Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, встановлення порядку користування відповідними частками земельної ділянки. На підставі договору дарування частки житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] належить ? частина житлового будинку № 57 по вул. Пролетарській в с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області. Інша ? частина житлового будинку № 57 по вул. Пролетарській в с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2007 року, яке набрало законної сили і не оскаржувалось, житловий будинок № 57 по вул. Пролетарській в с. Гурівщина Києво-Святошинського району був поділений в натурі між співвласниками. Згідно з п.4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі і споруди. Однак земельна ділянка по вул. Пролетарській , 57 в с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області на даний час знаходиться частково в користуванні [PERSON], частково належить на праві власності [PERSON] і співвласники домоволодіння є власниками та землекористувачами земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок. Земельна ділянка по вул. Пролетарській, 57 в с. Гурівщина між співвласниками житлового будинку поділена не була конкретний порядок користування земельною ділянкою не встановлювався. При цьому, рішенням № 82 Бузівської сільської ради від 13 вересня 2007 року 12 сесії 5 скликання [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1510 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд. На підставі даного рішення [PERSON] виготовила та здійснила державну реєстрацію Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 411648 від 15 квітня 2008 року. На підставі рішення № 145 Бузівської сільської ради від 2 грудня 2008 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки 0,15 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель с. Гурівщина по вул. Пролетарській, 57-а. Однак виготовити державний акт на земельну ділянку [PERSON] виявилось неможливим, оскільки земельна ділянка вже частково приватизована [PERSON] і частина житлового будинку, що належить [PERSON] разом з частиною житлового будинку, що належить [PERSON] повністю розміщені на земельній ділянці, приватизованій [PERSON], що підтверджується листом ТОВ «Українські землі» та схемами накладення земельних ділянок. Окрім того, що оспорюваний державний акт виготовлений з порушенням вимог земельного законодавства, в ньому навіть населений пункт розташування земельної ділянки зазначено невірно, а саме замість с. Гурівщина зазначено с. Бузова. Відповідно до ст. ст. 116, 118 ЗК України передбачені підстави та порядок приватизації земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадянин. Так земельна ділянка по вул. Пролетарській, 57 у с. Гурівщина повинна була бути передана у спільну часткову приватну власність для обслуговування індивідуального жилого будинку на всіх співвласників домоволодіння у відповідності до їх часток. Однак Відповідач, використовуючи своє право на приватизацію земельної ділянки при виготовленні державного акта на своє імя можливо не повідомила про наявність співвласника житлового будинку, чим відповідно до ч.3 ст. 103 ЗК України порушила правила добросусідства, а саме: «землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них…». Тому Позивач просила суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 411648 від 15 квітня 2008 року на імя [PERSON] і зареєстрований за номером 010832900220 та скасувати його державну реєстрацію, встановити конкретний порядок користування частками земельної ділянки по вул. Пролетарській, 57 у с. Гурівщина. В судовому засіданні Позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області в судове зсідання не зявився, про розгляд справи повідомлений. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору дарування частки житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] належить ? частина житлового будинку № 57 по вул. Пролетарській в с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області. Інша ? частина житлового будинку № 57 по вул. Пролетарській в с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2007 року, яке набрало законної сили і не оскаржувалось, житловий будинок № 57 по вул. Пролетарській в с. Гурівщина Києво-Святошинського району був поділений в натурі між співвласниками. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності на право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст.118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, сільської або селищної ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Рішенням № 82 Бузівської сільської ради від 13 вересня 2007 року 12 сесії 5 скликання [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1510 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд. Як встановлено в судовому засіданні, попередній власник ? частини житлового будинку № 57 по вул. Пролетарській в с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] не заперечував проти надання спірної земельної ділянки у приватну власність [PERSON] та не оспорював зазначене рішення сільської ради. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад. Суд вважає законним і обґрунтованим Рішення № 82 Бузівської сільської ради від 13 вересня 2007 року 12 сесії 5 скликання, відсутні підстави для визнання його незаконним, оскільки Відповідач використав своє право на отримання земельної ділянки у власність відповідно до вимог ЗК України. На підставі даного рішення [PERSON] виготовила та здійснила державну реєстрацію Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 411648 від 15 квітня 2008 року. Відповідно до пункту 2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, прав колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі Державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується органом, який прийняв рішення про передачу (надання) земельної ділянки у власність (постійне користування), та відповідним державним органом земельних ресурсів. Пунктом 3.2 зазначеної Інструкції, державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Відповідач по справі одержала право приватної власності на земельні ділянки згідно законодавчо встановленої процедури, що діяла на момент оформлення документів на право власності на земельні ділянки. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Слід зазначити, що державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлює, що державна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у визнанні недійсним державного акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 411648 від 15 квітня 2008 року на імя [PERSON] і зареєстрований за номером 010832900220 та скасування його державної реєстрації як похідної вимоги від визнання недійсним державного акта. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено судом, між сторонами склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, який не порушує їх прав, а тому, суд вважає, що вимоги позивача щодо встановлення конкретного порядку користування частками земельної ділянки по вул. Пролетарській, 57 у с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області. На підставі ст. 14 Конституції, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,ст. ст. 116,118,153,158 ЗК України, ст. 319 ЦК України пунктами 2.14, 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, прав колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, ч. 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та

Outcome: dismissed