Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк»звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про відшкодування заборгованості за кредитним договором, в якій посилаючись на невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №3909-001/07Р, укладеного з ним 14.05.2007 року, просив ухвалити судове рішення про стягнення з [PERSON] та поручителів [PERSON] і [PERSON] кредитної заборгованості в сумі 79459 грн. 38 коп. в солідарному порядку та судових витрат. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк»про визнання кредитного договору недійсним в якому посилаючись на односторонню зміну ПАТ КБ «Правекс-Банк» відсоткової ставки та надання кредиту в доларах США, просив ухвалити судове рішення про визнання кредитного договору №3909-001/07Р від 14.05.2008 року недійсним. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Предявлені до ПАТ КБ «Правекс-Банк»вимоги [PERSON] не визнала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк». Заявлений до ПАТ КБ «Правекс-Банк» зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним підтримав і просив його задовольнити Відповідач [PERSON]Ю в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. Дійсно між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк»і [PERSON] 14 травня 2007 року був укладений кредитний договір №3909-001/07Р відповідно до якого [PERSON] надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 9800 доларів США, строком до 14 травня 2014 року зі сплатою за користування кредитом 11,99 % річних. Відповідно до п.4.4 кредитного договору позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 117 доларів США щомісяця. У випадку порушення позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки, зазначеної в п.1.2 даного Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення, що відповідає вимогам п.10.1 кредитного договору. Згідно договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору №3909-001/07Р від 14.05.2007 року укладеного 23 січня 2009 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк»і [PERSON] кредит надано позичальникові терміном з 14.05.2007 року до 10.02.2008 року зі сплатою 12,99 відсотків річних; з 11.10.2008 року до 10.11.2008 року зі сплатою 14,99 відсотків річних; з 11.11.2008 року до 14.05.2014 року зі сплатою 15,99 відсотків річних. Згідно договору поруки №3909-001/07Р укладеного 14 травня 2007 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк»та громадянином [PERSON], поручитель [PERSON] зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором №3909-001/07Р від 14 травня 2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 14.05.2014 року у розмірі 9800 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості; поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобовязання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, змін до кредитного договору та/або даного договору кредитором в односторонньому порядку (п.1.1, п.1.3 Договору поруки). Згідно договору поруки №3909-001/07Р укладеного 14 травня 2007 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк»та громадянкою [PERSON], поручитель [PERSON] зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором №3909-001/07Р від 14 травня 2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 14.05.2014 року у розмірі 9800 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості; поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобовязання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, змін до кредитного договору та/або даного договору кредитором в односторонньому порядку (п.1.1, п.1.3 Договору поруки). Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі в порушення умов кредитного договору не виконали зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 79459 грн. 38 коп., так відповідачі порушили вимоги ст. ст. 526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. Заборгованість по кредитному Договору відповідачами не погашено, тому відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту, відповідно кредитного договору №3909-001/07/Р від 14.05.2007 року сума заборгованості складає 10010 доларів США, що еквівалентно 79459 грн. 38 коп. у тому числі: 7460 доларів США, що еквівалентно 59217 грн. 48 коп. по заборгованості за кредитом, 1623 доларів США, що еквівалентно 12883 грн. 37 коп. по заборгованості по відсотках за користування кредитом, 927 доларів США, що еквівалентно 7358 грн. 53 коп. пені. За таких обставин, суд приходе до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк»є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Зустрічний позов відповідача [PERSON] до ПАТ КБ «Правекс-Банк»про визнання кредитного договору недійсним задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобовязання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника. Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Таким чином, обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Пунктом 1.1 договору поруки №3909-001/07Р від 14 травня 2007 року визначено обсяг відповідальності поручителя [PERSON] за кредитним договором №3909-001/07Р від 14 травня 2007 року в обсязі 9800 доларів США, сплаті процентів за зазначеним договором в розмірі 11,99% річних та кінцевим терміном повернення кредиту 14 травня 2014 року, та передбачено можливість зміни розміру процентної ставки за користування кредитом і строків їх сплати (п.7.1.2 кредитного договору). Зазначена умова договору поруки є результатом домовленості сторін, які вільні у визначенні зобовязань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Відповідно до п. 7.1.2 кредитного договору №3909-001/07Р від 14 травня 2007 року, банк має право залежно від зміни кредитної політики банку, змінювати розмір процентної ставки за користування кредитом, письмово попередивши позичальника про зміну відсоткової ставки протягом семи календарних днів з дати введення нової ставки. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, закон повязує припинення договору поруки із зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного зобовязання забезпеченого порукою. Отже, умовами договору поруки передбачено можливість зміни розміру процентів та строків їх сплати в кредитному договорі, а внесення змін до кредитного договору в цій частині не змінило основного зобовязання боржника без згоди поручителя та не збільшило обсяг його відповідальності. Як встановлено судом, 14 травня 2007 року між АКБ „Правекс-Банк і [PERSON] укладено кредитний договір №3909-001/07Р за яким останній отримав 9800 доларів США до 14 травня 2014 року зі сплатою 11,99% річних. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому [PERSON] держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст.192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. [PERSON] законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»(далі Декрет КМУ). Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст.5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій [PERSON] банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операції з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього ж Декрету. Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджено Постановою Правління НБУ № 275 від 17 липня 2001р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу [PERSON] банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторгівельні операції з валютними цінностями; операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюється в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставах укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. У ПАТ КБ „Правекс-Банк наявна банківська ліцензія №7, дозвіл та додаток до дозволу №7-1, які видані [PERSON] банком України відповідно 03 грудня 2001 року в яких наведено перелік банківських операцій, які має право здійснювати відповідач, тому суд вважає, що надання відповідачем кредиту в іноземній валюті не суперечить діючому законодавству. Стосовно посилань позивача за зустрічним позов [PERSON] на відсутність індивідуальної ліцензії, то, дійсно, підпунктом «в»п. 4 ст.5 Декрету КМУ передбачено наявність індивідуальної ліцензії на надання одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. В той же час на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п.1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких [PERSON] видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції за валютними цінностями). Таким чином, у звязку з відсутністю нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій. Таким чином, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано доказів на підтвердження, передбачених ст.215 ЦК України підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні заявлених вимог щодо визнання кредитного договору №3909-001/07Р від 14.05.2007 року недійсним. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені ним у звязку з розглядом справи, по 304 грн. 86 коп. з кожного.

Outcome: approved