Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

До суду звернувся ПАТ " Банк " Фінанси та Кредит " з вказаним позовом до [PERSON] Зазначав, що між банком та відповідачем 08 липня 2008 року було укладено договір про відкриття поновлювальної кредитної лінії № 009 О / 001199, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 10 тис. грн. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконав. Просив стягнути з відповідача борг на загальну суму 62304,86 грн. та у повернення сплачені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Пояснив, що станом на день розгляду справи заборгованість по договору збільшилася, борг не сплачено. Погодився, що вимоги про стягнення пені стосуються періоду, щодо якого минув строк позовної давності. Відмовився від збільшення позовних вимог щодо розміру заборгованості станом на день розгляду справи та поновлення строку позовної давності в частині вимог про стягнення пені. Відповідачі [PERSON] з позовом погодився частково. Просив врахувати його матеріальне становище та застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначає, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом достовірно встановлено, що між позивачем та відповідачем 08 липня 2008 року було укладено договір про відкриття поновлювальної кредитної лінії № 009 О / 001199, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 10 тис. грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, що постає з пояснень представника позивача та відповідача, і підтверджується розрахунком заборгованості, загальний розмір якої станом на 17 лютого 2011 року становить 62304,86 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Суд враховує, що загальна сума заборгованості станом на день розгляду справи, як постає з пояснень представника позивача, є більшою у порівнянні із заявленими вимогами, але представник позивача відмовився від доповнення і уточнення позовних вимог незважаючи на відповідне роз'яснення суду. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. Суд враховує, що пеня за простроченими відсотками становить 38902,44 грн. і нарахована за період з 28 липня 2008 року до 17 лютого 2011 року, тобто без врахування вимог ст. 268 ЦК України, якою встановлено шестимісячний строк позовної давності щодо пені. Враховуючи, що позовна заява була направлена до суду 09 березня 2011 року, відсутність позовних вимог про поновлення чи продовження строку позовної давності, для обчислення пені необхідно визначити період з 01 вересня 2010 року до 17 лютого 2011 року. Доводи відповідача про тяжке матеріальне становище знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і підтверджуються, зокрема, відсутністю майна на праві власності, проживанням відповідача у гуртожитку, незначним розміром заробітку. Дана обставина не була спростована позивачем. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття поновлювальної кредитної лінії № 009 О / 001199 від 08 липня 2008 року на загальну суму 37862,67 грн. ( тридцять сім тис. вісімсот шістдесят дві грн.. 67 коп. ), з них: прострочена заборгованість за кредитом на суму 10 тис. грн., прострочена заборгованість по відсоткам на суму 12862,87 грн., пеню на суму 15 тис. грн., і також у повернення сплаченого судового збору в розмірі 378,63 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та відмовити позивачеві у задоволенні позову в частині вимог про стягнення пені на суму 23902,44 грн. ( двадцять три тис. девятсот дві грн. 44 коп. ).

Outcome: partial