Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів доходу, починаючи з 1 вересня й до повноліття дитини. 24 січня 2006 року органом реєстрації актів цивільного стану зареєстровано шлюб між [PERSON], позивачем по даній цивільній справі, та [PERSON], відповідачем по даній цивільній справі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 033330, видане міським відділом реєстрації актів цивільного тану Макіївського міського управління юстиції. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 222077, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції Донецької області. Неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. На теперішній час позивач відчуває матеріальні труднощі, відповідач працевлаштований має стабільний дохід, отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій змінені позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, розглянувши справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, шляхом надіслання відповідної заяви з наявним клопотанням розгляду справи без його участі. Суд дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх не повнолітніх дітей до досягнення повноліття та ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При розгляді справи, враховуючи розяснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітньою дитиною та [PERSON], до якого предявлено вимогу про стягнення аліментів (відповідно до записів в свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO] батьком останнього є саме відповідач); - знаходження неповнолітньої дитини на утриманні позивача [PERSON], яка предявила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин дитина мешкає спільно зі своєю матірю, що підтверджено довідкою КП Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітньої дитини, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобовязань відповідачу [PERSON] є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: - стан здоровя платника аліментів та дитини (будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідача не надано); - матеріальне становище платника аліментів (відповідач має працездатний вік, протипоказань відносно умов праці не надано, на теперішній час працевлаштований, середньомісячний заробіток дорівнює 5\~630,76 гривень); - наявність у [PERSON] грошових зобовязань (згідно довідки про доходи відповідач несе утримання за виконавчими листами). Суд, з урахуванням того, що дохід відповідача є стабільним, приходить до висновку щодо стягнення аліментів з [PERSON] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу останнього, що найкращим чином захистить інтереси неповнолітнього сина щодо потреби [PERSON] в матеріальних коштах в звязку з його вихованням дитини, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Окрім того, суд звертає увагу, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Крім того, суд вважає здійснити посилання на ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач позовні вимоги підтримав, відповідач з позовом згоден в повному обсязі, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Разом з тим, суд не може задовольнити вимоги [PERSON] щодо встановлення часу виникнення аліментних зобовязань, визначивши останнім 1 вересня 2011 року оскільки, згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає неможливим присудження аліментів за минулий час, з тих підстав, що відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України для задоволення такої вимоги, позивачу слід довести вживання заходів щодо добровільної сплати аліментів, та факт ухилення відповідача від сплати їх. Будь-яких пояснень, письмових документів, що могли бути розцінені судом як докази обовязкових підстав, для задоволення вимог щодо присудження аліментів не з часу прийняття позовної заяви безпосередньо судом тобто з 7 вересня 2011 року, а з 1 вересня 2011 року, як заявлено позивачем, [PERSON] не надано. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial