Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

У серпні 2011 року позивачі звернулися з позовом до суду, в якому зазначили, що 05 травня 2009 року помер їхній батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по вул. Павлова, 26 у м. Бровари Київської області. Заповіт спадкодавець не складав, тому згідно ст. 1261 ЦК України, вони та їх мати [PERSON], яка померла 25 серпня 2010 року, являються спадкоємцями першої черги за законом. Вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами купили їхні батьки [PERSON] та [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 грудня 1950 року. Їхні батьки та вони проживали у зазначеному будинку. Позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про отримання свідоцтв про прийняття спадщини, але отримали відмову, оскільки на зазначене домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, так як їхній батько за життя право власності на спадковий будинок не оформив, у звязку з чим вони змушені звернутися до суду. Просили визнати за ними по ? частині право власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надала заяву про те, що відмовляється від права власності на ? частини спірного житлового будинку на користь [PERSON] та пояснила, що на момент смерті та після смерті батька мати проживала разом з ним, тому вона фактично прийняла спадщину. Сестра не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але від неї не відмовлялась. Позивач [PERSON] надала аналогічні пояснення. Відповідач [PERSON] міська рада Київської області у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу про визнання права власності на спадкове майно без їх представника, будь-яких заперечень щодо позову не має. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, суд дійшов висновку, що оскільки визнання відаповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження 15 січня 1953 року Качановьким РАЦС м. Києва був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №89. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 05 травня 2009 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблений відповідний актовий запис за № 357. Із спадкової справи № 623/2009 до майна померлого 05 травня 2009 року [PERSON] вбачається, що після його смерті із заявою про прийняття спадщини до [PERSON] міської державної нотаріальної контори 02 грудня 2009 року, тобто у встановлений законом строк, звернулась позивач [PERSON] Із спадкової справи № 483/2010 до майна померлої 25 серпня 2010 року [PERSON] вбачається, що після його смерті із заявою про прийняття спадщини до [PERSON] міської державної нотаріальної контори 19 жовтня 2010 року, тобто у встановлений законом строк, звернулась позивач [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що із технічного паспорта на жилий будинок, видно, що у м. Бровари Київської області по вулиці Павлова, № 26, знаходяться: житловий будинок «А 1», сарай «Б», вбиральня «В», літня кухня «Д», тротуар «Т», огорожа «N». Власником будинку зазначений [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові та є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя померлих [PERSON] та [PERSON], тому кожному з них у цьому будинку належить по ? частки. У ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 ЦК України. У ч. 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що непрацездатна вдова спадкує незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя,який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] та у судовому засіданні - заяву про відмову від належної їй частини спадщини як за законом на користь сестри [PERSON] Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про визнання за позивачами право власності на 1/2 частку житлового будинку та надвірних будівель за кожним, що знаходяться за адресою: м. Бровари Київської області, вулиця Павлова, 26. На підставі ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 328, 368, 372, 392, 1217, 1218, 1223, 1241, 1261, 1269, 1270, 1273 ЦК України,

Outcome: approved