Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення суми, вказуючи, що 03.12.2011 року він та відповідач уклали попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно цього договору вони зобовязались у строк до 30.12.2011 року укласти договір купівлі-продажу зазначеної квартири. На забезпечення виконання умов договору, щодо укладення основного договору в строк до 30.12.2011 року він передав відповідачу завдаток у розмірі 4000 грн. 28.12.2011 року [PERSON] повідомив його, що відмовляється укладати договір купівлі-продажу квартири в звязку з тим, що на квартиру накладено арешт. За умовами п. 5.2 попереднього договору в разі відмови відповідача укласти основний договір купівлі-продажу він повинен повернути суму завдатку та виплатити неустойку в розмір суми завдатку. На початку січня 2012 року він звернувся до [PERSON] з вимогою повернути суму завдатку, але повернути грошові кошти відповідач відмовився. Просив на підставі ст. 571 ЦК України стягнути з відповідача 4000 грн. завдатку, 4000 грн. неустойки та судові витрати У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково і пояснив суду, що згідний повернути тільки 4000 грн. завдатку. На момент укладення попереднього договору він не знав, що квартира арештована. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до попереднього договору від 03.12.2011 року [PERSON] виразив намір провести відчуження, а покупець [PERSON] придбати квартиру [ADDRESS] за 212 000 грн. (а.с.5-6). Згідно частини 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Стаття 657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Суд вважає, що оскільки договір купівлі продажу квартири підлягає нотаріальному посвідченню, то і попередній договір від 03.12.2011 року повинен бути нотаріально посвідчений. Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що попередній договір від 03.12.2011 року про купівлю-продаж квартири не посвідчено нотаріально, тому цей договір є нікчемним. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно п. 2.1 попереднього договору від 03.12.2011 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав 4000 грн. завдатку (а.с.5-6). Зазначені обставини в судовому засіданні відповідачем не оспорювались. У статті 570 ЦК України зазначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердженні зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Позивач вважав, що грошові кошти передані ним [PERSON] є завдатком, але з зазначеним неможливо погодитись, оскільки договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був. Грошова сума, що була передана не може вважатись завдатком у рахунок належних з позивача за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання, а є авансом, який підлягає поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України, так як підстава на якій грошові кошти були набуті відпала. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що грошова сума, що була отримана [PERSON] є авансом, то і правові наслідки порушення або припинення зобовязання, забезпеченого завдатком, що передбачені ст. 571 ЦК України не можуть бути застосовані і посилання відповідача та його представника на них безпідставні. Судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України.

Outcome: partial