Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-20 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, посилаючись на те що, 28 квітня 2009 року помер її чоловік- Скрипкін [PERSON], який є також батьком відповідача. За своє життя він спадкове майно нікому не заповідав. Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], як дружина спадкодавця, [PERSON], як дочка спадкодавця, та відповідач [PERSON], як син спадкодавця. Інші спадкоємці першої черги за законом відсутні. Відповідач є спадкоємцем першої черги за законом, проте він підлягає усуненню від спадщини, як такий, що ухилявся від надання допомоги спадкодавцю, достовірно знаючи про стан його здоровя про те, що його батько постійно потребував сторонньої допомоги і йому потрібні були грошові кошти для придбання необхідних ліків та маючи можливість надавати матеріальну та моральну допомогу не надавав її. У звязку з викладеним, позивач просила: усунути від права на спадщину, яка відкрилася зі смертю [PERSON], померлого 28 квітня 2009 року, спадкоємця першої черги за законом [PERSON]. Позивач у судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягала та просила суд задовольнити їх. Представник позивача у судовому засіданні надав суду пояснення, які викладені в позові, на позовних вимогах наполягав та просив суд задовольнити їх. Відповідач у судове засідання не зявився,\~про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, оскільки направлені судом за місцем його реєстрації судові виклики неодноразово повертались із відміткою про виповнення строку зберігання. Представник третьої особи відділу опіки та піклування Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти Вислухавши позивача, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 470 від 07.02.1995 р., виданого згідно з розпорядженням № С5302 від 27.12.1994 р., [PERSON], [PERSON] та позивач [PERSON], є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.11 ). 28 квітня 2009 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть 1-КИ № 282923 а.с.10 ). За життя своє спадкове майно він нікому не заповідав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] на підставі ст. 1261 ЦК України є позивач [PERSON], як дружина спадкодавця (свідоцтво про укладення шлюбу 111-КИ № 390971 а.с. 9), [PERSON], як дочка спадкодавця (свідоцтво про народження 1-КИ № 381067 а.с.8 ), та відповідач [PERSON], як син спадкодавця. Інші спадкоємці першої черги за законом відсутні. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадщину прийняли усі спадкоємці. Як вбачається із виписних епікризів (а.с.15-22, 24,25 ) та довідки № 1782 від 11.12.09 р. (а.с.23 ) , починаючи з 2001 року, [PERSON] почав хворіти. З 24.02.2001 р. по 28.03.2001 р. він знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ «Міська клінічна лікарня № 2» з діагнозом закритий перелом правої гомілки зі зміщенням, а з 21.08.2001 р. по 31.08.2001 р. з діагнозом повільно консолідуючий в апарат Ілізарова перелом правої гомілки, запалення мяких тканин навколо спиць. Після проведеної йому операції, травмована кістка на нозі не зросталася майже рік. Весь цей час він не міг пересуватися без сторонньої допомоги, потребував уваги та постійного догляду, також йому для одужання необхідно було щоденно робити перевязки та давати обезболюючі ліки. Після перелому у [PERSON] на нозі зявився тромбофлебіт, травмована нога почала чорніти і у звязку з цим він знову потребував лікування. 21 квітня 2005 року [PERSON] потрапив до КЗ «Міська лікарня № 16» з внутрішньою кровотечею в районі стравоходу. Наступного дня йому було зроблено операцію по зупинці кровотечі. Після проведення вказаної операції, він потребував посиленого лікування дорогими лікарськими препаратами. 27.07.2005 р. в цій же лікарні [PERSON] знову було проведено операцію , що також потребувало коштів . 21.09.2005 р. в клініці ім. Шалімова [PERSON] зробили операцію «опленоепінефральне шунтування».Після вказаної операції йому було встановлено третю групу інвалідності. Після цього, раз на півроку [PERSON] необхідно було їздити на огляд в клініку ім. Шалімова в м. Київ, а позивачу необхідно було його весь час супроводжувати, оскільки він потребував постійної сторонньої допомоги. У 2008 році [PERSON] було встановлено важке захворювання сахарний діабет ІІ типу. Вказане захворювання потребувало лікування інсуліном та необхідно було дотримуватися певної дієти. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що померлий [PERSON] її рідний брат, а відповідач по справі його син від першого шлюбу, але вони фактично не підтримували відношення. Брат тривалий час хворів . У 2001 році в нього був складний перелом ноги , потім він переніс операцію на стравоході, а далі захворів на цукровий діабет. Він потребував постійної сторонньої допомоги , а також необхідні були значні кошти на його лікування. Позивач вживала всі заходи, щоб йому допомогти. Вся родина також йому допомагала, крім його сина. Відповідач знав про стан здоровя свого батька, оскільки вона йому про це розповіла, коли раптово зустріла його. Між тим, він не тільки не допоміг, будучи дорослим і працездатним, але і ще телефонував до нього та просив грошей. Ховати батька він також не допомагав . Вона бачила його у компанії осіб, які вживають наркотичні засоби. Де він знаходиться зараз їй не відомо. . [PERSON] показала, що [PERSON] та його сімю знає, приблизно з 2001 року. Він дуже часто хворів, багато знаходився в лікарні, потребував постійного стороннього догляду. Його син відповідач по справі до батька не приходив, йому ніякої допомоги не надавав. Догляд за [PERSON] здійснювала лише його дружина позивач по справі. Свідок [PERSON] показав, що позивач їх невістка, т.я. його дружина та померлий [PERSON] рідні брат та сестра. В них була хороша сімя, є дочка [PERSON], якій 11 років. Відповідача по справі він бачив тільки один раз , його показала дружина, яка сказала, що це син [PERSON] від першого шлюбу. Він батька не приходив, йому ніякої допомоги не надавав, хоча останній дуже сильно та довго хворів, потребував як моральної допомоги , так і матеріальної. Догляд за [PERSON] здійснювала лише його дружина позивач по справі. Свідок [PERSON], показала, що є двоюрідною тіткою померлого [PERSON]. Приблизно з 2001 року, він дуже часто хворів, йому робили операції у [PERSON] та Київі, він став інвалідом, потребував постійного стороннього догляду. На операції та лікування були потрібні значні кошти. Його син від першого шлюбу відповідач по справі , до батька не приходив, йому ніякої допомоги не надавав. Догляд за [PERSON] здійснювала лише його дружина позивач по справі, вона робила все можливе для свого чоловіка, при тому ,що в неї ще була мала дитина та стара мати, за якими також був необхідний догляд. Вона також несла витрати на його поховання. Таким чином, на підставі наданих суду доказів було встановлено, що спадкодавець [PERSON] тривалий час хворів на тяжкі захворювання, позивач весь час була поряд з ним, постійно допомагала йому, підтримувала фізично , матеріально та морально. Спадкоємець першої черги за законом - [PERSON], будь-яку допомогу своєму батькові [PERSON] не надавав, не намагався звязатися з батьком або навідати його, хоча достовірно знав про стан його здоровя, про те, що він постійно потребував допомоги, а також що йому потрібні були грошові кошти для придбання необхідних ліків. Коли помер чоловік позивача [PERSON], організацією його похорону займалася тільки позивачка; всі витрати, повязані з похованням, були проведені також за її рахунок ( а.с. 33). Відповідач [PERSON] не надавав матеріальної допомоги на його поховання. Відповідно до ст. 202 СК України (в редакції 2002 року): «Повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги». Ст. 203 вказаного Кодеку говорить,що дочка, син, крім сплати аліментів, зобовязані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідач по справі [PERSON], як син померлого, повинен був виконувати свої синівськи обовязки та з момнету хвороби свого батька, повинен був допомагати йому, утримувати його. Але відповідач по справі, достовірно знаючи про стан здоровя батька - [PERSON], про те, що він постійно потребував допомоги і йому потрібні були грошові кошти для придбання необхідних ліків, маючи можливість надавати матеріальну та моральну допомогу, відмовився таку допомогу надати. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадщину за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначається про таке: «безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Знаходження у безпорадному стані спадкодавця [PERSON] у зв»язку із наявністю у нього тяжких хвороб , було доведено у судовому засіданні, а також доведені обставини ухилення відповідача від надання допомоги матеріальної та моральної своєму батькові, у зв»ящку з чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦК УКраїни з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати: судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати на ІТЗ в сумі 37 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved