Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-16 00:00:00

07.06.2011 р. [PERSON] предявив позов до приватного підприємства Закатпро внесення в трудову книжку запису про роботу на даному підприємстві. В судовому засіданні, підтримуючи позов, позивач пояснив, що з 11.10.2005 р. його було прийнято на облік Арбузинського районного центру зайнятості, а 12.10.2005 р. його було направлено на працевлаштування в ПП Закатна посаду різноробочого. Позивач здав трудову книжку працівникам роботодавця, після чого вважаючи себе працевлаштованим, працював протягом двох місяців. Потім позивач звільнився з вказаного підприємства, в квітні 2006 р. отримав на руки трудову книжку, виявив відсутність запису про прийняття та звільнення з роботи. В подальшому позивач звертався з цього приводу до прокуратури, де йому розяснили, що трудові спори вирішуються судом. Відсутність в трудовій книжці записів про прийняття та звільнення з роботи не дає змоги позивачу знову стати на облік в центрі зайнятості, оскільки там його вважають працевлаштованим. Тому позивач, посилаючись на ст. ст. 47, 48 Кзпп України наполягає на зобовязанні відповідача внести до його трудової книжки записи про роботу та звільнення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечуючи проти задоволення позову, пояснив, що позивача дійсно було направлено для працевлаштування, але це працевлаштування не відбулось, оскільки позивач не подавав заяву про прийняття на роботу та не здавав трудової книжки. Представник відповідача наполягає на тому, що ці дії позивач повинен був зробити прибувши за місцем знаходження підприємства, тобто в м. Кіровоград. Також представник підтвердив, що позивачем разом з іншими особами виконувались роботи за домовленістю з ними, виконання цих робіт оплачувалось готівкою. Оскільки ці особи не були працевлаштовані, ніяких нарахувань податків не проводилось, за що на підприємство було накладено штрафи. Відповідно викладеним обставинам, а також посилаючись на те, що позивач не міг не знати про відсутність записів, оскільки оформлявся на пенсію, представник відповідача наполягає на тому, що необхідно відмовити в задоволенні позову тому, що пройшов тривалий строк. Вислухавши сторони та дослідивши надані докази, суд вважає встановленим, що 11 жовтня 2005 р. позивача було прийнято на облік Арбузинського районного центру зайнятості, що підтверджується витягом з наказів на аркуші 6. Також судом встановлено, що з 14 жовтня 2005 р. позивача було прийнято на роботу в ПП Закатна посаду різноробочого, що підтверджується записами корінця направлення на працевлаштування на аркуші 7. Також суд вважає встановленим, що протягом жовтня, листопада та на початку грудня 2005 р. позивач виконував трудові обовязки, після чого був звільнений. В порушення вимог ст. ст. 47, 48 Кзпп України при звільненні позивачу не було внесено в трудову книжку відомості про роботу. Разом з тим, позивачем пропущено строки звернення до суду за вирішенням трудового спору, передбачені ст. 233 Кзпп України, оскільки судом встановлено, що про порушення свого права він дізнався в квітні 2006 р., після отримання на руки трудової книжки. Підстав для поновлення вказаного строку, передбачених ст.. 234 Кзпп України суд не знаходить, тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed