Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON], звернувшись до суду з даним позовом, просить суд визнати недійсним спільний заповіт подружжя, що складений нею і [PERSON], згідно якого вони заповіли все своє майно дочці [PERSON], який був посвідчений 13 січня 2007 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1-109. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після смерті чоловіка [PERSON] стан здоровя її значно погіршився і вона стала потребувати стороннього догляду, який здійснює дочка [PERSON] На час посвідчення заповіту їй не були відомі всі юридичні наслідки, які виникають та мають істотне значення у разі укладення заповіту подружжям, в звязку з чим його зміст не відповідає справжній її волі. Фактично на даний час вона зясувала для себе, що складений заповіт позбавив її як спадкодавця, ще за її життя, права розпоряджатися належною їй власністю, хоча на час укладення заповіту вона була впевнена, що заповідач має право за свого життя змінювати, або скасовувати складений ним заповіт. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, обгрунтувавши вимоги позивачки вищенаведеними фактами. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і не заперечувала проти його задоволення. Богуславська районна державна нотаріальна контора свого представника в судове засідання не направила, але надіслала лист, в якому не заперечувала проти позову і просила справу розглянути без участі представника. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори 13 січня 2007 року було посвідчено спільний заповіт подружжя [PERSON] і [PERSON], яким вони заповіли все своє майно дочці [PERSON] Заповіт подружжя було зареєстровано у Спадковому реєстрі за № 41498646, що стверджується витягом з зазначеного реєстру. Спадкодавець [PERSON] помер 29 вересня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. За життя [PERSON] перебував у шлюбі з позивачкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, який було зареєстровано між ними 31 травня 1953 року Яцюківською сільською радою Богуславського району Київської області по актовому запису №7. За змістом ст. 1243 Цивільного кодексу України: 1. Подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. 2. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. 3.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. 4.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя. Із копії спільного заповіту подружжя [PERSON] і [PERSON] вбачається, що заповіт було складено на все майно, що буде належати їм, і при цьому ними не було взято до уваги те, що подружжя має право складати заповіт лише щодо майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, в даному випадку при складанні заповіту подружжя повинно було вказати на конкретне майно, яке вони визнають спільною сумісною власністю подружжя, що дало б можливість вирішити питання про перехід частки у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя до другого з подружжя, який його пережив. Окрім того, зміст заповіту подружжя [PERSON] і [PERSON] свідчить про те, що при укладені заповіту позивачка могла в повній мірі не зрозуміти наслідки укладення такого заповіту, який позбавляв одного з подружжя, який пережив іншого, відкликати заповіт, а також яким передбачалося накладення заборони відчуження майна, зазначеного в заповіті подружжя. Вимоги позивачки базуються на положеннях ст. 1257 ЦК України, де вказано, що суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Оскільки на момент розгляду справи, інакшим шляхом ніж за рішенням суду не можливо визнати заповіт подружжя недійсним, суд приймає до уваги доводи позивачки про те, що на час посвідчення заповіту їй не були відомі всі юридичні наслідки, які виникають та мають істотне значення у разі укладення заповіту подружжям, в звязку з чим його зміст не відповідає справжній її волі, а тому вимоги позивачки про визнання заповіту недійсним підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що як наслідок є підставою для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved