Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

В серпні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Відповідача та просить постановити рішення, яким визнати правочин, який оформлений Кредитним договором № 466/П/РП/2007-840 укладеним 22 листопада 2007 року (надалі за текстом «Договір») та договір застави недійсними та зобовязати вчинення певних дій, посилаючись на те, що банк в порушення норм чинного законодавства, а також в порушення норм Конституції України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Цивільного кодексу України шляхом обману уклав з Позичальником Договір. В судовому засіданні Позивач підтримав заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання представника не направили, хоча про слухання справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їхню відсутність від Відповідачів не надійшло, а тому суд, за згоди Позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність представників Відповідачів на підставі наявних матеріалів справи. Треті особи на судове засідання не зявилися, хоча про слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, що 22 листопада 2007 року між Сторонами було укладено Кредитний договір № 466/П/РП/2007-840 (надалі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого Відповідач (Кредитор) надав Позивачу (Позичальник) грошові кошти у сумі 118477 (сто вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) доларів США 48 центів, терміном погашення до 19.11.2032 р. під 13,39% (тринадцять цілих тридцять девять сотих) відсотків на місяць. Згідно п. 1.2 Кредитного договору, цільове використання Кредиту: придбання цінних паперів облігацій у бездокументарній формі випуску у кількості 7406 (сім тисяч чотириста шість) штук, емітованих ТОВ «Регіональні будівні інвестиції»з номінальною вартістю кожної облігації 20 (двадцять) гривень 20 копійок, з метою фінансування будівництва житлової нерухомості, згідно Договору купівлі-продажу цінних паперів №С151-К2; 20-Б/09 від 26.09.2007 р., що укладений між Позичальником та продавцем цінних паперів ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції»(ліцензія ДКЦПФР серії АВ № 362213 від 22.08.2007р.), що діє в інтересах та за рахунок Пайового Венчурного Інвестиційного Фонду «Житло та інвестиції»недиверсифікованого виду закритого типу та Договору бронювання обєкта нерухомості №С 151-Б2 від 26 вересня 2007 року., що укладений між Позичальником та ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», на підставі якого за позичальником бронюється обєкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS], секція 2 по вул. Пономарьова, 26, поверх 19, кількість кімнат 2, загальна площа 74,06 кв. м. - витрати Позичальника повязані з оформленням Кредиту; - оплата комісії за розрахунки за цим Договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п. 3.3.1 Кредитного договору, повернення суми Кредиту здійснюється рівними платежами щомісячно у сумі 1365 (одна тисяча триста шістдесят пять) доларів США 90 центів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п. 3.3.2 Кредитного договору позичальник сплачує Банку передбачені п.п. 1.3.1 Кредитного договору платежі безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № 29243108001666/78680843 тарифного пакету у порядку передбаченому п. 3.3.3 Кредитного договору, шляхом сплати мінімального платежу у валюті Кредиту. Отже, валюта зобовязання за кредитним договором долар США. Судом встановлено, що спір виник не з надання кредиту в іноземній валюті, а з того, що розрахунки за спірним кредитним договором визначені і проводилися обома сторонами в іноземній валюті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~22 листопада 2007 року між ЗАТ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Наші інвестиції», що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Пайового Венчурного Інвестиційного Фонду «Житло та інвестиції»недиверсифікованого виду закритого типу, яке надалі іменується Продавець, від імені та за рахунок якого діє ТОВ «Брокерська компанія «Альянс»на підставі Статуту та Договору доручення від 03.09.2007 р. № 09-Б, в особі і директора [PERSON], яка діє на підставі Статуту, яке надалі іменується «Торговець»та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів № С151-К2; 20-Б/09. Згідно із п. 1.1 Договору купівлі-продажу цінних паперів № С151-К2; 20-Б/09 від 26.09.2007р. (надалі по тексту «Договір купівлі-продажу цінних паперів»), Продавець зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити наступні цінні папери (надалі по тексту «облігації»), емітент ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», код ЄДРПОУ емітента 30513552, номінальна вартість однієї облігації: 20 гривень 20 копійок, вид ЦП: іменні, безпроцентні (цільові) облігації, серії С, код ISIN UA [NUMBER], кількість 7406 шт. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно до п. 2.1. Договору купівлі-продажу цінних паперів, оплата Покупцем Продавцю вартості пакету ЦП здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування суми у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. на розрахунковий рахунок Продавця з розрахункового рахунку Покупця у день підписання цього договору та сплатою решти коштів загальної суми Договору вказаної в п. 1.2. Договору протягом 15 (пятнадцяти) банківських днів з дати підписання Договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із п. 3.2 Договору купівлі-продажу облігацій, право власності Покупця на пакет ЦП підтверджується випискою Зберігача Покупця з рахунку у цінних паперах відкритого Покупцю. 26 вересня 2007 року між ТОВ «Регіональні будівні інвестиції», в особі Директора [PERSON], який діє на підставі Статуту та [PERSON] укладено Договір № С 151-Б2 бронювання обєкта нерухомості (далі за текстом «Договір бронювання обєкта нерухомості»). Предметом даного Договору, згідно п. 1.4. є Забудовник бронює за Замовником Обєкт у ЖК «Коцюбинський» з наступними технічними характеристиками: квартира, будівельний номер приміщення: 151, секція 2 у 454-квартирному, 21/22-поверховому житловому комплексі по вул. Пономарьова, 26, поверх 19, 2 кімнати, загальна площа: 74,06 кв.м. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно до п. 2.4 Договору бронювання обєкту нерухомості, обєкт будівництва передається Замовнику у строки, зазначені у цьому Договорі, однак в будь-якому випадку після прийняття Обєкта нерухомості в експлуатацію з дотриманням порядку та умов погашення облігацій, передбачених Інформацією про випуск облігацій та цим Договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із п. 2.6 Договору бронювання обєкту нерухомості, придбання обєкта Замовником відбувається при погашені пакету ЦП, шляхом укладання у письмовій формі договору купівлі-продажу нерухомості, який підлягає нотаріальному посвідченню, за яким здійснюється передача Обєкта у власність Замовника. Договір купівлі-продажу нерухомості містить зобовязання Виконавця (Емітента) передати власнику пакета ЦП Обєкт передбачений цим Договором. Умовою укладання Договору купівлі-продажу нерухомості є предявлення Виконавцю (Емітенту) Замовником до погашення відповідної кількості облігацій (пакету ЦП). Виконання сторонами своїх зобовязань оформлюється актом. 28 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра»(Зберігач) та [PERSON] (Депонент) укладено Договір № 1132-Д про відкриття рахунку у цінних паперах (далі за текстом «Договір про відкриття рахунку у цінних паперах»). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~22 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра»(Заставодержатель) та [PERSON] (Заставодавець) укладено Договір застави майнових прав на передачу квартири у власність до кредитного договору № 466/П/РП/2007-840 від 22.11.2007 р. (далі за текстом «Договір застави майнових прав»). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~15 травня 2009 року між [PERSON] та ЗАТ «Страхової компанії «Галактика», укладено Договір застави № б/н майнових прав на майнові кошти, відповідно до якого (п. 1.1.), Заставодавець передає у забезпечення зобовязань, що виникли на підставі договорів: купівлі-продажу цінних паперів №Б64/1 від 15 травня 2009 року; купівлі-продажу облігацій №Б65/1 від 12 травня 2009 року; купівлі-продажу облігацій №Б66/1 від 12 травня 2009 року, а Заставодержатель приймає у заставу права. 12 листопада 2009 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Мазур І.В. по справам №2н-276-1/09 та № 2н-277-1/09 видав судові накази про стягнення з ЗАТ «Страхової компанії «Галактика»на користь [PERSON] грошових коштів за договором №Б64/1 купівлі-продажу цінних паперів від 12 травня 2009 року у розмірі 5800000,00 (пять мільйонів вісімсот тисяч) гривень 00 коп. та за договором №Б66/1 купівлі-продажу цінних облігацій від 12 травня 2009 року у розмірі 2000000,00 (два мільйона) гривень 00 коп. Відповідно до норм ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України, «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до умов п. 4.2.6. Договору, Банк має право ініціювати зміну відсоткової ставки за користування Кредитом, у випадку, якщо Позичальник припиняє перерахування заробітної плати, або інших регулярних надходжень на рахунок, відкритий у банку. Відповідно, Позивач не має інформації про те, яким чином до нього можуть бути застосовані норми п. 4.2.6. Договору. Більш того, відповідно до норм п. 4.2.6. Договору Відповідач (Кредитор) може збільшити відсоткову ставку по кредиту нічим не обмежуючись, на власний розсуд та без будь-яких підстав якими є зміна кредитної політики внаслідок рішень законодавчої та виконавчої влади чи Національного Банку України. Відповідно до внесених змін до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Хоча правовідносини між сторонами виникли до вступу вищезазначеного закону, але у відповідності до ст. 58 Конституції України, ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Таким чином, умови п. 4.2.6. Договору є несправедливими, оскільки, до абз. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів, несправедливими є, зокрема, умови договору положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки та установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Відповідно до норм ч. 5 та ч. 6 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень Договору, на вимогу споживача: 1)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~такі положення також підлягають зміні; або 2)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~договір може бути визнаним недійсним у цілому Відповідно до умов п. 4.2.3. Договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник протягом 14 днів від дати отримання вимоги Банку про надання додаткового забезпечення виконання зобовязання (яке відповідно п.4.2.2. Банк розцінює на власний розсуд) його не надасть або воно не влаштує Банк. Тобто, Позичальник зобовязаний здійснити повне погашення заборгованості за Договором з дати надіслання Банком відповідної вимоги. Таким чином, будь-яку свою вимогу про дострокове повернення кредиту Відповідач 1 вважає заздалегідь правомірною та безспірною, а невиконання будь-якої подібної вимоги Позивачем, надає Відповідачу 1 право розірвати Договір. Відповідно до п. 8.2. Договору, у випадку, якщо на вимогу Банку Позичальник не зявиться для укладення чергової Додаткової угоди щодо визначення розміру процентної ставки, або Сторони не зможуть дійти згоди щодо розміру процентної ставки. Позичальник зобовязаний протягом 7 робочих днів з дати отримання повідомлення Банку про встановлення нового розміру відсоткової ставки, достроково виконати зобовязання щодо повернення Кредиту, сплаті нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій. Тому, суд вважає, що вищезазначені умови п. 4.2.3., п. 4.2.2. та п. 8.2. Договору є несправедливими, оскільки, відповідно до абз. 3, абз. 6, абз. 16, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; встановлення обовязку споживача виконати всі зобовязання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Згідно з умов п. 4.3.12. Договору, Позичальник зобовязаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти Банк про зміну складу сімї, прізвища, імені, по-батькові, фактичної адреси, даних щодо реєстрації, паспортних даних, місця роботи, номерів контактних телефонів, про виникнення будь-яких обставин, що будь-яким чином можуть негативно вплинути на виконання Позичальником обовязків за цим Договором. Вищезазначені умови є неконкретними та невизначеними. Зокрема з них не зрозуміло: Які саме обставини можуть вплинути на виконання зобовязань за цим Договором; На виконання чиїх саме зобовязань, Позивача чи Відповідача мають впливати ці обставини; Яким чином, і за якими критеріями визначається вплив обставин на виконання. Відповідно, невизначеність вищезазначених умов п. 4.3.12. Договору обумовлює і неможливість визначення документів, якими підтверджується наявність обставин, які також є невизначеними. Таким чином, дані пункти Договору суперечать законодавству України, а саме ч.3 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»: Кредитодавець не має права вимагати від споживача відомостей, які не стосуються визначення його платоспроможності та не є необхідними для надання споживчого кредиту. Умови п. 4.3.12. Договору є несправедливими, оскільки відповідно до абз. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Відповідно до умов п. 5.1. Договору, у разі порушення Позичальником умов цільового використання Кредиту Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 25% (двадцять п'ять) відсотків від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~П. 5.2. Договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення Кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у визначений строк Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення Позичальником вимог п. 5.3. Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми Кредиту. Відповідно до п. 4.3.16. Договору, при здійснені повного дострокового погашення кредиту, у звязку з рефінансуванням заборгованості Позичальника іншим банком, та надання Банком письмової згоди на повторну іпотеку, сплатити банку комісію у розмірі 2% від початкової суми Кредиту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд погоджується з позицією Позивача про те, що відповідно до умов п. 5.1., 5.2., 5.3., 4.3.16. Договору сума штрафних санкцій та інші платежі, яку має сплатити Позивач (Позичальник) за Договором, взагалі нічим не обмежена, і може перевищувати навіть саму суму наданого кредиту, тому подібні умови Договору є несправедливими, оскільки, відповідно до норм абз. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за цим Договором. Таким чином, умови пунктів 4.2.2., 4.2.3., 4.2.6., 4.3.12., 4.3.16., 5.1., 5.2., 5.3., 8.2. Договору не можуть бути застосовані та підлягають визнанню недійсними, оскільки є несправедливими. Таким чином, виходячи з норм ч. 6 та ч. 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Договір має бути визнаний недійсним в цілому. Наслідком дій Відповідача стало те, що Позивач, під впливом обману співробітників Відповідача, які надали Позивачу на підпис Договір саме в зазначеній редакції, запевняючи, що така редакція в жодній мірі не протирічить нормам закону, стало те, що Позивач підписала Договір, який містить несправедливі для Позивача умови та вимоги. Таким чином, надання (укладення) Відповідачем кредитного договору з позивачем суперечить змісту та порушує вимоги: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~статті 99 Конституції України; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~статтям 524, 533 Цивільного кодексу України; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~статтям 6, 7 Закону України «Про національний банк України» -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~статтям Закону України «Про захист прав споживачів» -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Жорстокі умови Кредитного договору дозволяють Відповідачу без будь-яких обєктивних причин, якими є зміна кредитної політики внаслідок рішень законодавчої та виконавчої влади чи Національного банку України, виходячи лише з власної волі змінювати процентну ставку за кредитом Ч. 5 ст. 203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ч. 1 ст. 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України. Ч. 3 ст. 215 ЦК України визначає, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ч. 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують в момент відшкодування. Ч. 2 ст. 216 ЦК України визначає, що якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Ч. 1 ст. 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 230 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце тоді, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема п. 2 визнання правочину недійсним; п. 8 відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; п. 9 відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що Позивач, на виконання цих правочинів, отримав від Відповідача 1 строковості та платності грошові кошти у сумі 118477 (сто вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) доларів США 48 центів, що еквівалентно 598311 (пятсот девяносто сім тисяч триста одинадцять) гривень 27 копійок. 01 червня 2010 року між Позивачем, [PERSON], та Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги (надалі за текстом «Договір»). Згідно п. 1.1. Договору предметом договору є належне право вимоги на: Виконання Договорів депозитного вкладу», згідно з Договором застави майнових прав на грошові кошти № б/н від 15 травня 2009 року та Додатку №1 до нього. Оскільки заставодержатель [PERSON] мав право на вимогу сплати коштів за депозитними вкладами, які знаходяться у Відповідача, на загальну суму 550000,00 гривень, а згодом відступив право вимоги на вищезазначені кошти Позивачу, то Позивач має право вимагати від Відповідача сплати 550000,00 гривень у якості повернення депозитних вкладів. Відповідно до умов Договору, Позивач здійснив Відповідачу 1 проплат на загальну суму 5519 (пять тисяч пятсот девятнадцять) доларів США 80 центів, що в гривневому еквіваленті становить 43661 (сорок три тисячі шістсот шістдесят одна) гривня 62 копійки. Таким чином, загальна сума нанесених Позивачу збитків становить 5519 (пять тисяч пятсот девятнадцять) доларів США 80 центів, що в гривневому еквіваленті становить 43661 (сорок три тисячі шістсот шістдесят одна) гривня 62 копійки. Суд згідний з позицією Позивача тим, що Позивач отримав від Відповідача 1 суму в розмірі 598311 (пятсот девяносто сім тисяч триста одинадцять) гривень 27 копійок, що еквівалентно 118477 (сто вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) доларів США 48 центів, і відповідно до умов реституції зобовязаний її повернути Відповідачу 1. Оскільки Позивачу було нанесено моральну шкоду в сумі, еквівалентній 4700 (чотири тисячі сімсот) гривень 00 копійок. Моральна шкода полягає у втраті довіри до банківської системи, та у виникненні психологічних перепон та страхів, які не дозволяють Позивачу підписувати з банками будь-які договори, та користуватись послугами банків. Враховуючи вищевикладене, загальна сума зобовязань Відповідача 1 перед Позивачем становить 598361,62 грн. Таким чином, має місце між Позивачем та Відповідачем 1 припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а відповідно зобовязання сторін за Договором кредиту та договорами депозиту є виконаними належним чином. Судом встановлено, що в виконання зобовязання Позивачем (Позичальником) Кредитного договору № 466/П/РП/2007-840 від 22 січня 2007 р., між Позивачем та Відповідачем 1 був укладений Договір застави майнових прав на передачу квартири у власність до кредитного договору № 466/П/РП/2007-840 від 22.11.2007 від 22.09.2008 р. З урахуванням викладених вище обставин вищезазначені Договір застави також підлягає визнанню недійсним з наступних міркувань. Відповідно, підлягають закриттю кредит, позичковий рахунок № 22134416470501, а також поточний рахунок № 29243108001666/78680843 відкриті на імя [PERSON] у ВАТ КБ «Надра». Відповідно, також підлягає закриттю рахунок у цінних паперах № 004382, відкритий на імя [PERSON] відкритий у ВАТ КБ «Надра». Відповідно до Договору бронювання обєкту будівництва та додаткових угод до нього підтвердження права власності Замовника на Лот облігації (сукупна кількість Облігацій, яка відповідає загальній площі певного Обєкту будівництва, в даному випадку № 151, що знаходиться за адресою Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, будинок 26, секція 2, яка складається з 2 (двох) кімнат на 19 (девятнадцятому) поверсі, загальною площею 74,06 (сімдесят чотири цілих шість сотих) метрів квадратних, і є підставою для отримання у власність Обєкта будівництва) є відповідна Виписка з рахунку (виписка про стан рахунку у цінних паперах Замовника, яка складається його зберігачем за результатами зарахування Лоту облігації на рахунок у цінних паперах після повної оплати його вартості та є підтвердженням права власності Замовника на такий Лот облігації), видана Зберігачем (ВАТ КБ «Надра»), щодо наявності Лоту облігацій на рахунок в цінних паперах. Своє право щодо передачі у власність квартири № 151, що знаходиться за адресою Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, будинок 26, секція 2, яка складається з 2 (двох) кімнат на 19 (девятнадцятому) поверсі, загальною площею 74,06 (сімдесят чотири цілих шість сотих) метрів квадратних. Позивач передав Товариству з обмеженою відповідальністю «АВЕРС-СІТІ», відповідно до Договору відступлення права вимоги. За вищезазначеним Договором відступлення права вимоги ТОВ «АВЕРС-СІТІ»зобовязане сплатити Позивачу суму 589328,94 грн. Разом з тим, відповідно до Умов попереднього договору. Позивач зобовязаний сплатити ТОВ «АВЕРС-СІТІ»суму 589328,94 грн. у якості плати за передачу Позивачу в майбутньому права власності на квартиру № 151, що знаходиться за адресою Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, будинок 26, секція 2, яка складається з 2 (двох) кімнат на 19 (девятнадцятому) поверсі, загальною площею 74,06 (сімдесят чотири цілих шість сотих) метрів квадратних. Відповідно до Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог взаємні грошові зобовязання Позивача та ТОВ «АВЕРС-СІТІ»є взаємозарахованими за згодою сторін, внаслідок чого Позивач набув право визнання за собою права власності на № 151, що знаходиться за адресою Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, будинок 26, секція 2, яка складається з 2 (двох) кімнат на 19 (девятнадцятому) поверсі, загальною площею 74,06 (сімдесят чотири цілих шість сотих) метрів квадратних. Однак, не зважаючи на те, що Позивачем виконані всі договірні умови (обовязки) для визнання за ним права власності на вищезазначену квартиру, так як будинок, в якому буде знаходитись вищезазначена квартира, на даний час перебуває на стадії будівництва, і ще не введений в експлуатацію у встановленому законом порядку, позовні вимоги про визнання права власності на квартиру є передчасними, оскільки на час розгляду справи квартира не існує як окремий обєкт цивільних правовідносин. Разом з тим, Позивач буде мати право вимагати визнання за ним права власності на квартиру № 151, що знаходиться за адресою Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, будинок 26, секція 2, яка складається з 2 (двох) кімнат на 19 (девятнадцятому) поверсі, загальною площею 74,06 (сімдесят чотири цілих шість сотих) метрів квадратних як тільки будинок, в якому буде знаходитись вищезазначена квартира, буде здано в експлуатацію у встановленому законом порядку. Враховуючи все вищевикладене, відповідно до норм ст. 11 та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», норм ст. 15, ст. 16, ст. 203, ст. 215, ст. 216, ст. 230, ст. 593, ст. 601 ЦК України, ст. 118, ст. 119 ЦПК України,-

Outcome: partial