Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позов до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві власності, а відповідач по справі залишається зареєстрованим у спірній квартирі і добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку, а тому порушуються його права як власника квартири №212. Просить суд визнати таким, що втратив право користування квартирою№121 по вул. Гната Юри у м. Києві [PERSON], а також зняти його з рестраційного обліку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на вищевикладені в позовній заяві обставини. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач позов визнав, але категорично заперечив проти його задоволення, мотивуючи свої заперечення тим, що між ними існувала усна домовленість про реєстрацію і проживання у спірній квартирі, він регулярно сплачує комунальні полуги та проживає у квартирі, де знаходяться його особисті речі. Третя особа: Відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб гошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві надав суду лист з проханням слухати справу у відсутність представника та постановити рішення згідно чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до овку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав. При вирішенні спору суд керується вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України 'яснєні учасникам розгляду справи в судовому засіданні) та розглядає справу в їх заявлених вимог та наданих доказів. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Відповідно до вимог ст. 214 даного кодексу- під час ухвалення рішення суд, л»а вирішує питання чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих відносин. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбаченнх ст. 61 даного Кодексу. Згідно вимог ст. 155 ЖК України власника квартири чи її частки не може бути позбавлено права користуватися жилим приміщенням. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може рстиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Згідно вимог ст.71ЖК України, визнання таким, що втратив право користування приміщенням у будинках державного чи громадського фонду допускається у відсутності наймача понад шість місяців. Згідно договору дарування від 23.07.2010 року [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS], а [PERSON] прийняв у власність дану квартиру. Згідно довідки №525 від 07.05.2011 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], за вказаною адресою не зареєстрований. Відповідно до даної довідки у спірній квартирі зареєстрований [PERSON] з 25.03.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме, що відповідач на спірній житловій площі не проживає більше шести місяців з поважних причин, а тому його не можна визнавати таким, що втратив право користування квартирою за адресою : м. Київ, вул. Г. Юри, буд.№ 3-а, кв. №212. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed