Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

У березні 2011 року [PERSON] звернувся із позовом до ПАТ «ВТБ [PERSON]» про відшкодування збитків, посилаючись на те, що 23 лютого 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Мрія» та ТОВ «БудІнвестХолдінг» був укладений договір № 82-А про участь у фонді фінансування будівництва житлового будинку з прибудованими нежилими приміщеннями по вул. Лесі Українки, 82, в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області. 21 квітня 2006 року між ним та Акціонерним комерційним банком «Мрія», ТОВ «Будівельна компанія БудІнвестХолдінг» укладено договір про уступку права вимоги № 23, згідно якого попередній довіритель ТОВ «Будівельна компанія БудІнвестХолдінг» уступив, а він прийняв на себе право вимоги, належне попередньому довірителю за Основним договором, укладений між попереднім довірителем та Управителем, тобто Акціонерним комерційним банком «Мрія» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ [PERSON]». Згідно даного договору він набув статусу Довірителя за Основним договором, в частині отримання права на передання йому у власність двокімнатної квартири, після здачі забудовником обєкта будівництва в експлуатацію. Відповідно до п. 2.2 Договору № 23 від 21.04.2006 року в день укладання даного договору він сплатив Попередньому довірителю ТОВ «Будівельна компанія БудІнвестХолдінг» кошти в сумі 293\~057,90 грн., шляхом внесення їх в касу АКБ «Мрія». В той же день він отримав Свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва житлового будинку з прибудованими нежилими приміщеннями по вул. Л.Українки, 82 у м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, що свідчить про те, що умови Основного договору зі свого боку він виконав в повному обсязі. Згідно Свідоцтва за ним був закріплений обєкт інвестування, а саме двокімнатна квартира № 9, загальною площею 71,74 кв.м. по вул. Л.Українки, 82 у м. Вишневому, Києво-Святошинського району Київської області. В правилах діяльності банку по формуванню і управлінню Фондом фінансування будівництвом житлового будинку з вбудованими (прибудованими) нежилими проміщеннями по вул. Л.Українки, 82 у м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, вид «А», в Загальних положеннях зазначено закінчення будівництва: І-й квартал 2007 року. У Свідоцтві про участь у фонді фінансування будівництва зазначено, що запланована дата введення обєкта інвестування в експлуатацію ІІІ квартал 2007 року і що забудовником є Дочірнє підприємство Товариство по будівництву молодіжних житлових комплексів у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Консул «Консул Метиз». Дата введення обєкта будівництва в експлуатацію була перенесена на шість місяців пізніше. Згідно Основного договору ПАТ «ВТБ [PERSON]» зобовязувався використати внесені кошти на рахунок, відповідно до Правил ФФБ, та після введення обєкту будівництва в експлуатацію надати Довірителю в обмін на Свідоцтво про участь в ФФБ довідку, яка підтверджує його право на отримання у власність квартири та за Договором про уступку майнових прав передати майнові права на обєкт інвестування. Його сподівання на отримання квартири у відповідності з Основним договором, Правилами ФФБ та Свідоцтвом про участь у фонді фінансування будівництва житлового будинку з прибудованими нежилими приміщеннями по вул. Лесі Українки, 82, у місті Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області не виправдалися. Крім того, здачу об'єкта інвестування в експлуатацію станом на 20.02.2008 року було прострочено на 143 дні, його будівництво взагалі припинено з лютого 2007 року. ПАТ «ВТБ [PERSON]» зі свого боку Основний договір не виконав, своїми діями та бездіяльністю грубо порушував законодавство України та умови договору, не виявив при управлінні майном належної турботливості про інтереси установника управління майном та допустив невиконання обов'язків забудовником, щодо будівництва та здачі в експлуатацію житлового будинку. Згідно умов п.п. 5.1.1., 6.1. Правил ФФБ Управитель (відповідач ПАТ «ВТБ [PERSON]») здійснює в інтересах довірителів контроль за цільовим використанням забудовником коштів фонду. Пунктом 6.2. Правил ФФБ передбачено, що контролю з боку управителя підлягають всі учасники будівельного процесу незалежно від форм власності, служби забудовника, генеральні підрядні та спеціалізовані підрядні (субпідрядні) організації, підприємства постачальники продукції та послуг для будівництва, проектні, пусконалагоджувальні, ремонтні та інші особи, що приймають участь в спорудженні об'єкта будівництва. Вільні кошти на поточних рахунках фонду, які тимчасово не передані на фінансування будівництва, управитель має право використовувати при здійсненні банківських операцій. При цьому банк-управитель несе відповідальність за їх збереження власними коштами. Не виконуючи вищезазначених вимог закону та Правил ФФБ, ПАТ «ВТБ [PERSON]», як управитель ФФБ допустив суттєве порушення щодо належного управління коштами, так як перерахував кошти забудовнику для здійснення будівництва об'єкту інвестування за відсутності у забудовника дозволу на виконання будівельних робіт, який у відповідності із ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» видається інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю. Про те, що будівництво будинку № 82 по вул. Л.Українки в м. Вишневе розпочато забудовником в 2006 році самочинно, без розробки і затвердження проектної документації та одержання дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт, було зазначено в листі від 30.11.2009р. № 7/10-2466, що був надісланий на його ім'я Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області. В даному листі також повідомляється, що з даного приводу інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Києво-Святошинської райдержадміністрації до підприємства застосовані штрафні санкції, передбачені ст.1 Закону України «Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування», а директора забудовника притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 97 КУпАП та надано припис про припинення будівництва до одержання дозволу. На даний час будь-які будівельні роботи на об'єкті не проводяться. На зазначені обставини вказано і в листі від 08.01.2008 року №01-01-5 Управління містобудування і архітектури та розвитку інфраструктури Київської обласної державної адміністрації. Отже, ПАТ «ВТБ [PERSON]», як Управитель ФФБ, не тільки не проявив належної уваги щодо управління коштами довірителів, але і сам допустив виникнення ризикової ситуації, яка призвела до невиконання обов'язків забудовником, щодо будівництва та здачі в експлуатацію житлового будинку та втраті переданих управителю у довірчу власність коштів. Так як будівництво об'єкту інвестування було припинено і його будівництво в подальшому проводитись не буде, то він був вимушений скористатись правом передбаченим п. 3.1.2 Основного договору від 23.02.2006 року про відмову від участі у Фонді фінансування будівництва та отримання внесених коштів в розмірі визначеному Управителем і ПАТ «ВТБ [PERSON]», виходячи з кількості закріплених за Довірителем (позивачем) вимірних одиниць об'єкта інвестування та поточної ціни його вимірної одиниці на день подачі заяви, як це також передбачено ст.17 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», в редакції від 15.12.2005р., тобто на день подачі заяви. Згідно п.9.4. Правил ФФБ управління майном припиняється та об'єкт інвестування відкріплюється від довірителя також у разі відмови довірителя від участі в фонді. Про намір звернутись з заявою про відмову від участі в фонді, у відповідності з абз.4 п.3.1.2. Основного договору він повідомив ПАТ «ВТБ [PERSON]» листом від 20.02.2008 року, який був отриманий ним згідно штампу ПАТ «ВТБ [PERSON]» 20.02.2008 року за вх. № 408/1-09-1. Відповідь на його заяву від 20.02.2008 року від ПАТ «ВТБ [PERSON]» він так і не отримав, тобто його не проінформовано у відповідності із п.4.9. Основного договору від 23.02.2006 року про хід виконання умов договору і які здійснені ним заходи по забезпеченню завершення будівництва об'єкта інвестування та введення його в експлуатацію, а також щодо попередження завдання йому збитків, як Довірителю за договором від 23.02.2006р., про що він просив ПАТ «ВТБ [PERSON]» повідомити в зазначеній заяві. З відповідною заявою від 20.03.2008 року він звернувся до ПАТ «ВТБ [PERSON]» про відмову від участі в фонді фінансування будівництва житлового будинку та повернення йому внесених коштів до 03.04.2008 року, з врахуванням поточної ціни квартири на день подачі заяви. Заява отримана ПАТ «ВТБ [PERSON]» згідно штампу від 21.03.08 року за вх. №706/1-09-1. До цього часу ПАТ «ВТБ [PERSON]» не задовольнив дану заяву і не надав йому відповіді, чим грубо порушив вимоги статей 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» та ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». В зв'язку з невиконанням ПАТ «ВТБ [PERSON]» своїх зобов'язань за Основним договором, він вимушений звернутись до суду за захистом моїх порушених прав. Інвестовані ним кошти до Фонду фінансування будівництва ПАТ «ВТБ [PERSON]» зобов'язаний був повернути за рахунок надходження коштів від забудовника, або за рахунок коштів оперативного резерву, який згідно пунктів 6.5. та 6.6 Правил ФФБ формується Управителем в розмірі 10-ти відсотків від кожної суми фактично перерахованих до фонду коштів довірителів та використовується управителем для повного або часткового повернення довірителям коштів з фонду, що також передбачено ст.17 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Згідно інформації ПАТ «ВТБ [PERSON]» на рахунку оперативного резерву ФФБ станом на 21.03.2008 року, тобто на день подачі ним заяви про відмову від участі в ФФБ та повернення грошей, сума оперативного резерву складала 604219 грн. 75 коп., що давало можливість ПАТ «ВТБ [PERSON]» повернути йому грошові кошти інвестовані в будівництво квартири, однак цього зроблено не було. В порушення положення абзацу 4 п.3.1.2. Основного договору про участь в фонді фінансування будівництва, абз.12, 19 ч.1 ст.13, ч.2, 3 ст.17 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (в редакції змін від 15.12.2005 року) та пункту 9.1. Правил ФФБ, ПАТ «ВТБ [PERSON]» як управитель ФФБ не тільки не визначив розмір коштів, які підлягають поверненню, а взагалі залишив заяву Довірителя про відмову від участі в ФФБ та повернення наданих в управління коштів без розгляду і відповіді, не здійснивши при цьому жодної дії передбаченої Порядком і підставами відкріплення від довірителя об'єкту інвестування та припинення управління майном зазначеним в пункті 9 Правил ФФБ. Таким чином, він зі свого боку виконав умови Договору № 82-А про участь в фонді фінансування будівництва від 23.02.2006 року, щодо порядку відмови від участі у фонді фінансування будівництва та отримання внесених коштів, тоді як ПАТ «ВТБ [PERSON]» допустив бездіяльність щодо здійснення відкріплення від нього об'єкту інвестування, припинення управління майном та повернення внесених них коштів, в тому числі не надіслав забудовнику письмової вимоги про перерахування коштів на рахунок ФФБ для подальшого їх повернення. Отже, ПАТ «ВТБ [PERSON]» неналежним чином захищав інтереси довірителів, не виявив при управлінні майном належної уваги щодо його інтересів, як довірителя за Основним Договором, в тому числі щодо повернення інвестованих грошей, що призвело до порушення його прав, а саме: не здійснював належного контролю за дотриманням забудовником виконання умов та зобов'язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що призвело до збільшення строків будівництва більш ніж на 90 днів, а в подальшому відновлення будівництва взагалі не відбулось, в зв'язку з чим він був вимушений звернутись до ПАТ «ВТБ [PERSON]» із заявою про вихід з Фонду фінансування будівництва. ПАТ «ВТБ [PERSON]», як Управитель ФФБ перерахував забудовнику всі гроші Довірителів, в тому числі і його кошти, окрім грошей оперативного резерву, для здійснення будівництва об'єкту інвестування за відсутності у забудовника дозволу на виконання будівельних робіт, що призвело до втрати перерахованих коштів, тому що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області забудовнику було надано припис про припинення будівництва до одержання дозволу (лист № 7/10-2466 від 30.11.2009 року), але дозвіл забудовником так і не був одержаний, а кошти Управителю не повернуті. ПАТ «ВТБ [PERSON]» в порушення умов п. 4.9 Основного договору не надав відповіді на його заяву від 20.02.2008 року, які здійснені ним заходи по забезпеченню завершення і будівництва об'єкта інвестування та введення його в експлуатацію, а також щодо попередженню завдання йому збитків, що стало додатковою підставою прийняття ним рішення про відмову від участі в Фонду фінансування будівництва. ПАТ «ВТБ [PERSON]», як Управитель ФФБ не дотримався встановлених Правилами ФФБ процедур та відповідних положень передбачених абзацом 4 п. 3.1.2. Договору № 82-А про участь в фонді фінансування будівництва від 23.02.2006р., абз.12, 19 ч. 1 ст.13, частинами 1. 3 ст.17 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (в редакції змін від 15.12.2005р.)., щодо здійснення відкріплення об'єкту інвестування, припинення управління майном забезпечення можливості отримання коштів з ФФБ на його вимогу викладену в заяві від 20.03.2008 року. Між ним та ПАТ «ВТБ [PERSON]» мали місце договірні стосунки. Згідно вимог ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання). Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пені), відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 1043 ЦК України, згідно якої управитель, який не виявив при управлінні майном належної турботливості про інтереси установника управління або вигодонабувача, зобов'язаний відшкодувати установникові управління завдані збитки, а вигодонабувачеві - упущену вигоду. Недотримання ПАТ «ВТБ [PERSON]» Правил ФФБ, умов Основного договору, вимог законів України, незаконні дії та бездіяльність, в тому числі незабезпечення його права на повернення коштів з ФФБ в зв'язку з відмовою від участі в ФФБ, призвели до завданих збитків, які складаються із суми інвестованих в ФФБ та неповернутих ПАТ «ВТБ [PERSON]» коштів, а саме в розмірі 293057,90 грн., та інфляційних збитків, які він поніс у зв'язку з інфляційними процесами, тобто знецінюванням грошей за період прострочення повернення коштів з 05.04.2008 року по даний час, тобто з квітня 2008 року по лютий 2011року. Сума інфляційних збитків в загальному складає: 293057,90 грн. х 139,2% - 293057,90 грн. = 114878,70 грн. Згідно п.п. 3, 4 розділу 4 Основного договору за порушення з вини Управителя строків повернення Довірителю внесених ним коштів у випадках визначених цим Договором, Управитель сплачує Довірителю пеню в розмірі 1% від суми своєчасно несплачених коштів за кожен день прострочення. Нарахування пені припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так як з вини ПАТ «ВТБ [PERSON]» йому не повернуто інвестовані грошові кошти в сумі 293057,90 грн., то розмір пені за останній рік, тобто 365 днів прострочення з 19.03.2010 р. по 18.03.2011 р. складає: 293057,90 грн. х (365днів х 1%) = 1069661,33 грн. Враховуючи викладене, [PERSON] просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ банк» на його користь в рахунок відшкодування збитків грошові кошти в сумі 293057,90 гри., інфляційні збитки в сумі 114878,70 грн., пеню в сумі 1069661,33 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідач ПАТ «ВТБ [PERSON]» позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 лютого 2006 року між АКБ «Мрія», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ [PERSON]» (Управитель за Договором), та ТОВ «Будівельна компанія «БудІнвестХолдінг» (Довіритель за Договором) було укладено Договір № 82-А про участь у Фонді фінансування будівництва житлового будинку з прибудованими нежилими приміщеннями по вул. Л. Українки, 82 у м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області. Згідно умов цього Договору ТОВ «Будівельна компанія «БудІнвестХолдінг», як Довіритель передає АКБ «Мрія», як Управителю, в довірчу власність грошові кошти в розмірі, в строки та на умовах, встановлених даним Договором та визнаними Довірителем Правилами діяльності банку по формуванню і управлінню фондом фінансування будівництва житлового будинку з прибудованими нежилими приміщеннями по вул. Лесі Українки, 82 у місті Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, вид «А», а Управитель зобовязується здійснити управління коштами в інтересах Довірителя. 21 квітня 2006 року між відповідачем АКБ «Мрія» (Управитель), правонаступником якого є ПАТ «ВТБ [PERSON]», ТОВ «Будівельна компанія БудІнвестХолдінг» (Попередній довіритель), та позивачем [PERSON] (Наступний довіритель) укладено Договір № 23 про уступку права вимоги, згідно умов якого Попередній довіритель уступає, а Наступний довіритель приймає на себе право вимоги, належне Попередньому Довірителеві за Основним договором, укладеним між Попереднім Довірителем та Управителем. Згідно умов даного Договору позивач [PERSON] отримав право вимоги, що належало ТОВ «Будівельна компанія БудІнвестХолдінг» за Договором № 82-А від 23.02.2006 року про участь у Фонді фінансування будівництва житлового будинку з прибудованими нежилими приміщеннями по вул. Л.Українки, 82 у місті Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, в частині щодо двохкімнатної квартири № 9 у вказаному будинку, на четвертому поверсі, загальною площею 71,74 кв.м. На виконання умов п. 2.2 Договору уступки права вимоги позивачем було сплачено 293\~057,90 грн. на рахунок ТОВ «Будівельна компанія «БудІнвестХолдінг», а Управителем коштів на виконання умов п. 2.3 Договору коштів видано йому Свідоцтво про участь у Фонді фінансування будівництва житлового будинку з прибудованими нежилими приміщеннями по вул. Л.Українки, 82 у місті Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, в якому зазначено, що сума коштів, переданих довірителем в управління складає 258\~264 грн., що становить 100% від вартості Обєкту інвестування. З матеріалів справи вбачається, що згідно Свідоцтва про участь у фонді фінансування будівництва житлового будинку з прибудованими нежилими приміщеннями, видане 21 квітня 2006 року довірителю [PERSON], запланованою датою введення в експлуатацію обєкту будівництва є 3 квартал 2007 року. [PERSON], Забудовник обєкту інвестування Дочірнє підприємство Товариство по будівництву молодіжних житлових комплексів у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Консул «Консул Метиз» умов генерального договору на забудову № 2 від 11 серпня 2005 року не виконав, житловий будинок по вул. Л.Українки, № 82, в м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області. 23 лютого 2006 року [PERSON] звертався до відповідача ПАТ «ВТБ [PERSON]», як Управителя інвестиційними коштами, із заявою про відмову від подальшої участі у фонді фінансування будівництва та повернення йому внесених коштів, що передбачено пунктом 3.1.2 Договору № 82-А від 23 лютого 2006 року. Положеннями п. 3.2.2 Договору відповідачу надано право відкріплювати від довірителя обєкт інвестування у випадку його відмови від участі у фонді, проте у відповідності до умов п. 3.2.3 цього Договору повернення коштів Управителем здійснюється протягом десяти календарних днів з моменту надходження цих коштів на рахунок Фонду фінансування будівництва від Забудовника. 3 липня 2008 року ПАТ «ВТБ [PERSON]» звертався з письмовою вимогою до Забудовника Дочірнього підприємства ТБМЖК у вигляді ТОВ «Консул «Консул Метиз» про повернення коштів, спрямованих на фінансування будівництва обєкта, але коштів забудовником повернуто не було. Відповідно до п.1 Договору № 82-А від 23.02.2006 року предметом Договору про участь у фонді фінансування будівництва щодо зобовязань управителя є управління коштами довірителя в інтересах довірителя, а забудовника організувати спорудження обєкта будівництва з використанням отриманих управителем у довірче управління коштів, своєчасно ввести його в експлуатацію та передати обєкти інвестування у власність довірителям фонду. [PERSON] не може нести відповідальність за порушення Забудовником його зобовязань, які встановлені договором, оскільки такий обовязок не передбачений вимогами чинного законодавства, а саме положеннями Закону України «Про фінансово-кредитний механізм і управління майном при будівництві та операціях з нерухомістю». Повернення проінвестованих коштів Управителем є похідним від повернення спочатку цих коштів Забудовником, якому ці кошти було перераховано на виконання умов договору. Дана обставина була підтверджена рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року в справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ВТБ [PERSON]», третя особа, Дочірнє підприємство по будівництву молодіжних житлових комплексів у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю «Консул «Консул Метиз», про стягнення коштів внесених за договором та відшкодування моральної шкоди, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2012 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Сплачені позивачем кошти у розмірі 293\~057,90 грн. не є втратами, яких позивач зазнав у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, чи витратами, понесеними позивачем для відновлення свого порушеного права, а також не є упущеною вигодою (упущеним доходом). Згідно вимог ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом; суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Обов'язковою передумовою задоволення позовних вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: наявність збитків; причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням збитків позивачеві; протиправність поведінки відповідача як заподіювача збитків; вина відповідача. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків. Позивачем не доведено причинний зв'язок між діями ПАТ «ВТБ Банку» як Управителя ФФБ та заподіянням збитків позивачу, вина та протиправність дій Банку як заподіювача збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Уклавши договір про участь в фонді фінансування будівництва житлового будинку, сторони стали учасниками інвестиційного процесу й правовідносини, які виникли між ними, регулюються спеціальними законами, а саме, Законом України «Про інвестиційну діяльність» та Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», які встановлюють загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами й визначають поняття забудовник, управитель та установник. Оскільки між сторонами у даній справі виникли правовідносини з приводу інвестиційної діяльності, а не з грошових зобов'язань, то до зазначених правовідносин не можуть застосовуватися положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 4.3. Договору № 82-А від 23 лютого 2006 року про участь у ФФБ за порушення з вини Управителя строків повернення Довірителю внесених ним коштів у випадках, визначених цим договором, управитель сплачує Довірителю пеню в розмірі 1% від суми своєчасно несплачених коштів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 256, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності на звернення позивача до суду з вимогою про стягнення пені розпочався з 05 квітня 2008 року і сплинув (закінчився) 04 квітня 2009 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. [PERSON], з вимогою про стягнення пені на підставі п. 4.3. договору №82-А від 23.02.2006р. про участь у ФФБ позивач звернувся лише в березні 2011 року, тобто після закінчення перебігу строку позовної давності. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача [PERSON], а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed