Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в сумі 436,99 грн. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що філія Дрогобицького управління експлуатації газового господарства ПАТ "Львівгаз" надає відповідачу за місцем його проживання вул. Симоненка, 21, секція 12, кімната 5 в м. Стебнику Львівської області послуги з постачання природного газу. Оплата за надані послуги з газопостачання здійснюється споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним, грошовими коштами. Відповідач по справі, впродовж тривалого часу не проводить оплату за спожитий природний газ в повному обсязі, в результаті чого, станом на 01.10.2011 року в нього виникла заборгованість в сумі 436,99 грн. Так як відповідач в добровільному порядку борг не сплачує, то у позивача виникла потреба звернутися з даним позовом в суд. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності та підтримання позову. Відповідач, заперечивши проти позову з підстав, які виклав письмово, в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки, а тому суд визнав його неявку неповажною та розглянув справу у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Правовідносини між сторонами регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, ЦК України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких розмір плати за послуги з газопостачання розраховується виходячи з розміру затверджених цін за нормами, затвердженими у встановленому законом порядку. Оплата здійснюється не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем власниками або наймачами квартир, які зобовязані таку оплату проводити. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є зареєстрованим у кімнаті №5 секція 12 в будинку №21 на вул. Симоненка в м. Стебнику, до якого позивачем надаються послуги з газопостачання, Особовий рахунок 700021. Разом з тим, як вбачається з роздруківки нарахування оплати за спожитий природний газ за особовим рахунком з газопостачання №7000210, внаслідок не проведення оплати наданих послуг з газопостачання в період з 01.01.2008 року по 01.10.2011 року у відповідача виникла заборгованість за спожитий природний газ у сумі 436,99 грн. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що між ним та позивачем не укладено відповідного договору про надання послуг, оскільки статтями 20, 21 Закону від 24 червня 2004 р. N 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Жодних доказів про те, що відповідач відмовлявся від наданих йому позивачем послуг, а з боку позивача такі послуги не надавались або надавались неякісно, - суду не представлено. Таким чином, суд приходить до переконання, що між сторонами фактично було укладено договір про надання послуг, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, а поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, а тому, згідно ч. 2 ст. 205 ЦК України, даний договір вважається укладеним з моменту надання позивачем (виконавцем) та прийняття відповідачами (замовниками) послуги з газопостачання. Також суд не надає віри показанням відповідача в частині, що послугами позивача він не користувався, бо не проживав у кімнаті будинку, за якою рахується заборгованість, оскільки вони належними та допустимими доказами не підтверджені. Разом з тим, судом встановлено, що період заборгованості відповідача перед позивачем перевищує три роки. У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і така відповідно до ст. 257 ЦК встановлюється тривалістю у 3 роки. Статтею 264 ч. ч. 1, 2 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Обставин, що свідчать про переривання перебігу строку позовної давності позивачем не наведено і таких судом не встановлено, клопотання про поновлення пропущеного строку позивачем не заявлялось, відповідач не визнавав і не визнає нарахованого боргу в спірний період і не вчиняв дій, що свідчать про визнання боргу, а тому суд не знаходить підстав для поновлення терміну позовної давності. За таких обставин суд вважає, що підстав для стягнення заборгованості за весь період немає, а тому приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути суму боргу в межах терміну позовної давності (з 01.11.2011 року по 01.10.2011 року), що складає 398,35 грн. (436,99 грн. 38,64 грн.) Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати, зокрема, по оплаті судового збору в сумі 25,50 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 30,00 грн., а всього 55,50 грн. судових витрат та недоплачену суму судового збору в дохід держави в розмірі, визначеному на час предявлення позову (здано на пошту 31.10.2011 року) в сумі 25,50 грн.

Outcome: approved