Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її бабуся [PERSON], яка померла 7.03.2011 року, ще за свого життя 31.08.2010 року склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Маневицької державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши в Маневицьку державну нотаріальну контору відповідну заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Спадкоємцями за законом на це майно є діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак після смерті матері [PERSON] вони будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, не вчинили, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. Інших спадкоємців за законом на вказане майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які знаходяться по вул. 100-річчя Маневич, 51/2 в смт. Маневичі, які належали [PERSON] Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 25.10.2011 року було прийнято зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно і обєднано їх в одне провадження. [PERSON], [PERSON] в поданій до суду зустрічній позовній заяві свої вимоги обґрунтували тим, що вони являються спадкоємцями за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті матері [PERSON] 21.09.2011 року [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] При цьому [PERSON] не враховано, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини були непрацездатними, а тому згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині. Спадщину після смерті матері [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом термін прийняли. Заяв про відмову від спадщини вони не подавали. Виходячи з наведеного, просили суд визнати за ними, як спадкоємцями за законом, право власності на квартиру № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі, яка належала [PERSON], в розмірі обовязкової частки у спадщині. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на квартиру № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі Волинської області з господарськими будівлями та спорудами, які належали [PERSON] Стверджують, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті матері [PERSON], не вчинили, а тому вважаються таким, що не прийняли спадщини. З цих підстав вимоги зустрічного позову вважають необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просили відмовити. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнали частково, пояснивши, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини були непрацездатними, а тому згідно ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині. Підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті матері [PERSON], не вчинили, однак вважають, що це не є перешкодою для задоволення їх позовних вимог у повному обсязі, а позову [PERSON] - частково, з врахуванням їх права на обовязкову частку у спадщині. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце слухання справи, подала до суду заяву про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON], проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Враховуючи думку учасників судового процесу, які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності [PERSON], а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності вказаного відповідача. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, проаналізувавши письмові докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являлася власником квартири № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі Волинської області. [PERSON] померла 7.03.2011 року. Ще за свого життя 31.08.2010 року остання склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Маневицької державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши в Маневицьку державну нотаріальну контору відповідну заяву про прийняття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Інших спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Спадкоємцями за законом на це майно є діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак після смерті матері [PERSON] вони будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини, не вчинили, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. Інших спадкоємців за законом на вказане майно немає. На час відкриття спадщини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були непрацездатними, а тому згідно ст. 1241 ЦК України мали право на обовязкову частку у спадщині. Зазначене не оспорюється сторонами в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 31.08.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Маневицької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1-852, свідоцтв про смерть серії І-ЕГ № 070878 від 12.05.2000 року та серії І-ЕГ № 107267 від 9.03.2011 року, довідок Маневицької селищної ради № 994 від 19.09.2011 року та № 1071 від 6.10.2011 року, експертного висновку про відповідність квартири № 2 по вул. 100-річчя Маневич, 51 в смт. Маневичі діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам від 7.09.2011 року, свідоцтва про народження серії ІІ-ЕГ № 278631 від 26.03.1982 року, нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про прийняття спадщини, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.09.2011 року, повідомлення Маневицького РВ УМВС № 722 від 26.09.2011 року, повідомлення адресно-довідкового бюро УМВС України у Рівненській області від 27.09.2011 року, повідомлення КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації № 8350 від 6.10.2011 року, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 359/01-16 від 11.10.2011 року, пенсійних посвідчень серії ААБ № 396806 від 16.11.2001 року та серії АБ № 997247 від 13.03.2005 року, свідоцтва про право власності на житло від 11.07.1994 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 433370 від 10.10.1990 року, спадкової справи № 101/2011 щодо майна померлої [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2008 року, витягу КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19301875 від 24.06.2008 року. Суд не бере до уваги пояснень відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], відповідачів [PERSON] та [PERSON] в тій частині, що заповіт від 31.08.2010 року було підписано не [PERSON], а іншою особою, оскільки згідно ст. 60 ЦПК України ними у підтвердження вказаних пояснень не подано відповідних доказів. Дані пояснення спростовуються як показаннями свідка [PERSON] в судовому засіданні, яка підтвердила, що [PERSON] особисто була 31.08.2010 року в приміщенні Маневицької державної нотаріальної контори, де й підписала заповіт, а також власноручно зробила відповідні записи в тексті заповіту, так і поясненнями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в ході розгляду даної справи, які підтвердили, що рукописний текст у заповіті від 31.08.2010 року виконаний саме [PERSON] Крім того, суд бере до уваги, що заповіт [PERSON] від 31.08.2010 року судом недійним не визнавався. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею в порядку спадкування права власності на господарські будівлі та споруди біля квартири № 2 по вул. 100-річчя Маневич, 51 в смт. Маневичі Волинської області до задоволення не підлягають, оскільки позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК України не подано будь-яких доказів про право власності [PERSON] на господарські будівлі та споруди за вказаною адресою. Згідно представленої сторонами суду документації [PERSON] являлася власником лише квартири № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі Волинської області. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за заповітом на квартиру № 2 в будинку № 51 по вул. 100-річчя Маневич в смт. Маневичі, яка належала [PERSON], фактично набула право власності на це майно. На даний час право власності на це майно іншими особами не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на нього за [PERSON] В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] слід відмовити. В задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку в спадковому майні, що належало [PERSON], слід відмовити.

Outcome: partial