Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує наступне. Між позивачем та відповідачем [PERSON] (далі відповідач 1) був укладений договір фінансового лізингу транспортних засобів за № ЄЛ\\Днк-0429\\ДЛ від 07 серпня 2008 року. Згідно із п.3 цього договору позивач придбає у власність предмет лізингу за договором № 0429-Вантажний сідловий тягач VOIVO 660 шасі 4v4NC9RH92N260580, державний номер [NUMBER] та надав його відповідачу 1 за плату у тимчасове володіння та користування на умовах загальних правил фінансового лізингу транспортних засобів, що є додатком № 1 до Договору № 0492 та його невідємною частиною. В свою чергу, відповідач 1 на підставі п.1.1 Правил, зобовязаний оплатити лізингові платежі в строки та в розмірі, що передбачені графіком лізингових платежів, який є Додатком № 3 до Договору та їх невідємною частиною. Станом на сьогоднішній день фізичною особою - підприємцем [PERSON] прийняте рішення про припинення підприємницької діяльності, про що зроблений відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Так, позивач за актами приймання-передачі передав відповідачу предмет лізингу у користування 15 вересня 2008 року. З цієї дати почалися лізингові платежі. З дати підписання акта приймання-передачі транспортного засобу в лізинг, відповідачем за договором 0429 лізингові платежі не сплачувалися у повному обсязі: 1) здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов користування предметом лізингу та його утримання; 2) відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; 3) вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; 4) стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; 5) вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Договір лізингу, що укладений сторонами при досягненні усіх домовленостей та у добровільному порядку передбачає наступне: п.3.1.6 Додатку № 1: відповідач зобовязаний вчасно, відповідно до графіку лізингових платежів оплачувати платежі; п.8.2 позивач має право розірвати договір або відмовитися від виконання договору в однобічному порядку, без відшкодування відповідачу яких-небудь збитків, викликаних цим розірванням, у випадку настання істотних умов (порушень) у тому числі: 8.2.4.- якщо заборгованість відповідача по оплаті лізингових платежів перевищать 30 календарних днів. При розірванні договору лізингу з причин, передбачених п.8.2.4 відповідач зобовязаний повністю оплатити заборгованість за договором лізингу, у тому числі: - заборгованість по лізинговим платежам; - суми неустойки. При достроковому розірванні договору лізингу через будь-які обставини незавершений лізинговий період оплачується відповідачем у повному обсязі. Відповідно до Закону України Про фінансовий лізингвідповідач має зобовязання по оплаті заборгованості по лізинговим платежам, пені, платежу за період розторгнення договорів. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору лізингу, повернення предметів лізингу та оплаті заборгованості по лізинговим платежам, у звязку із простроченням виконання зобовязань більш ніж на 30 календарних днів. Відповідач повернув транспортний засіб за актом приймання-передачі 13 серпня 2009 року. Договір був розірваний з 13 серпня 2009 року. Відповідно до п. 10.7 Додатку № 1 Загальних правил фінансового лізингу транспортних засобівпри достроковому розірванні договору лізингу через будь-які обставини незавершений лізинговий період оплачується відповідачем у повному обсязі. У даному випадку договір був розірваний станом на 13 серпня 2009 року. Платіж за незавершений лізинговий період стягується за серпень 2009 року у сумі 8114 гривен 90 копійок. На день подачі позовної заяви ( 18 серпня 2011 року вхідний № 12420\\11) за прострочення виконання зобовязань відповідачем, позивачем, відповідно до п.5.1 Додатку № 1 до договорів, нарахована пеня за наступною формулою: сума заборгованості облікову ставку НБУх2хкількість днів прострочення:365:100. Постанова НБУ за № 343 від 12 червня 2009 року встановлює розмір облікової ставки з 07.07.2010 року складає 8,50 %. Згідно повідомлення НБУ подвійна ставка з 10 серпня 2010 року складає 7,75 %. 1. 8114,89х11%х2х182:365:100=890,19; 2. 8114,89х11%х2х182:365:100=890,19; 3. 8114,89х11%х2х182:365:100=890,19. Згідно до п. 3.3.3 Договору № 0429 передбачено, що позивач вправі переглянути в однобічному порядку розмір лізингових платежів у випадку: зміни курсу гривні до Долару США більш ніж на 5 %. При цьому нові умови договору лізингу набувають чинності на пятий день з моменту спрямування повідомлення про зміну розміру лізингового платежу із зазначенням формули розрахунку та рахунком фактурою на оплату. Так, з збільшенню у звязку з коливанням курсу гривні до долару США, підлягала винагорода Лізингодавця за передане в лізинг майно, яка розрахувалась за формулою: Додаткова винагорода дорівнює (розміру лізингового платежу) х (курс НБУ на дату нарахування платежу курс базовий): курс базовий, ДЕ. Рахунки були відправлені рекомендованими листами відповідачу. Станом на дату подання позовної заяви відповідач залишив без сплати отриманні рахунки та має заборгованість по додатковій комісії у сумі 29516,91 гривен з ПДВ. Крім того, між позивачем та відповідачем 1 на день укладення договору, була досягнута домовленість про забезпечення виконання зобовязань порукою. Договір був укладений з фізичною особою [PERSON] № ЄЛ\\Днк-0429\\ДП1 від 07 серпня 2008 року. Представник позивача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача та відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що з позовом не згодні у повному обсязі. Від позивача надійшли заперечення на позовну заяву. В судовому засіданні були надані пояснення аналогічні тим, що викладені у запереченнях. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позовом він не згоден, оскільки вважає зміст позовної заяви та посилання позивача на докази не законними та нічим не обґрунтованими, просив суд позовні вимоги позивача залишити без задоволення. Суд, вислухав пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до акту приймання-передачі від 13 серпня 2009 року вбачається, що між ТОВ Елемент Лізингв особі виконавчого директора [PERSON] з одного боку, та субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON], з іншого боку було укладено акт приймання-передачі транспортного засобу, що невідємною частиною договору фінансового лізингу транспортних засобів № ЄЛ\\Днк-0429\\ДЛ від 07 серпня 2008 року. Відповідно договору поручительства № ЄЛ\\Днк-0429\\ДП1 від 07 серпня 2008 року укладено договір між позивачем та відповідачем [PERSON] Судом також уважно досліджені заперечення, що надійшли від відповідача [PERSON] на позовну заяву. Представником позивача на заперечення відповідача надає додаткові пояснення. Відповідно до п. 7 ст. 2 Закону України Про фінансовий лізинг, у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Такий припис Закону, щодо повернення предмету лізингу, пов'язаний безпосередньо з тим, що право власності на предмет лізингу зберігається за лізенгодавцем, протягом усього строку дії договору і може перейти до лізингоотримувача лише за умов сплати відповідних сум коштів за договором. Слід зазначити, що подальше передання предмету лізингу іншим особам за новим договором лізингу, або відчуження предмету лізингу Лізингодавцем третім особам, жодним чином не впливає на існуючий за лізинговими платежами борг відповідача 1 перед позивачем, оскільки сума прибутку, отримана за новим договором лізингу, або грошова сума, отримана у разі відчуження третім особам не погашає існуючий борг, виходячи з наступного: Згідно зі статтею 2 Закону України Про фінансовий лізинг, відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувача на визначений строк не менше одного року за встановлену плату. Нормами діючого законодавства не передбачено положення про погашення існуючого боргу за лізинговими платежами за рахунок коштів, які отримані від подальшого використання предмету лізингу у господарській діяльності, чи від його подальшого відчуження, оскільки, за умовами договору фінансового лізингу Позивач придбає у власність предмет лізингу за договором та надав його відповідачеві за плату у тимчасове володіння та користування. Отже, позивач придбав у постачальника предмет лізингу, та передав його відповідачу на умовах договору лізингу, а відповідач зобовязаний оплатити лізингові платежі в строки та в розмірі, що передбачені графіком лізингових платежів, який є Додатком № 3 до договору та 1ого невідємною частиною. Лізинговий платіж складається з відшкодування вартості тіла предмету лізингу та власне, винагороди лізингодавцю. Відшкодування вартості предмету лізингу відбувається щомісяця зі сплатою періодичних лізингових платежів. Договір між позивачем та відповідачем був укладений у серпні 2008 року. Строк договору лізингу дорівнює 48 місяців, починаючи з дати підписання акту приймання передачі предмета лізингу в лізинг, тобто до серпня 2012 року. Дію договору припинено 13 серпня 2009 року, через існуючу заборгованість за лізинговими платежами відповідача, а предмет лізингу повернутий лізингодавцю. Отже можна говорити лише про те, що за рахунок того, що предмет лізингу повернутий позивачу, відшкодовано лише вартість предмету Лізингу, починаючи з вересня 2009 року (дата припинення дії договору) по серпень 2012 року (дата останнього лізингового платежу), оскільки позивачем була сплачена постачальнику відповідна сума коштів за предмет лізингу. Пунктом 3.3.3 договору передбачено, що позивач вправі переглянути в однобічному порядку розмір лізингових платежів у випадку: курс гривні по долару США, встановлений постановою НБУ буде перевищувати більш ніж 2 % значення коефіцієнта. Сторони встановили, що значення коефіцієнту дорівнює 5,00. У випадку зміни лізингового платежу, згідно п. 3.3.4 відповідач зобовязаний додатково сплатити суму винагороди (комісії) на підставі письмового повідомлення (рахунку-фактури) на протязі 5 днів з дати направлення. З метою уникнення широкого тлумачення цього договору, ТОВ Елемент Лізингщоразу надсилало відповідачу формулу розрахунку розміру додаткової суми винагороди (комісії). Додаткова комісія дорівнює = (розміру лізингового платежу)х (курс НБУ на дату нарахування платежу курс базовий): курс базовий, де: Курс базовий це визначена договором величина, перевищення якої за рахунок коливання курсу валют НБУ веде до зміні розміру лізингових платежів; курс НБУ на дату нарахування лізингових платежів визначається Постановами НБУ; розмір лізингового платежу щомісячні лізингові платежі, згідно Додатку № 3. Пункт 3 ч.1 статті 3 ЦК України прямо проголошує свободу договору однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Згідно до ст.. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, не передбачений цивільним законом, урегулювати у передбаченому законом договорі свої відносини, не врегульовані ним, а також відступити від положень закону і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до статті 627 ЦК України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, вибори контрагента та визначенні змісту такого договору, а стаття 628 ЦК України передбачає можливість укладення змішаних договорів, що складаються з елементів різних договорів. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторін. Отже, суд прийшов до висновку, що сторонами погоджені у Договорі підстави зміни розміру лізингового платежу лізингодавцем, в однобічному порядку, в вигляді винагороди (комісії), що не суперечить закону. Тому суд дійшов висновку, що позивачем правильно нарахована та заявлена до стягнення сума додаткової винагороди комісії. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved