Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, мотивуючи тим, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання новонародженого сина та на її особисте утримання, просить стягнути з відповідача по 1/6 частині з усіх видів заробітку на утримання дитини та по 1/6 частині з усіх видів заробітку відповідача на своє особисте утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, суду показала, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання новонародженого сина та на її особисте утримання, так як вона перебуває у декретній відпустці та також потребує матеріальної підтримки, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання ним позову. Треті особи, попереджені належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явились, а тому суд, з врахуванням думок сторін, вважає можливим вирішити справу у відсутність третіх осіб. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, знайшов своє підтвердження в суді, підлягає до задоволення по таким підставам. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем мають спільну новонароджену дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою в [ADDRESS], знаходиться на її утриманні. Позивачка не працює, так як доглядає за дитиною до досягнення сином трирічного віку. Відповідач має можливість і зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина та позивачки до досягнення спільною дитиною трирічного віку, працює, має стабільний дохід, а тому визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує прав сторонніх осіб, підлягає прийняттю, позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних, з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі по 1/6 частині з усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та по 1/6 частині з усіх видів заробітку відповідача на особисте утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Вищенаведене підтверджується показаннями сторін, свідоцтвами про народження дитини, про реєстрацію шлюбу, довідкою про утримання дитини № 2235 від 25.11.2011 року, виданою Фурсівською сільською радою Білоцерківського району. За рішеннями суду з відповідача стягнуті аліменти на утримання двох інших дітей, сина [PERSON],[INFO] в розмірі по ? частці з усіх видів заробітку відповідача та сина [PERSON], [INFO] у розмірі по ? частині з усіх видів заробітку відповідача, стягнення проводиться на користь третіх осіб, [PERSON] та [PERSON], що підтверджується постановою Білоцерківського міського суду від 05.05.2003 року та рішенням Сквирського районного суду Київської області від 11.08.2009 року, однак з врахуванням визнання позову відповідачем суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу в розмірах, які ним визнаються на користь позивачки, визнання ним позову не порушує прав третіх осіб у справі, а тому позов слід задовольнити. Позов підлягає до задоволення на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, де вказано, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.84 ч.2 СК України дружина має право на утримання дитини від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною 3-х річного віку, якщо дитина проживає разом з дружиною. Відповідно до ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від заробітку. Згідно Закону України „Про внесення змін до Сімейного Кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей від 22 вересня 2005 року, розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved