Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

Позивач у справі звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 11.03.2007 року [PERSON] продав належний ому на праві власності автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.[NUMBER] шляхом надання довіреності [PERSON] з правом володіння, користування та розпорядження вказаним автомобілем. В липні 2007 року [PERSON] продав автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.[NUMBER] шляхом надання довіреності гр. [PERSON], який 13.12.2007 року отримав тимчасовий талон на своє ім»я. Позивач зазначав, що він на підставі договору купівлі-продажу від 24.02.2010 року придбав у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.[NUMBER], при цьому довіреність не укладалась. Позивач зазначав, що своєчасно з фінансових труднощів не міг оформити спірний автомобіль на своє ім»я, а після закінчення дії довіреності [PERSON] на ім»я [PERSON], звернувся до власника [PERSON], який видав на його ім»я довіреність з правом володіння розпорядження та користування транспортним засобом. Позивач зазначав, що на виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва щодо стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 41122,00 грн. в межах відкритого виконавчого провадження постановою державного виконавця від 17.09.2007 року накладено арешти на все майно, що належить [PERSON], у тому числі оголошено у розшук спірний транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.[NUMBER]. Позивач зазначає, що на час укладення договору купівлі продажу спірного автомобіля йому не було відомо про рішення суду та відкрите виконавче провадження, а тому просить суд визнати його добросовісним набувачем, визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.[NUMBER], виключити автомобіль з акту опису та арешту майна від 09.06.2011 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити, посилаючись на докази подані до позовної заяви. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду відзиви на позовну заяву ( а.с.21-22,70-71) позов визнали. Треті особи подали до суду докази належності на праві власності відповідачі спірного автомобіля та копію виконавчого провадження Суд заслухавши пояснення сторін, їх представників встановив наступне. Правовідносини що склалися між сторонами у справі регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388ЦК України майно не може бути витребувано у нього. Як вбачається із матеріалів справи власник автомобіля марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.АА3319АТ11.03.2007 року [PERSON] продав належний ому на праві власності автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.[NUMBER] шляхом надання довіреності [PERSON] з правом володіння, користування та розпорядження вказаним автомобілем (а.с.7), про що він зазначив у відгуку на позовну заяву та визнав позов. Як вбачається із матеріалів справи в липні 2007 року [PERSON] продав автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.[NUMBER] шляхом надання довіреності гр.[PERSON] з правом володіння, користування та розпорядження вказаним автомобілем, що підтверджено довіреністю та який 13.12.2007 року отримав тимчасовий талон на спірний транспортний засіб на своє ім»я (а.с.10,89). А тому суд дійшов висновку, що відсутні підстави щодо витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України з боку відповідача [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.ч.1ст. 334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Передання майна вважається вручення його набувачеві або первізникові, організації зв»язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов»язання доставки. Відповідно до ст.336ЦК України особа, яка заволоділа рухомою річчю, від якої власник відмовився, набуває право власності на цю річ з моменту заволодіння нею. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об»ективному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу ( а.с.11) [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності ( а.с.89) продав, а позивач [PERSON] придбав автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.АА3319А, письмова форма договору дотримана, обов»язкового нотаріального посвідчення не потребує. Згідно Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 передбачено у тому числі і порядок зняття транспортних засобів з обліку та перереєстрація. Строки в які необхідно проводити вказані дії не встановлені. Судом встановлено, що 13.07.2007 року постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 41122 грн. 00 коп.(а.с.34), позивач зазначає, що на час укладення договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу йому не було відомо про відкрите виконавче провадження,та при наданні йому довіреності від 06.01.2011 року з боку [PERSON]В.( а.с.8), останній йому не повідомив, що на спірний транспортний засіб накладено арешт та він перебуває у розшуку. Главою 23 Цивільного кодексу України та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20\\5 не передбачено обов»язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі продажу рухомого майна. Судом встановлено, що згідно постанови від 09.11.2011 року державним виконавцем описано майно боржника [PERSON], а саме спірний автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.[NUMBER] , та знято його з розшуку ( а.с.35). Судом встановлено, що спірний транспортний засіб у позивача [PERSON] не вилучався. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як вбачається із доказів поданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, відгуків на позовну заяву відповідачів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у порядку ст. 330 ЦК України позивач набув права власності на автомобіль марки ВАЗ21099,2005 року випуску д.н.з.[NUMBER] за договором купівлі продажу, відповідачі у справі у порядку ст. 388 ЦК України не витребували спірний транспортний засіб у позивача та повідомили про продаж спірного транспортного засобу, строки проведення перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів не встановлені, відповідач [PERSON] видав довіреність з правом передовіри та виїзду за кордон гр.[PERSON] 11.03.2007 року на володіння, розпорядження та користування спірним транспортним засобом, виконавче провадження було відкрито 13.07.2007 року та на час укладення договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу між [PERSON] та [PERSON] від 24.02.2010 року, спірний транспортний засіб не був під забороною його відчуження, у розшуку не перебував, а тому позов доведений. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved