Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

В травні 2011 р. позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначено, що на підставі договору дарування № 222 від 15.03.2011 року позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Вольська, 101, зазначений будинок прийняла в дар від [PERSON], який володів зазначеним будинком на підставі договору купівлі-продажу № 601 від 10.04.2008 року. В житловому будинку на даний час зареєстровані, проте не проживають члени родини колишньої власниці будинку, [PERSON] [PERSON], [PERSON] Посилаючись на те, що фактично відповідачі в належному їй житловому будинку не проживають, добровільно припинити реєстрацію за вказаною адресою відмовляються, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю будинком 101 по вул. Вольській в м. Запоріжжі шляхом визнання [PERSON], [PERSON], втратившими право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позові, третя особа [PERSON] проти позовних вимог не заперечував. Представник 3-ої особи ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд цивільної справи без участі представника третьої особи, рішення у справі відносять на розсуд суду. Відповідачі, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, внаслідок чого суд згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Всебічно дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин та відповідних їм правовідносинам. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]Д.) на праві приватної власності в цілому належить житловий будинок 101 по вул. Вольській в м. Запоріжжі, про що надано копію технічного паспорту, копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. Як вбачається з домової книги домоволодіння розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Вольська, б. 101 зареєстровані [PERSON], [PERSON], проте фактично в будинку не проживають. Як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо такі перешкоди не повязані з позбавленням права володіння власністю. З пояснень позивача встановлено, що відповідачі в будинку, що є приватною власністю позивача, не проживає, але залишається зареєстрованим, що порушує права позивача як власника. З наведеного вище суд встановив, що реєстрація відповідачів в будинку, що належить позивачеві, є формальною, але чинить перешкоди власнику позивачу по справі - в здійсненні своїх прав щодо користування та розпорядження належним їй майном, на підставі чого позовні вимоги необхідно задовольнити. Вирішуючи питання про зобовязання ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації в спірній квартирі, суд дійшов висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст.119 ЦПК України. Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як передбачено ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Як розяснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанціїсуд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги в частині зобовязання зняти з реєстраційного обліку відповідача заявлені не до відповідача, а до третьої особи відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області. Крім того, на час звернення до суду з такими вимогами позивач не зазначив в позові та не обґрунтував з посиланням на докази наявність з боку третьої особи відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області порушень його прав у вигляді бездіяльності чи неправомірних дій і не обґрунтував наявність спору з цього предмету, оскільки наявність судового рішення про виселення особи з житлового приміщення є самостійною підставою для зняття її з реєстрації. Також суд звертає увагу на те, що дії зі зняття з реєстрації фізичних осіб в житловому приміщенні здійснюються за заявою уповноваженої особи, у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації фізичних осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні, на підставі звернення особи такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України. Тому вимоги позивача до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області про зобовязання вчиняти певні дії не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Outcome: partial