Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-19 00:00:00

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги зменшив. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовився. В решті позовні вимоги повністю підтримав, та остаточно просить суд стягнути з відповідача [PERSON] підприємства «Житловик ВВ» на його користь нараховану заробітну плату за червень 2010 року - липень 2011 року у розмірі 14859 грн. 10 коп.; компенсацію за втрату доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 1077 грн. 61 коп. Представник відповідача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення та прийняття рішення судом під час попереднього розгляду справи. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно наказу №20 к/а від 04 серпня 2009 року позивач [PERSON] був прийнятий на роботу у Приватне підприємство «Житловик ВВ» на посаду слюсаря - сантехніка аварійної дільниці. На підставі наказу №15к від 03 липня 2011 року позивач був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. З дослідженої в судовому засіданні довідки №57/1-11 від 13 липня 2011 року виданої [PERSON] підприємством «Житловик ВВ» заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі станом на 13 липня 2011 року становить 14859,10 грн. Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95 ВР компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати, провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги, у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-111 компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч.3 вищезазначеного Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Таким чином, розмір компенсації становить 1077,61 грн. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, та те, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст. 115, 116 КЗпП, а саме не виплачено позивачу заробітну плату за період з червня 2010 року по липень 2011 року, дана заборгованість не виплачена і при звільненні, що стверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою про заборгованість, представник відповідача заявлені позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечив тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved