Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

В січні 2012 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що він є власником карткових рахунків, який відкритий у Чернігівському Регіональному Управлінні АТ КБ «Приватбанк». В вересні 2011 року позивач, маючи намір зняти з вищезазначених карткових рахунків залишок коштів з метою придбання автомобіля, дізнався, що відповідач в односторонньому порядку припинив виконання своїх обов’язків з видачі грошових коштів через банкомати або каси своїх відділень. Втім позивач не надавав згоди на вчинення зазначених дій з боку відповідача. Відповідач не попередив позивача про зміни умов обслуговування та блокування карткових рахунків останнього. Вказані дії Банку позивач вважав неправомірними та просить суд зобов’язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні та розпорядженні банківськими картковими рахунками які відкриті у Чернігівському Регіональному Управлінні АТ КБ «Приватбанк», розблокувати банківські карткові рахунки, а також стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн. та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі з посиланням на необґрунтованість його вимог та відсутність у суду підстав для його задоволення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк»відкрив доларовий картковий рахунок за платіжною картою № 6762462054646077 та гривневий картковий рахунок за платіжною картою № 6762462054646069 у Чернігівському Регіональному Управлінні АТ КБ «Приватбанк». Вказані карткові рахунки були заблоковані Банком, що не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні. Такими діями відповідач здійснює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні, належними йому грошовими коштами. Відповідно до ст. 1066 ЦК України банк має право користуватися грошовими коштами на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта, щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускаються. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Виходячи з наведеного, а також приймаючи до уваги те, що будь-яких підстав для вчинення відповідачем здійснених ним вищезазначених дій не встановлено, суд вважає дії Банку з блокування платіжних карт позивача [PERSON] неправомірними, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів». Пункт 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров’я продукцією. Враховуючи те, що судом не встановлено заподіяння шкоди позивачу продукцією, що небезпечна для життя, відсутні підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди відповідно до вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial