Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

Позивач 31.10.2011 р. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Чернігівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась 22.05.1999 року після смерті [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач через свою юридичну необізнаність не знала строків прийняття спадщини, але фактично прийняла спадщину батька, обробляла його земельну ділянку, доглядала та ремонтувала будинок. У судове засідання позивач не зявилася, подала завчасно заяву про розгляд справи без її участі, з проханням задовольнити позовні вимоги. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача по справі Чернігівської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, від нотаріуса [PERSON] надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника, проти задоволення позову заперечень, не має. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви з проханням розглянути справу без їх участі, заперечень щодо задоволення позову, не має. Визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Пленум Верховного Суду України у Постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»зазначив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] помер 22 травня 1999 року у віці 76 років в с. Ковпита, Чернігівського району та області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії «1-ЕЛ»№063460. /а.с.7/ За життя, 21.12.1998 року, [PERSON] зробив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ковпитської сільської ради Чернігівського району, за яким своїм спадкоємцем до всього належного йому майна, призначив [PERSON]. /а.с.8/ Родинні відносини між позивачкою та померлим [PERSON], як дочки та батька підтверджуються свідоцтвом про народження та одруження. /а.с.9-10/ Згідно довідки №2394 від 06.10.2011 року виконавчого комітету Ковпитської сільської ради Чернігівського району, [PERSON] на день смерті проживав і був зареєстрований [INFO]. /а.с.12/ Відповідно до даних Чернігівської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлого [PERSON], не відкривалася. Оскільки спадщина [PERSON] відкрилася до 1 січня 2004 року, тобто 22.05.1999 року, то суд застосовує чинне на той час законодавство - правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно вимог ст.550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Обговорюючи причини пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд, враховуючи факт визнання позову відповідачами, фактичним прийняттям спадщини позивачкою, її станом здоровя та особистими сімейними обставинами, прийшов до висновку, що дійсно пропуск строку допущений з поважної причини, а тому інтереси [PERSON] підлягають судовому захисту. На підставі викладеного,

Outcome: partial