Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ворошиловського районного суду м. Донецька з позовною заявою до [PERSON], приватного нотаріуса Донецького нотаріального округу [PERSON], третя особа - Донецький міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на анступні обставини. 21.05.2011 року померла її рідна сестра [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: 83015, [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], являвся її син –[PERSON] [INFO], а спадкоємцем другої черги являлась вона - її сестра [PERSON] Інших спадкоємців першої та другої черги після смерті [PERSON] не має. Прийняти ж спадок і вступити в управління спадковим майном [PERSON] не встиг, оскільки помер 07 липня 2011 року і його тіло в квартирі, що розташована за адресою: 83015, [ADDRESS], було виявлено працівниками міліції 10 липня 2011 року, а медичний розтин тіла проведений 11 липня 2011 року. 02.08.2011 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявами про прийняття спадку після смерті своєї сестри [PERSON] та племінника [PERSON] При збиранні документів для оформлення спадщини, [PERSON] дізналася, що 15 липня 2011 року, тобто через 7 днів після своєї смерті та через 4 дні після анатомічного розтину його тіла, [PERSON] начебто склав заповіт, який в цей же день посвідчила приватний нотаріус Донецького нотаріального округу [PERSON] і зареєструвала у Спадковому реєстрі заповітів, номер в реєстрі 4285. Відповідно до цього заповіту все своє майно [PERSON] начебто заповідав громадянці [PERSON], яку раніше не знав взагалі. Через те, що мертвий [PERSON] не міг 15.07.2011 року складати і тим більше підписувати заповіт вона вважає його незаконним та посвідченим приватним нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства, а тому просить визнати даний заповіт недійсним і визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ( а. с. 39-43 ). В судове засідання представник позивачки [PERSON], який діє на підставі довіреності не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявленийпозов позивачки підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечував. Представник позивачки [PERSON], яки йдіє на підставі довіреності в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримав в повному обся та просив їх задовольнити, у разі неявки в судове засіданя відповідачів по справі просив винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить зроблене оголошення. Відповідач приватний нотаріус Донецького нотаріального округу [PERSON] про дату, місце і час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, у судове засідання не прибула, надала свої заперечення в яких просила розглянути справу за її відсутності. В своїх запереченнях приватний нотаріус Донецького нотаріального округу [PERSON] пояснила, що 15.07.2011 року її по телефону викликала додому особа, яка представилась [PERSON] Прибувши на вказану адресу вона по паспорту перевірила особу [PERSON] і побачила, що особа, що здійснила виклик, була схожа на фотокартку в паспорті, але була старшою на вигляд (в неї це сумнівів не викликало, оскільки з моменту видачі паспорту пройшло 10 років). Ця особа виглядала хворою, хоча чітко відповідала на поставлені запитання. Особа підписала заповіт на ім’я [PERSON], пояснивши, що це стороння людина, яка не являється її родичем. Вона посвідчила цей заповіт, а потім зареєструвала його у реєстрі за № 4285. Помилково в реєстрі була вказана дата посвідчення заповіту 08.07.2011 року. Дану помилку вона пізніше виправила. Якщо буде встановлено, що [PERSON] дійсно помер 07.07.2011 року, а особа, що підписала заповіт у її присутності не є ним, то вона не заперечує проти позовних вимог. Третя особи Донецький міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області про дату, місце і час судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши усі надані докази по справі, вважає що позов позивачки [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. [PERSON] померла 21 травня 2011 року у віці 82 роки, про що в матеріалах справи свідчить Свідоцтво про смертьСерія 1-НО № 554357 від 23 травня 2011 року видане Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 468 ( а.с. 9 ). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: 83015, [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 1-ю Донецькою державною нотаріальною конторою 17 червня 1993 року та зареєстрованого в реєстрі за № 4-2960. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] являвся її син –[PERSON] [INFO], а спадкоємцем другої черги являлась її сестра [PERSON]. Прийняти спадок і вступити в управління спадковим майном, що залишилось після смерті своєї матері - [PERSON], [PERSON] не встиг, оскільки помер 07 липня 2011 року і його тіло в квартирі, що розташована за адресою: 83015, [ADDRESS], було виявлено працівниками міліції 10 липня 2011 року, а медичний розтин тіла проведений 11 липня 2011 року. Інших спадкоємців за законом, окрім [PERSON], будь-якої черги, після смерті [PERSON] не має і [PERSON] являється єдиним спадкоємцем третьої черги за законом після смерті [PERSON], а інших спадкоємців першої та другої черги після його смерті не має. При оформленні документів на спадщину, [PERSON] дізналася, що 15 липня 2011 року, тобто через 7 днів після своєї смерті та через 4 дні після анатомічного розтину його тіла, [PERSON] начебто склав заповіт, який в цей же день посвідчила приватний нотаріус Донецького нотаріального округу [PERSON] і зареєструвала у Спадковому реєстрі заповітів, номер в реєстрі 4285. Відповідно до цього заповіту все своє майно [PERSON] начебто заповідав громадянці [PERSON], яку раніше не знав взагалі. Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯУ № 448184 (а.с. 45 ) [PERSON] народилася 03 жовтня 1928 року. Її батьками являються [PERSON] та [PERSON]. Згідно до свідоцтва про народження серії ЯУ № 448183 (а.с. 11 ) [PERSON] народилася 22 травня 1933 року. Її батьками являються [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] 18 листопада 1955 року одружилася з громадянином [PERSON] і після одруження їй було присвоєно прізвище Савенко, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЯР № 168867 (а.с. 46 ). Таким чином [PERSON] та [PERSON] являються рідними сестрами. 21 травня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 554357 (а.с. 47), про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 468. Згідно довідки № 502/02-14 від 02.12.2011 року, виданої [PERSON] підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька»(а.с. 53 ) власником 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: 83015, [ADDRESS] являється [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 1-ю Донецькою державною нотаріальною конторою 17 червня 1993 року та зареєстрованого в реєстрі за № 4-2960. Право власності [PERSON] на дану квартиру відповідно до вимог ст. 182 ЦК України було зареєстровано в [PERSON] підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька»08 липня 1993 року в книзі № 37 dk сторінка 190, реєстраційний № 55922. На підставі довідки Житлово-будівельного кооперативу «МИР-4»№ 54 від 11.11.2011 року у спірній квартирі були зареєстровані та проживали [PERSON] та її син [PERSON], які були виписані у зв’язку із смертю. Інші особи там не проживали. (а.с. 52 ). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 1895 від 15 липня 2011 року смерть [PERSON] [INFO] наступила 07 липня 2011 року вдома, причому причину смерті встановити не можливо внаслідок гнильних змін(а.с. 48 ). На підставі довідки № 167 від 03.08.2011 року відділу експертизи трупів [PERSON] заходу охорони здоров’я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи»труп громадянина [PERSON] був доставлений 10 липня 2011 року о 20 годин 40 хвилин і досліджувався 11.07.2011 року у Донецькому судово-медичного морзі. Смерть громадянина [PERSON] настала 07 липня 2011 року. Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.07.2011 року, винесеної старшим дільничним інспектором міліції Ворошиловського РВ ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області майором міліції [PERSON] (а.с. 51 ) [PERSON] 10.07.2011 року був знайденим мертвим в квартирі за адресою: 83015, [ADDRESS]. Відповідно до акту судово-медичного дослідження трупа [PERSON] № 1627 від 11.07.2011 року смерть вказаного громадянина наступила 07.07.2011 року, причину смерті встановити не можливо внаслідок гнильних змін. Встановити осіб, які викрали паспорт [PERSON] та документи на квартиру не вдалося. 02.08.2011 року позивачка [PERSON] звернулася із заявами до публічного нотаріуса Республіки [PERSON] Шевчук про прийняття спадку після смерті своєї сестри [PERSON] та племінника [PERSON] і направила ці заяви в нотаріальну контору м. Донецька ( а. с. 54, 56 ). 11.11.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи після смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28672778 від 11.11.2011 року (а.с. 60 ). Згідно із заповітом [PERSON] (а.с. 23 ), посвідченим приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за № 4285, даний заповіт складений і посвідчений [PERSON] 15 липня 2011 року, [PERSON] все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що він за законом матиметь право і що буде належити йому на момент смерті заповідає [PERSON]. Відповідно до виписки з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріусу Донецького міського нотаріального округу [PERSON] в графі 3 вказана адреса місця проживання [PERSON] «[ADDRESS]», в той час як він проживав в квартирі № 26. Як видно із витягу із Книги викликів приватного нотаріусу Донецького міського нотаріального округу [PERSON] в графі 3 вказана адреса місця проживання особи, що зробила виклик –«[PERSON]. м. Донецьк, бул. Шкільний[ADDRESS]», в той час як він проживав в квартирі № 26 (а.с. 28 ). Відповідно до витягу № 27515167 від 15.07.2011 року про реєстрацію у Спадковому реєстрі, сформованому приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу [PERSON] заповіт [PERSON] був посвідчений нею 08.07.2011 року, а зареєстрований 15.07.2011 року в 9 годин 45 хвилин (а.с. 29 ). Стаття 41 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 17 Загальної декларації прав людини встановлює, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавленим права приватної власності чи обмежений у його здійсненні. Частиною 4 статті 26 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. На підставі статті 392 ЦК України власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов’язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом являється особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі статті 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Стаття 1236 ЦК України передбачає, що спадкодавець має право охопити заповітом права та обов’язки, які належать йому на момент складання заповіту. Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Стаття 1257 ЦК України передбачає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом отримують право на спадкування почергово. На підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] являвся її син –[PERSON], а спадкоємцем другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України являлась її сестра [PERSON] Відповідно до статті 1263 ЦК України спадкоємцями третьої черги на спадкування по закону являється рідна тітка спадкодавця. Згідно із статтею 1276 ЦК України у разі якщо спадкоємець по закону помер після відкриття спадку і не встиг його прийняти, право на прийняття спадку переходить до його спадкоємців. Стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, що прийняв спадок, у складі якого є нерухоме майно, повинен звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадок на нерухоме майно. Відповідно до статті 1299 ЦК України, у разі якщо у складі спадку, який прийняв спадкоємець, мається нерухоме майно, спадкоємець зобов’язаний зареєструвати право на спадок в органах, які здійснюють реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. З огляду на пояснення представників позивача та надані позивачем докази, а також заперечення приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] суд приходить до висновку про те, що посадовими особами Донецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області в актовому записі про смерть громадянина [PERSON] [INFO] помилково був зроблений запис про те, що його смерть настала 15 липня 2011 року, тобто в день видачі лікарського свідоцтва про смерть № 1895 від 15 липня 2011 року, а не в день настання смерті –07 липня 2011 року, станом на 15 липня 2011 року [PERSON] був мертвим, а тому не міг складати заповіт та підписувати його і встановити його волю було не можливо, тим самим при посвідченні заповіту не було дотримано всі вимоги законодавства України, а тому вважає позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині визнання недійсного запоіту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, встановлено порушення щодо форми та посвідчення заповіту. У суду є всі підстави вважати, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Враховуючи, що інших спадкоємців, окрім [PERSON], будь-якої черги, після смерті [PERSON] та [PERSON] не має, то вона являється єдиним спадкоємцем спадкового майна у вигляді 2-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: 83015, [ADDRESS]. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON], третя особа - Донецький міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Донецькій області про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користьь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви у сумі 197 гривень. На підставі ст.41 Конституції України, ст. 17 Загальної декларації прав людини, ст. ст. 26,321,392,1218,1233,1234,1236,1247,1257,1258,1261-1263,1276,1297,1299 ЦК України,

Outcome: approved