overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 27 червня 2006 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 227. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 27 червня 2006 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 227. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторонами припинені з вересня 2009 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання і далі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 19 грудня 2008 року Ленінським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 759. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19 грудня 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Ленінським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 759. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторонами припинені з липня 2009 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 12 січня 2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № б. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Оскільки відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАГСу, позивачка вимушена звернутися до суду за вирішенням даного питання. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивач підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12 січня 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 6. Шлюбні відносини сторонами припинені з жовтня 2010 року. Відповідне до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивачка звернулася\~до суду\~з позовом\~в якому\~просила суд визнати [PERSON] , 1982 року народження, такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . З 14.10.2004 року за адресою зазначеної квартири зареєстровано постійне місце проживання її онуки - [PERSON] , але з моменту реєстрації відповідачка в зазначеній квартирі не проживає. Не скориставшись своїм правом користування вищезазначеним житлом відповідач від зняття з реєстрації ухиляється, чим порушує її права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Вона є пенсіонером, отримує незначну пенсію за рахунок якої проживає, яку, в тому числі, витрачає на оплату комунальних витрат. Відповідачка від відповідальності по оплаті комунальних послуг ухиляється, додаткової матеріальної допомоги на утримання квартири не надає. \~ \~ \~ \~Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомленої про час, дату та місце розгляду справи через засоби масової інформації. Про причину неявки суд не повідомила. Суд з урахуванням думки позивачки ухвалив: розглянути справу без участі відповідача, заочно. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причину не явки відповідач суд не повідомив. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до технічного паспорту, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності (а.с.10-11). 14.10.2004 року на зазначеній житловій площі була зареєстрована онука позивачки [PERSON] . З дня реєстрації відповідачка в квартирі не проживає про що свідчить акт від 12.10.2011 року, складений працівниками дільниці № 2 КП „ПЖС (а.с.12). Як пояснила в судовому засіданні позивачка ніяких особистих речей відповідачки в квартирі немає. Добровільно знятися з реєстрації не бажає. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, та ст. 150 ЖК України передбачені права власника житлового будинку, які передбачають використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідачка не проживає в квартирі [ADDRESS] , інтересу до житла вона не виявляє, комунальні платежі не сплачує, особистих речей її в квартирі немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі % частини всіх його доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка не з`явилась, до початку надала заяву від 19.12.2011 року, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення у відповідності до ст.ст. 180-183 СК України. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що позивачка - [PERSON] перебувала з відповідачем у шлюбі з 30.09.2006 року, від якого [INFO] в них народилася донька - [PERSON] , яка проживає з матір`ю. Шлюб між сторонами розірвано 23.06.2011 року. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Суд, враховуючи наявні обставини, а також обставини, визначені ст. 182 СК України, вважає можливим визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися на користь позивачки у розмірі % частини його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по розгляду справи підлягають до стягнення з відповідача у прибуток держави. На підставі ст.ст. 10, 11, 27, 30, 31, 212, 213-215, 224 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 12 березня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 111. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивач підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12 березня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 111. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] .. Шлюбні відносини сторонами припинені з квітня 2011 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання і далі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 06 жовтня 1995 року Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 527. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 06 жовтня 1995 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва за № 527. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторонами припинені з вересня 2009 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання і далі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на гараж (літ. Б), майстерню (літ. В), сарай (літ. Г), загальною вартістю 182831 гривень, що розташовані в [ADDRESS] . Вказує, що будівлі зведені у належному йому на праві власності будинковолодінні, на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що належить йому на праві власності на підставі Державного акту від 15.11.2005 року. Будівлі не порушують прав та інтересів інших осіб, зведені без порушень санітарних та протипожежних норм, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, погодився на заочний розгляд справи, подавши письмову заяву. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомивши причини неявки, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності, що є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві власності належить будинковолодіння в [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок визнано за ним рішенням Кіцманського районного суду від 12.04.2010 року. На підставі Державного акту від 15.11.2005 року позивачу належить право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зведені позивачем у належному йому на праві власності будинковолодінні та на належній йому на праві власності земельній ділянці гараж, майстерня та сарай відповідають санітарним та протипожежним нормам. Згідно ч.З ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена їй для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи наведене, ст. ст. 328, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

17 червня 2011 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього боргу за недораховану електроенергію в сумі 558 грн. 23 коп. Представник позивача надав суду заяву про залишення позову без розгляду, у зв`язку зі сплатою відповідачем суми боргу та просила про стягнення з нього \~судових витрат в сумі 171 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату слухання справи сповіщався належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Ухвалою \~суду справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним витрат у справі з відповідача. На підставі вищевказаного, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн.00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував з відповідачем шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне з відповідачем життя не склалось, через втрату почуття любові та поваги, внаслідок чого виникали часті непорозуміння та конфлікти, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім`ї і не бажає цього, тому просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та просила після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14.11.1992 року між сторонами зареєстровано шлюб Шарапанівською сільською Радою народних депутатів Крижопільського району Вінницької області за актовим записом № 9. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Сім`я [PERSON] фактично розпалася. Близько п`яти років сторони проживають окремо, миритися не бажають. При таких обставинах суд вважає неможливим подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 213 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved