Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

29 липня 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, третя особа : Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську про відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах з 02.03.2009 року по 12.05.2011 року, де працював гірником очисного забою підземним пятого розряду з повним робочим днем у шахті. Звільнений він був 12.05.2011 року на підставі ч. 2 ст. 40 КЗпП України, у звязку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, що підтверджується копією трудової книжки. 05.02.2011 року о 1 годині 25 хвилин з ним стався нещасний випадок: в районі ПК-108 при ручному підкаті вагону у нього розїхалися руки, оскільки вагон був в мазуті, та він вдарився оком о причіпний крюк, отримавши травму. Пвсля отри ання травми ока він звернувся до підземного медичного пункту, де йому надали першу медичну допомогу та направили до Красноармійської ЦРЛ, а звідти до відділення Мікрохірургії окаОбласного офтальмологічного центру обласної травматологічної лікарні, де він знаходився з 05.02.2011 року до 21.03.2011 року з діагнозом : контузія, набряк, відшарування сітчастої оболонки лівого ока. 03.03.2011 року йому була проведена операція з приводу відшарування сітчастої оболонки. 11.05.2011 року він був оглянутий на МСЕК, йому було встановлено третю групу інвалідності по зору та 40 % втрати працездатності строком до 01.06.2013 року, визначена потреба у додаткових витратах допомоги, а саме : медикоментозне та санаторно-курортне лікування по наслідкам трудового каліцтва. Крім того, за висновком про умови та характер праці йому протипоказана тяжка фізична праця, робота в підземних умовах, на висоті, на електричних установках, у механізмів, які рухаються. Рекомендований нагляд та лікування у окуліста. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, внаслідок втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач вважає, що діями відповідачів по незабезпеченню безпечних умов праці йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 100000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, повяз ану з травмою на виробництві 100000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача - [PERSON] з обмеженою відповідальністю Краснолиманське позовні вимоги не визнала та пояснила, що розмір моральної шкоди, вказаний позивачем є завищений, при встановленні її розміру слід керуватись межами розумності та справедливості. Вважає, що позивач не надав обгрунтований розрахунок моральної шкоди, не надав жодних доказів, які підтверджували перенесення позивачем моральних страждань. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Красноармійську в судове засідання не зявився, просив справу слухати без його участі ( а.с.42). Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 02.03.2009 року по 12.05.2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем [PERSON] з обмеженою відповідальністю Краснолиманське, де працював в якості електрослюсаря підземного. Наказом № 88к від 13.05.2011 року позивач був звільненийз підприємства за ст. 40 п. 2 КЗпП України за станом здоровя. ( а. с. 4-13). 05.02.2011 року позивача було травмовано на підприємстві, де він працював , при виконанні ним трудових обовязків. За наслідками розслідування нещасного випадку було видано акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1 № 2 від 09.02.2011 року, згідно якого позивачу був встановлений діагноз: контузію, відшарування сітчастої оболонки лівого ока ( а.с.14-18). У звязку з травмою, отриманою на підприємстві позивач неодноразово проходив лікування в медичних закладах : з 05.02.2011 року по 21.03.2011 року у відділенні мікрохірургії окаОбласного офтальмологічного центру обласної травматологічної лікарні, з 22.03.2011 року по 22.04.2011 р у Красноармійській ЦРБ. ( а.с. 21-22). Відповідно до довідки МСЕК від 11.05.2011 року позивачу було встановлено 3 група інвалідності, протипоказана тяжка праця, праця в підземних умовах, рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування ( а. с. 19-20). Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Законом України Про охорону праці, а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності Згідно пункту 27 статті 77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рікта пункту 22 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рікдію частини третьої статті 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіна 2006-2007 роки було призупинено. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, суд вважає, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що , у звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 40% професійної працездатності, внаслідок чого у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, мали місце послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоровя. Вищезазначені вимоги законодавства, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкодиповязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Згідно ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, на підставі яких суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акти про розслідування нещасного випадку, рішення МСЕК про втрату працездатності, виписки із історії хвороби. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК від 11.05.2011 року суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що позивач визнаний інвалідом третьої групи, професійна працездатність у звязку з нещасним випадком на виробництві , втрачена на 40 %. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю Краснолименське на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 16000 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю Краснолименське на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн., по сплаті витрат на інформаціно-технічне забезпечення розгляду справи- в розмірі 15 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial