Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-22 00:00:00

У червні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою до Державного підприємства «Нептун-Сервіс» (далі ДП «Нептун-Сервіс»), третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та зобовязання вчинити певні дії. У заяві позивачка зазначила, що 01.04.2010р. була звільнена з посади бухгалтера ДП «Нептун-Сервіс» з порушенням вимог ст.116 КЗпП, а саме без виплати всіх сум, що належали їй як працівнику підприємства та перерахування внесків до пенсійного фонду. У звязку з цим, [PERSON], посилаючись на вимоги діючого трудового законодавства, просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 16263грн. та зобовязати відповідача перерахувати за неї до пенсійного фонду внески у розмірі 1588грн. Позивачка у судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала. В судове засідання представник відповідача не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за його відсутності не надсилав. Представник третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Миколаєва у судове засідання зявилася, пояснила, що позовні вимоги у частині зобовязання відповідача перерахувати за позивачку до пенсійного фонду внески у розмірі 1588грн. є незаконними, просила відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено сплата страхових внесків за окремого працівника. Пояснила, що право стягнення з платників страхових внесків їх несплачених сум надано територіальним управлінням Пенсійного фонду України. Представник третьої особи підтвердила, що станом на 22.02.2012р. ДП «Нептун-Сервіс» дійсно має заборгованість по сплаті страхових внесків за лютий-квітень 2010р., але зазначила, що Постановами Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2010р. та 26.10.2010р. вищезазначена заборгованість з відповідача була стягнута, виконавчі листи за цими постановами передані до Заводського ВДВС ММУЮ для примусового стягнення. Проти задоволення іншої частини позовних вимог не заперечувала. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, наказом №25 від 01.04.2010р. директора ДП «Нептун-Сервіс», [PERSON] звільнено з 01.04.2010р. з посади бухгалтера ДП «Нептун-Сервіс» за власним бажанням згідно заяви. Також у судовому засіданні було встановлено, що в порушення вимог ст.116 КЗпП, згідно яких, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому проводиться в день звільнення, відповідач в день звільнення не виплатив позивачці заробітну плату за лютий-квітень 2010р. у розмірі 3755грн. (а.с.14) Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Разом з тим, відповідно до ст..233 ч.1 КЗпроП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. З урахуванням чого, приймаючи до уваги, що позивач про порушення свого права дізналася на слідуючий день після звільнення, тобто 02.04.2010 року, а до суду з позовом звернулася 17.06.2011 року, суд вважає за можливе, застосувавши строк позовної давності, стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за затримку виплати заробітної плати за період з 17.03.2011 року по день постановлення рішення у сумі 7468,44 грн. - із розрахунку 31,38 грн.- середньоденний заробіток х 238 кількість робочих днів. Вирішуючи питання щодо вирішення заявлених позовних вимог про зобовязання відповідача перерахувати за неї до пенсійного фонду внески у розмірі 1588грн. суд приходить до наступного. Так встановлено, що ДП «Нептун-Сервіс» не перерахувало до пенсійного фонду відповідні внески за працівника [PERSON] протягом лютого-квітня 2010 року (а.с.15). Відповідно до абз.6 п.2.3. розділу ІІ Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.08 №5-5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.08р. за № 209/14900, право стягнення з платників страхових внесків їх несплачених сум надано територіальним управлінням Пенсійного фонду України. Згідно ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV, орган Пенсійного фонду має право звернення до суду з позовом про стягнення недоїмки після проведення процедури узгодження заборгованості зі страхувальником. Сплата страхових внесків за окремого працівника чинним законодавством не передбачено. На виконання вище зазначеної норми права Прокурор Заводського району м.Миколаєва в інтересах держави в собі УПФУ звернувся до суду з позовами до ДП «Нептун-Сервіс» щодо стягнення вище зазначеної заборгованості по страховим внескам (з урахуванням часткової сплати боргу) за лютий-квітень 2010р. Постановами Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.09.2010р. та 26.10.2010р. вказані позови були задоволені у повному обсязі, станом на 22.02.2012р. виконавчі листи за цими постановами передані до Заводського ВДВС ММУЮ для примусового стягнення. Згідно ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у позивача [PERSON] відсутнє право на звернення до суду з зазначеною позовною вимогою, а отже у її задоволені слід відмовити. Також на підставі ст.88ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial