Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із дійсною заявою, в якій вказала, що у період з червня 1997 року по по 26.06.1999 року вона проживала із [PERSON] спільно однією сім»єю, мала із ним спільний бюджет, перебувала на його утриманні, так як одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом існування. У період з 26.06.1999 року по 19.12.1999 року позивачка перебувала у шлюбі із [PERSON], який помер 19.12.1999 року. Але, на підставі рішення Кіровського міського суду від 02.12.2004 року, укладений між позивачкою та [PERSON] шлюб визнаний недійсним з моменту реєстрації. Данне рішення суду було предметом розгляду апеляційної та касаційної інстанцій і залишено без змін. Тому, позивачка звернулась до суду із дійсною заявою і просить суд визнати, що весь час з червня 1997 року по 19.12.1999 року, тобто , що по момент смерті [PERSON], вона перебувала на його утриманні і вважає що вона являється належним спадкоємцем. Встановлення такого факту їй необхідно для оформлення права на спадкове майно, після смерті [PERSON] та отримання пенсії на випадок страти годувальника. Також позивачка провила стягнути із відповідача суму коштів, витрачених нею на правову допомогу -послуги адвоката . В судовому засіданні позивачка надала заяву про залишення своїх вимог про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадшину за законом, про поділ спадкового майна без розгляду. Змінений позов позивачка та її представник підтримали, просили задовольнити позов. Позивачка стверджувала, що з червня 1997 року проживала із померлим [PERSON] однією сім»єю, його доходи були для неї єдиним джерелом існування, він допомагав їй утримувати земельну ділянку, житло, так як він отримував пенсію та працював на підприємстві УККіТС. Представники відповідача позов не визнали, стверджували, що позивачка не могла знаходитись на утриманні у померлого, так як у нього була невелика пенсія, а на підприємстві УККіТС, де він працював, була велика заборгованість по заробітній платі і взагалі у період 1997-1999 роки виплата заробітних плат була дуже нестабільною, тому у померлого не було можливості утримувати позивачку. Представники відповідача також обґрунтовували свої заперечення тим, що при розгляді справи про визнання шлюбу недійсним в Кіровському суді, позивачка стверджувала, що в неї дуже незалежне фінансове становище і вона забезпечена людина, що їй зовсім не потрібні кошти померлого і при укладанні шлюбу вона не мала корисливих намірів. Представник третьої особи ПФУ також позов не визнав, посилаючись на те, що згідно ст.36 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»позивачка не належить до кола осіб, якім призначається пенсія в зв»язку із втратою годувальника, так як не вважається його дружиною, в зв"язку із визнанням її шлюбу із померлим [PERSON] недійсним і до членів сім»ї померлого [PERSON] позивачка не відноситься. Представник ПФУ надав письмові заперечення, справу росив розглянути без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, пояснення свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що поданий позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом данного позову являються правовідносини між позивачкою та померлим [PERSON], правова оцінка таких правовідносин і права, що виникають із таких правовідносин. Згідно Заключних та Перехідних положень Цивільного Кодексу України /2004 року/ - цей ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Тобто стосовно цивільних правовідносин, що виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України 2004 року, необхідно застосовувати законодавство, що діяло до 2004 року. Так, згідно ст..46 Кодексу про шлюб та сім»ю /1969 року/ - у осіб, які перебували у шлюбі, що був визнаний недійсним, ніяких прав та обов»язків подружжя не виникає. До майна, що було придбано у недійному шлюбі застосовуються правила, передбачені Цивільним Кодексом 1963 року. Судом встановлено, що позивачка дійсно перебувала у шлюбі із померлим [PERSON] з 26.06.1999р. по 19.12.1999р. Ніякого майна у цей період позивачка із померлим не придбали. 02.12.2004 року шлюб між позивачкою [PERSON] та померлим [PERSON] визнаний недійсним. Внаслідок визнання зазначеного шлюбу між позивачкою та померлим недійсним у позивачки не виникає ніяких прав, щомало б подружжя. Таким чином права спадкування у позивачки немає і її вимоги про визнання права на спадкування на предмети домашньої обстановки та на грошові кошти являються безпідставними. Що стосується вимог позивачки про визнання факту перебування її на утриманні померлого [PERSON] суд зазначає наступне: Позивачка стверджує, що перебувала на утриманні у померлого, як член його сім»ї і тому бажає отримувати пенсію в зв»язку із втратою годувальника. Але, ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення»передбачае, що «члени сім»ї померлого вважаються такими, що знаходилися ка його утриманні, якщо вони знаходились на його повному утриманні або отримували в1д нього допомогу, яка була для них постійним та основним джерелом засобів до існування», і за таких підстав члени сім'ї померлого годувальника за бажанням мають право перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. При цьому ст.37 зазначеного Закону визначає категорію ociб, які відносяться до «членів сім»ї». Серед них є дружина, яка досягла віку 55 років. Рішеннім Кіровського міського суду від 02.12.2004 р. шлюб мiж позивачкою та [PERSON] визнаний нед1йсним. Судами апеляційної та касаційної істанцій дане рішення не змінене i не скасоване , і тому вказівка позивачки на те, що на момент смерті [PERSON] вона досягла 55-р1чного віку - даремна. В розумінні діючого законодавства вона не може бути членом сім»ї померлого [PERSON], бо не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. До цього ж, в ухвалі апеляційного суду Луганськоі області від 13.07.2005 р. №22-735/2004 зазначено: „При таких обстоятельствах доводы апеллянта (Залозных) утверждающей, что у них с умершим была семья, ничем не подтверждены, опровергаются приведенными выше доказательствами". Тобто, ухвалою суду апеляційної інстанцїї доводи позивачки про наявність між нею та [PERSON] сімейних відносин спростовані і в даному судовому засіданні відповідно до вимог п.З ст. 61 ЦПК України ці обставини знову не встановлюються, суд виходить з тих обставин, які вже встановлені ухвалою суду апеляційної інстанції, яка є чинною, - тобто з того, що сімейних відносин м1ж [PERSON] та [PERSON] не було. Також,ст..36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» визначенно поняття знаходження на утриманні: в разі, коли особа, отримувала від другої особи (помеплого годувалькика) допомогу, що була для не! постійним i основним джерелом засобів до існування В судовому засіданні були досліджені матеріали цивільної справи Кіровського міського суду [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу нед!йсним. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] категорично відмовлялася визнавати свою корисну зацікавленість в проживанні з [PERSON], намагалася суду довести свою незалежн!сть в!д нього та будь-кого в фінансовому план1. Так , судом досліджені стор. 138 зв. -139 вищезазначеної справи, де [PERSON] вказувала: «У меня есть квартира, все необходимое в квартире есть. Есть дача с участком. Все овощи и фрукты - прибавка к пенсии. Для. содержания квартиры я сезонно работаю в котельной. Задолженность по заработной плате перевожу за коммунальные услуги. Пенсия моя максимальная. 3 дополнение к этому живу с мамаой, ее пенсия в два раза больше моей. Вещей нам не надо, живем безбедно». Тобто, сама ж [PERSON] спростовує свої ствердження про те, що потребувала утримання від [PERSON] і що він мав можливість це утримання їй надавати та надавав. Із наведених више стверджень [PERSON] випливае: що її пенс1я була максимально можливою; жила вона разом з мамою, чий доход був ще в 2 рази б!льший за її власний,працюючи в котельній (де працюзав іОстапенко),зароб!тну плату не отримувала, мала змогу лише переводити її за оплату боргів з комунальних послуг. Сама позивачка додала до позову довідку з УKKiTC від 04.12.2000 р. , яка св!дчить про те, що на роботі у [PERSON] була велика заборгованість, яку не видавали, у зв'язку з чим частину заброгованості він змушений був перевести в оплату комунальних послуг за свою квартиру та квартиру [PERSON]. Тому суд вважає, що , не маючи реальних грошей, очевидно, що неможливо надавати матеріальнуу допомогу, утримувати когось. Окрім цього, у витребваній цивільній справі маються платіжні відомості щодо нарахування виплати заробітноі плати в УККіТС, в тому числі, i померлому [PERSON] Так, на а.с.588, 589, 593, 597, 598 маються документи, згідно до яких заробітна плата за лютий 1999 р. виплачувалася в грудні 1999 р, в розмірі 76,48 грн; за березень 1999 р. - з грудні 1999 р. в розмірі 59,98 грн,; за січень 1999 р, "9,87 грн. отримані лише в cepпнi 1999р.; за серпень 1999 р. видано в листопаді 1999 р. 16,11 грн.; за жовтень 1998 р. 23,45 грн. видано в лютому 1999 р. На питання суду (а.с.705) [PERSON] пояснювала, що грошей [PERSON] сама ніколи не отримувала. В даному судовому засіданні [PERSON] дала такі ж самі показания. Судом оглянуті платіжнні відомості (а.с.588, 589), в якій гроші в сумі 76,48 грн., 59,98 грн. отримав не [PERSON], а замість нього саме [PERSON]. Окрім цього, на а. с. 590, 594 маються заяви, написані рукою самої [PERSON] та підписані нею ж замість [PERSON] про видачу йому заробітноі плати на ліки, оперативне лікування. Рхзницю в своїх поясненнях та матеріалах справи, які їх спростували, [PERSON] нічим пояснити не змогла. 3 цих письмових доказів суд визначає, що заборгован!сть э зарсбітної плати сам [PERSON] не отримував, її отримувала [PERSON], він не розпоряджався цими коштами; потреба в грошах була не для утримання [PERSON], а для придбання ліків и проведения операції помрлому [PERSON]. Судом оголошувався а.с.705 зв. , 706, 707 вищезазначеної справи, коли [PERSON] давала пояснения Кіровському суду: «[PERSON] не давали заработную плату, поэтому из ЦГБ брали справку для получения задолженности, т.к. нужны были деньги на операцию и приобретение медикаментов»; «Деньги от продажи квартиры тратили на лечение и продукты питания. Лекарства он принимал до смерти. Прописывали дорогие лекарства, мы все покупали. Деньги на операцию занимали, потом отдавали. Все знают, что для проведения операции надо неофициально отдавать деньги». «После продажи квартиры деньги тратились на лечение, питание, отдали долг за операцию». Тобто, раніше сама [PERSON] визнавала той факт, що померлому [PERSON] не було за що її утримувати, - грошей не вистачало ні на ліки, нi на оперативне л1кування. Представниками відповідача суду надана довідка УККиТС №35 від 04.08.2008 р., /а.с.24/ згідно до якої заборгованість по заробітній платі [PERSON] в розмірі 357,19 грн, на момент його смерті йому не була виплачена, перерахована на особистий рахунок в 2005 р. Відомості, викладені в цій довідці, повністю підтверджуються змістом довідки УККіТС від 26.09.2005р., /а.с.88/ згідно до якоі заборгованість по заробітній платі, яка належала померлому [PERSON] i не була йому виплачена при його житті в posмipi 857,19 грн. переведена на особистий рахунок. Таким чином, зі змісту цих довідок випливае, що на момент смерті [PERSON] заробітну плату за 6 повних місяців до його смерті йому не виплачено. Відповідно до довідки УПФУ №8556\\02-25 від 09.06.11 Р. за жовтень, листопад та частину грудня 1999 р. у [PERSON] була заборгованість по виплаті пенсїї в розмірі 322,66 грн. Тобто, при poзмipi пенсїї в 99,60 хрн,, як зазначено самою [PERSON] в «Відомості доходів», доданій до позову,. [PERSON] свою пенено в останні 3 місяці життя не отримував взагалі. Таким чином, твердження позивачки [PERSON] про те, що заборгованості з пенсїї [PERSON] не мав, а по заробітній платі борг складав лише 200 грн., спростовані вищенаведеними і факт того, що [PERSON] міг утримувати позивачку [PERSON] неправдоподібний за наявності вищенаведених обставин, а також того, що [PERSON] знаходився в край тяжкому стані здоров»я і потребував постійного лікування та догляду. Суд також зазначає, що позивачка [PERSON] отримує пенсію за віком, а при житті [PERSON] вона також отримувала пенсію і працювала додатково на підприємстві УККіТС і тому неможливо стверджувати, що після смерті [PERSON] вона втратила постійне та основне джерело засобів до існування. Судом допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON], пояснила , що являється близькою подругою [PERSON], однак їй невідомо про визнання недійсним шлюбу між [PERSON] та [PERSON], що у 1998-1999 роках ситуація із виплатою заробітної плати була вкрай тяжкою, заробітну плату не платили або платили продуктами харчування. Від позивачки їй відомо, що [PERSON] продав свою квартиру, тому що йому були потрібні кошти на лікування. -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] пояснила, що являється давньою подругою [PERSON], також знає від [PERSON], що вона продала квартиру [PERSON] тому, що не вистачало коштів на ліки, саме із-за нестачі коштів [PERSON] працювала в котельній і тримала дачу. Дані свідки не надавали ніяких пояснень щодо утримання [PERSON] померлим [PERSON]. Судом допитані в судовому засіданні свідки з боку відповідача: - Севастьянова, яка знала [PERSON] як сусіда. Пояснила, що знає, що для проведения операцїї він потребував грошей, тому продав квартиру; в 1998-1999 р. заборгованність по заробітній платі була дуже велика, в місяць видавали по 5-10 грн.; нічого про те, що створив нову сімю після смерті дружини, не казав. - [PERSON], яка пояснила суду, що з [PERSON] та [PERSON] разом працювала з котельнльній; з 1998-1999 р. заборгованність по виплаті заробітноі плати була дуже велика, в місяць видавали по 10-15 грн,, ні на що не вистачало, всі голодували; пенсію також платили нерегулярно, малася заборгованість; проте, що [PERSON] жив з [PERSON] він нікому на роботі не говорив. Таким чином, у судовому засіданні доводи позивачки [PERSON] про те, що вона знаходилась на утриманні померлого [PERSON] і що після його смерті вона втратила постійне та основне джерело засобів до існування не знайшли підтвердженні в суді за встановлених вище обставин, в зв»язку з чим вимоги позивачки [PERSON] не підлягають задоволенню і так як рішення ухвалюється не на користь позивачки , її вимоги про стягнення коштів на правову допомогу адвоката, відповідно до положень ст..88 ЦПК України також не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed