Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за договором позики в сумі 484241,22 грн. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що 25 травня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 80 000,00 гривень під 7% в місяць, що підтверджується розпискою. Грошові кошти відповідачка зобов'язалась повернути через два місяці. 18 липня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 50 000,00 гривень під 7 % в місяць, що також підтверджується розпискою. На теперішній час борг не повернутий, відповідач ігнорує всі вимоги позивача, що спонукало позивача звернутися до суду. Просить стягнути основний борг в розмірі 130 000 грн., 318 308,07 грн. відсотків за користування позикою, 3% річних в розмірі 6733,15 грн., інфляційні втрати в розмірі 29 200 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписок від 25 травня 2008 року та 18 липня 2008 року, відповідач позичила у позивача гроші в сумі 80000 грн. та 50000 грн. під 7% річних. Відповідач зобовязувався повернути суму позики через два місяці з дня отримання коштів, але своє зобовязання не виконала до теперішнього часу та ігнорує всі вимоги позивача про повернення боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу., якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернула позивачу позичені в нього гроші, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 130 000 гривні основного боргу, 318 308,07 грн. процентів за користування позикою, 3% річних в розмірі 6733,15 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічний розгляд справи в розмірі 120 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем суду належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не підтверджені інфляційні процеси в Україні за спірний період.

Outcome: partial