі реєстрації народжень відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області 16 серпня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №403 і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 6). Судом встановлено, що на даний час подружні відносини між сторонами припинені, вони не мають взаємних почуттів, не несуть взаємних обовязків, кожен має особисте життя. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач [PERSON] на примирення не згодна, а відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу і визнає позов в повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно, і тому цей шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved