Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - виселити [PERSON] з житлового будинку № 8 по вулиці Калініна, в м. Красногорівка, Марїнського району Донецької області без надання іншого жилого приміщення; - зобовязати сектро громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Марїнського РВ ГУМВС України в Донецькій області зняти з реєстрації за вказаною адресою [PERSON] В жовтні 2011 року [PERSON], реалізуючи право надане ч. 2 ст. 31 ЦПК України, подав доповнення до позовної заяви, відповідно до якого змінив предмет позову (матеріально-правові вимоги предявлені до відповідача), оскільки неправильно оцінив спірні правовідносини під час звернення із позовом до суду. Ухвалою суду від 28 жовтня 2011 року подана [PERSON] заява про зміну в позові прийнята, подальший судовий розгляд справи по суті проведено щодо підтриманих позивачем позовних вимог, а саме: - визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням № 8 по вулиці Калініна в м. Красногорівка, Марїнського району Донецької області та зобовязати відповідний орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації зняти відповідача з обліку зі спірного житлового будинку. [PERSON] є власником житлового будинку № 8 по вулиці Калініна в м. Красногорівка, Марїнського району Донецької області. В травні 2005 року [PERSON] надав дозвіл на взяття [PERSON] на реєстраційний облік за адресою розташування його житлового будинку. [PERSON], будучи зареєстрованою в будинку, жодного дня фактично не експлуатував житловий обєкт за призначенням, мешкаючи на постійній основі в іншому місці. На теперішній час, відповідач, відмовляючись в добровільному порядку здійснити зняття з реєстраційного обліку з приватного житлового приміщення, належного [PERSON], тим самим обмежує його інтереси щодо вільного користування обєктом власності, і як результат змусило останнього звернутись за судовим захистом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надіслав нотаріально посвідчену заяву про визнання вимог щодо зняття його з реєстраційного обліку за адресою: м. Красногорівка, вул. Калініна, 8, просить справу розглянути в його відсутність. Третя особа сектор громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Марїнського РВ ГУМВС України в Донецькій області будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи не направив в судове засідання свого представника, натомість надіслала відгук щодо відсутності заперечень з предмету позовних вимог [PERSON], та клопотанням провести розгляд справи у відсутність їх представника. Від третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог, [PERSON], [PERSON] на адресу суду спрямовано заяви з визнанням позовних вимог [PERSON] та клопотанням проводити розгляд справи в їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником домоволодіння № 8 по вулиці Калініна в м. Красногорівка, Марїнського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 4 березня 1996 року. В зазначеному житловому володінні зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що вбачається з облікової книги. Крім того, факт перебування [PERSON] на реєстраційному обліку в спірному житловому будинку, підтверджується наявними відомостями в особовстановлюючому документі відповідача посвідка на постійне проживання (наявний відповідній штамп). Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Красногорівка, вул. Калініна, 8 суд керується наступним. Згідно вимог чинного законодавства, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у судовому порядку тільки з однієї указаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. Зокрема позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в порядку ст. 107 ЖК України. Відповідно до ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача або членів його сімї на постійне проживання в інше жиле приміщення договір найму вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням. Відповідно до Постанову Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Українирозяснено, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Так, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] взято на реєстраційний облік за адресою домоволодіння позивача з 12 травня 2005 року Будучи зареєстрованою в спірному житловому приміщенні, відповідач житлом фактично не користується, та обовязки члена сімї наймача, передбачені ст. 64 ЖК України, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, не виконує, оскільки постійно проживає в іншому місці (Російська Федерація, Курська область, смт. Конишевка, вул. Тітова, 1/11). Факт не проживання відповідача за адресою: м. Красногорівка, вул. Калініна, 8 підтверджується актом депутату Красногорівської міської ради Донецької області від 21 лютого 2011 року. Крім того, відповідно до наданої відповідачем заяви, посвідченої тимчасово виконуючою обовязки нотаріусу м. Москви Російської Федерації, адресою мешкання [PERSON] зазначено: Російська Федерація, Курська область, смт. Конишевка, вул. Тітова, 1/11. При розгляді справи по суті, суд враховує розяснення Пленуму Верховного суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддянаявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй в цьому. При постановленні рішення суд звертає на норми частини 4 статті 174 ЦПК України, - визнання відповідачем позову є наслідком постановлення рішення про задоволення вимог. Згода [PERSON] підтверджує добровільність вибуття відповідача на постійне проживання в інше жиле приміщення, без наявності створення будь-яких перешкод для її мешкання в спірному житловому приміщенні. З урахування вищезазначеного, суд приходе до висновку, що факт вибуття [PERSON] з житлового приміщення, розташованого за адресою м. Красногорівка, вул. Калніна, 8 до іншого постійного місця мешкання знайшов своє підтвердження, а тому розглядувана позовна вимога [PERSON] підлягає задоволенню як обґрунтована доказами. Зобовязуючи сектор громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Марїнського РВ ГУМВС України в Донецькій області здійснити зняття [PERSON] з реєстраційного обліку з спірного житлового будинку, суд зазначає наступне. Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382 Про свободу пересування та вільний вибір місця проживаннявстановлено, що реєстрація внесення до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно ст. 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживаннягромадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобовязаний зареєструвати місце проживання. Згідно статті 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживаннязняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. На підставі викладеного ст. 107 ЖК України,

Outcome: approved