Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

КРА ОМР звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, [PERSON], в якому просить про приведення у попередній стан будинку 10-а по вул. 15-та Лінія в м.Одесі, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок 10 по вул. 15-та Лінія в м. Одесі, виконаного КП ОМБТІ та РОН1.09.1998 року, інвентарний номер 201-42-20329, шляхом знесення самочинно зведеної окремо розташованої будівлі за рахунок відповідача [PERSON] При цьому представник КРА ОМР посилається на те, що відповідач [PERSON] без відповідного дозволу, без затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації, на самовільно зайнятій земельній ділянці, провела роботи по зведенню будівлі за вказаною адресою, в зв*язку з чим позивач змушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, та звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами до [PERSON], Одеської міської ради, за участю третіх осіб Управління архітектури та містобудування ОМР, Київська районна адміністрація ОМР, в якому просить встановити за [PERSON] право земельного сервітуту стосовно земельної ділянки загальною площею 509 кв.м, розташованої за адресою: м.Одеса, вул. 15-лінія, буд. 10-а, визначити межі/дороги (земельного сервітуту) та порядок користування земельною ділянкою за зазначеною адресою та розподілити приміщення горища, розташованого над основним житловим будинком за зазначеною адресою. При цьому представник [PERSON] посилається на те, що [PERSON] є власницею 294/1250 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруд за адресою: м.Одеса. 15-лінія, буд. 10, та на своїй частині для забезпечення нормального проживання вона побудувала нежитлову споруду сарай, площею приблизно 5м, на який мала намір оформити право власності, однак відповідач [PERSON] їй в цьому перешкоджає, в зв*язку з чим вона також змушена звернутись до суду. Представник КРА ОМР позовні вимоги [PERSON] не визнав, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. [PERSON] позовні вимоги КРА ОМР до [PERSON] підтримав, не заперечував проти їх задоволення; позовні вимоги [PERSON] не визнав, заперечував проти їх задоволення та звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON], за участю третіх осіб: Київської районної адміністрації ОМР, ОМР, Управління архітектури та містобудування ОМР, які уточнив та просить знести самовільно збудовану [PERSON] технічну споруду, заборонити [PERSON] чинити йому перешкоди щодо використання можливості доступу на її територію на час проведення ремонтних робіт щодо поліпшення стану відмостки, стін будівлі, вікон, даху та іншого, а також щодо розподілу споруди даху основного житлового будинку, шляхом встановлення стін по межі (не виходячи за межі), згідно пайової власності, встановленої згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.02.1998 року, встановити за її рахунок другі двері для входу в приміщення даху зі сторони частини жилого будинку [PERSON] замість вікна, зняти імпровізовані щити з його вікон та у подальшому не закривати та не пошкоджувати вікна, які належать йому, але виходять на сторону [PERSON], затонувати до середини вікна, які належать їй за свій рахунок. При цьому [PERSON] посилається на те, що при пред*явлені позову він керувався власним досвідом, та пояснив, що у інших людей теж є горища і у них зроблений вихід так само, просить здійснити вхід на горище, та вважав, що експертиз про справі проводити не потрібно. Представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнала, заперечували проти їх задоволення. Представник КРА ОМР в судовому засіданні позовні вимог [PERSON] залишив на розсуд суду. Представник Управління архітектури та містобудування в судовому засіданні 12.07.2010, 7.12.2010, 30.05.2011 року позовні вимоги КРА ОМР підтримала, не заперечувала проти їх задоволення, однак заперечувала проти задоволення позову [PERSON], позовні вимоги [PERSON] залишила на розсуд суду, в подальшому до судового засідання не з*явилась, повідомлялась, причини неявки суду не повідомила. Представник ОМР в судовому засіданні 17.11.2009 року підтримав позовні вимоги КРА ОМР, в подальшому до судового засідання не з*явився, повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника КРА ОМР, представника [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] належить 294/1250 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруд за адресою: м.Одеса, 6 станція Люстдорфської дороги вул. 15 Лінія, буд. 10, на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.1998 року /договір посвідчено 15.09.1998 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано за реєстром №4267/. Будинок складається в цілому з однієї житлової будівлі 64,7 кв.м житлової площі, зазначеної в схематичному плані літерою А, з надвірними господарчими спорудами, зазначеними літерами: Б- сарай, В- убиральня, Г- веранда, 1-2 огородження, І.ІІІ мостіння, ІІ цистерна, розташованих на земельній ділянці розміром 509 кв.м /а.с. 12/. Як вбачається з акту від 30.07.2009 року, складеного представниками Київської районної адміністрації з виходом за адресою: вул. 15 Лінія, 10-а, [PERSON] самовільно без оформлення проектної документації і дозволу інспекції ГАСК на проведення будівельних робіт провела будівельні роботи по будівництву споруди на межі земельної ділянки належній [PERSON], який заперечував проти такої самовільно зведеної споруди, лист КРА про припинення всіх видів будівельних робіт і надання проектно-правової документації [PERSON] проігнорувала, дозвільні документи не надала /а.с.9/. [PERSON] є співвласником з [PERSON] житлового будинку за адресою: м.Одеса, 6 станція Люстдорфської дороги вул. 15 Лінія, буд. 10, і категорично заперечує проти таких дій [PERSON], з цього приводу звертався до голови Київської районної адміністрації ОМР /а.с. 11/. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, реконструюються або будуються без належного дозволу або належного затвердженого проекту, або зі значними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, що здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього. Статтею 9 Закону України Про архітектурну діяльністьпередбачено, що будівництво (реконструкція) об*єкта здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил. Представником [PERSON] не надано суду жодних доказів стосовно того, що будівельні роботи проводились [PERSON] з належним дозволом та з належно затвердженим проектом, напроти представник [PERSON] не заперечувала проти того, що [PERSON] самовільно побудувала споруду. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] порушує право спільного користування мешканців житлового будинку за адресою м.Одеса, вул. 15 Лінія, буд. 10, земельною ділянкою, тому позов КРА про знесення самочинно зведеного об*єкту підлягає задоволенню та об*єкт має бути знесений за рахунок відповідача [PERSON] на підставі ст. 376 ЦК України, яка передбачає, що самовільне будівництво за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво. Вимоги ж [PERSON] про встановлення земельного сервітуту стосовно земельної ділянки загальною площею 509 кв.м, розташованої за адресою м.Одеса, вул. 15 Лінія, буд. 10-а, визначення меж та порядку користування зазначеною земельною ділянкою та розподілення приміщення горища, суд вважає недоведеними. Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов*язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Судом досліджено технічний висновок СПД [PERSON], наданий [PERSON], з якого вбачається, що візуальне дослідження сараю за адресою: вул. 15 Лінія, 10, належного [PERSON], показало: стан конструкцій споруди знаходиться в хорошому стані без явних дефектів в несучих стінах, тріщини у кладці споруди відсутні, споруда виконана згідно правилам і вимогам проектування ДБН, відстань до житлового будинку складає 1,2м, конструкції сараю є безпечними для життєдіяльності, що дає можливість збереження і подальшої експлуатації зазначеного сараю. Однак суд відноситься критично до зазначеного технічного висновку, оскільки експерт СПД [PERSON] не попереджався про кримінальну відповідальність передбачену ст. ст. 384, 385 КК України. В ході судового розгляду судом призначалася по справі судова будівельно-технічна експертиза, виробництво якої доручалося експертам ОНДІСЕ, попередивши експерта про кримінальну відповідальність, однак зазначена експертиза виконана не була через самоусунення сторони [PERSON] від виконання клопотання експерта та зловживання процесуальними правами її представника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні відносини, що підтверджується листом начальника Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/19 о/м 8763 від 26.10.2010 року з повідомленням про проведену профілактичну бесіду з [PERSON] про недопустимість антигромадської поведінки та рекомендацією щодо вирішення всіх спірних питань мирним шляхом або через суд у приватному порядку. Згідно ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов*язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Отже, з вищенаведеного слідує, що [PERSON] не є належним позивачем відповідно вказаних вимог та не вправі звертатися до суду з вимогами про зобов*язання [PERSON] знести самовільно збудовану споруду, в зв*язку з чим у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Дослідивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги КРА ОМР підлягають задоволенню у повному обсязі, що ж стосується позовних вимог [PERSON] та позовних вимог [PERSON], то суд вважає їх недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved