Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

У лютому 2011 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила: - визнати недійсним ордер на квартиру [ADDRESS], виданий [PERSON] на сімю з 3-х осіб; виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення; - визнати недійсним ордер на квартиру [ADDRESS], виданий [PERSON] на сімю з 4-х осіб; виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення; - визнати недійсним ордер на квартиру [ADDRESS], виданий [PERSON]; виселити [PERSON], [PERSON] із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення; - визнати недійсним ордер на квартиру [ADDRESS], виданий [PERSON] на сімю з 2-х осіб; виселити [PERSON], [PERSON] із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення; - визнати недійсним ордер на квартиру [ADDRESS], виданий [PERSON] на сімю з 4-х осіб; виселити [PERSON] з сімєю із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення; - визнати за позивачем [PERSON] та її дочкою інвалідом з дитинства, право на отримання квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були прийняті на квартирний облік та отримали житло від держав з грубим порушенням Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов та надання їм житлових приміщень в УРСР, затверджених постановою РМ УРСР від 11.12.1984 р. за № 470. Рішенням Бобровицького районного суду від 10 травня 2011 року у задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, зокрема, послався на те, що власником 85-ти квартир в будинку № 11 по вул. Чернігівській в м.Бобровиця, в тому числі і спірних пяти квартир, є держава в особі Державної іпотечної установи, і що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2009 р. № 1037, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2009р. № 1300, питання розподілу вказаних квартир вирішував Кабінет Міністрів України в особі тимчасового дорадчого органу Координаційної ради, як була створена Кабінетом Міністрів.Погоджений Координаційною радою Список був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України, та міську раду було зобовязано видати ордери на квартири. Зважаючи на наведене, а також на межі заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Бобровицька міська рада та ТОВ „Житлобудпо даній справі є неналежними відповідачами. Місцевий суд також зазначив, що позивачем не доведено, що порушено було саме її право на отримання житла. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що відповідачі стали на квартирний облік в порушення вимог чинного законодавства та неправомірно отримали двокімнатні квартири. Також неправомірним вважає посилання на рішення Бобровицького районного суду від 25.06.2010 року, в якому встановлено, що на час формування списків апелянт не перебувала на обліку і права на отримання житла в будинку не мала, оскільки насправді її було постановлено на квартирний облік 08.12.2009 року. Також апелянт наполягає на застосуванні ст. 59 ЖК УРСР та просить визнати ордери недійсними в силу того, що відповідачі спеціально погіршили свої житлові умови, щоб незаконно отримати квартири. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав, виходячи з наступного. В оскарженому рішенні судом першої інстанції допущено взаємовиключні висновки, а саме. Так, місцевий суд зазначив у рішенні, що відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками процесу. Також суд констатував, що позивачем [PERSON] не були заявлені вимоги про визнання незаконними рішень виконкому Бобровицької міської ради щодо постановки відповідачів на квартирний облік, формування черг тощо. В той же час суд першої інстанції постановив висновок про те, що порядок взяття на облік громадян, постановки їх на ту чи іншу чергу та внесення їх в попередні списки порушувався. Зокрема, місцевий суд дійшов висновку про те, що Бобровицькою міською радою при постановці на квартирний облік відповідачів [PERSON] та [PERSON] було порушено вимоги Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень про те, що таким правом користуються громадяни, які не менше 5-ти років проживають за договором найму житла в будинках, що належать громадянам на праві приватної власності, оскільки вказані особи взагалі не були прописані на території Бобровицької міської ради до 2009 року, а за договором найму проживали менше 5-ти років; щодо [PERSON] відсутній висновок ВКК про те, що він хворіє на тяжку форму хронічної хвороби, перелік яких затверджений Міністерством охорони здоровя. Місцевий суд також дійшов висновку про те, що [PERSON] повинні були зняти з обліку поза чергою і поставити на облік в загальну чергу з 2009 року, оскільки як молодий спеціаліст в 1998 році вона отримала квартиру, яку приватизувала разом з іншими членами сімї; що [PERSON] штучно погіршив свої житлові умови з метою отримання житла, а тому він не підлягав взяттю на квартирний облік; що [PERSON] взагалі ніким не був рекомендований до включення в списки, в той час як особи, які перебували в черзі перед ним не рекомендовані до включення в список. Суд першої інстанції також послався на те, що при розподілі даних квартир власник допустив порушення закону при формуванні списків, а також і моральні засади суспільства, пославшись на порушення ст. ст. 21, 22 Конституції України. Такі висновки суду першої інстанції виходять за межі заявлених позивачем вимог, оскільки відповідні рішення виконкому Бобровицької міської ради позивач не оспорювала та не просила визнати незаконними. Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням приписів ч.1 ст.11 ЦПК України. Зважаючи на наведене та вимоги ч.3 ст.61 ЦПК України щодо преюдиційного значення судових рішень, ч.1 ст.303 ЦПК України щодо меж розгляду справи апеляційним судом, а тому вказане рішення належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 59 Житлового кодексу УРСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. По справі встановлено, що власником 85-ти квартир в будинку №11 по вул. Чернігівська в м. Бобровиця, в тому числі і пяти спірних квартир, є держава в особі Державної іпотечної установи придбала у забудовника ТОВ „Житлобуд, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.91-92). Отже, право розпоряджатися зазначеними квартирами належало і належить державі в особі Державної іпотечної установи. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1037 „Про розподіл квартир, що придбані Державною іпотечною установою (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 року № 1300) визначено Порядок (механізм) розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою відповідно до переліків житлових будинків та об'єктів незавершеного житлового будівництва, затверджених Кабінетом Міністрів України, між громадянами, які згідно із законодавством були взяті на квартирний облік до 1 січня 2009 р. і перебувають на ньому. Згідно вказаного Порядку, виконавчі органи сільської, селищної, міської, районної у місті ради (далі - виконавчі органи) вносять пропозиції щодо розподілу квартир між громадянами; після надходження пропозицій щодо громадян, між якими пропонується розподілити квартири, Мінжитлокомунгосп за участю Мінрегіонбуду перевіряє їх на відповідність вимогам цього Порядку, повноту інформації про зазначених громадян та подає пропозиції для розгляду на засіданні Координаційної ради з питань розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, при Кабінеті Міністрів України; Координаційна рада за участю уповноважених представників відповідних виконавчих органів розглядає пропозиції щодо громадян, між якими пропонується розподілити квартири, формує та погоджує відповідні списки і подає їх на розгляд Кабінету Міністрів України; Кабінет Міністрів України затверджує поіменні списки громадян, яким надаються квартири. По справі встановлено, що пропозиції до попереднього поіменного списку громадян на отримання житла у м. Бобровиця по вул. Чернігівській, 11 були розглянуті на засіданні виконкому Бобровицької міської ради (рішення від 08 грудня 2009 року № 216 - а.с.133-138), попередній список був погоджений з Координаційною радою та затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України. Таким чином, питання розподілу квартир, перевірки правильності внесення в списки громадян та погодження списків, що придбані Державною іпотечною установою, належить до компетенції Кабінету Міністрів України в особі тимчасового дорадчого органу Координаційної ради, яка була створена Кабінетом Міністрів України, а не до компетенції відповідачів по справі Бобровицької міської ради і Товариства з обмеженою відповідальністю „Житлобуд, яке передало свої майнові права на обєкт незавершеного будівництва житлового призначення Державній іпотечній установі відповідно до договору про відчуження майнових прав (а.с.174-179, 186-187, 180-181, 184-185). По справі також встановлено, що рішенням Бобровицького районного суду від 25.06.2010 р., яке ухвалене у цивільній справі № 2-165/2010 р. та набрало законної сили, було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Бобровицької міської ради про визнання неправомірними дій виконавчого комітету, громадської комісії з житлових питань при складанні та затвердженні списку громадян на отримання житла у будинку № 11 по вул. Чернігівська в м. Бобровиця, про визнання права на отримання житла у будинку № 11 по вул. Чернігівська в м. Бобровиця та зобовязання надати житлове приміщення, при цьому було встановлено, що на час формування списку громадян на отримання житла у будинку № 11 по вул. Чернігівська в м. Бобровиця [PERSON] не перебувала на квартирному обліку та не мала права на отримання житла в цьому будинку. Позивачем [PERSON] не доведено, що вона має право отримати хоча б одну з наданих відповідачам квартир, і що саме вона, а не інша особа в порядку черговості, є першим претендентом на спірне житло в разі його вивільнення. Крім того, по справі не встановлено, що відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були надані відомості про потребу в поліпшенні житлових умов, що не відповідають дійсності. За наведених обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними ордерів на квартири, виданих відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та для визнання за [PERSON] права на отримання квартири [ADDRESS].

Outcome: partial