overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 3552,00 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем з 06 травня 2011 року і відповідач порушує вимоги ст. 115 КЗпП України та відмовляє у виплаті заробітної платі посилаючись на відсутність коштів на рахунку підприємства. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але також надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав частково і заперечує відносно стягнення моральної шкоди, оскільки заборгованість по заробітній платі виникла не з його вини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебуває у трудових правовідносинах з сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Полісся з 06 травня 2011 року, що стверджується ксерокопією трудової книжки та довідкою відповідача. Заборгованість по заробітній платі на день прийняття рішення складає 3552,00 грн., що підтверджується довідкою виданою відповідачем . Дані правовідносини врегульовані ст.115 КЗпП України з якої слідує , що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки , встановлені колективним договором , але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів . Водночас, суд вважає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України підлягає до задоволення і відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що було порушене право позивача на отримання заробітної плати в строки передбачені ст. 115 КЗпП України і не виплата заробітної плати тривалий час призвела до моральних страждань, оскільки відсутність коштів вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що супроводжувалось моральним пригніченням і певним дискомфортом, тривалий час не мав засобів для існування. Враховуючи характер порушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки та вимоги розумності і справедливості суд вважає, що до стягнення підлягає моральна шкода в розміри 500 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 16 жовтня 2004 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивачка не зявилася, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, тому суд розглядає справу за його відсутності. В судовому засіданні встановлено, що сторони 16 жовтня 2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 66, що стверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою, відповідно до свідоцтва про народження дитини. Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Відповідачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання відповідачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2011 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу у якому просив суд задовольнити його позовні вимоги посилаючись на те, що на даний час сімя сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сімї є втрата взаємних почуттів, постійні непорозуміння, що призвело до фактичного розпаду сімї, внаслідок чого сторони з близько чотирьох років проживають окремо, а тому просить розірвати шлюб. У судового засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], примиритися категорично не бажає. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Її неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлено: 21.04.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюб. У судовому засіданні було встановлено, що вже чотири роки, сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження від 31.10.1987 року серія 1-КЕ № 080101 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю у сторін не виникає. Спільне господарство не ведеться. Міри прийняті судом для збереження шлюбу виявилися безрезультатними. У звязку з неявкою відповідачки, суд позбавлений відомостей по вирішенню питання про відновлення прізвища. Суд розглянувши докази по справі, уважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] мотивуючи тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На теперішній час вони із відповідачем проживають окремо, дитина проживає із нею та знаходиться повністю на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, хоча має таку можливість, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліментів в розмірі ? частини від всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, суд ходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ФП№ 052261, виданого 09.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, батьками [PERSON], [INFO], записані позивачка та відповідач. Відповідач працює, має постійний заробіток, тобто має можливість надавати допомогу дитині, однак ухиляється від цього. Згідно ж ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, тобто відповідач ухиляється від виконання свого обовязку. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України. Врахувавши стан здоров′я та матеріальне становище дитини, відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивач та відповідачка знаходяться в шлюбі з 12 серпня 2006 року зареєстрованому відділом РАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області, актовий запис № 99. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що спільне життя не склалося, в сімї постійно виникають конфлікти, сварки, причиною яких є несумісність характеру та різні погляди на сімейне життя, відсутня взаємоповага, розуміння, що призвело до втрати почуття любові. Такі відносини негативно впливають на психологічний стан дитини та кожного з них. Подружжя з червня 2011 року проживає окремо, подружніх стосунків між собою не підтримують, шлюб існує формально. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За згодою з відповідачем, дитина залишається проживати з матірю. Позивач в судове засіданні не зявився, надав до суду заяву в якій просить справу слухати без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати позов за її відсутності, позов визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до свідоцтва про одруження І-ВЛ № 169067, виданого 12 серпня 2006 року відділом РАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 12 серпня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбі , зроблено запис № 99. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 244911 виданого 30 серпня 2011 року відділом ДРАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області, актовий запис №159, встановлено, що батьками [PERSON], 10 листопада 2007 народження являються сторони по справі. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, враховуючи, що сторони настоюють на розірвані шлюбу, за час наданий судом примирення не відбулось, довгий час подружжя проживає нарізно, вважає що збереження сім'ї неможливо. Суд відмовляє у стягненні витрат, які необхідні понести при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, оскільки на даний час стягнення коштів за отримання свідоцтва про розірвання шлюбу покладено на органи державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення виноситься у межах заявлених вимог на підставі наданих доказів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

28.09.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 60000 грн., 2648,56 грн. 3% річних, 7341,43 грн. інфляційних, 7258,19 грн. процентів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.12.2009 року надав відповідачу у боргу строком до 06.07.2010 року 10000 грн., 21.12.2009 року надав ще 10000 грн. строком до 11.05.2010 року, 22.12.2009 надав 40000 грн. строком до 25.02.2010 року. Факт отримання коштів підтверджується розписками, однак відповідач кошти не повернув. Позивач в судове засідання не зявився, просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 19.12.2009 року [PERSON] отримав у позивача у борг до 06.07.2010 року 10000 грн., згідно розписки від 21.12.2009 року отримав ще 10000 грн. у борг до 11.05.2010 року, згідно розписки від 22.12.2009 року отримав 40000 грн. у борг зі строком повернення коштів 25.02.2010 року. Однак, станом на день розгляду справи відповідач коштів, отриманих у борг, позивачу не повернув. Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно ст..1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 60000 грн. основного боргу, 2648,56 грн. сума 3% річних, 7341,43 грн. інфляційних, 7258,19 грн. процентів Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Східного району Запорізьких міських електричних мереж звернулось з позовом до [PERSON] з вищезазначеними позовними вимогами, посилаючись на те, що 25.11.2009р., 09.06.2010року року електромонтерами [PERSON]А, [PERSON] та контролерами [PERSON], [PERSON], [PERSON], Східного району Запорізьких міських електричних мереж проведена перевірка дотримання Правил користування електричною енергією за адресою м.Запоріжжя, вул. Сівашська, буд. 19 за якою проживає відповідач, особистий рахунок №5511209021, під час якої встановлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме самовільне підключення електропроводки до електромережі, яка належить споживачу на правах власності поза приладом обліку електроенергії. Порушення виконано відкрито. Встановлення перемички, яка шунтує цеп току розрахункового засобу обліку електричної енергії. За цим фактом порушення абз.3 п.42,48,53 Правил користування електроенергією для населення, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України і Постанови КМУ №562 від 04.05.2006 року було складено [PERSON] №00106410 від 25.11.2009 року. Акт складався в присутності [PERSON], який відмовився від підписання в [PERSON]. Було складено [PERSON] № 00110994 від 09.06.2010року. Акт складався в присутності [PERSON], яка відмовилася від підписання в [PERSON]. Згідно Правил користування електроенергією для населення та Методикою обчислення обсягу та вартості не облікованої електроенергії, затвердженою Постановою КМУ №562 від 04.05.2006 року обчислено кількість неврахованої спожитої електроенергії на суму 1335,36 грн.(в період 132 днів) і оскільки добровільно рахунок не сплачений, просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повному обсязі і дала пояснення в його обґрунтування аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 23.08.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку Яну [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, оскільки з червня 2011 року відповідач почав проживати з іншою жінкою, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 23.08.2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Яну [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю не мають. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, не мають взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище- Ярова. При зверненні до суду позивачкою сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а тому суд вважає за можливе витрати по сплаті судового збору з позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 8 грн.50 коп. та по сплаті судового збору за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн. покласти на відповідача, оскільки дана заява подана до суду до 01.01.2011 року, тобто, до введення в дію Закону України Про судовий збір. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 27.08.2007р. уклали кредитний договір № СSRКАК79320011 та зобов"язався надати відповідачу кредитний ліміт у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 50564,80 грн. на термін до 26.08.2012р., а відповідач зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в стороки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Станом на 12.10.2011 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 26668,48 грн. в тому числі: - заборгованість за кредитом - 20962,30 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 4029,03 грн.; - заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 655,32 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 1021,83 грн. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" і відповідач 27.08.2007р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу належний йому автомобіль ВАЗ, модель 21112, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий автомобіль, № кузова/шасі ХТА 21112070278605, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов"язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ "Приватбанк" заявлено позов саме з підстав звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ "Приватбанк". З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов"язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя ПАТ КБ "Приватбанк" вважає вимогу позивача стосовно зобов"язання відповідача виконати зобов"язання в натурі - законною і обгрунтованою. Відповідач уникає зустрічей з представником позивача і не здійснює ніяких дій для погашення заборгованості, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач в судове засідання не з"явився. Причини неявки суду не відомі. Зважаючи на вищеозначені обставини справи, суд вважає можливим розглянути дану справу без участі відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 526,527,530,554,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved