Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

У листопаді 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування удаваною угодою та визнання права власності на 1/2 частину квартири, в якому посилалась на те, що 14 липня 1994 року вона, вступила до шлюбу з [PERSON] 13 жовтня 1998 року між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони укладено договір дарування квартири, посвідчений [PERSON]В приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №7123. На підставі даного договору [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS], що в місті Боярка, Києво- Святошинського району Київської області. Ні позивачка, ні її чоловік [PERSON] (обдарований) не перебували з відповідачами - [PERSON] та [PERSON] у родинних та інших близьких (дружніх) стосунках. Будь-яких підстав для дарування її чоловікові квартири не було. Даний договір дарування укладено з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу квартири, що сторони насправді вчинили. При вчиненні правочину сторони в дійсності мали на увазі договір купівлі-продажу, а не дарування, оскільки [PERSON] та [PERSON] отримали від [PERSON] та [PERSON] грошові кошти за спірну квартиру в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США. Таким чином позивачка вважає спірний договір дарування квартири [ADDRESS], що в місті Боярка, від 13 жовтня 1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №7123 є удаваним правочином, що вчинений з метою приховати інший правочин - договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що в місті Боярка, який сторони на справді вчинили, а тому за правилами частини 2-ї статті 235 ЦК України ці правовідносини мають регулюватися правилами які врегульовують правовідносини в сфері купівлі-продажу нерухомого майна. Оскільки на час укладення спірної угоди позивачка з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та сплачували за квартиру спільні сімейні кошти, то дана квартира [ADDRESS], що в місті Боярка є спільною сумісною власністю подружжя. 22 грудня 2009 року [PERSON] помер. Спадкоємцем першої черги стала позивачка [PERSON] та треті особі по справі [PERSON] З П., [PERSON] Позивачка вважає, що після смерті її чоловіка відкрилася спадщина лише на ? частину спірної квартири, оскільки інша !/2 частина квартири має належати їй, як майно, що набуте в шлюбі зі спадкодавцем. Оскільки був вчинений удаваний договір дарування спірної квартири і державний нотаріус буде змушений видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом не на 1/2 частину, а на всю спірну квартиру, позивачка звернулась з даним позовом в якому просила суд визнати договір дарування квартири [ADDRESS], що в місті Боярка Києво- Святошинського району Київської області, від 13 жовтня 1998 року, що укладений між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої, посвідчений приватним нотаріусом Києво- Святошинського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №7123, удаваним правочином, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області та просила визнати за нею право власності на '/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Суду пояснила, що при укладенні договору дарування не була присутня, про укладення договору дарування, а не договору купівлі-продажу дізналася лишо'після смерті чоловіка [PERSON]. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала та просила слухати справу без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Треті особі [PERSON], [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. [PERSON] суду пояснила, що перебувала з [PERSON] в дружніх стосунках. З [PERSON] не була знайома, але [PERSON] подарувала її сину свою частину квартири із-за дружби [PERSON] та [PERSON] Син [PERSON] ні з [PERSON] ні з [PERSON] не був знайомий. Дружина її сина, позивачка по справі [PERSON], при посвідченні угоди в нотаріальній конторі не була присутня. Заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 жовтня 1998 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу [PERSON] посвідчений договір дарування квартири, що зареєстрований в реєстрі за №7123, на підставі якого [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS], що в місті Боярка, Києво-Святошинського району Київської області. 31 грудня 1998 року [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги за законом, що прийняли спадщину після його смерті стали відповідачі по справі - його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], що підтверджується спадковою справою після його смерті. 22 грудня 2009 року [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги за законом стали - його дружина [PERSON] та треті особі по справі - мати [PERSON] З П., донька від першого шлюбу - [PERSON], що підтверджується спадковою справою після смерті [PERSON] Ст. 235 ЦК України визначає, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Судом встановлено, що дарувальники [PERSON], [PERSON] ніколи не перебували в родинних та близьких дружніх відносинах з обдарованим [PERSON], що могли призвести до безоплатної передачі спірної квартири у власність обдарованого. Твердження третіх осіб про існування дружніх стосунків між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що стали підставою для вчинення договору дарування, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] позов визнала - подала до суду заяву в якій визнала, що отримувала кошти, за її частку в спірній квартирі. Суд приходить до висновку, що правочин - договір дарування квартири від 13 жовтня 1998 року укладений [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, є удаваним правочином, що вчинений з метою приховати інший правочин - договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що в місті Боярка, який сторони на справді вчинили, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що 14 липня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.07.1994 року. Ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України визначає, шо майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч.З ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 13 жовтня 1998 року [PERSON], за спільні сімейні кошти подружжя [PERSON] [PERSON], була придбана квартира №62 в будинку по вулиці Б. Xмельницького, що в місті Боярка, а тому є їх спільною сумісною власність як подружжя. Ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України визначає, що разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не значено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч.2. ст. 370 ЦК України визначає, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інще не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що свідчили б про існування між подружжям [PERSON] [PERSON]ї. договору про розмір їх часток у праві спільної сумісній власності суд вважає їх частки рівними, а тому позовні вимоги, щодо визнання за позивачкою права власності на ? частину квартири [ADDRESS], що в місті Боярка, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачка підтвердила отримання нею коштів за відчужену квартиру. Натомість треті особи по справі не надали суду належних та допустимих доказів, щоб підтвердити факт існування дружніх стосунків між [PERSON], [PERSON] ([PERSON]) Н В. та [PERSON], які могли б звести до безоплатної передачі спірної квартири у власність [PERSON], тому їх доводи суд залишає поза увагою.

Outcome: approved