Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої грошової допомоги, посилаючись на те, що [PERSON] працював у відповідача на державній службі, йому було присвоєно 9 ранг державного службовця і при виході на пенсію нараховано, але не виплачено грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів. На підставі викладеного, в порядку ст. 45 Закону України прокурор звернувся до суду в інтересах позивача та прохає суд стягнути з відповідача на користь позивача грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів, та покласти на відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача, помічник [PERSON] міжрайонного прокурора Мороз А.О., підтримала позов з урахуванням уточнень та прохала задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що всі ті обставини, які викладені в позові, повністю відповідають дійсності, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Позивач [PERSON], у судове засідання 26 вересня не зявився і не повідомив суд про причини своєї неявки і не подав заяв про розгляд справи за його відсутності тоді як про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать відомості, наявні в матеріалах справи. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, з урахуванням викладеного, знаходить неповажною неявку [PERSON], у судове засідання. При розгляді справи , судом враховано, що в минулих судових засіданнях [PERSON], прохав позов задовольнити в повному обсязі, та пояснював, що 10 червня 2010 року був звільнений з посади начальника управління агропромислового розвитку районної державної адміністрації Харківської області, за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію. Відповідно до вимог ст. 37 Закону України Про державну службу, державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів, але на даний час [PERSON] РДА грошова допомога нарахована, проплату проводять, однак частинами. Представник відповідача [PERSON] управління агропромислового розвитку [PERSON] РДА, інтереси якого представляв [PERSON], вказав, що позов підлягає задоволенню, оскільки дійсно [PERSON], вийшов на пенсію не за досягненням граничного віку проходження державної служби відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України Про державну службу, тому в проекті видатків на 2010 рік, не було заплановано виплату грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів при виході на пенсію. УАПР [PERSON] РДА отримало довідку від Пенсійного фонду України від 17.06.2010 року № 6640-02/19 про визначення пенсії по інвалідності згідно з Законом України Про державну службу[PERSON] та звернулося до фінансового управління [PERSON] РДА з проханням виділити кошти для виплати 10 місячних посадових окладів при виході на пенсію [PERSON], але питання залишилося не вирішеним. В звязку з тяжким фінансовим станом, управління агропромислового розвитку, має можливість лише частково та поступово погашати заборгованість по виплаті 10 окладів при виході на пенсію за рахунок економії фонду заробітної плати, з якої станом нам 21.09.2011 року, залишок до сплати становить 10 250,00 гривень. Представник третьої особи [PERSON] районної державної адміністрації, інтереси якої представляв [PERSON], не заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що дійсно позов має бути задоволено, однак необхідно врахувати, що позивачу вже кошти виплачені частково, тому, правильним буде позов задовольнити з урахуванням сум, що вже виплачені і стягнути залишок, який за довідкою становить 10\~250, 00 гривень. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом зясовано, що позивач [PERSON], 01 квітня 1994 року прийняв присягу державного службовця та йому присвоєно 9 ранг державного службовця. З вказаного часу, [PERSON], перебував на державній службі, а 10 червня 2010 року, був звільнений з посади начальника управління агропромислового розвитку районної державної адміністрації Харківської області за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію (а.с.№8-26). Як вбачається з вимог ч. 13 ст. 37 Закону України Про державну службу, державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів. Дане право за позивачем було і підтверджено і Наказом №28-к від 07.07.2010 року про виплату грошової допомоги м. Баллі (а.с.№35), виданого Управлінням агропромислового розвитку [PERSON] районної державної адміністрації, де зазначено, що відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу, [PERSON], виплати грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів, як такому, що призначена пенсія державного службовця. Згідно до відповіді, яку надано відповідачем позивачу, судом вбачається, що відповідач з самого початку не заперечував проти вимог позивача і зазначив, що позивачу нараховано виплати, однак заборгованість виникла у звязку з тим, що при затвердженні кошторису на 2011 рік, порівняно з бюджетним записом доведені ліміти не забезпечили виплату десяти місячних посадових окладів при виході на пенсію (а.с.№28). Відповідно до інформації щодо виплати матеріальної допомоги при виході на пенсію (10 окладів) працівникам УАПР [PERSON] РДА станом на 21 вересня 2011 року вбачається, що [PERSON] нарахована матеріальна допомога у розмірі 14040 гривень, виплачено коштів у розмірі 3790 гривень і залишок коштів до виплати 10250 гривень (а.с.№57). Отже, із пояснень позивача та його представника, відповідача та вивчених матеріалів справи судом зясовано, що діями відповідача порушуються немайнові права та інтереси [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України кожний має право на звернення до суду, оскільки кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного, з урахуванням вивчених матеріалів справи, які ґрунтуються на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують заявлені вимоги позивача, суд знаходить підстави для часткового задоволення уточнених позовних вимог позивача. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита.

Outcome: partial