overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом до [PERSON], просили припинити право власності останнього на 1/7 частину в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що спірна квартира є неподільним майном, відповідач в ній не мешкає, сумісне проживання з ним неможливе. Позивачі уточнили позовні вимоги і просили визнати право власності на 1/7 частину даної квартири за [PERSON]. В судовому засіданні позивачі, представник позивачів позов підтримали. Відповідач позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності. Частки співвласників цього нерухомого майна є рівними. Відповідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи що спільне проживання у дані квартирі сторін, реальний поділ нерухомого майна, виділ частки в натурі із спільного майна без втрати його цільового призначення є неможливим, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та на підставі ст. 364, 365 ЦК України підлягають задоволенню, виділивши [PERSON] 1/7 частину квартири [ADDRESS], визнавши за [PERSON] право власності на 1/7 частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], припинивши його право власності на дану частку, стягнувши з позивачів на користь відповідача грошову компенсацію вартості належної йому 1/7 частини спірної квартири, що складає 24668 грн. 00 коп. вартості його частки в квартирі. У стягненні з відповідача на користь позивачів витрат по оплаті правової допомоги та витрат по оплаті експертизи відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутня квитанція про оплату послуг, а також робота спеціаліста не є судовими витратами. Стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 462 грн. 85 коп. судових витрат, та на користь держави судовий збір у сумі 150 грн. 51 коп. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

Прокурор Центрального району м. Миколаєва в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 05 травня 2011 року у розмірі 30533 грн. 00 коп. В судове засідання позивач не з'явився, згідно наданої заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Відповідно ч. 4 ст. 196 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 квітня 2007 року між кредитною спілкою «Надія»та [PERSON] укладено кредитний договір № 83 с 07, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 12000 грн. 00 коп. зі сплатою за користування кредитними коштами 0,137 % від суми фактичного залишку кредиту за кожний день користування ним, строком до 02 квітня 2009 року. Прийняті на себе зобов'язання по кредитному договору кредитна спілка виконала у повному обсязі. [PERSON] належним чином умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати кредитних коштів 05 травня 2011 року між кредитною спілкою «Надія»та [PERSON] укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор - кредитна спілка «Надія»передала належне їй право вимоги за кредитним договором № 83 с 07 від 02 квітня 2007 року, укладеного з [PERSON], новому кредитору - позивачу [PERSON] на суму 30533 грн. 00 коп., а новий кредитор прийняв право вимоги за даним кредитним договором. 10 травня 2011 року [PERSON] направлено повідомлення про заміну кредитора. В свою чергу, відповідач належним чином умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати кредитних коштів. Між тим, відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 30533 грн. 00 коп., задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 305 грн. 33 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки усіх видів його прибутків щомісячно на утримання двох неповнолітніх дітей:сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], бо відповідач, який є батьком дітей, не надає матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, а відповідач який був належним чином повідомлений про день розгляду справи до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі явних у справі доказів. Розглянувши позовні вимоги, слід їх визнати законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, бо згідно сімейного законодавства батько дітей зобов'язаний утримувати їх матеріально до повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

20.12.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новобузької міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця -[PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] заявлені в позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Новобузької міської ради Миколаївської області за довіреністю Чеснокова О.С. в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала та не заперечувала в їх задоволенні. Третя особа без самостійних позовних вимог щодо предмету спору направила до суду заяву в якій вказала. Що не заперечує на задоволені позовних вимог позивача. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку є законні підстави для задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та правовідносини. Так судом встановлено, що [INFO] померла -[PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 4,83 га що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться в межах Новобузької міської ради Миколаївської області. За життя 27.04.2007 року [PERSON] склала заповіт, яким вищевказану земельну ділянку заповіла позивачеві [PERSON], що підтверджується заповітом серії ВЕО №564658 від 27.04.2007 року. Позивач [PERSON] про смерть [PERSON] дізнався лише в листопаді 2011 року, а тому пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, поважними причинами пропуску позивачем строку на прийняття спадщини, а тому його право може бути поновлено. Відповідно до ч. 2-3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

12.01.2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом в якому просила збільшити розмір сплачуваних [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що на теперішній час її донька [PERSON] тяжко хворіє (хронічне захворювання нирок), а тому потребує значних затрат на лікування у зв'язку з чим із відповідача, як батька, належить стягувати більшу суму аліментів ніж це визначено рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 09.10.2002 року. У судовому засіданні позивачка свій позов підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, оскільки зважаючи на його тяжке матеріальне становище та те що в нього мається донька [PERSON] [INFO] від іншого шлюбу, на утримання якої він також сплачує аліменти, просив суд задовольнити позов позивачки частково та стягнути з нього частину аліментів які не можуть бути меншими 30% пожиточного мінімуму доходів громадян. Суд, вислухавши думку позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторін народилися діти, одна з яких неповнолітня донька - [PERSON] [INFO], яка на теперішній хронічне захворювання нирок. 02 червня 1997 року шлюб сторін було розірвано. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2002 року з відвідача [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивачки та на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 3/8 частини всього заробітку, але не менше ? частини неподаткового мінімуму доходів громадян. Крім того відповідач [PERSON] був одружений вдруге, в результаті чого в нього є ще одна неповнолітня донька [PERSON] [INFO] на утримання якої відповідач також сплачує аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином суд враховуючи інтереси кожної сторони які перебувають у тяжкому матеріальному положенні, знаходить за необхідне задовольнити позов позивачки частково та стягнути (збільшити) з відповідача аліменти на її користь та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 30% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 214 гривень 30 копійок.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення приналежності правовстановлюючого документа, посилаючись на наступне. Її батьком є [PERSON], який помер 21.09.2011р. На час складання ним заповіту нотаріусом помилково вказано її по батькові «Владиславівна» замість «Владиславна». Просить встановити юридичний факт, що заповіт [PERSON] від 21 вересня 2011р., посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 12 вересня 2011 року в реєстрі за №3346, належить їй. У судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги та дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві обставинам. Зацікавлена особа в судове засідання не з’явилася, надала до суду заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу в її відсутність. Як встановлено в судовому засіданні, заявник є донькою [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб 13.04.1980р. Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №415, зареєстровано шлюб [PERSON] з [PERSON], після чого прізвище [PERSON] стало «Майдан». Відповідно до заповіту, посвідченого 12 вересня 2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] та [PERSON] 21 вересня 2011 року [PERSON] помер. Таким чином, суд, дослідивши докази в їхній сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

У грудні 2011року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом., в якому просила визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою вул.. Громадянська б.12 у м. Маріуполі. Позивачка [PERSON] у судове засідання з’явилась , позов підтримала , в обґрунтування заявлених вимог суду пояснила наступне . Позивачка є власником жилого приміщення –будинку №12 розташованого по вул. Громадянській в м. Маріуполі. З листопада 2010року в даному будинку зареєстрована [PERSON], але за комунальні послуги відповідачка не платить, в будинку з часу реєстрації не мешкає, власних речей у будинку не має. В 2010році позивачка просила відповідачку знятись з реєстрації, але на даний час відповідачка в добровільному порядку з реєстрації не знялась, в будинку не мешкає більше року. На підставі викладеного просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлені про час і дату судового засідання через регіональну газету «Донбас»до суду не з’явилась , заяв не надала. Тому суд, за згодою позивачки, ухвалив заочне рішення по справі. Суд дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи доказами, якими сторона обґрунтувала свої вимоги та доводи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку №12 по вул.. Громадянській в м. Маріуполі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.04.1992р., яке було зареєстровано в БТІ м. Маріуполя 11.05.1992р.(а.с.4) Також [PERSON] є власником земельної ділянки , на якій розташовано будинок 12 по вул.. Громадянській в м. Маріуполі (а.с.5) Відповідно даних з домової книжки на домоволодіння №12 по вул. Громадянській в м. Маріуполі –[PERSON], яка є донькою [PERSON], була зареєстрована в будинку з 2000року (а.с.7-8) Згідно акту з КСН «Селище Кіровка»- [PERSON] ,дійсно зареєстрована в [INFO], але з листопада 2010року в будинку не проживає (а.с.24) Ст.405 ЦК України передбачено,що члени сім’ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім’ї без поважних причин понад один рік. Таким чином судом встановлено, що відповідачка тривалий час не мешкає в зазначеному будинку , допомогу по сплаті комунальних послуг не надає , тому суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] про визнання відповідачки [PERSON]П такою, що втратила право користування жилим будинком №12 по вул.. Громадянській в м. Маріуполі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про продовження стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], на період навчання до досягнення ним 23 років. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 25% від усіх його заробітків. Суду пояснила, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 14.08.2007 року постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини заробітку. 7.09.2011 року [PERSON] виповнилося 18 років, однак він продовжує навчання, знаходиться на її утриманні. Оскільки коштів на утримання сина недостатньо, її оклад становить лише 1400 грн., просить стягувати аліменти на час навчання сина в розмірі 25% від усіх доходів відповідача. Відповідач в судове засідання не з”явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, що по справі зібрано достатньо доказів, щоб розглядати за відсутності відповідач постановивши заочне рішення по справі. Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення входячи з таких підстав. Відповідно до ст..199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв’язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов’язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки від 1.09.2011 року №7 виданої Львівським техніко-економічним коледжем Національного університету Львівська політехніка [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення. ( а.с.4 ) Як вбачається з довідки про доходи виданої [PERSON], останній працює в комунальній реабілітаційній установі змішаного типу «ЛМЦР Джерело»займає посаду водія та загальна сума доходу за період з 1.06.2011 року по 30.11.2011 року за винятком аліментів становить 6359 грн. 94 коп. Позивачкою в підтримання вимог представлено суду довідку про те, що [PERSON] являється інвалідом третьої групи з дитинства. Крім цього зазначила, що працює вчителем, її заробітна плата становить 1400 грн. в місяць, однак відповідну довідку суду не представила, вважає, що з огляду на доходи відповідача останній має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 25%, підтвердила суду, що з відповідача уже стягуються аліменти на утримання сина [PERSON]. Враховуючи вище наведене, оцінивши зібрані по справі документи, матеріальний стан відповідача, суд позов задовольняє частково, оскільки як ствердила сама позивача з останнього крім цього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], та заявлені позивачкою вимоги становитимуть 40 % від доходу відповідача, що становитиме у залишку його дохід менше мінімального розміру заробітної плати. Тому суд вважає, що з врахуванням його матеріального стану стягнена сума відповідатиме його можливостям та потреба дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що шлюб був зареєстрований 21.01.1995 року виконкомом Новодорогинської сільської ради Народицького району Житомирської області, але відносини в сім’ї не склались, відсутнє взаємопорозуміння. Від шлюбу з відповідачем народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Сторони в судове засідання не з’явились, але просять справу розглянути без їх участі, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач з 21.01.1995 року проживають в зареєстрованому шлюбі, під час якого народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ТП №010003 від 21.01.1995 року та копіями свідоцтв про народження серії 1-ТП №065740 від 05.06.1998 року й серії 1-ТП №308164 від 17.04.2001 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. Таким чином, визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, позов підлягає задоволенню. Відповідач визнав позовні вимоги повністю, а тому, суд вважає за необхідне залишити неповнолітніх дітей на проживання з матір’ю (позивачем по справі).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

18.01.2012 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача. Даний позов мотивує тим, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка знаходяться на її утриманні та вихованні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його доходу до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Заявою до суду позивач [PERSON] просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує і прохає суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 27.01.2012 року та 15.02.2012 року не з’явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчать підписи на поштових повідомленнях. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.01.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Як з’ясовано, 09 квітня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 20. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 148183. Малолітня [PERSON] знаходиться на утриманні та вихованні своєї матері [PERSON]. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання позивачки. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка –батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання позивачки, то суд вважає необхідним з урахуванням матеріального становища, стягнути з нього аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходів) до досягнення дочкою трирічного віку. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому понесені позивачем судові витрати потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: approved