Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Мамаївської сільської раци Кіцманського району Чернівецької області, [PERSON], третя .особа - відділ Держкомзему у Кіцманському районі про визнання недійсними та скасування рішень ХХУІІ сесії У скликання Мамаївської сільської ради від 25 грудня 2008 року № 778-27/08 та № 801-27/08 та Державного акту направо власності на земельну ділянку, виданого 22 березня -2010 року на імя [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням виконкому Мамаївської сільської ради № 44/6 від 30 червня 1994 року її бабусі [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0,11-га. Для ведення особистого підсобного господарства по вул. Новій, 10 в с. Мамаївці. Рішенням III сесії ХХІУ скликання Мамаївської сільської ради від 28 серпня 2002 року в зазначене рішення було внесено зміни та остаточно передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,4784 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,2284 г для ведення особистого підсобного господарства. 09* грудня 2002 року на .зазначену земельну ділянку був виданий Державний акт на право приватної власності на землю. Вказує на те, що 02 червня 2009 року [PERSON] померла. Рішенням Кіцманського районного суду від 01 березня 2010 року за нею, як спадкоємицею за заповітом після смерті бабусі, визнано право власності на спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку загальною площею 0,4784 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку 1 ведення особистого селянського господарства. Посилається на Те, що відділом Держкомзему у Кіцманському районі їй було відновлено у виготовленні Державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі рішення суду у зв язку з перекриттям успадкованої нею земельної ділянки приватизованою земельною ділянкою, що належить відповідачу [PERSON]П . на підставі Державного акту на праві власності на земельну ділянку від 22 березня 2010 року який виданий на підставі оскаржуваних рішень Мамаївської сільської ради. Вважає, що дії та рішення Мамаївської сільської ради від 25 грудня 2008 року № 778-27/08 та № 801-27/08 незаконними, такими, що порушують її права на володіння та користування належною земельною ділянкою, передбачені чинним законодавством, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги. Представник Мамаївської сільської ради в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання незаконними рішень сільської ради від 25 грудня 2008 року № 778-27/08 та № 801-27/08 не визнав і пояснив, що в 1992 році було рішення суду про усунення перешкод [PERSON] в користуванні земельною ділянкою і передачу спірної земельної ділянки [PERSON]. Потім було виготовлено Державний акт на імя [PERSON]. Дане рішення ніким не оспорювалось і не скасовувалось. Про існування Державного акту на імя [PERSON] в сільській раді не було відомо, оскільки це був Державний акт старого зразка, копії Державного акту в сільській раді не було. Тому сільська рада прийняла рішення про передачу цієї земельної ділянки [PERSON]. Оскільки спірне питання між [PERSON] та [PERSON] не узгоджувалось, рішенням сесії сільської ради прийнято погодити акт підписання меж без представника суміжного землекористувача. Оскаржувані рішення Мамаївською сільською радою були прийняті правомірно. Підстав для відмови у задоволенні заяви [PERSON] у сільської ради не було. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, пояснив, що у 1975 році він працював у колгоспі і йому було виділено земельну ділянку розміром 0,15 га. У 1992 році [PERSON] без відповідного рішення сільської ради забрала частину його земельної ділянки, надану йому для обслуговування жилого будинку, і з того часу у них існує спір. Було рішення суду про усунення перешкод, яким було зобовязано [PERSON] передати йому земельну ділянку, приходили представники сільської ради, участковий, однак їх обзивали, виганяли і постійно чинилися перешкоди. Про виготовлення Державного акту на імя [PERSON] йому нічого не відомо, в [PERSON] узгодження меж він не розписувався і такого не може бути, щоб в даному [PERSON] був його підпис. На даний час в нього 0,11 га, а 0,06 га забрала позивачка і не дає йому користуватися цією ділянкою. Представник третьої особи відділу Держкомзему у Кіцманському районі [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що рішення про передачу безonлатно у приватну власність земельної ділянки було прийнято в 1994 році, в даній технічній документації на ім»я [PERSON] міститься висновок відділу архітектури і містобудування, однак видно, що висновок надано тільки ;на одну земельиу ділянку - для будівництва та обслуговування житлового, будинку, на іншу ділянку для ведення особистого селянського господарства висновку не надавалось. Також згідно архівної довідки не вказано чіткої адреси і розташування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на ім»я [PERSON]. Висновок Кіцманського районного відділу земельних ресурсів, який був надано через п»ять місяців, уже було надано на дві земельні ділянки, але оскільки відділ Держкомзему не має повноважень виїжджати на місцевість, то вони і не могли знати чи має ця ділянка спірні питання, та чи відповідає генплану. Земельна ділянка надається на підставі рішення сільської ради, а рішення приймається на підставі генерального плану села. Такий генплан є тільки у головного архітектора. Свій висновок вони надають тільки на підставі висновку відділу архітектури та Містобудування. Також є [PERSON] погодження меж, який підписаний всіма сторонами. Щодо технічної документації по виготовленню Державного акту на ім»я [PERSON], то дана технічна документація уже виконувалась в системі координат 1963 року, а [PERSON] Державний акт виготовлявся в умовній системі координат, "тобто дана земельна ділянка не була внесена в базу даних. Є виписка з рішення сесії виконкому сільської ради про надання земельної ділянки у приватну власність 30.06.1994 року [PERSON], дана виписка з рішення відповідає архівній довідці. Була проведена зйомка, і надано в проектну організацію [PERSON] встановлення та погодження меж землекористуванні в натурі на місцевості від 09 листопада 2007року, з якого і видно, що [PERSON] відмовилася від підпису. Є рішення сесії сільської ради про надання дозволу [PERSON] на підписання акту з сусідами, які не підписують акту. Однак повинна була виходити на місце погоджувальна комісія сільської ради, яка мала би скласти акт про відмову у підписанні [PERSON] ( погодження меж і даний [PERSON] повинен бути переданий на вирішення сесії і сільської ради для вирішення цього питання. Висновок, архітектор дав на дві ділянки [PERSON], відділ Держкомзему так само дав висновок на дві земельні ділянки. Потім рішенням сесії сільської ради після проведеної- інструментальної зйомки було встановлено остаточний розмір площі земельної ділянки, та передано її у власність [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] GJT на підставі рішення Мамаївської сільської ради від ЗО червня 1994 року № 44/6 було надано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель по вул. Галицького, 12 в с. Мамаївці Кіцманського району, користувачем суміжної земельної: ділянки є позивачка по справі. Відповідно до п. „й ст. 12 Земельного Кодексу України .вирішення земельних спорів відноситься до компетенції сільських, селищних, міських рад. Судом також встановлено, що рішенням Мамаївської сільської ради ХХУII сесії У скликання від 25 грудня 2008 року [PERSON] С-.П. надано дозвіл на підписання акту встановлення і погодження зовнішніх меж землекористування з сусідами [PERSON] та [PERSON], які не підписують акту. Рішенням Мамаївської сільської ради ХХУІІ сесії У скликання від 25 грудня 2008 року № 801-27/08 внесено зміни в рішення виконкому Мамаївської сільської ради від ЗО червня 1994 року і встановлено остаточний розмір площі земельної ділянки [PERSON] за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,1747 га по вулг. Галицького, 12 в с. Мамаївці, та для ведення особистого селянського господарства - 0,3568 га в урочищі за фермою. На підставі даного рішення відповідачу-Міслюку С.'П. видано Державний акт на право власності на землю. З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Мамаївської сільської ради № 44/6 від 30 червня 1994 року [PERSON] була . передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,25-га-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та 0,11 га для ведення особистого підсобного господарства по вул. Новій, -10 в с. Мамаївці Кіцманського району. Рішенням третьої сесії двадцять четвертого скликання Мамаївської сільської, ради від 22 серпня 2002 року було внесено . зміни в рішення виконкому сільської ради від ЗО червня 1994 року № 44/6 та остаточно передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,4784 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,2284 га - для ведення особистого підсобного господарства. 09 грудня'2002 року на зазначену земельну ділянку був виданий Державний акт на право приватної власності на землю на імя [PERSON], спадкоємицею якої є позивачка [PERSON]. Дані обставини також підтверджуються архівними" довідками архівного відділу Кіцманської райдержадмінірації від 21 червня 2010 року №№ 1/284- 1/286. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили по одній справі, не доказуються при розгляді інших справі усяких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Кіцманського районного суду від 22 липня 1992 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні нею та зобовязано [PERSON] повернути [PERSON] самовільно зайняту земельну ділянку розміром 0,06 га. ' . Даним рішенням суду також встановлено, „що [PERSON] рішенням зборів уповноважених колгоспу № 5 від 14 травня 1975 року під забудову і посів виділено 0,15 га, якою він користувався до весни 1992 року, оскільки [PERSON] самовільно захопила 0,06 га земельної ділянки, яка закріплена за позивачем. Як нбачається з довідки відділу ДВС Кіцманського РУЮ від 11 липня 2011 року №732-Т, згідно книги обліку виконавчих документів, переданих державному виконавцю за 1992 рік, на виконанні у відділі перебував виконавчий лист № 2-276 від 22 липня 1992 року. Вищенаведені обставини також підтвердив свідок [PERSON], який в судовому засіданні показав, що з 2003 року він працює інженаром- землевпорядником в Мамаївській сільській раді і за період його роботи на даній посаді сторони зверталися в-сільську раду з рішенням Кіцманського районного і суду від 1992 року, згідно якого [PERSON] було зобовязано усунути перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою. [PERSON] в 1975 році надали 0,15 га і за рішенням сільської ради є 0,15 га, тому і оформлено Право власності з урахуванням фактичного розміру ділянки 0,1747 га. [PERSON] отримав у власність земельну ділянку 0,15 га, цільове призначення якої ДЛЯ будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, а цільове призначення спірної земельної ділянки [PERSON] - для ведення особистого селянського господарства. Земельні ділянки надавались у власність на підставі даних земельно-шнурової книги. У [PERSON] було .0,25 га,- для будівництва та обслуговування жилого будинку, та 0,36 га - для ведення особистого селянського господарства. Фактично [PERSON] користується 0,11га. Показання свідка [PERSON] узгоджуються з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні показали,,що більше тридцяти років проживають в селі і у сторін постійно виникають сварки з приводу користування земельною ділянкою. З 1977 року [PERSON] обробляв цей город, а в 1992 році [PERSON] забрала город до самої дороги. [PERSON] не може нічого робити на цій ділянці, оскільки [PERSON] чинить перешкоди і говорить, що це «дідизна» і чинить перешкоди [PERSON] в користуванні його землею. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні також підтвердили, що між сторонами існує спір щодо частини земельної Ділянки, якою колись давно користувалася [PERSON], потім дану земельну ділянку було передано [PERSON], він її обробляв, а потім знову цією ділянкою користувалася [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що з 1997 року , працював землевпорядником в Мамаївській сільській ради. Про існування - рішення Кіцманського районного суду від 1992 року йому нічого не було відомо, але перш за все на виконання рішення суду сільська рада повинна була звернутися про визнання недійсним Державного акту, виданого на ім»я [PERSON], провести територіальний розподіл землі між цими власниками, затвердити його на сесії і тільки після цього виготовляти Державні акти. З показань [PERSON] - головного архітектора району, допитаного в якості спеціаліста по справі, вбачається, що були допущені порушення з боку сільської ради при приватизації земельної ділянки [PERSON], рішення сільської ради було винесено з порушенням, без врахування генерального плану, оскільки земельна ділянка не відповідає цільовому призначенню. Цільове призначення спірної земельної ділянки згідно генерального плану сёла - цс є землі забудови. Державний акт, виготовлений на. ім»я. [PERSON]. відповідає генеральному плану забудови та розміру земельної ділянки, Основою для надання земельної ділянки у власність є затверджена містобудівна документація, а оскільки рішення про надання земельної ділянки у власність [PERSON] було прийнято з порушенням - при прийнятті рішення сільська рада повинна була звернутись у письмові формі до відділу містобудування і отримати певні рекомендації, однак сільська рада проігнорувала генеральний план забудови, дані порушення потягли і інші порушення. В частині 1 ст. 125 ЗК України закріплено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного Користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Так, стороною спору [PERSON] надано суду зареєстрований Державний акт на право приватної' власності на землю від 09 грудня 2002 року на [PERSON], спадкоємицею якої є позивачка [PERSON], якій відмовлено у виготовленні Державного акту у зв»язку з перекриттям приватизованої земельної ділянки [PERSON], який є власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 03 березня 2010 року. Як встановлено дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідачу [PERSON] рішенням сесії Мамаївської сільської ради від ЗО червня 1994 року було передано у власність земельну ділянку розміром -0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських, будівель згідно генерального плану забудови села, розміру та визначеного цільового призначення земельної ділянки, дане рішення ніким не оспорювалось і не скасовувалось. Остаточний розмір площі за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку для передачі [PERSON] у приватну власність встановлено згідно рішення ХХУІІ сесії У скликання Мамаївської сільської ради від 25 грудня 2008 року № 801-27/08 про внесення змін в рішення 20 червня 1994 року - 0,1747 га та 03 березня 2010 року видано Державний акт на право приватної власності на землю. - Отже, земельну ділянку розміром 0,1747 га для будівництва та обслуговування жилого будинку передано [PERSON] у приватну власність і доказів вилучення в установленому законом порядку її частини для надання її у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства судом не здобуто. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що. в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи відповідача [PERSON] про те, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий [PERSON] на захоплену частину земельної ділянки розміром 0,06 га, яка належить йому на праві власності, а тому позовні вимоги [PERSON] до Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, [PERSON] про визнання недійсними та скасування рішень ХХУІІ сесії У скликання Мамаївської сільської ради від 25 грудня 2008 року № 778-27/08 та № 801-27/08 та Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 22 березня 2010 року на імя [PERSON], є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, ст.ст. 81, 90, 91, 116, 125 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed