Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором кредиту в сумі 22329,41грн. В обґрунтовування своїх вимог позивач посилається на те, що 03 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач [PERSON] в повній мірі не виконала, внаслідок чого станом на 31.03.2011 р. за нею утворилася прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 22329,41грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в розмірі 22329,41грн. У судове засідання представник позивача не зявився, в письмовій заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, доводи викладені у позові підтримав, додаткових пояснень не мав. Відповідач у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов визнала частково. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, вважає суму заборгованості по комісії 1375грн. завеликою, просила її зменшити, та відмовити позивачу в стягненні штрафних санцій. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязанний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується передати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні судом було встановлено, що згідно копії Договору про надання кредиту від 03 березня 2008 року укладеного між ПАТ КБ Приватбанкта [PERSON], банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах повернення, грошові кошти у сумі 10000 гривень, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, зі сплатою процентів, комісійної винагороди, в порядку і на умовах, визначених вказаним Договором. Відповідно до вказаного Договору, Банк зобовязався надати Позичальнику, а Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст. 1050 ГК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Також боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором задовольнити, а доводи представника відповідача в завищеній сумі заборгованості по комісії та відсутності підстав для стягнення штрафів є безпідставними, оскільки вони передбачені умовами та правилами надання банківських послуг. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у якості відшкодування сплаченого судового збору 223,29грн, та у якості відшкодування сплачених витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільних справ 120 грн.

Outcome: approved