Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу за договором позики. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] отримав від [PERSON] за договором позики грошові кошти в сумі 60 000 грн., частину з яких зобовязувався повернути до 15 березня 2011 року, а іншу до 25 березня 2011 року про що видав відповідну розписку. Відповідач в зазначений строк гроші не повернув, не оспорюючи свого зобовязання від його виконання ухилявся. За вказаних обставин позивач просив суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики та судові витрати. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач до суду вдруге не зявився повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 лютого 2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] в позику грошові кошти у сумі 60\~000 грн., із зобовязанням частину з них повернути до 15 березня 2011 року, а іншу до 25 березня 2011 року. Підтверджує цей правочин розписка (а.с. 8, 20). Відповідно до змісту постанови ДІМ СДІМ Н.Каховсьокого МВ УМВС України в Херсонській області [PERSON] про відмову в порушенні кримінальної справи, слідує, що [PERSON] визнав борг перед [PERSON] (а.с. 5). Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що 10 лютого 2011 року був присутнім при складанні розписки [PERSON] про те, що відповідач отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 60\~000 грн. з зобовязанням повернути борг через місяць. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобовязання повинен відшкодувати на вимогу кредитора суму боргу та річні, які становлять 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Невиконання [PERSON] грошових зобовязань, згідно ч. 2 ст. 545 ЦК України, підтверджується наявністю в позивача оригіналу розписки. Повернення суми позики позикодавцеві, у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, є зобовязанням позичальника за договором позики. Чинним цивільним законодавством (ч. 3 ст. 509, ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України) встановлено, що зобовязання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, повинні виконуватися належним чином в установлений строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк встановлений договором або законом ч. 1 ст. 612 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до відхилених чи задоволених вимог. Суд, заслухавши позивача, пояснення свідка, дослідивши надані письмові докази, визнає факт невиконання [PERSON] грошових зобовязань доведеним. Оскільки бездіяльністю відповідача порушуються цивільні права та інтереси позивача вони підлягають захисту у спосіб примусового виконання боржником обовязку в натурі. Враховуючи наведене суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума позики та, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені останнім судові витрати (а.с. 1 2).

Outcome: approved