Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ганнівської сільської ради Братського району , Братської райдержадміністрації, в якому просить поновити строк позовної давності, як пропущений з поважних причин, визнати за ним право на земельну частку ( пай) в розмірі 13,95 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з червня 1974 року по вересень 1995 року його батько [PERSON] працював в колгоспі «їм. Енгельса», в подальшому після реорганізації в КСП «їм. Бенардоса» Братського району Миколаївської області і був членом колгоспу, в подальшому членом колективного сільськогосподарського підприємства. 15 листопада 1995 року КСП «ім. Бенардоса» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії МК № 003. Згідно з [PERSON] Президента України №720/95 від 08.08.1995 року, батько позивача [PERSON] мав право на одержання земельної частки (паю), але його прізвище помилково не було внесено до списку осіб, що мали право на земельну частку (пай), тому сертифікат на нього не видавався. 12 вересня 1995 року останній помер. На момент смерті батька позивача [PERSON] Президента №720/95 від 08.08.1995 року вступив в законну силу, він був опублікований в засобах масової інформації (12.08.1995 року в газеті «Урядовий кур'єр» № 121 та в газеті «Голос України» № 152). [PERSON] помер після вступу [PERSON] в законну силу, а тому він мав право на земельну ділянку (пай) і повинен був бути внесений до списку осіб, маючих таке право. Невидача відповідного сертифіката на земельну ділянку (пай) спадкодавцю при житті не заважає спадкоємцю успадкувати та оформити свої права на земельний пай і після смерті спадкодавця. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник Братської районної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання з”явився, та пояснив, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, та надав письмові заперечення. Ганнівська сільська рада до початку судового засідання надала письмову заяву, в якій не заперечує позовні вимоги, визнає їх повністю та просить справу слухати без представника. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)” від 05.06.2003 року, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні Свої позовні вимоги мотивує тим, що з червня 1974 року по вересень 1995 року його батько [PERSON] працював в колгоспі «їм. Енгельса», в подальшому після реорганізації в КСП «їм. Бенардоса» Братського району Миколаївської області і був членом колгоспу, в подальшому членом колективного сільськогосподарського підприємства. 15 листопада 1995 року КСП «ім. Бенардоса» отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії МК № 003. Згідно з [PERSON] Президента України №720/95 від 08.08.1995 року, батько позивача [PERSON] мав право на одержання земельної частки (паю), але його прізвище помилково не було внесено до списку осіб, що мали право на земельну частку (пай), тому сертифікат на нього не видавався. 12 вересня 1995 року останній помер. На момент смерті батька позивача [PERSON] Президента №720/95 від 08.08.1995 року вступив в законну силу, він був опублікований в засобах масової інформації (12.08.1995 року в газеті «Урядовий кур'єр» № 121 та в газеті «Голос України» № 152). [PERSON] помер після вступу [PERSON] в законну силу, а тому він мав право на земельну ділянку (пай) і повинен був бути внесений до списку осіб, маючих таке право. Невидача відповідного сертифіката на земельну ділянку (пай) спадкодавцю при житті не заважає спадкоємцю успадкувати та оформити свої права на земельний пай і після смерті спадкодавця. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004р. №7 “Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ”, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку. Згідно п.16 розділу 10 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. (пай). Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини. Відповідно до п.2 [PERSON] Президента України від 8 серпня 1995р. № 720/95 “Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” [PERSON] як член господарства мав право на земельну частку (пай), та на майновий пай , однак не був занесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), таким чином позбавили права на земельну частку (пай), тим самим порушивши його конституційні права. У земельному законодавстві, а саме: Земельному кодексу України (редакція 1992 року), Земельного кодексу України (чинна редакція), Закону України „Про порядок виділення у натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток-паїв”, [PERSON] Президента „Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва, 1994 року”, „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, 1995 року” не має жодного положення, яке б говорило про обмеження права на земельну частку (пай) місцем проживання. Строк пропуску звернення до суду із заявою суд вважає поважним, оскільки позивач не знав про дату розпаювання земель , та не відомо було про отримання померлим права на земельну частку (пай). Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, поновивши у відповідності зі ст.73 ЦПК України строк позовної давності, як пропущений з поважних причин. На підставі викладеного і

Outcome: approved