Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину що він працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю Агроенерготорф на посаді заступника генерального директора з правових питань з 04 січня 2011 року до 04 червня 2011 року, з посадовим окладом , згідно контракту в розмірі 15000 грн. та винагороди у розмірі 2% за кожну укладену угоду. У звязку з тим відповідач безпідставно не виконував обовязки за контрактом , а це є підставою для розірвання контракту просив суд розірвати контракт від 04 січня 2011 року , так як він припинив виконувати обовязки за контрактом з 04 червня 2011 року, та стягнути на його користь посадовий оклад в розмірі 90000 гр. та винагороду в розмірі 2% від вартості контрактів які ним було укладено за вказаний період . Позивач в судовому засіданні підтримав заявлений позов і просив суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в ньому. Представник відповідача до судового засідання не зявився про день , час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 244 ЦПК України. Вислухавши позивача , дослідивши матеріали справи , суд встановив, що 04 січня 2011 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Агроенерготорф , в особі генерального директора , укладено контракт відповідно до якого позивача було найнято на роботу за посадою заступника директора з правових питань . Строк дії контракту з 04 січня 2011 року по 04 січня 2013 року. Оплата праці визначена п. 7 контракту встановлювалась з посадового окладу в розмірі 15000 грн. та винагороди в розмірі 2% від кожної укладеної угоди за підписом працівника . 04 червня 2011 року позивач припинив виконання взятих на нього обовязків за вказаним контрактом , у звязку з п.п. г п.12 контракту , у звязку з порушенням відповідачем законодавства про працю , а саме не виплата посадового окладу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України в день звільнення працівнику , власник або уповноважений ним орган , повинен не тільки повністю видати розрахунок по заробітній платі , а ще письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум про нараховані суми , належні працівникові при звільненні . Крім того положеннями ст. 43 Конституції України громадянину гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю . Частиною 3 ст. 21 КЗпП України передбачено трудовий договір-контракт , в якому строк його дії, права , обовязки і відповідальність сторін , умови матеріального забезпечення і організація раці , умови розірвання договору , в тому числі дострокового , можуть встановлюватись угодою сторін. Оскільки відповідач не виконав взяті обовязки по виплаті посадового окладу за період зазначений позивачем , суд вважає правомірним припинення позивачем дії контракту на підставі п.п. г п.12 контракту, у звязку з чим суд вважає що позов заявлений позивачем в частині розірвання контракту , обґрунтований і підлягаю задоволенню відповідно до вимог ст. 39 КЗпП України. А так як позивач припинив виконання обовязків за контрактом 04 червня 2011 року , суд вважає необхідним вважати його розірваним саме з цієї дати. Так як відповідно до п. 7 контракту встановлено розмір посадового окладу позивача в розмірі 15000 грн. ,згідно до вимог ст. 116 КЗпП України з відповідача на к користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 90000 гр. за період з 04 січня 2011 року по 04 червня 2011 року. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України , а ч.2 ст. 58 ЦПК України передбачає що обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування , а так як позивачем не надано суду належних доказів того що ним укладались угоди за період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю Агроенерготорф, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення винагороди в розмірі 2% від кожної укладеної угоди , не можуть бути задоволені за обставин зазначених позивачем. Крім того на підставі вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1700гр. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 120 гр.

Outcome: partial