Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] неустойку у розмірі 7114,86 грн., яка склалася за прострочення сплати аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] за період з червня 2010 року по лютий 2011 року та витрати, повязані із зверненням до суду. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги [PERSON] та просить задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на те, що заборгованість по аліментам склалась з вини [PERSON], який матеріальної допомоги на утримання сина не здійснює, на виклики до державного виконавця не зявляється, про своє місцеперебування не повідомляє, не зазначає свої дійсні доходи. Представник відповідача у попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши письмові заперечення проти позову, де посилався на скрутне матеріальне становище відповідача та добровільне погашення заборгованості по аліментам. Відповідач та його представник неодноразово у судові засідання при розгляді справи по суті не зявлялись, про час слухання справи повідомлені. Вислухавши пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 7 вересня 2006 року по 23 червня 2010 року, від якого 21 червня 2007 року народився син [PERSON]. Як вбачається із довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) позивачка мешкає та зареєстрована разом з сином в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до представлених суду довідок міської поліклініки №3 неповнолітній [PERSON] у 2010-2011 роки часто хворів, у звязку з чим потребував матеріальної допомоги на лікування та догляд. 25 травня 2010 року Суворовським райсудом м. Одеси ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивачки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача на утримання сина, починаючи з 1 квітня 2010 року і до досягнення сином повноліття. У квітні та травні 2010 року відповідач виплатив позивачці аліменти у добровільному порядку. Однак, з червня 2010 року він не виконує рішення суду, у звязку з чим 6 вересня 2010 року позивачка звернулась до Першого Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про прийняття на примусове виконання виконавчого листа про стягнення аліментів та 7 вересня 2010 року старший державний виконавець Телещак Н.М. виніс постанову №В-7/833 про відкриття виконавчого провадження, про що був повідомлений відповідач. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам зробленого старшим державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ [PERSON], сума заборгованості у [PERSON], станом на 1 лютого 2011 року, складає 5145 грн., із розрахунку середньостатистичної заробітної плати по м. Одесі 2088 грн. Розмір аліментів, який повинна була отримувати [PERSON] щомісячно, складав 522 грн. (1/4 частина від 2088 грн.). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Частина перша ст. 196 СК України передбачає, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення Як вбачається із положень ст. 258 ЦК України строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється 1 рік. Позовні вимоги [PERSON] предявлені у березні 2011 року, тобто до спливу строку позовної давності. Датою платежу аліментів є останній день поточного місяця, за який нараховані аліменти. Тому суд вважає, що неустойка повинна обчислюватись з червня 2010 року по лютий 2011 року таким шляхом: з 01.07.2010 року по 31.03.2011 року 274 дня х 522 грн. (сума аліментів за 1 місяць) х 1 % : 100% = 1430,28 грн. пеня за червень 2010 року з 01.08.2010 року по 31.03.2011 року 243 дня х 522 грн. (сума аліментів за 1 місяць) х 1 % : 100% = 1268,46 грн. пеня за липень 2010 року з 01.09.2010 року по 31.03.2011 року 212 днів х 522 грн. (сума аліментів за 1 місяць)х 1 % : 100% = 1106,64 грн. пеня за серпень 2010 року з 01.10.2010 року по 31.03.2011 року 182 дня х 522 грн. (сума аліментів за 1 місяць) х 1 % : 100% = 950,04 грн. пеня за вересень 2010 року з 01.11.2010 року по 31.03.2011 року 151 день х 522 грн. (сума аліментів за 1 місяць)х 1 % : 100% = 788,22 грн. пеня за жовтень 2010 року з 01.12.2010 року по 31.03.2011 року 121 день х 522 грн. (сума аліментів за 1 місяць)х 1 % : 100% = 631,62 грн. пеня за листопад 2010 року з 01.01.2011 року по 31.03.2011 року 90 днів х 522 грн. (сума аліментів за 1 місяць)х 1 % : 100% = 469,80 грн. пеня за грудень 2010 року з 01.02.2011 року по 31.03.2011 року 59 днів х 522 грн. (сума аліментів за 1 місяць)х 1 % : 100% = 307,98 грн. пеня за січень 2011 року з 01.03.2011 року по 31.03.2011 року 31 день х 522 грн. (сума аліментів за 1 місяць)х 1 % : 100% = 161,82 грн. пеня за лютий 2011 року А всього штрафні санкції складають 1430,28 грн. + 1268,46 грн. + 1106,64 грн. + 950,04 грн. + 788,22 грн. + 631,62 грн. + 469,80 грн. + 307,98 грн. + 161,82 грн. = 7 114,86 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд вважає необхідним також стягнути з відповідача державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, на поштові відправлення про виклик відповідача та його представника до суду на користь позивачки, які підтверджені квитанціями про сплату. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із акту старшого державного виконавця Першого Київського ВДВС Одеського МУЮ [PERSON] 12 жовтня 2010 року виходом за адресою [ADDRESS], [PERSON] на момент перевірки за вказаною адресою фактично не мешкає, його майна в квартирі не виявлено. Як вбачається із актів вищезазначеного державного виконавця Іваненко В.В. 2 вересня 2011 року та 26 вересня 2011 року на виклики не являвся, пояснень не надавав. 5 жовтня 2011 року державним виконавцем була винесена постанова про примусовий привід боржника через органи міліції. У судовому засіданні доведено, що заборгованість по аліментам склалась з вини [PERSON], який на виклики до державного виконавця не зявляється, про своє місцеперебування не повідомляє, не зазначає свої дійсні доходи. Посилання відповідача на погашення заборгованості по аліментам є безпідставною, оскільки відповідачем надана квитанція УАППЗ Укрпоштапро відправлення поштового переказу на імя [PERSON] на 250 грн., яка датована 19 травня 2011 року, тобто після подачі позову до суду, а саме після березня 2011 року. В квитанції не зазначене цільове призначення грошей та хто їх в загалі направляє. Крім того, позивачка не визнає добровільне погашення заборгованості та ставить вимоги про стягнення пені за період до відправлення поштового переказу. Відповідно до договору № 00217 В ПАТКБ Правекс-Банкз 3 вересня 2010 року позивачкою відкритий особовий рахунок для отримання аліментів про що відповідач був повідомлений. Однак, грошові кошти на зазначений рахунок не поступали. Суд вважає, що посилання відповідача на тяжке матеріальне становище є безпідставним, оскільки ним не представлено суду будь-яких доказів з цього приводу, крім того, він є працездатним. Суду відповідачем представлені відомості про те, що з 2006 року він є засновником ПП Одеська Мріята на рахунку ПП в ПАТ КБ Приватбанквідсутні грошові кошти. Однак, суду не представлені докази відсутності доходу відповідача (звіти ПП Одеська Мрія, які повинні були надані до податкової інспекції, тощо). Крім того, як вбачається із відповіді відділу державних реєстраторів виконкому Одеської міськради на запит суду [PERSON] є також співзасновником ПП Ліга ком. Суд критично відноситься до посилання відповідача на відсутність грошових коштів у звязку з тим, що він доглядав бабусю. Як вбачається із представленої копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 2 листопада 2010 року. Після смерті зазначеної особи і до розгляду справи в суді відповідач не застосовував будь-яких спроб погасити заборгованість по аліментам. Також, на день розгляду справи відсутні будь-які вимоги [PERSON] щодо оскарження дій державного виконавця з приводу розрахунку заборгованості по аліментам. При викладених обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved