Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом в суд до відповідача, в якому з підстав ст.230 ЦК України просить визнати недійсним договір дарування, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS], посвідчений 03 грудня 2007 р. [PERSON], нотаріусом Бродівської нотаріальної контори. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, [PERSON] померла 02.01.2011 р. Заповітом від 22.01.2004 р. все майно, яке належатиме їй на день смерті [PERSON] заповіла позивачу, тоді ж всі документи, окрім паспорту та пенсійного посвідчення вона передала позивачу на зберігання. [PERSON] була похилого віку, після смерті сина проживала одна, позивач та його батьки доглядали її, готували їжу, купували ліки, оплачувати комунальні послуги. Оскільки відповідач є медичним працівником і проживає в сусідній з [PERSON] квартирі, вона приходила, щоб зробити уколи чи надати іншу медичну допомогу. Про те, що квартира подарована позивач дізнався в день смерті тітки. Зі змісту договору видно, що квартира належала [PERSON] на підставі дубліката свідоцтва про право власності, хоча всім в родині відомо, що документи на квартиру знаходились у позивача. Відповідач на протязі трьох років тримала в таємниці, від родини позивача сам факт існування договору, що вказує на те, що відповідач мала намір заволодіти квартирою сусідки, використовуючи її безпорадний стан і не дати можливості запобігти її неправомірним діям. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав наведених у позовній заяві та пояснили, що позивач являється родичем [PERSON] і в силу родинних відносин та того, що він та його батьки допомагали їй, оскільки вона була особою похилого віку, у 2004 році тітка склала заповіт і передала всі документи на квартиру позивачу. Позивач з батьками і надалі доглядали [PERSON] привозили їжу, забезпечували паливом, купували ліки, так як вона зламала ногу та перебувала у безпорадному стані. Відповідачка проживала по сусідству і приходила давати уколи тітці, тому вважають, що відповідачка шляхом обману домоглася укладення договору дарування [PERSON] в її користь. При житті [PERSON] жодного разу не сказала, що подарувала квартиру сусідці. Договір був укладений на підставі дублікатів документів. В той час коли оригінали були і знаходились у позивача. Просять визнати договір дарування недійсним, як таким, що вчинений під впливом обману. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та дала пояснення про те, що жодним чином не впливала на [PERSON] Це була її воля, вона мала добру память і повністю усвідомлювала значення своїх дій. В силу того, що родичі останніх три роки перед її смертю не навідувались до неї, а так як вона була особою похилого віку, то потребувала допомоги постійно, то вона просила відповідачку про допомогу. Відповідачка, бачачи безпорадний стан [PERSON], не могла відмовити їй у допомозі. В квартирі [PERSON] було холодно, треба було заготовляти дрова, постійно змінювати білизну, готувати їсти та прибирати за трьома собаками, які були у [PERSON] Сусідка сама не могла приготувати їсти, попрати і помитися, тому все це допомагала кожен день їй виконувати відповідачка. Діти відповідачки рубали дрова, вона прибирала, готувала їсти, неодноразово викликала лікаря, придбавала ліки, сплачувала за комунальні послуги. Тому [PERSON] за таке відношення до неї вирішила подарувати квартиру. Відповідачка не хотіла від [PERSON] нічого, допомагала чисто по-людськи. Квартиру переоформила після смерті, хоча мала можливість переоформити відразу ж після оформлення договору, це також свідчить, що вона не була зацікавлена у отриманні квартири в дар. В судовому засіданні третя особа державний нотаріус [PERSON] пояснила, що вона посвідчувала договір дарування квартири. [PERSON] було розяснено зміст договору та наслідки такої угоди, вона особисто його прочитала, оскільки була грамотна і з власної волі, оскільки хотіла укласти саме такий договір, підписала його. Договір був підписаний за викликом по місцю проживання [PERSON] будь-яких причин, які перешкоджали посвідченню цього договору виявлено не було. Документи на підставі, яких був укладений договір відповідали оригіналам, [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій, будь-якого тиску не було. Суд, заслухавши пояснення сторін, третю особу, свідків, зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Як встановлено судом відповідно до договору дарування квартири від 03.12.2007 р. [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру за адресою м.Броди вул.Пластунів,5/1 в м.Броди Львівської області (а.с.4). Даний факт підтверджений оглянутою в судовому засіданні нотаріальною справою №02-07 том №5 договорів про відчуження квартир та документів, на підставі яких вони посвідчуються за період з 13.09.2007 13.12.2007 р. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використати за цільовим призначення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не подано, а судом не здобуто жодних доказів того, що [PERSON] під час укладення договору дарування квартири по вул.Пластунів,5/1 в м.Броди діяла під впливом обману зі сторони відповідача [PERSON] Сам факт наявності у позивача заповіту складеного [PERSON] 22.01.2004 р. за яким остання все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.6) не може бути тією обставиною, яка дала б суду підставу вважати, що договір укладений під впливом обману як і наявність у позивача оригіналів документів на право власності на квартиру. Повідомлені свідками [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON] дані про те, що [PERSON] допомагала [PERSON], так як проживала по сусідству, а остання будучи особою похилого віку, потребувала сторонньої допомоги, щоденно, вказують на те, що у [PERSON] були підстави для укладення договору дарування в користь [PERSON] з якою перебувала в добрих сусідських відносинах та яка підтримувала та здійснювала щоденний догляд, оскільки [PERSON] потребувала такого в силу похилого віку та стану здоровя. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не спростовують того, що [PERSON] доглядала [PERSON] і надавала її постійну допомогу. Про відсутність умислу у діях [PERSON], як на те вказує позивач, свідчить також те, що вона зареєструвала право власності на квартиру лише після смерті [PERSON], а саме 17.01.2011 р. як про це вказано у витягу про державну реєстрацію прав (а.с.60). Суд критично оцінює пояснення позивача про те, що договір дарування 03.12.2007 року [PERSON] підписувала внаслідок обману з боку [PERSON], оскільки встановлено, що немає жодних даних про те, що на той час вона не повністю усвідомлювала які дії вчиняла. Під час підписання договору їй було розяснено наслідки укладення такої угоди. Відсутні дані також про те, що після укладення договору дарування і до дня смерті [PERSON] зверталася у правоохоронні органи із заявами щодо обмеження її прав та свобод. В свою чергу договір дарування від 03.12.2007 р., укладений в письмовій формі, нотаріально посвідчений, спрямований на реальне настання правових наслідків володіння нерухомістю, відповідав внутрішній волі сторін і [PERSON] мала намір укласти саме договір дарування квартири, вона усвідомлювала та розуміла значення та наслідки укладеного договору. В даному випадку договір дарування вчинявся у вигляді складання спеціального письмового документа та факт складання документа посвідчувався нотаріусом. При оформленні договору, нотаріус пересвідчилася в законності його умов, цілях, встановила істинну волю сторін договору. За таких обставин, суд вважає не доведеним факт обману з боку відповідачки при укладенні договору дарування квартири по вул.Пластунів,5/1 в м.Броди Львівської області, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.230 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,

Outcome: dismissed