Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд 25 серпня 2011 року з цим позовом до відповідача про стягнення 30000 грн. моральної шкоди. Позивач зазначив , що працював прохідником підземним у ДП « Вугільна компанія « Краснолиманська» . 12 липня 2010 року під час виконання трудових обов»язків з ним стався нещасний випадок , був травмований, в підтвердження чого посилається на акт за формою Н-1 № 26 про нещасний випадок на виробництві та Н-5 акт розслідування нещасного випадку на виробництві . Він отримав чисельні тілесні ушкодження, переломи , тупу травму живота , травматичний шок. Згідно довідки огляду у МСЕК йому встановлено за цим нещасним випадком втрату 60 % професійної працездатності і інвалідність 3 групи. . Ушкодження здоров»я призвело до порушення його особистих немайнових прав , завдало моральних страждань. Йому заподіяно фізичного болю і страждань Тривалий час знаходився на лікуванні , його нормальний спосіб життя порушений. Від отриманих ушкоджень його непокоять фізичні болі ,при ходьбі вимушений використовувати тростину , пристосовуватися до життя, звертатися до лікарів і проходити курси лікування. Він лишився роботи, оскільки іншу роботу згідно висновку МСЕК йому не надали . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, посилаючись на зазначені в позовній заяві підстави, і просить його задовольнити. Представник відповідача ДП « Вугільна компанія « Краснолиманська» в судовому засіданні присутнім не був, просить розглянути справу за його відсутності , проти позовних вимог заперечує. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З обставин справи встановлено, що позивач [PERSON] з 27 липня 2009 року працював у ДП « Вугільна компанія « Краснолиманська» прохідником підземним , про що свідчить копія трудової книжки з відповідними записами. Був звільнений на підставі ст.. 40 п. 2 КЗпП України у зв»язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров»я 25 лютого 2011 року . Під час роботи 12 липня 2010 року внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач був травмований , про що свідчать акти форми Н- 5 від 28 липня 2010 року спеціального розслідування нещасного випадку і Н-1 № 26 від 28 липня 2010 року про нещасний випадок на виробництві. Відповідно до висновку МСЕК від 11 лютого 2011 року [PERSON] за наслідками даної травми встановлено втрату 60 % професійної працездатності ,визнано інвалідом 3 групи. Потерпілому рекомендоване лікування , використання тростини при ходьбі та інше. Відповідно до ст.. 13 Закону України « Про охорону праці» ( в редакції Закону України від 21 листопада 2002 року ) роботодавець зобов»язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Як встановлено з обставин справи , з вини відповідача ДП « Вугільна компанія « Краснолиманська» позивачу заподіяну шкоду здоров»ю, що підтверджується актом форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування працівнику моральної шкоди правадиться власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Це означає , що правовідносини , що склалися між сторонами по справі, регулюються нормами трудового законодавства , виходячи з того , що Конституційний Суд України в рішенні від 8 жовтня 2008 року № 20-рп\\2008 остаточно визначив після скасування права застрахованих громадян , що потерпіли на виробництві від нещасного випадку , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду їх право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу відповідно до ст.. 1167 ЦК України та ст.. 237-1 КЗпП України. Право на отримання грошової компенсації відшкодування моральної шкоди виникло у [PERSON] 11 лютого 2011 року, коли висновком МСЕК йому встановлено втрату професійної працездатності у зв»язку з нещасним випадком ,який стався 12 липня 2010 року. Оскільки вимоги позивача випливають із порушення особистих немайнових прав, на них згідно ст..268 ч. 1 п. 1 ЦК України позовна давність не поширюється. Суд знаходить обґрунтованими і доведеними вимоги позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди,оскільки внаслідок виробничої травми йому заподіяні фізичні і моральні страждання. Отримані ним тілесні ушкодження привели до погіршення стану здоров»я , неможливості продовжувати трудову діяльність , він став інвалідом 3 групи , втратив 60 % професійної працездатності. . Постраждалий вимушений звертатися до лікарів за медичною допомогою за наслідками травми, проходити лікування , про що свідчать виписки із амбулаторної картки ( а.с. 29-34). Сукупністю наданих позивачем доказів знайшло підтвердження , що для організації свого життя позивач вимушений докладати додаткових зусиль . Визначаючи розмір грошового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить із глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого , вимог розумності і справедливості , і повністю задовольняє позов в сумі 30000 грн. Суд не приймає до уваги доводи відповідача , який заперечує проти позову через недоведеність його вини, оскільки вважає їх безпідставними. На підставі ст. ст. 237-1 КЗпП України ,

Outcome: approved