Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні підтримала вищевказаний позов, зазначивши, що з 2000 по 2010 рік перебувала у шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу ними був придбаний будинок по вул.Івана Франка, 45 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельні ділянки по вул.Івана Франка, 28 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області площею 0,100 га та 0,0764 га. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за відповідачем. Просила розділити в натурі дане майно, виділивши їй ? його частку. Відповідач та його представник заперечували проти поділу будинку, посилаючись на те, що його будівництво було розпочато задовго до шлюбу із позивачкою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що в період з 17.11.2000 року по 27.04.2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про одруження серії І-КИ №107173, видане 17.11.2000 року відділом РАГС виконкому Підгородненської міської ради; рішення Дніпропетровського районного суду від 27.04.2010 року). 12.05.2007 року виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на ім?я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на будинок по вул.Івана Франка, 45 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. За договором купівлі-продажу від 11.08.2005 року відповідачем були придбані земельні ділянки площею 0,100 га та 0,0764 га по вул.Івана Франка, 28 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області і 24.04.2007 року на підставі даного договору видані Державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №162353 та ЯЕ №162354 відповідно. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.2 ст.60 СК України діє презумпція права спільної сумісної власності подружжя на речі, придбані ним за час шлюбу. Таким чином, вищевказані будинок та земельні ділянки є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь-яких домовленостей між сторонами не встановлено і підстав відступу від засади рівності часток подружжя в порядку ч.3 ст.70 СК України суд не вбачає. Суд враховує, що будівництво спірного будинку було розпочато до реєстрації сторонами шлюбу, що визнала в судовому засіданні позивачка та підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проте, дана обставина не позбавляє позивачку права власності на частину спірного будинку, оскільки будинок було прийнято в експлуатацію в період шлюбу і до того часу він не був обєктом цивільних прав як нерухома річ. Відповідач до завершення будівництва (створення майна), у тому числі до реєстрації шлюбу із позивачкою, був власником будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані ним в процесі цього будівництва (ч. 2, ч. 3 ст. 331 ЦК України). Впродовж судового розгляду відповідачем не заявлено клопотання про проведення експертизи для встановлення вартості таких будівельних матеріалів, що позбавило суд можливості визначити їх кількісний склад на момент реєстрації шлюбу та дійти висновку про істотність цієї обставини в контексті ч.2 ст.70 СК України. Вимог про стягнення компенсації вартості витрачених до шлюбу будівельних матеріалів ним також не заявлено. За таких обставин, суд виходить з рівності часток подружжя у вищевказаному нерухомому майні. Згідно ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Висновком проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи №1506/1507/1508-10 від 24.09.2010 року запропоновано шість варіантів розподілу житлового будинку, господарських будівель, споруд та визначено перелік необхідних у звязку з цим переобладнань. Також запропоновано варіант поділу спірних земельних ділянок. Згідно з вимогами ст.152 ЖК України, варіанти розподілу будинку №2 та №6, необхідні переобладнання для влаштування двох ізольованих квартир були погоджені Дніпропетровським РВ ГУ МНС України в Дніпропетровській області (лист №238 від 03.12.2010 року), головним архітектором Дніпропетровської райдержадміністрації (лист №834/04 від 08.12.2010 року), Дніпропетровською районною СЕС (лист №2448 від 01.12.2010 року), ВАТ Дніпрогаз(лист №16 від 14.03.2011 року) та виконкомом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (рішення №14 від 01.02.2011 року), за умови переобладнання систем опалювання в дві незалежні системи відповідно до протипожежних норм, побудови незалежних систем локальних очисних споруд для очистки господарчо-побутових стоків та окремих димарів. Суд проводить поділ спірного будинку за варіантом №6 експертизи, оскільки даний варіант передбачає найменше відхилення від ідеальних часток сторін у праві власності, а саме 55/100 та 45/100 часток. Вартість компенсації у зв?язку із зміною ідеальних часток у праві власності згідно висновку експертизи складає 51 058 грн. В судовому засіданні позивачкою заявлено про неспроможність сплати даної компенсації через перебування на утриманні її малолітньої дитини. Враховуючи викладене, суд виділяє позивачці меншу частку спірного будинку та стягує з відповідача на її користь відповідну компенсацію. Крім цього, суд зобовязує сторін здійснити переобладнання, що відносяться до виділених їм приміщень і виконати вищенаведені рекомендації компетентних органів та служб. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 1700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн. та витрат на проведення судової експертизи в розмірі 6 057 грн. 36 коп.

Outcome: approved