Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-30 00:00:00

Позивач 08 червня 2011 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2005 року. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. З березня 2011 року шлюбні стосунки не підтримують та з цього часу сімя фактично розпалась, живуть окремо. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, тому позивач змушена звертатись до суду. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, у заяві позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, у заяві позовні вимоги визнав. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2005 року, який було зареєстровано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 704. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивач [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми, займається їх вихованням та утриманням. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Діти сторін [PERSON] та [PERSON] малолітні, знаходяться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. За таких обставин суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх задоволення. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей з дня подання позову, тобто з 08 червня 2011 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнена від сплати судового збору та згідно з п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 51 гривні п.п. «а» п. 1 ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 гривень п.п. 3 п. 3 Розділу І Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1258 від 21 грудня 2005 року в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 825 від 5 серпня 2009 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved