overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно, до закінчення навчання, тобто по 01 липня 2012 року. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач [PERSON] є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про її народження ІІІ-ОЛ № 286854 від 01.06.1993 року. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду батько сплачував їй аліменти до 18 років у примусовому порядку, але не регулярно, тому виникали заборгованості. З настанням її повноліття батько в добровільному порядку перестав надавати матеріальну допомогу. Утримує та матеріально допомагає їй тільки мати, яка отримує невелику заробітну плату, в середньому 800 грн. й цих коштів їм не вистачає, так як вона часто хворіє, перебуває на обліку у лікаря травматолога та невропатолога. На теперішній час вона навчається в Олександрійському медичному училищі на денній комерційній формі навчання, є студентом 3-го курсу, що підтверджується довідкою № 112 від 26.05.2011 року. ЇЇ мати не спроможна надати їй необхідну матеріальну допомогу на навчання. ЇЇ батько [PERSON] має можливість надавати їй матеріальну допомогу, оскільки являється працездатним, інших утриманців не має. В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність в звязку з зайнятістю на навчанні. Підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з наведених в позові підстав. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Вислухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження ІІІ-ОЛ № 286854 від 01.06.1993 року. На теперішній час позивач навчається в Олександрійському медичному училищі на денній комерційній формі навчання, є студентом 3-го курсу, що підтверджується довідкою № 112 від 26.05.2011 року і знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] Батько [PERSON] є працездатним, інших осіб на утриманні не має, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років, якщо повнолітня дочка або син продовжують навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд, з врахуванням обставин, відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України, вважає що з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно з відповідача на користь позивача для утримання неповнолітньої дитини починаючи з 01.12.2010р. та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що у звязку з збільшенням прожиткового мінімуму і вікових потреб дитини виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів, що призначені рішенням суду. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі та уточнила свої вимоги, а саме просила стягувати аліменти в розмірі ј частини доходів відповідача, але не менше 30 % пожиточного мінімуму починаючи з дня подання позову до суду. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.07.2009р. з відповідача на користь позивача стягнено аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вищевикладене, а також збільшення розміру прожиткового мінімуму і вікових потреб дитини в матеріальному забезпеченні на загально необхідні речі, є підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1999 року. Від шлюбу мають двоє дітей. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, на даний час з відповідачкою живуть окремо, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач підтримав заявлений позов, обґрунтував причини неможливості збереження сімї. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини неявки від відповідачки повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідачки, яка не зявилась. Суд, дослідивши письмові докази, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони не проживають як сімя, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, сімя існує формально, збереження її неможливе. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинну переплановану квартиру посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.07.2003 року позивачам на праві власності належить квартира по вул.Стуса,4а/57 , що в м. Калуші. В звязку з непридатним для проживання стані вони провели реконструкцію житла без відповідного дозволу інспекції Держархбудконтролю. В звязку з вищенаведеним для набуття права власності на самочинно переплановану квартиру, просять суд визнати за ними право власності на дану квартиру . В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивачки [PERSON] [PERSON] подали заяви в яких вказали,що позовні вимоги підтримують просять позов задоволити та розглянути справу у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання подав заяву в якій просить справу розглянути без його участі , позов визнав та не заперечує проти його задоволення. Суд, проаналізувавши інші докази по справі вважає,що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно з договором купівлі-продажу від 17.07.2003 року позивачам на праві власності належить квартира по вул.Стуса,4а/57 , що в м. Калуші (а.с.6). У відповідності до висновку №23/08-11 експертного дослідження по визначенню відповідності проведеного перепланування квартири [ADDRESS] будівельним нормам України ,від 22.08.2011 р. проведене перепланування квартири [ADDRESS] відповідає Державним будівельним, архітектурним, санітарним,пожежним та екологічним нормам і правилам (а.с.11-17). Згідно технічного паспорту Івано-Франківського ОБТІ від 11.05.2010 р. обєктом будинковолодіння є квартира [ADDRESS](а.с.9-10) У відповідності ст.376 ЦК України за рішенням суду може бути визнано право власності на самочинне майно, тобто збудованого без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовльнити та визнати за позивачами право власності самочинне будівництво переплановану квартиру [ADDRESS]. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 11 травня 2001 року вони зареєстрували шлюб Чонгарською сільською радою Генічеського району Херсонської області актовий запис 05. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO] Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство вже не ведуть так як з вказаного часу живуть окремо одне від одного. Причиною розірвання шлюбу є психологічна несумісність їхніх з відповідачем характерів. Примирення між ними та збереження сім'ї неможливі так як на даний час ми живуть окремо та не мають почуттів одне до одного. Про розділ майна, яке є спільною власністю подружжя, наданий час, спір відсутній. В судове засідання позивач зявився, пояснив, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач з позовом згоден, просить суд шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб який зареєстрований Чонгарською сільською радою Генічеського району Херсонської області актовий запис 05 (а.с.4). Сімейні стосунки не склалися, на момент розгляду справи проживають окремо. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст. 110, 111, 112, 115 Сімейного кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявністю підстав шлюб може бути розірваний в судовому порядку. На підставі викладеного ст. 110-112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Заявник звернувся із зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити юридичний факт, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) є рідною дочкою [PERSON], яка померла 29.11.2007 року. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила викладені в заяві обставини, підтримала заявлені вимоги, пояснила, що 29.11.2007 року померла її мати - [PERSON]. За час її життя вона володіла земельною ділянкою на території Чонгарської сільської ради у розмірі 6,64 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Дану земельну ділянку згідно заповіту від 26.09.2005 року вона заповіла їй, своїй дочці, 02.02.1978 року вона зареєструвала шлюб і взяла прізвище [PERSON]. Після смерті її матері [PERSON] вона звернулась до нотаріальної контори з заповітом про прийняття спадщини. Але в нотаріальній конторі їй відмовили видати свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом, посилаючись на те, що її дівоче прізвище не відповідає прізвищу її матері. Дійсно у свідоцтві про її народження помилково вказано її прізвище [PERSON] і також прізвище її матері [PERSON]. Фактично правильно прізвище її матері на день її народження було [PERSON]. Враховуючи, що вона народилася в Росії у Воронезькій області у 1951 році і на даний час село, в якому вона народилася вже не існує, тому вона не може через ЗАГС виправити своє прізвище у свідоцтві про народження. Тому звернулась до суду із заявою про визнання родинних відносин між нею і її матір'ю [PERSON] Про те, що [PERSON] є її матір'ю підтверджується заповітом, який вона зареєструвала у Чонгарській сільській раді на її прізвище у 2005 році, де вона заповідала їй - своїй дочці [PERSON] - своє майно. Але у заповіті за звичкою підписалась під прізвищем [PERSON] тому просить суд, визнати факт родинних відносин у тому, що вона [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) є рідною дочкою [PERSON], яка померла 29.11.2007 року. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Свідок [PERSON], підтвердила родинний зв'язок позивача та померлої [PERSON], а саме що позивач є її рідна дочка. Свідок [PERSON], підтвердила родинний зв'язок позивача та померлої [PERSON], пояснила, що давно знає позивача, та знає що померла [PERSON], була її рідною мамою. На підтвердження того, що [PERSON] являється рідною мамою позивача, надані такі докази: свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.6), свідоцтво про народження [PERSON], де мамою вказана [PERSON] (а.с.4). Встановлення цього факту необхідно заявниці для оформлення спадщини після померлої матері. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Заявниця надала суду достатньо доказів того, що [PERSON], яка померла 29.11.2007 року являється рідною матірю позивача, а встановлення факту родинних стосунків має для неї юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 24 листопада 2001 року вони зареєстрували шлюб РАГС Генічеського районного управління юстиції м. Генічеськ актовий запис 153. Від шлюбу мають неповнолітнього сина Данила, [INFO] Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство вже не ведуть так як з вказаного часу живуть окремо одне від одного. Причиною розірвання шлюбу є психологічна несумісність їхніх з відповідачем характерів. Примирення між ними та збереження сім'ї неможливі так як на даний час ми живуть окремо та не мають почуттів одне до одного. Про розділ майна, яке є спільною власністю подружжя, наданий час, спір відсутній. В судове засідання позивач зявився, пояснив, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач з позовом згоден, просить суд шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб який зареєстрований РАГС Генічеського районного управління юстиції м. Генічеськ актовий запис 153 (а.с.8). Сімейні стосунки не склалися, на момент розгляду справи проживають окремо. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст. 110, 111, 112, 115 Сімейного кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявністю підстав шлюб може бути розірваний в судовому порядку. На підставі викладеного ст. 110-112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 13.01.2007 року Закотненською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 1, обґрунтовуючи вимоги тим, що спільне життя з ним не склалося. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вона з відповідачем не сумісні в психологічному плані, із-за чого в сімї виникали сварки, які привели до того, що вони втратили один до одного почуття любові та взаєморозуміння, тому подальше подружнє життя суперечить її інтересам. Від шлюбу є неповнолітні діти - донька [PERSON] [INFO], та син [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не зявилася, просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії 1-ЕД № 041169, виданого 13.01.2007 року, Закотненською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 1, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У позивача та відповідача шлюб перший. Від спільного шлюбу є неповнолітні діти донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Спір про майно подружжя відсутній. Спір про місце проживання дітей відсутній. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу будуть проживати разом з позивачем. Позивач [PERSON] (до шлюбу Сірик) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу Толстухова. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивачка повністю підтримує позов та просить суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на такі докази: з відповідачем перебуває у шлюбі з 09 вересня 2005 року, зареєстрованому Відділом РАЦС Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова за актовим записом № 328. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що постійно виникали в сімї конфліктні ситуації та сварки, стосунки між подружжям були напружені. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства НЕ ведуть більше року. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Відновлювати стосунки позивачка не бажає. Позивачка у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. У разі неявки відповідача згодна на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не прибув, хоча судом був належним чином повідомлений про час і місце та дату розгляду справи, судові заперечень на позов не надав, тому суд зі згоди позивачки ВИРІШИВ розглянути справу заочно, без участі відповідача та на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони з 09 вересня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі Відділом РАЦС Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова за актовим записом № 328. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що постійно виникали в сімї конфліктні ситуації, стосунки між подружжям були напружені. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть більше року. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає відновлювати сімейні стосунки та наполягає на розірванні шлюбу. Суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, жигу шлюб потрібно розірвати. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КП «ДМБТІ» про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29 серпня 1997 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначений договір було зареєстровано на товарній біржі «Велика міська біржа нерухомості», 03 вересня 1997 року його було зареєстровано в КП «ДМБТІ». З часом позивач загубив оригінал договору, КП «ДМБТІ» відмовило йому у видачі дублікату договору. Позивач просив визнати його право власності на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник КП «ДМБТІ» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований на товарній біржі «Велика міська біржа нерухомості», зареєстрований в КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу № 172П за реєстровим № 27 03 вересня 1997 року. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивачем не було надано суду доказів, які підтверджували б оспорювання, не визнання іншою особою, а також втрату ним договору купівлі-продажу, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки ці вимоги є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстрований 20.09.2007 року у відділі РАЦСу Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №56. Від даного шлюбу у них народився син Владислав-04.03.2008 року народження. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та кожен з них став жити своїм життям. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, з мотивами розірвання шлюбу погодився, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сімї неможливе та суперечить інтересам подружжя, інтересам дитини, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матірю, після розірвання шлюбу встановити позивачці шлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved