Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач-це його батько, шлюб між батьками було розірвано 09.12.1999 року, він навчається в Національному авіаційному університеті в м.Києві, в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, фактично перебуває на утриманні матері, відповідач працює і має можливість надавати йому матеріальну допомогу, на користь інших осіб аліментів він не сплачує, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти на період навчання у розмірі ј частини від заробітку /доходу/ відповідача. В суді позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, пояснив, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину в звязку з його навчанням, оскільки він одержує невелику заробітну плату, на його утриманні перебуває дружина, яка не працює за станом здоровя, також неповнолітній син дружини від першого шлюбу, він надає допомогу матері-пенсіонерці, крім заробітної плати інших джерел прибутків він не має. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що батьки позивача- Юдін [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.04.1996 року до 09.12.1999 року, що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про розірвання шлюбу, про народження позивача. Як вбачається з довідки Національного авіаційного університету від 21.11.2011 року, [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету компютерних наук, термін навчання з 01.09.2010 року до 30.06.2014 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як розяснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вказано вище, позивач народився 28.11.1993 року, тобто, досяг віку 18 років і йому на даний час ще не виповнилося 23 років, після досягнення повноліття він продовжує навчання. В судовому засіданні було встановлено, що позивач не працює, навчається не за контрактом, тобто, за навчання кошти не сплачуються, він одержує стипендію, розмір якої становить щомісячно 724 грн., що пояснив в суді позивач. Цих обставин відповідач не оспорював. Суд вважає, що позивач в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки він не працює, навчається на денному відділенні вищого навчального закладу, кошти йому необхідні на проїзд, придбання одягу, необхідних підручників, зошитів, канцелярських знарядь, позивач також проживає в гуртожитку авіаційного університету по вул..Гарматній, 51 в м.Києві, що слідує з довідки від 11.11.2011 року за № 212 в матеріалах справи, а тому кошти позивачу необхідні і для оплати проживання в гуртожитку. При вирішенні питання щодо наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач працює машиністом змішувального агрегата 5 розряду Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрюг» і його заробітна плата, яку він одержує за вирахуванням аліментів, що він сплачував на утримання позивача до досягнення ним повноліття, в середньому становить 1579 грн. що слідує з довідки від 11.01.2012 року за № 23, тобто, відповідач має постійне місце роботи і постійне джерело прибутків. Щодо посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться дружина, її сина від першого шлюбу, то судом встановлено, що дружина відповідача [PERSON], з якою вони одружилися 30.08.2002 року, звільнилася з роботи за власним бажанням, а не за станом здоровя, групу інвалідності їй не встановлено, отже, згідно діючого законодавства вона є працездатною за віком і за станом здоровя, на утримання свого сина від першого шлюбу вона одержує аліменти в розмірі біля 500 грн. щомісячно. Наведене стверджується показами свідка [PERSON] З показів свідка [PERSON]-матері відповідача, вбачається, що вона є пенсіонеркою за віком, одержує пенсію в розмірі 1300 грн. А тому проаналізувавши наведені вище докази, суд вважає відповідача спроможним надавати матеріальну допомогу своєму сину в звязку з його навчанням. За ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, на що вказувалося вище в рішенні. В судовому засіданні було встановлено, що мати позивача [PERSON] на даний час не працює, перебуває на обліку в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості і одержує допомогу по безробіттю в розмірі 748 грн., що стверджується довідкою МРЦЗ від 18.11.2011 року. Отже, з врахування наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання в розмірі 1/6 частини заробітку /доходу/ відповідача, приймаючи до уваги розмір заробітної плати відповідача, дані про розмір доходів матері позивача. При цьому суд враховує також ті обставини, що відповідно до ст.12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено у 2012 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні, при розмірі стипендії позивача 724 грн. і розмірі аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, а також при наданні допомоги матірю позивача, розмір доходу позивача буде перевищувати вказаний прожитковий мінімум. Суд також виходить з того, що в разі відмови у задоволенні позову, як того просить відповідач, весь тягар утримання повнолітнього сина, який навчається, ляже на плечі його матері, доходи якої на даний час є незначними. Крім того, нормами ст.192 СК України, яка поширюється на дані правовідносини, визначено підстави для збільшення або зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач є спроможним сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини його заробітку /доходу/, який потребує матеріальної допомоги в звязку з його навчанням. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, але суд вважає за необхідне стягнути аліменти з 29.11.2011 року, оскільки до досягнення повноліття позивача-до 28.11.2011 року з відповідача стягувалися аліменти на його утримання. За ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» позивач був звільнений від сплати судових витрат на користь держави на час звернення до суду з цим позовом. За ст.5 Закону України «Про судовий збір», який вступив в дію з 01.11.2011 року, позивач також звільнений від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача. При визначенні розміру судового збору суд враховує ст.4 Закону України «Про судовий збір», згідно ч.1 якої судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, в даному випадку-це 941 грн. станом на 01.01.2011 року, оскільки позовну заяву подано до суду 28.11.2011 року. А згідно з п.1 ч.2 цієї статті за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати /188,20 грн./ та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати /2823 грн./ Виходячи з ціни позову, визначеної у відповідності до п.3 ч.1 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору буде становити 188 грн.20 коп. Враховуючи все наведене та

Outcome: partial