Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

26.06.2008р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна (а.с. 4-6 т. 1) Зазначені позовні вимоги були уточнені [PERSON] , [PERSON] 12.11.2008р. (а.с. 99-103 т. 1). На підставі заяви позивачів (т.3 а.с. 80-82) та п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] були залишені без розгляду ухвалою суду від 20.04.2010р. (т.3 а.с. 94-96), в зв`язку з чим розгляд справи здійснено у межах зустрічного позову [PERSON] (т. 1 а.с. 22-28, т.2 а.с. 15-21). На підставі заяв [PERSON] на її представника [PERSON] (т.3 а.с. 187, 224, 238) та п.5ч.1 ст. 207 ЦПК України ухвалою суду від 05.12.2011р. були залишені без розгляду п.п.2, 3, 7 позовної заяви від 30.09.2008р. та всі вимоги, викладені у позовній заяві від 19.01.2009р. (т.3 а.с. 243). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав п.п.1, 4, 5, 6 позовної заяви від 30.09.2008р. (т. 1 а.с. 22-28), просить: - визнати дійсним письмовий договір купівлі-продажу кімнати площею 16,1кв.м, яка зазначена на плані технічного паспорту за №№ 1-2, розташованої в будинку [ADDRESS] , укладений 29.12.1997р. між [PERSON] і [PERSON] ; -визнати недійсною довіреність, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] 04.07.2005р., посвідчену приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріальною округу Одеської області Шевченко В.М. та зареєстровану в реєстрі за № 4675; -визнати недійсним договір міни, укладений 09.07.2005р. між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Стрижак 3.1. та зареєстрованого в реєстрі за № 3949; - визнати недійсним договір міни, укладений 04.08.2005р. між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Стрижак 3. І. і зареєстрованого в реєстрі за № 4719. В письмових поясненнях (т.3 а.с. 97-101) та у виступі в суді представник позивача [PERSON] у обгрунтування вищезазначених позовних вимог посилався на ті обставини, що 29.12.1997р. батько [PERSON] [PERSON] купив у сусіда [PERSON] житлову кімнату площею 16,1кв.м, яка на плані технічного паспорту, виготовленому станом на 15.07.2005р., зазначена за № 1-2, за 800 грн. що підтверджується письмовою угодою та розписками, але договір не було посвідчено нотаріусом, т.я. [PERSON] ухилився від нотаріального посвідчення договору, [INFO] помер; що спадкоємець [PERSON] - [PERSON] хворів на хронічний алкоголізм, перебував на обліку у психіатра з діагнозом: олігофренія в стадії дебільності, та в момент посвідчення довіреності 04.07.2005р. та укладення договору міни 09.07.2005р. не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними; що договори міни від 09.07.2005р. та 04.08.2005р. укладені без попереднього погодження з [PERSON] як зі співвласником спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, не відповідають вимогам діючого законодавства і фактично є фіктивними. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали письмові заперечення з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності (т. 1 а.с. 86-88, 93-97, 108-1 10, 148-149, т.2 а.с. 5-8, 9-10, 127-144, т. 3 а.с. 60-65, 158-162, 173-182, 206- 208, 217-221,227-233, 239-241). Відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на ті обставини, що вони не є спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] , а тому не є належними відповідачами за вимогою про визнання дійсним правочину від 29.12.1997р., що цей правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов`язків, що пропущено строк звернення до суду та строк для пред`явлення претензії після смерті [PERSON] 08.03.2000р; що за вимогами про визнання довіреності та договорів міни [PERSON] не є належним позивачем, не зазначивши яке її право порушено і який спосіб захисту, поновлення її прав підлягає застосуванню; що до вимог про переведення прав і обов`язків покупця застосовується позовна давність - 1 рік, однак [PERSON] не заявила вимог щодо її права переважної купівлі частки у праві спільної часткової власності на спірне домоволодіння, оспоривши договори міни від 09.07.2005р, 04.08.2005р. Треті особи та їх представники до судового засідання не з`явились, надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності та залишивши питання про задоволення позову на розсуд суду (т.1 а.с. 157, т.2 а.с. 1-2, 68-69, 297-298, 3, 70, 278, 295, т.3 а.с. 1-2, 34-35, 48-49, 202, 15, 22, 78, 205, 18, 204, 75, 76,214). Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , допитавши у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно письмовому договору від 29.12.1997р. [PERSON] продав [PERSON] кімнату площею 16 кв.м із частини будинку, яка належала йому, за адресою: [ADDRESS] за 800 грн. ( т.1 а.с. 44). Розрахунок між сторонами цієї угоди підтверджується розписками від 16.01.1998 р. та 29.02.1998р. (т.1 а.с.35, 46). Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч.3 ст. 640 цього Кодексу договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним; якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним і у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Правила ст.220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки за змістом ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Аналогічні правові норми були передбачені і ст.ст. 47, 48, 227 ЦК України (в редакції 1963р.), діючого до 01.01.2004р. За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання дійсним договору купівлі- продажу кімнати, укладеного 29.12.1997р. Суд бере також до уваги і те, що і [PERSON] , і [PERSON] було пропущено строк звернення до суду з урахуванням смерті [PERSON] 08.03.2000р. (т.2 а.с. 74); що не доведено факт безпідставного ухилення [PERSON] від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу від 29.12.1997р.; що відповідачі не є 29\\50\~частин вищезазначеного\~будинку,\~прийняв його\~брат [PERSON] , про що було видано свідоцтво про право на спадщину за законом 29.10.2002р. (т.2 а.с. 72-84). Після смерті\~ [PERSON] \~25.04.2005р.\~спадщину,\~яка складалась\~із \~ 21\\50\~частин вищезазначеного\~будинку,\~розташованого на\~земельній ділянці приватної власності, прийняла [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданому 24.12.2005р. (т.2 а.с.86-126). 04.07.2005р. [PERSON] видав довіреність на ім`я [PERSON] на право управляти і розпоряджатися всім своїм майном, яка була посвідчена приватним нотаріусом Іллічівського міського округу Одеської області Шевченко В.М. за реєстровим №4675 (а.с.39 т.1). 09.07.2005р. [PERSON] від імені [PERSON] уклала договір міни з [PERSON] відповідно до якого [PERSON] обміняв належні йому 29\\50 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , розташовані на земельній ділянці комунальної власності Іллічівської міської: ради розміром 2025 кв. м, на будівельні матеріали цеглу керамічну М 150 у кількості 30 тис.шт., виготовлену Арцизьким цегляним заводом (т. 1 а.с. 40). 04.08.2005р. [PERSON] обміняв зазначені 29\\50 частин житлового будинку на обладнання для автомийки у кількості 5 одиниць, належні [PERSON] (т. 1 а.с. 41). Медичні довідки (т.2 а.с. 280, 281), покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.3 а.с. 127-129) та акт посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи (т.3 а.с. 136-144) підтверджують, що [PERSON] на час складання довіреності 04.07.2005р. страждав психічним захворюванням, не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент підписання зазначеної довіреності. [PERSON] не була учасницею оспорюваних нею правочинів 04.07.2005р., 09.07.2005р. 04.08.2005р. та не є спадкоємицею померлого [PERSON] , як і відповідачі [PERSON] , що визнала в заяві на а.с. 152-153 т. 1. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, що за змістом ст. 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власності ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину, а інші наслідки недійсності оспорюваного правочину суд застосовує відповідно до ст. 11 ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Позивачка [PERSON] не є належним позивачем за вимогами про недійсність вищезазначених правочинів, посилаючись на різні підстави визнання правочинів недійсними вона не зазначила які саме її права та законні інтереси порушені вчиненням цих правочинів, які наслідки недійсності правочину необхідно застосувати. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» встановлено, що відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, та і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Із п. 26 вказаної постанови слідує, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину; що недотримання вимог ст. 362 ЦК України у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним, інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обов`язків покупця; що згідно із ст.ст. 1281 та 1282 ЦК вимоги, пов`язані з визнанням правочинів недійсними, можуть пред`являтися також кредиторами спадкодавця до спадкоємців сторони правочину. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними, необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed