Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист гідності, честі та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 25 листопада 2009 року [PERSON] привселюдно його принизила. Так вона написала заяву до міліції в якій містився ганебний і образливий для нього текст. У ній вона зазначила, що він начебто їй погрожував розправою … згинь звідсіля, інакше тобі буде те, що й Гавазі…. Але дана заява на думку позивача є наклепом. Позивач вважає, що це було зроблено навмисно з метою зганьбити його. Мотивом цих дій на його думку може бути помста, чи заздрість. Своїми діями відповідачка завдала йому моральної шкоди, що і змусило його звернутись до суду з позовом до відповідачки про спростування поширеної нею недостовірних відомостей, що не відповідають дійсності і порочать честь та гідність, зобовязання публічно вибачитися, стягнення завданої йому моральної шкоди в сумі 5000 грн. та судових витрат. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала посилаючись на те, що 25 листопада 2009 року під час підготовки до похорон її чоловіка, [PERSON] висловлювався в її адресу нецензурною лайкою та сказав щоб вона ішла із двору бо буде те що Гавазі, вона зрозуміла його вислів як погроза вбивства, тому вона пішла у міліцію і написала відповідну заяву. Представник відповідачки в судовому засіданні вказав, що підстав для задоволення позову немає так як відносини між позивачем та відповідачкою ніяким чином не порушують честі і гідності першого, оскільки не породжують для нього ніяких юридичних наслідків і відповідно не можуть потягти за собою виникнення якихось порушень його прав, крім того представник відповідачки вважає, що позивачем пропущено позовну давність і вона просить застосувати наслідки пропущення позовної давності та відмовити в задоволення позову. Свідок [PERSON], в судовому засіданні повідомила, що вона 25 листопада 2009 року вона була присутня на підготовці до похорон і була свідком того, що позивач близько 10 години поїхав в Умань і з відповідачкою не зустрічався. Після того як уїхав позивач, приїхала відповідачка. Деякий час вона перебувала а потім поїхала з двору. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що 25 листопада 2009 року вона допомагала в підготовці до похорону і коли приїхала відповідачка [PERSON] позивач [PERSON] був відсутній так, як він ще до 10 год. ранку поїхав в Умань. Вона не чула щоб в адресу відповідачки хтось висловлювався не цензурними словами і погрожували фізичною розправою також вона не чуло що казала відповідачка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що 25 листопада 2009 року вона бачила як до домоволодіння де відбувалась підготовка до похорон підїхала машина з причепом позивач сів у машину і поїхав, через деякий час до вказаного домоволодіння на машині підїхала відповідачка, тому вона вважає, що позивач з відповідачкою не міг зустрітись і відповідно розмовляти з нею. Заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи із наступного: Відповідно до статті 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В заяві до начальника Тальнівського РВ УМВС, [PERSON] просила прийняти міри до [PERSON] та її чоловіка який, згідно заяви, 25 листопада 2009 року в 11 год. погрожував їй словесно фізичною розправою згинь з відсіля бо тобі буде те що Гавазі. В судовому засіданні позивач інших підстав для задоволення позову не надав. В розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особивід 27 лютого 2009 року за №1, вказано, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності суд не може взяти до уваги так, як чинним законодавством не передбачена спеціальна позовна давність по питанню захисту гідності та честі фізичної особи, а строк передбачений загальною позовною давністю позивачем не пропущено.

Outcome: dismissed