Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення недоплаченої заробітної плати за період його роботи з квітня 2010 по серпень включно 2011 року у сумі 6745 грн. 20 коп. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 2002 року працює на підприємстві на посаді оператора котельної. Відповідно положень колдоговору підприємства операторам котельної за умови виконання показників преміювання виплачується щомісячна виробнича премія у розмірі до 30% тарифу. З квітня 2010 року нарахування йому премії зменшувалось або взагалі не проводилось без будь-яких претензій щодо виконання показників преміювання та без ознайомлення з наказами про преміювання. Такі дії відповідача позивач вважає порушенням положень ст.97 КЗпП України щодо дотримання гарантій, встановлених законодавчим актом Типовим положенням про преміювання працівників підприємств і організацій комунального господарства, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦСПС від 05.12.79 №495 про встановлення розміру премії з урахуванням якості роботи та особистого вкладу працівника у загальні результати з виданням наказу про причини зменшення нарахування премії працівнику. У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на підставі наданого помісячного розрахунку недоплати премії за період з квітня 2010 по серпень 2011 року 6745 грн. 20 коп. Представник відповідача за довіреністю проти позову заперечував, посилаючись на те, що нарахування премії здійснювалось на підставі положень колдоговору підприємства з урахуванням тяжкого фінансового стану, пов'язаного з заборгованістю споживачів за відпущену теплову енергію та з встановленням виконкомом Дніпропетровської міськради занижених, у порівнянні з економічно обґрунтованими, тарифів для споживачів теплової енергії. Нарахування премії працівникам, в тому числі позивачу, здійснювалось щомісяця наказами директора підприємства, погодженими з профспілковим комітетом. Просив у позові відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює на посаді оператора котельної підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" з 2002 року. Відповідно ч.2 ст.97 КЗпП України умови запровадження та розміри премій встановлюються підприємством самостійно у колдоговорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, відповідно ч.3 ст.97 КЗпП конкретні розміри премій встановлюються з урахуванням вимог, передбачених ч.2 цієї статті. До діючих норм законодавства належить затверджене постановою Держкомпраці СРСР і ВЦСПС від 05.12.79 №495/26-3 Типове положення про преміювання працівників підприємств і організацій комунального господарства, відповідно п.4.4 та 4.7 зазначеного Типового положення зниження розміру преміювання працівника провадиться з урахуванням якості роботи та особистого вкладу працівника у загальні результати, повне чи часткове позбавлення премії робітнику здійснюється за представленням майстра, оформлюється наказом керівника підприємства з обов'язковим зазначенням причин. Обов'язковість застосування пунктів 4.4 і 4.7 зазначеного Типового положення при нарахуванні відповідачем премії позивачу підтверджена чинними судовими рішеннями від 15.10.2007, 27.08.2008 та 27.04.2011 року. Відповідно пунктів 1.1 та 2.17 Положення про преміювання (додаток 12 до колдоговору підприємства) щомісячна виробнича премія нараховується за умови виконання показників преміювання, ненарахування або часткове нарахування премії здійснюється за службовою запискою начальника підрозділу про неналежне виконання працівником своїх обов'язків (а.с.45-47). Відповідно додатку 13 до колдоговору розмір щомісячної премії для операторів котельної встановлено до 30% тарифу. Як вбачається з даних бухгалтерії відповідача та наданих відповідачем копій наказів про преміювання, у квітні-вересні 2010 та квітні-серпні 2011 року премія позивачу не нараховувалась без видання наказів про причини ненарахування, що суперечить гарантіям п.4.7 Типового положення про преміювання. Пояснення відповідача про ненарахування у літні місяці премії на підставі скорочення виробництва та тяжкого фінансового стану підприємства не можуть бути взятими до уваги, оскільки позивач працює за почасово-преміальною системою оплати праці на основі погодинної тарифної ставки, переведення на відрядну оплату при скороченні обсягів виробництва здійснюється відповідно п.3.2 Положення про оплату праці (додаток 2 до колдоговору) наказом по підприємству. Доказів про оформлення зменшення обсягу роботи позивача наказом про переведення на відрядну систему оплати або наказу про встановлення зменшених погодинних норм згідно ст.ст. 92, 86 КЗпП відповідач не надав. Також не надано доказів невиконання позивачем показників преміювання для операторів котельної чи службових записок про неналежне виконання своїх обов'язків. Ні в одному з наказів про преміювання прізвище позивача не згадується взагалі. У всіх наказах про преміювання зазначено про тяжкий фінансовий стан підприємства у зв'язку із заборгованістю споживачів за відпущену теплову енергію, цим пояснюється зменшення розміру преміювання операторів котельної, у тому числі позивача, з 30 до 4-6 відсотків тарифу. Як вбачається з наданих відповідачем додатків до колдоговору 14, 15, 16, якими визначені показники преміювання, показник "виконання плану збору доходів за відпущену теплову енергію" не віднесено до показників операторів котельної (п.1 додатку 14), в той же час цей показник обов'язковий для всіх посад служби збуту теплової енергії, начальника теплового району, його заступника та бухгалтерів (додаток 16 до колдоговору), проте в наказах зменшення преміювання з підстав невиконання збору доходів для зазначених посад не зазначено. В той же час контролерам, яким згідно п.23 додатку 14 до колдоговору встановлено показник преміювання "зростання збору доходів за відпуск теплової енергії", у наказах про преміювання визначено розмір премії вдвічі більший, ніж позивачу. За таких обставин слід визнати порушеними відносно позивача гарантії п.4.4 Типового положення про преміювання від 05.12.79 про встановлення розміру премії з урахуванням особистого вкладу в загальні результати. Посилання заперечень відповідача на п.1.2 додатку 12 до колдоговору про встановлення розміру преміювання в залежності від фінансових можливостей підприємства та від фактичного надходження коштів на рахунок підприємства не можуть бути взятими до уваги, оскільки відповідно п.8 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.99 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при розгляді справ про виплату премій слід виходити з нормативно-правових актів, якими визначені умови та розмір даних виплат, за мотивами відсутності коштів у проведенні зазначених виплат може бути відмовлено тільки у випадку обумовленості у цих актах наявністю визначених коштів чи фінансування підприємства. У зазначеному вище нормативному акті Типовому положенні про преміювання працівників підприємств і організацій комунального господарства відсутня обумовленість преміювання в залежності від наявності коштів чи фінансування підприємства. Відповідно положень ст.16 КЗпП умови колдоговору, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівника є недійсними. Зазначені обставини недійсності п.1.2 додатку 12 до колдоговору підприємства встановлені чинним рішенням АНД райсуду від 27.04.2011 року. Посилання відповідача на ст.16 ЗУ "Про оплату праці", згідно якої процент премії встановлюється в залежності від кількісних та якісних показників в роботі та наявності грошових коштів, що надійшли на підприємство, не може бути взятим до уваги, оскільки згідно зазначеної ст.16 на дотаційних підприємствах оплата праці здійснюється в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 постанови КМУ від 31.08.1997 року "Про умови і розміри оплати праці працівників підприємств і організацій, що дотуються з бюджету" передбачено щомісячне подання підприємством фінорганам розрахунку сум дотацій. Суду не надано таких розрахунків чи інших доказів регулювання оплати праці для дотаційних підприємств, що застосовуються відносно відповідача. Враховуючи, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти порушення трудового законодавства при нарахуванні позивачу щомісячної виробничої премії, суд вважає стягнути з Міського комунального підприємства „Дніпропетровські міські теплові мережі на користь [PERSON] недоплачену в період з 01.04.2010 року по 01.09.2011 року зарплату у сумі 6 745 грн. 20 коп. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 188 грн. 20 коп. на користь держави.

Outcome: approved