Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-16 00:00:00

В квітні 2011 року ВАТ „Облтеплокомуненерго звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач надає послуги з теплозабезпечення. У звязку з встановленням в квартирі відповідачки № 29 буд. 7 по вул. Щорса в м.Щорс, яка є власником (наймачем), автономної системи опалення, позивач проводив нарахування за опалення згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідачка користується цими послугами та згідно з Правил користування приміщенням житлових будинків, Закону України „Про комунальні послуги зобовязана їх оплачувати. Але, за період з 01.06.2006 року по 31.10.2010 року вона не проводила оплату, в звязку з чим заборгувала позивачу 527 грн. 30 коп.. Отже, зазначену суму позивач і просив стягнути з [PERSON] на свою користь. Рішенням Щорського районного суду від 30 травня 2011 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ВАТ „Облтеплокомуненерго просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким його позов задовольнити. Доводи скарги зводяться до того, що висновки суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості з відповідачки є безпідставними та необгрунтованими. На думку апелянта, не підписання типового договору між сторонами не може бути підставою для несплати отриманих послуг, які повинні сплачуватись згідно вимог чинного законодавства. Також зазначає, що постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, якою затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення... визначено поняття опалюваної площі будинку, зокрема, це загальна площа приміщень будинку, в тому числі площа сходових кліток, ліфтових та інших, і споживачі, які встановили в квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до [PERSON], що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. У судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Відповідачка апеляційну скаргу не визнала, просила в її задоволенні відмовити. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка зобовязана була укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Умови договору про надання послуг позивачем з [PERSON] не обговорювались, а отже, позов є безпідставним. З таким висновком апеляційний суд не погоджується, оскільки він не відповідає вимогам закону. По справі встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та користувачем послуг, що надаються ВАТ „Облтеплокомуненерго. Відповідачка встановила автономну систему опалення, а отже, позивач нараховував їй плату за теплову енергію лише за місця загального користування - опалення під»їзду. Відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р., споживачі, які встановили в квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до [PERSON] розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, яка затверджена Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] протягом періоду з 01.06.2006 року по 31.10.2010 року зазначені послуги не оплачувала, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 527 грн. 30 коп., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 5). Отже, апеляційний суд вважає, що [PERSON] зобовязана була оплачувати послуги, що надавались позивачем за вказаний період. Наявність чи відсутність письмового договору між постачальником послуг та споживачем не впливає на обовязок споживача оплачувати вартість спожитих послуг. Це випливає зі змісту Закону України „Про житлово-комунальні послуги та Закону України „Про теплопостачання, згідно з якою споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту теплову енергію. З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що висновок суду 1 інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості з відповідачки є помилковим, в звязку рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України при постановленні нового рішення необхідно змінити розподіл судових витрат, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в повернення судового збору у розмірі 51 грн. (а.с.2, 39) та 60 грн. в повернення витрат з ІТЗ (а.с.1, 38).

Outcome: approved