Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недостовірними та такими, що порушують особисті немайнові права відомостей, зобовязання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди. Покликається на те, що у виданні газети «Агенція журналістських розслідувань»Інформатор» у № 5 за 11-17 лютого 2010 року на сторінці 15 Зона тривоги опублікована стаття під назвою «SOSнівка». Дане опублікування суперечить факту обставинам справи, що підриває його імідж як керівника підприємства, та заплямовує ділову репутацію очолюваною ним ДВАТ «Шахта»Надія». Вказані відомості в очах читачів прямо асоціюють його як «Загарбника», а господарську діяльність підприємства як екологічне лихо. Просить визнати такими, що порушують його особисті немайнові права наступні відомості: 1) «Та це очевидно мало турбує директора шахти [PERSON], який дивиться на Соснівку як на суто експлуатаційний обєкт, діючи за принципом такого собі удільного князька місцевого розливу: «Після мене хоч потопом»; 2) «Проте викликають обурення методи, до яких вдається директор шахти, аби за всяку ціну «сісти» на небезпечні для життєдіяльності міста пласти. Це і залякування людей і цілковите ігнорування інтересів міста»; 3) «Любов рятує кожну людину», - цю фразу любить повторювати [PERSON], очевидно, вкладаючи в неї свій специфічний сенс. Чому ж його любов не доходить до збідованої Соснівки, під яку він «з любовю підкладає чергову міну сповільненої дії у вигляді соціального провалля»; 4) «І ось тепер до цього лиха, котре за всіма параметрами слід кваліфікувати як наслідки екологічної катастрофи, долучився пан [PERSON], який збирається практично «добити»Соснівку. У цій сумній історії варто зауважити кілька прикметних обставин. На адресу практично всіх державних інституційних (від чинного президента України [PERSON] і до обласних начальників із Соснівки йде суцільний і безперервний потік скарг і звернень. Здавалося б, усе очевидно: прийдіть і наведіть нарешті лад, допоможіть людям. Та ні ж бо. Приміром, [PERSON] нагороджує [PERSON] орденом «За заслуги». Також просить зобовязати відповідачів в найближчому після набрання законної сили рішенням суду у номері газети «ІНФОРМАТОР»розмістити спростування недостовірної інформації на тій же сторінці, де була розміщена оскаржувана стаття під заголовком «СПРОСТУВАННЯ», надрукованим великими літерами жирним шрифтом червоного кольору, що й стаття «SOSнівка», шляхом викладення вступної і резолютивної частини рішення суду. Вважає, що поширенням такої недостовірної інформації йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, дав пояснення аналогічні позовній заяві та просила позов задовольнити. Також зазначив, що на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що поширена інформація є достовірною та такою, що відповідає дійсності. Покликається на те, що поширена інформація є фактичним твердженням, а не оціночним судженням, як це зазначає представник відповідача, оскільки автор поширеної інформації не наводить свого субєктивного ставлення до обєкта, а констатує особу останнього як «ненависного». Представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги позивача, вважає його позов підставним, оскільки поширена інформація є недостовірною, а висловлювання щодо [PERSON] є такими, що порушують його особисті немайнові права. Додала, що [PERSON] як керівник характеризується виключно з позитивної сторони, користується повагою та авторитетом. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Пояснила, що 11.02.2010 року у випуску № 5 газети «Агенції журналістських розслідувань»Інформатор»було опубліковано статтю «SOSнівка», в якій автор виніс на розсуд читачів інформацію про техногенну та екологічну ситуацію, що склалася у місті Соснівка, яка є суспільно важливою, оскільки стосується потенційної можливості існування самого містечка та його жителів. Окрім цього, відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Цитати, які наводить позивач у позовних вимогах, не містять фактичних даних та є оціночними судженнями автора, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Також зазначає, що відповідно до ст. 19 Конвенції про захист прав людини та основних свобод для забезпечення дотримання сторонами їхніх зобовязань за Конвенцією створюється Європейський суд з прав людини. У своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 (рішення у справі «Лінгенс проти Австрії від 8 липня 1968 р.) Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив та повністю підтримав пояснення представника відповідача [PERSON] Додав, що відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», журналіст та засіб масової інформації звільняються від відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності, якщо суд встановить, що журналіст діяв добросовісно та здійснював її перевірку. Перед опублікуванням статті було проведено спеціальне журналістське розслідування, яке супроводжувалося збором інформації від органів, установ, підприємств, жителів м. Соснівка, було здійснено збір статистичних даних, проводилися неодноразові виїзди журналістів до м. Соснівка для безпосередньої оцінки стану техногенної та екологічної ситуації, залучено спеціалістів для переврки отриманих інформаційних матеріалів. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно із ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 6 ППВС України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі предявити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сімї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Разом з тим, у п. 19 даної ППВС Україні зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про інформацію»оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів та недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (ратифікована Верховною радою України № 475/97 від 17.07.1997 року) кожна людина має право на свободу виявлення своїх поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. З пояснень сторін, копії газети «Агенції журналіських розслідувань»Інформатор»пояснень свідків в судовому засіданні, судом встановлено, що у виданні газети «Агенції журналістських розслідувань»Інформатор»у № 5 за 11-17 лютого 2010 року на сторінці 15 Зона тривоги опублікована стаття під назвою «SOSнівка», в якій висвітлюється ситуація у населеному пункті Соснівка внаслідок запланованих підробок двох вугільних пластів шахти «Надія». Автор даної статті поряд з висвітлюванням техногенної та екологічної ситуації, що склалася у Соснівці, оцінює діяльність директора шахти [PERSON], наводячи відомості відносно нього, власне які позивач просить визнати недостовірними та спростувати їх. Однак, на думку суду, з врахуванням вимог Закону України «Про інформацію», Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ППВС України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»дані відомості, які просить визнати позивач недостовірними та їх спростувати, є оціночними, оскільки не містять фактичних даних, а містять критику, оцінку дій, тому не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У звязку з вищенаведеним, не підлягають до задоволення і позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, оскільки є безпідставними.

Outcome: dismissed