Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] товариство відкритого типу « «Харківський канатний завод» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа : Товариство з обмеженою відповідальністю « ЖЕК Канатного заводу» про визнання особи такою , що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що жилий будинок № 6 (гуртожиток) по вул. Китаєнко у м. Харкові знаходиться у колективній власності акціонерного товариства відкритого типу «Харківський канатний завод». З форми А -картки прописки вбачається, що [PERSON] , [INFO], місце народження - с. Ольшани, Дергачівського району , Харкіської області , прибув до м. Харкова у 1986 році, та з 22.09.1995 року зареєстрований у гуртожитку по вул. Китаєнко № 6, м. Харкова. Станом на 30.08.2011 року відповідач за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує. Особистих речей відповідача у будинку не має. Відповідач [PERSON] у трудових відносинах з АТВТ «ХКЗ» не перебуває. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача, та представник третьої особи не зявилися, надали заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, заявлений позов підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю до суду не надавав . Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок № 6 по вул. Китаєнко у м. Харкові (гуртожиток) належить на праві власності АТ «Харківський канатний завод», та знаходиться в оперативному управлінні ТОВ «ЖЕК Канатного заводу» ( а.с.6,9-10). Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Стаття 129 ЖК України передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. У будинку № 6 по вул. Китаєнко у м. Харкові (гуртожитку) з 22.09.1995 року зареєстрований [PERSON] . Як вбачається з довідки № 18 від 29.07.2011 року профспілкового комітету АТВТ «Харківський канатний завод», рішення про надання [PERSON] житла у вищезазшжамдг будинку на спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету АТВТ «ХКЗ» не розглядалося та не приймалося. Ордер на житло також не видавався (а.с.28). Згідно архівної довідки від 19.07.2011 року, відповідач [PERSON] в АТВТ «Харківський канатний завод» на теперішній час не працює і раніше не працював( а.с. 27). В порушення ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , відповідача не знявся з реєстрації місця проживання , хоча тривалий час не поживає у будинку № 6 по вулиці Китаєнко. Згідно довідки № 394 , виданої директором ТОВ « ЖЕК Канатного заводу» [PERSON] від 01.08.2011 року [PERSON] хоча і зареєстрований за адресою [INFO] (гуртожитку), однак в ньому більше 10 років не проживає ( а.с. 16). Факт не проживання відповідача [PERSON] у будинку № 6 по вул. Китаєнко у м. Харкові більше 10 років підтверджується актами від 17.09.2009 року, 03.02.2010 року, 14.10.2010 року, 04.04.2011 року, 01.08.2011 року ( а.с.23-26). Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачені судові витрати у розмірі 45 грн. 50 коп.., що документально підтверджується квитанціями, долученими до матеріалів цивільної справи (а.с 4-5) Аналізуючи докази позовних вимог в їх сукупності й дослідивши усі матеріали справи, суд вважає їх достатніми й приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved