Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що 12 квітня 2009 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 7.680 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Павлопільської сільської ради, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ДП №059279. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є вона та її рідний брат, [PERSON]. Однак, за життя батько розпорядився належним йому майном і склав заповіт на її користь, який був посвідчений 19.12.2008 року секретарем виконкому Павлопільської сільської ради, [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 15 грудня 2010 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що Нікопольський міський відділ ДРФ „Центр ДЗК не може надати витяг з Державного реєстру земель через відсутність відповідного запису. Враховуючи викладене позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 7.680 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Павлопільської сільської ради, в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька, [PERSON], померлого 12 квітня 2009 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, не залежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, 12 квітня 2009 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 7.680 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Павлопільської сільської ради, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ДП №059279. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] розпорядився належним йому майном і склав заповіт згідно якого спірну земельну ділянку заповів [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 15 грудня 2010 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що Нікопольський міський відділ ДРФ „Центр ДЗК не може надати витяг з Державного реєстру земель через відсутність відповідного запису. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що позивач є спадкоємцем спірного майна за заповітом, має намір прийняти спадщину, право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджується матеріалами справи, а саме: державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №059279, витягом про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, від спадкування не усувалася, а тому її позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved