Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука з позовом про визнання заповіту [PERSON], яка була тіткою Позивача, недійсним, і свої вимоги мотивував наступним. Позивач вказує, що 05 жовтня 2010року померла його тітка [PERSON], яка була рідною сестрою його батька. Після смерті тітки відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок №9 по вул.Виноградова в с.Ч.Знам*янка Кременчуцького району Полтавської області. Після смерті тітки, [PERSON], він звернувся до третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про вступ у спадщину, але після ознайомлення з матеріалами спадкової справи йому стало відомо, що 29.09.2010року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], згідно з яким все майно спадкодавця заповідається відповідачу. Згідно її заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] 29.09.2010року за реєстровим № 7192, складеного у зв'язку з хворобою заповідача в приміщенні Кременчуцької районної лікарні, в зв*язку з тремором рук заповідача та на її прохання, за її дорученням, в присутності нотаріуса підписаного [PERSON], у випадку смерті заповідача спадкоємець [PERSON] мала успадкувати все належне їй майно. Позивач вважає що, вказаний заповіт порушує його законні права та інтереси та має бути визнаний недійсним, виходячи з того, що при його посвідченні нотаріусом було допущено чимало порушень, а саме заповіт підписаний не особисто заповідачем, а гр.[PERSON] [PERSON], заповіт підписаний без присутності свідків, заповіт складений під час тяжкої хвороби, що позбавляв заповідача усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Наміру складати заповіт у померлої [PERSON] ніколи не було. Прохав суд визнати недійсним заповіт [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON] 29.09.2010року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, прохали суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні з позовом не погодились, та пояснили, що при складанні заповіту не було ніяких порушень, складання заповіту було особистим бажанням померлої [PERSON], при складанні заповіту [PERSON] розуміла значення своїх дій, могла керувати ними. Також суду пояснили, що померла [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з тестем відповідача. Коли [PERSON] потрапила до лікарні були разом з нею, купували ліки, доглядали її, а після смерті займалися її похованням. Прохали суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлені, будь яких заперечень суду не надав. Приватний нотаріус [PERSON] та його представник в судовому засіданні пояснили, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними та необґрунтованими тому, що посвідчення заповіту, укладеного [PERSON] проведено у відповідності до інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Оскільки через тремор рук [PERSON]Г.В.Г. не могла особисто написати заповіт, то це на її прохання було зроблено нотаріусом за допомогою технічних засобів та підписано за дорученням заповідача іншою особою, не на користь якої заповідалося майно, - [PERSON], яка володіла українською мовою, про що було зазначено у посвідчувальному написі на заповіті. Складанню і підписанню заповіту передувала бесіда з [PERSON], з метою встановлення її дієздатності та впевності у тому, що вона складає заповіт з повним усвідомлюванням нею значення своїх дій і можливості керувати ними та без жодного впливу на неї насильства, в тому числі фізичного чи психічного тиску або погроз. Під час розгляду справи за клопотанням позивача та його представника була призначена ухвалою суду від 28 жовтня 2011року посмертна амбулаторна судово-психіатрична експертиза на предмет дієздатності [PERSON] на момент посвідчення заповіту. За висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №1009 від 23 грудня 2011року [PERSON], [INFO], на момент складання заповіту 29 вересня 2010року, виявляла ознаки психічного розладу у вигляді порушення свідомості з деліріозними включеннями внаслідок органічного ураження ЦНС/ гіпертонічна хвороба 3 ст., церебральний атеросклероз 3 ст., дисциркуляторна енцефалопатія3ст., гостре порушення мозкового кровообігу/18.09.2010\\ Вказаний вище розлад на момент складання заповіту 29.09.2010року позбавляв [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У судовому засіданні були допитані свідки, які пояснили наступне. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що був добре знайомий з померлою [PERSON]Перед тим як [PERSON] потрапила у лікарню, був у неї вдома. Покійна [PERSON] тривалий час проживали разом з [PERSON], незважаючи на різницю в віці/ 20років/. В розмові з ним [PERSON] висловлювала бажання на реєстрацію шлюбу між нею та [PERSON] Все своє майно хотіла відписати [PERSON] або на його невістку. В лікарні з покійною постійно був [PERSON] Позивача не бачив у покійної майже 7років. Стан здоров*я у покійної значно поліпшився після того, як вона стала проживати з [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] дійсно перебувала в лікарні. З 18 вересня по 22 вересня перебувала у реанімації, після цього була переведена в палату. Поведінка під час огляду була нормальною, прохала скоріше виписати її, тому що хтось забирає її кошти. Хвора знаходилась під наглядом лікарів. Під час виписки [PERSON] померла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що деякий час проживала у [PERSON] Позивач [PERSON] та його дружина часто приїжджали до [PERSON], турбувалися за нею. Після того як [PERSON] потрапила до лікарні, вони купували ліки, турбувалися за неї, та після смерті займалися похованням [PERSON] Покійна [PERSON] казала, що після її смерті все її майно буде належати позивачу. В її будинку проживав [PERSON] ,як квартирант, допомагав їй по господарству. Покійна [PERSON] не потребувала сторонньої допомоги. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідача бачив перший раз на похоронах [PERSON] Після того як [PERSON] потрапила до лікарні, то він відвідував її. [PERSON] не впізнала його, хоча [PERSON] була добре знайома з ним. Дружина позивача постійно доглядала хвору у лікарні, купували ліки. Про заповіт дізнався лише після смерті [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з позивачем знайомі після весілля з чоловіком. Відповідача бачила на похоронах [PERSON] Позивач при житті [PERSON]Г турбувався про неї. Після того як [PERSON] потрапила до лікарні, то вона декілька разів була в лікарні. Поведінка [PERSON] була дивна , постійно прохала їсти. У покійної в хаті проживав чоловік, який їй допомагав по господарству. Вважає, що покійна не могла скласти даний заповіт на користь чужої людини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є тіткою її чоловіка. Між ними були добрі стосунки. Відповідача бачила на похоронах. Раніше постійно приїжджали до покійної, турбувалися як за родичку. Коли дізнались, що [PERSON] потрапила до лікарні, то одразу поїхали до неї. Купували ліки, продукти харчування. Коли [PERSON] потрапила до лікарні , то одразу до реанімації, т.я. знаходилась в комі. Коли провідували хвору, то вона не впізнала її дочку. Про заповіт нічого не було відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що дійсно [PERSON] потрапила до лікарні. З 18.09.2010р. по 22.09.2010року знаходилась у реанімації, потім була переведена до неврологічного відділення,де перебувала до 05.10.2010року. Хвора знаходилась у тяжкому стані, паралізована права рука та права нога. 24.09.2010року була підозра на інсульт та інфаркт. Хвора перебувала в сопоре, тобто неадекватно реагувала. З 21.09.2010року вийшла з сопора, інколи хвора заговорювалась, поведінка була неадекватна. Як лікаря, його ніхто не запрошував при посвідченні заповіту нотаріусом. Відповідно до медичної картки 27.09.2010року у хворої поведінка неадекватна, 28.09.2010року хвора заговорюється, періодична неадекватність, розлад психіки. 29.09.2010р. стан хворої важкий. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює завідуючим кардіологічним відділенням ЦРЛ, спостерігав хвору з 22.09.2010року. Порушень свідомостей не було, психічних розладів не було. 29.09.2010року у хворої жорстке дихання, у хворої була декомпенсація. Стану сопору не було, глибоке оглушення. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, свого житла не має, дійсно проживав з покійною, як чоловік та дружина. Різниця у віці складала 20 років. З початку проживав, як квартирант, а потім як чоловік, на прохання померлої. Прожили майже три роки. 18.09.2010року [PERSON] втратила свідомість і він викликав швидку допомогу та відвіз її до ЦРК в м.Кременчуці. Одразу уклали її до реанімації. Після того як її перевели до палати з 08.00 год. ранку до вечора знаходився біля [PERSON] Їжу привозила його невістка, відповідач по справі. Постійно робив [PERSON] масаж лівої руки та ноги. Його невістку називала дочкою. Позивач дійсно декілька разів приходив до хворої. В день,коли складався заповіт,його в лікарні не було. Свідок [PERSON] дійсно проживала у покійної, дуже сварлива жінка, навчались разом з [PERSON]. На день народження покійної, коли їй виповнилось 80 років ніхто з родичів не був. Похованням займалась невістка. Паспорт був у померлої. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дійсно [PERSON] деякий час проживала у померлої, коли у тої відключили газ. Померла говорила, що племінник не приїжджає до неї. [PERSON] хотіла прописати [PERSON]та одружитись з ним, тому, що три роки проживають як чоловік та жінка. Стосунки між ними були добрі. Покійна прохала її сходити до нотаріуса. Стан здоров*я був добрій. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що хвора поступила в палату №3, де вона також знаходилась. Хвору доглядав чоловік на ім.*я [PERSON]. Він сплачував кошти санітарам за надані послуги. Хвора знаходилась в памперсі. Хвора дійсно прохала викликати нотаріуса. Хвора нервувала, що її будинок зачинений, постійно прохала її відпустити додому. Сашко повідомив хвору, що її племінник змінив на її хаті замки та забрав кошти. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дійсно перебувала в палаті разом з хворою. На прохання [PERSON] був запрошений нотаріус. Нотаріус був до обіду та після обіду. Спочатку хвора була сонна., дуже хвилювалась за будинок. Нотаріус оформив заповіт та вона , на прохання хворої, підписала його, тому що остання була не в змозі його підписати. Ні лікаря, ні свідків в палаті на час складання заповіту не було, з ліжка не вставла. Вона зачитувала заповіт . З відповідачем вона наглядно була знайома, бачила, як вона періодично привозили хворій продукти харчування, ліки. Суд, заслухавши сторони по справі, свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Статтею № 6 [PERSON] Європи Про захист прав людини та основних свободвід 04.11.1950року, ратифікованою згідно із Законом України від 17.07.1997року, кожен має право на справедливий і відкритий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановлений законом. В судовому засіданні встановлено, що 05 жовтня 2010року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку №9 по вул. Виноградова в с.Червонознамянка Кременчуцького району Полтавської області. Дійсно 18.09.2010року [PERSON] потрапила до Кременчуцької районної лікарні. В період часу з 18.09.2010року по 22.09.2010 року перебувала у реанімаційному відділенні ЦРЛ. З 22.09.2010року по 05.10.2010року перебувала у неврологічному відділенні ЦРЛ. 05.10.2010року при виписці з лікарні [PERSON] померла. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся позивач [PERSON] але йому було відмовлено в прийнятті заяви, тому що 29 вересня 2010року померла [PERSON], перебуваючи у лікарні склала заповіт на [PERSON] Встановлено, що дійсно померлою [PERSON] на випадок своєї смерті було складено заповіт, який був посвідчений 29 вересня 2010 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] в лікарні. Вказаний заповіт був складений та посвідчений у приміщенні Кременчуцької районної лікарні, в палаті неврологічного відділення у зв'язку з хворобою заповідача. При цьому з цих же причин заповіт було підписано не заповідачем, а у відповідності до п.п.16 п.157 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій запрошеною громадянкою [PERSON] [PERSON], без присутності свідків та лікаря. За клопотанням Позивача по справі була проведена комплексна судово-психіатрична та судово-медична експертиза, висновок якої міститься в матеріалах справи. Згідно висновків судової експертизи на підставі узагальненого аналізу матеріалів справи і наданої медичної документації комісією експертів було встановлено, що [PERSON], [INFO], на момент складання заповіту 29 вересня 2010року виявляла ознаки психічного розладу у вигляді порушення свідомості з деліріозними включеннями внаслідок органічного ураження ЦНС/ гіпертонічна хвороба 3 ст., церебральний атеросклероз 3 ст., дисциркуляторна енцефалопатія3ст., гостре порушення мозкового кровообігу/18.09.2010\\ Вказаний вище розлад на момент складання заповіту 29.09.2010року позбавляв [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним. Отже, [PERSON], в момент складання заповіту від 29.09.2010 року за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Аналізуючи викладене, суд не має підстав для сумніву у правильності висновків комплексної судово-психіатричної експертизи, оскільки до них експертна комісія прийшла з урахуванням наявної у справі медичної документації, змісту показань допитаних судом свідків, пояснень сторін. Також при прийнятті рішення судом враховано покази допитаного в судовому засіданні лікаря ЦРЛ [PERSON], який вказував на неадекватність в поведінці хворої [PERSON] Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності із п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є - договори та інші правочини. Одним із способів захисту цивільних прав і інтересів згідно п.2 ч.2 ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. За положеннями ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину згідно ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. За вимогами ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, згідно ст.1234ЦК України. Пленум Верховного Суду України в своїх роз'ясненнях, які містяться в п.10 постанови № 3 Про судову практику в справах про визнання угод недійснимивід 28 квітня 1978 року із змінами, внесеними 25.12.92 року постановою № 13, 25.05.98 року постановою № 15, звертає увагу судів на те, що правила ст.55 ЦК України (в редакції 1963 року) поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в момент укладення угоди він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.). Для визначення наявності такого стану на момент укладення угоди суд призначає судову психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент її укладення він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними. Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування відповідно ст.1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до ст.1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч.1 ст. 1257 Цивільного кодексу України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. З огляду на той факт, що [PERSON] на момент складання заповіту 29.09.2010р. мала ознаки недієздатності, вимога заінтересованої особи [PERSON] про визнання заповіту недійсним є обґрунтованою, а тому вона підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з Відповідача понесені Позивачем судові витрати в розмірі 45,50 гривень. На підставі ст.ст. 1234, 1257 ЦК України,

Outcome: approved