Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

Апеляційний суд Одеської області 10 грудня 2010 року постановив ухвалу про скасування ухвали Київського райсуду м.Одеси від 13 серпня 2010 року про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні проїздом та зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у приватизації земельної ділянки і направив справу до Київського райсуду для розгляду по суті. У березні місяці 2011 року [PERSON] надала заяву про уточнення позову просила суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачок не чинити їй [PERSON]- перешкод у користуванні проїздом загального користування шляхом перенесення сараїв та огорож, що належать відповідачкам. [PERSON] надала заяву про залишення її позову без розгляду з тих підстав, що спір щодо приватизації земельної ділянки вирішено. До провадження судді Калашнікової О.І. справа поступила 1 червня 2011 року. У судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала. Відповідачі позов не визнали. Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Авдєєва-Члорноморського,15 у м.Одесі на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння і свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Авдєєва-Чорноморського,13 у м.Одесі на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул.Авдєєва-Чорноморського,13-б на підставі свідоцтва про право на спадщину. Будівлі і споруди сторін по справі розташовані на земельних ділянка, що є суміжними одна до одної: ділянка по Авдєєва-Чорноморського,15 суміжна до ділянки по Авдєєва-Чорноморського,13, а ділянка №13 є суміжною до ділянки по вул.Авдєєва-Чорноморського,13-б. Будівлі і споруди, що належать позивачці, розташовані на ділянці вкінці проїзду з вул.Авдєєва-Чорноморського, а ділянки відповідачок розташовані впродовж цього ж проїзду. Між сторонами у 2003 року виник спір щодо користування проїздом загального користування, довжина якого 69,8 м, ширина від 2 метрів до 4,5 м. [PERSON] стверджує, що відповідачі неправомірно встановили межові огорожі на території проїзду, що [PERSON] побудувала на території проїзду сараї, внаслідок чого проїзд не відповідає діючим санітарним нормам і Правилам і перешкоджає проїзду до її будинку. Позивачка вимагає, зобовязати [PERSON] перенести належні їй сараї та межову огорожу, а [PERSON] зобовязати перенести межову огорожу з території проїзду загального користування на належні їм ділянки. На обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на такі докази: правовстановлюючі документи на житловий будинок, технічні паспорти на будівлі і споруди зі схемами земельної ділянки з 1964 р. по 2004 рік, висновок судово-технічної експертизи, виготовлений експертами ОНДІСЕ 5.10.2004 р. (т.1 а.с. 81-85). Відповідачі, не визнаючи позовні вимоги [PERSON], стверджували, що з 1950 року ні ширина ні довжина проїзду загального користування не змінювалась, що [PERSON] (правонаступником якого є [PERSON]Г.) набув права власності на 1\\2 частину будинку по вул. Авдєєва-Чорноморського,15 у м.Одесі у 1964 році і до 2003 року не заявляв будь-яких вимог щодо усунення перешкод у користуванні проїздом. Відповідачі на підтвердження своїх доводів посилались на висновок судової будівельно-технічної експертизи, виконаний експертами ТОВ ИНЮГ-Експертиза24.08.2009 року. При вищенаведених обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з таких підстав: Будинок [PERSON] розташовано в кварталі індивідуальних житлових будинків. Забудова кварталу проводилась ще у 30-х роках 20 століття (договір купівлі-продажу будинку №11 по вул.Шевченко,11 від 26.07.1934 р.). Спірна територія проїзд є територією загального користування сторін по справі . Надані суду докази свідчать, що право [PERSON] на користування проїздом з боку відповідачів не порушено. З висновку експерта ТОВ ИНЮГ-Експертиза[PERSON] вбачається, що споруди літ. Б,В,Г розташовані на ділянці [PERSON] по вул.Авдєєва-Чорноморського,13 продовж межевої огорожі з 1960 року перебувають у незмінних розмірах і межах, що конфігурація та розміри проїзду склалась ще задовго до того, як [PERSON] і [PERSON] стали власниками будинків по вул.Авдєєва-Чорноморського,№13 і №15. Експерт дійшов такого висновку, дослідивши архівно-інвентарні справи КП ОМБТІ і РОНна домоволодіння №13,15 по вул.Авдєєва-Чорноморського у м.Одесі (раніше вул.Шевченко№11,№11б). Копії схем зазначених земельних ділянок додані до висновку експерта за 1949 р., 1950 р., 1953 р.,1963 р.,1995 р., 1999 р., 2004 р. Надані суду документи також свідчать, що межова огорожа продовж проїзду [PERSON] встановлена на її земельній ділянці відповідно до меж, визначених в державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому 10.02.2006 року. Таким чином, суд встановив, що ні [PERSON] ні [PERSON] не встановлювали самочинно на території проїзду з вул.Авдєєва-Чорноморського ніяких будівель і споруд. [PERSON] володіють будинком №15 по вул.Авдєєва-Чорноморського,15 з 1964 року. Суд не отримав доказів, що до 2004 року [PERSON] ставили питання про усунення перешкод у користуванні проїздом. Посилання позивачки на той факт, що існуюча ширина проїзду не відповідає вимогам ДБН, не міститься на фактичних обставинах справи, тому як ДБН 79-92 затверджені наказом Держбуду України від 27.03.1992 р., ДБН 360-92, затверджені наказом Мінінвстбуду від 17.04.1992 року, а спірний проїзд в існуючих розмірах перебуває у користуванні власників будинків, що розташовані продовж цього проїзду, 40- х років минулого століття. Суд не приймає до уваги висновок експертизи від 5.10.2004 року, виконаний експертом ОНДІСЕ [PERSON], тому як на той час позивачі стверджували, що їхнє право на користування проїздом порушено з боку відповідачів проведенням труб газопроводу до їхніх будинків. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України суд розподіляє між [PERSON] і [PERSON] порівну витрати на виконання експертних робіт ТОВ Инюг-Експертиза. Згідно з наданими квитанціями [PERSON] сплатила за виконання експертизи 6000 грн, тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в сумі 3520 грн.

Outcome: approved