Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 19.11.2010 року близько 23 год.30 хв. відповідачка, будучи в стані алкогольного спяніння, біля будинку № 8 по вул. Тімірязєва в м. Білій Церкві умисно побила її, спричинивши тілесні ушкодження середньої тяжкості, з приводу чого вона перебувала на лікуванні в міській лікарні № 2 в нейрохірургічному відділенні з 20.11.2010 року по 03.12.2010 року, з 04.12.2010 року по 13.12.2010 року знаходилась на лікуванні в лор-відділенні міської лікарні № 1, на лікування нею витрачено 2796 грн.89 коп., стосовно відповідачки було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст..122 ч.1 КК України, яку постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 07.09.2011 року закрито в звязку з амністією. Позивач просила суд стягнути з відповідачки на її користь вказану суму матеріальної шкоди і 15 000 грн. моральної шкоди. В суді позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги. Відповідач, її представник позов визнали частково, не оспорювали того, що дійсно з вини відповідача позивач отримала тілесні ушкодження, погоджувалися відшкодувати понесені позивачкою витрати на лікування в розмірі 1000 грн. за період перебування її на лікуванні з 20.11.2010 року по 03.12.2010 року, щодо перебування позивачки на лікуванні в лор-відділенні, то це лікування вони вважають не повязаним з одержаними нею тілесними ушкодженнями внаслідок дій відповідачки, також вважають вони недоведеним факт спричинення позивачці моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., при визначенні розміру відшкодування просили врахувати матеріальне становище відповідачки, яка на даний час не працює, перебуває на лікарняному в звязку з вагітністю. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідка, оглянувши матеріали даної справи, кримінальну справу № 1-739/11, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Так, по справі встановлено, що 19.11.2010 року близько 23 год.30 хв. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, біля будинку № 8 по вул..Тімірязєва в м.Білій Церкві умисно на грунті неприязних відносин нанесла [PERSON] 4 удари ногою по голові, чим спричинила останній наступні тілесні ушкодження: садна мяких тканин голови, струс головного мозку, гостра двобічна посттравматична нейросенсорна приглухуватість. Ці обставини підтверджуються матеріалами кримінальної справи № 1-739/11 по обвинуваченню [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яка оглядалася в судовому засіданні. Відповідно до висновку експерта № 131/д від 12.05.2011 року в матеріалах кримінальної справи, такі ушкодження як садна мяких тканин голови і струс головного мозку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, а гостра двобічна посттравматична нейросенсорна приглухуватість відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоровя строком понад 21 день. На підставі постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 07.09.2011 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію», провадження у справі закрито, цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду. Отже, як слідує з постанови по кримінальній справі, тілесні ушкодження позивачці було спричинено з вини відповідача [PERSON], а звільнено її від кримінальної відповідальності по амністії, що не є реабілітуючою підставою. А тому відповідно до ст.1166 ЦК України саме [PERSON] повинна відшкодувати позивачці спричинену шкоду. Так, за ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В суді встановлено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачка з 20.11.2010 року по 03.12.2010 року перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Білоцерківської міської лікарні № 2, що стверджується довідкою в кримінальній справі /а.с.42/. З 04.12.2010 року по 13.12.2010 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в лор-відділенні Білоцерківської міської лікарні № 1 з основним діагнозом: гостра двобічна посттравматична нейросенсорна приглухуватість, що слідує з медичної карти стаціонарного хворого № 10807, яку було надано на запит суду. В підтвердження понесених витрат на придбання необхідних ліків, медикаментів позивачкою надано чеки з аптек, квитанції /а.ц.сп. 33-36/, які приймаються судом до уваги, оскільки вказані на них дати співпадають з періодами перебування позивачки в лікарняних закладах, крім того, позивачкою придбавалися ліки, медикаменти відповідно до лікарських призначень, що стверджується наданими нею рецептами, призначеннями. Отже, на лікування внаслідок отриманих ушкоджень позивачкою витрачено коштів на загальну суму 2222 грн.97 коп. , що підтверджено чеками, квитанціями /267,05 грн. на а.с.33 + 778,44 грн. на а.с.34 + 516,29 грн. на а.с. 35 + 661,19 грн. на а.с.36/. До уваги судом не прийнято чек на суму 199,25 грн. на а.с.33, оскільки на ньому відсутня дата і не вказано, що конкретно було придбано; не взято до уваги на а.с.35 витрати по договору добровільного медичного страхування на суму 58,29 грн., оскільки вказано, що це страхова сума, та кошти на суму 23 грн. і 48 грн., оскільки суд вважає, що ці витрати не підтверджено належними доказами. Таким чином, суд вважає підтвердженими понесені позивачкою витрати на суму 2222 грн.97 коп. Згідно з ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Таким чином, суд вважає підтвердженими понесені позивачкою витрати на лікування на суму 2222 грн.97 коп. При цьому судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача стосовно того, що перебування позивачки на лікуванні в лор-відділенні не є повязаним з одержаними нею тілесними ушкодженнями внаслідок дій відповідачки, оскільки згідно висновку експерта, на який вказано вище, описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах, вказаних у кримінальній справі, вони могли утворитися не менш ніж від чотирьох ударних дій по голові [PERSON] З оглянутої судом амбулаторної медичної карти вбачається, що позивачка раніше вад слуху не мала, за медичною допомогою з цього приводу ніколи не зверталася. А тому перебування позивачки на лікуванні в лор-відділенні з приводу гострої двобічної посттравматичної нейросенсорної приглухуватості суд вважає повязаним з одержаними нею тілесними ушкодженнями внаслідок неправомірних дій відповідачки. Крім матеріальної шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь і моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. За ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.2 п.1 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що з вини відповідачки [PERSON] позивачці було спричинено і моральну шкоду, оскільки в результаті неправомірних дій відповідачки вона отримала тілесні ушкодження, зазнала як фізичних, так і моральних страждань, перебувала на стаціонарному лікуванні, що призвело до зміни звичного для неї способу життя. З врахуванням тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, спричинену позивачці моральну шкоду суд оцінює в розмірі 6 000 грн. При цьому суд вважає, що позивачем та її представником не надано доказів щодо наслідків від одержаних позивачкою тілесних ушкоджень. Так, групу інвалідності позивачці встановлено не було, посилання представника позивача на те, що внаслідок вад слуху позивачка змушена була звільнитися з роботи, не підтверджено жодними доказами, не підтвердженими суд вважає і посилання на те, що позивачка після одержаних нею травм не чує, оскільки судом зясовувалося питання щодо участі у справі перекладача, який володіє технікою спілкування з глухими, але позивач від послуг такого перекладача відмовилася, вона надавала в суді відповіді на всі поставлені їй питання. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальних збитків 2222 грн.97 коп. і 6000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. А тому в даному випадку суд не може врахувати матеріальне становище відповідачки і зменшити в залежності від цього розмір шкоди, на що посилався в суді представник відповідача. На підставі ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» позивач була звільнена від сплати держмита /судового збору/ на користь держави на час звернення до суду з цим позовом. Відповідно до ст.ст.79, 81,88 ЦПК України на користь позивачки також підлягають відшкодуванню понесені нею витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та витрати за виконання експертизи від 12.05.2011 року щодо тяжкості спричинених їй тілесних ушкоджень в розмірі 303,96 грн. відповідно до наданих суду квитанцій в матеріалах справи /а.с.2, 13/. Враховуючи все наведене та

Outcome: partial