overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що їй з 07.12.2007 року на праві приватної власності належить житловий будинок в місті Генічеську по вулиці Шевченко, будинок №81. З 28.08.2009 року, в будинку мешкав та був зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], українець. З того часу відповідач у зазначеному домі не проживає, а його приписка в будинку не дозволяє розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує законні права власника. Просить суд, усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання [PERSON], як такого, що втратив право користування житловим будинком № 81 по вул. Шевченко у м. Генічеську, Генічеського району, Херсонської області. Зобов'язати ВПРФО Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], зареєстрованого за адресою: [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, повторно не зявився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши надані докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню не підлягає. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] являється власником жилого приміщення в м. Генічеськ по вулиці Шевченко, будинок №81 (а.с.5-6). У вказаному будинку з 28.08.2009 року відповідач прописаний у її будинку, з 28.08.2009 року відповідач вибув з жилого приміщення за адресою м. Генічеськ по вулиці Шевченко, будинок №81. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності членів родини за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи, втратившей право на користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначає, що між ним та [PERSON] 01.03.2011 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Шкільна, 10-А в с. Балтазарівка Чаплинського району Херсонської області. Разом з тим позивачу стало відомо, що діюче законодавство передбачає обов?язкове посвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Проте [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Шкільна, 10-А в с. Балтазарівка Чаплинського району Херсонської області, дійсним та право власності на нього. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з?явилася, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. Представник Балтазарівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області в судове засідання не з?явився, подавши письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 01.03.2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Шкільна, 10-А в с. Балтазарівка Чаплинського району Херсонської області. Відповідачка [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

[PERSON] 12.09.2011р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 29.07.2006р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 07.12.2006р.н., а оскільки спільне життя не склалося через непорозуміння, несумісність характерів, то шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з березня 2009р., сумісне господарство не ведеться. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 29.07.2006р. Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №184, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 07.12.2006р.н. (а.с.4-5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2009р., відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

В вересні місяці 2011року ,позивач звернувся до суду з позовом зазначивши ,що 26 жовтня 2010 року померла її мати :[PERSON] , яка постійно проживала в [INFO] та після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй ,як спадкодавцю майно . Позивач ,як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину ,оскільки в визначений законом термін звернулась до нотаріальної контори з заявою про її прийняття та вступила в управління спадковим майном,оскільки проживала з спадкодавцем на час її відкриття,але не може нотаріально оформити належне їй право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільсько господарського виробництва так ,як в Державному акті виданому на ім»я померлої матері мається виправлення зроблені відповідачем імені спадкодавця -з ,,Пріська,, на ,,[PERSON],, ,що і спонукало звернутись позивача до суду з даними позовними вимогами. В судове засідання позивач не з»явився ,а надав клопотання про розгляд справи без його участі та просить задовольнити позов в повному обсязі. Належним чином повідомлені відповідач та треті особи про час та місце слухання справи в судове засідання своїх представників не надіслали ,клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату чи то про відмову в задоволенні позову до суду від даних осіб -не надходило Відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі їх представника та не заперечують стосовно задоволення позову. Суд ,дослідивши письмові докази вважає ,що позовні вимоги підлягають до задоволення із наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом наявного в матеріалах справи свідоцтв серії 1-СР № 152416 від 28.10.2010 року підтверджено факт відкриття спащини . Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину ,оскільки після смерті матері вступила в управління спадковим майном та в визначений законом шестимісячний термін подала до нотаріальної контори заву про її прийняття. Факт родинних стосунків позивача з відповідачем стверджується її свідоцтвом про народження серії 1-СР № 058834 де в графі мати , вказано ім»я спадкодавця саме ,як ,,[PERSON],,,свідоцтвом про одруження серії 1-ЯК № 0460682 яким підтверджено зміна прізвища позивача ,після реєстрації шлюбу ,з ,,[PERSON],, на ,,[PERSON],, . Довідками за підписом сільського голови № 291 від 30.06.2011 року ,№ 428,№ 290,№350 та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 027343 , з відміткою секретаря сільської Ради с.Красенівка Чорнобаївського р-ну підтверджено факт наявності спадкової земельної ділянки в адміністративних межах сільської Ради ,що належало спадкодавцю на праві приватної власності та факт допущення помилки в написанні імені спадкодаця при заповненні даного документа.. В даному ж випадку ,позивач відповідності до змісту ст.1261 ЦК України 2003 року , вважається спадкоємцем першої черги за законом та таким ,що прийняв спадщину . Відповідач по справі та третя особа не заперечують про визнання права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за позивачем.,що являється підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави. Посилався на те, що між АКБ «ТАС-Комерцбанк» який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2501/1106/88-199 від 03.11.2006 року та було надано кредит в сумі 20000,00 доларів США строком погашення 10.10.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,0% річних на весь строк фактичного користування кредитом. Кредит був наданий на термін до 10.06.2011 року. Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, що погашення Відповідачем заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно. Однак платежі з боку відповідача жодного разу не надходили. Отже станом на 23 вересня 2011 року загальна суму заборгованості відповідачем перед Позичальником за Кредитним договором складає 19255,02 доларів США та 22835,48 грн., зокрема: - заборгованість по погашенню кредиту 14623,86 доларів США., - процентів за користування кредитом- 4631,16 доларів США., - пеня за порушення строків погашення кредиту-22385,48 грн. Відповідачем жодних заходів щодо погашення заборгованості за договором кредиту вжито не було. У звязку з чим просили стягнути суму боргу в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав свої пояснення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та дав свої пояснення. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню . З копії договору кредиту №2501/1106/88-199 від 03.11.2006 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 20000,00 доларів США. Кредит був наданий на термін до 10.10.2016 року. Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено сплату процентів за кожен місяць користування кредитом в розмірі 14% річних за весь строк користування кредитом. Судом зясовано, що згідно договору кредиту 2501/1106/88-199 від 03.11.2006 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 20 000,00 доларів США на споживчі цілі. Кредит був наданий на термін до 10.06.2011 року. Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено сплату процентів за кожен місяць користування кредитом в розмірі 14 % річних за весь строк користування кредитом. З розрахунку заборгованості по кредитним договорам вбачається, що [PERSON] взагалі не погашав заборгованість та не сплачував проценти за користування кредитом і станом на 23 вересня 2011 року загальна сума боргу складає 19\~255,02 доларів США та 22385,48 гривень, які підлягають стягненню з нього в користь позивача та судовий збір в дохід держави, і витрати за інформаційно-технічне забезпечення. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обємі зі стягненням з відповідача на користь позивача коштів, а також стягнення судових витрат понесених по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

На підставі кредитного договору № б/н від 08.09.2008 року відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у сумі 10 000 грн., який за умовами особистої заяви зобовязався сплатити у строк на 24 місяців. Позивач, посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору і своєчасно не сплатив кошти в рахунок погашення сум залишку за кредитом, відсотків за користуванням позики та пені за порушення умов договору у поданій заяві просить суд стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 22847 грн. 66 коп., яка складається з наступного : - 9688,98 грн. заборгованість за кредитом; - 10594.51 грн. заборгованість по не сплачених відсотків за користуванням кредитом; - 1000,00 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1064,17 грн. штраф (відсоткова складова) Також позивач просить стягнути на його користь судові витрати, понесені на оплату держмита, у сумі 228-00 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення у сумі 120-00 грн. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги цілком, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі. Відповідач не з»явився до суду двічі та не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час розгляду справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що поданий позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно отримав кредит від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі особистої заяви /а.с.6/, та кредитного договору № б/н від 08.09.2008 р. Відповідно особистої заяви та вказаного кредитного договору відповідач зобовязався точно в строки обумовлені договором своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов*язання. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач був належним чином повідомлений і знав про існування у нього боргу перед позивачем, але в добровільному порядку не сплатив суму боргу. Згідно довідки на /а.с.4,5/ сума позову повністю співпадає з розрахунком заборгованості відповідача. На підставі ст..526, 629 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цивільного законодавства і договір є обов*язковим для виконання сторонами . Як вбачається з вищевказаних матеріалів відповідач не виконав взяті на себе зобов*язання, щодо виконання кредитного договору і тому зазначена в позові суму підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Одночасно з цим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем на оплату держмита в розмірі 228 грн.48 коп.. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення у сумі 120 грн. 00 коп.. По справі винести заочне рішення. На підставі викладеного, ст.ст.526, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

В серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи це тим, що 07.04.2010 року між сторонами укладено договір №1203, у відповідності з яким відповідач зобов'язується у строк до 30.04.2010 року виготовити та передати позивачці меблеві вироби. Згідно з п. 6.5. вказаного договору сума передплати, яку сплатила позивачка відповідачу складає 9000 грн. також позивачка сплатила відповідачу 1500 грн. До сьогоднішнього дня відповідач не виконав свої зобов'язання чим грубо порушив договір. Просила розірвати договір №1203 від 07.04.2010 року укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь суму боргу у розмірі 10500 гривень, та суму судових витрат. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився двічі, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі. Узгоджено з думкою сторін суд ухвалив про заочний розгляд справи, у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, в порядку ст.169 ЦПК України. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №1203 від 07.04.2010 року. Відповідно до п. 1.1. та п. 2.4. вказаного договору відповідач зобов'язувався у строк до 30.04.2010 року виготовити та передати позивачці меблеві вироби. Загальна сума яку позивачка мала сплатити відповідачу відповідно до договору становить 14000 грн. Відповідно п. 6.5. договору сума передплати яку сплатила позивачка становить 9000 грн. Пізніше позивачка передала відповідачу ще 1500 грн. Таким чином сума яку позивачка віддала відповідачу як передплату становить 1500 грн. До теперішнього часу відповідач умови договору не виконав, меблі не виготовив та не встановив. На неодноразові звернення позивачки до відповідача про повернення грошей, останній не реагує. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у звязку з чим подальше збереження сімї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с. 18). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 липня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві від 21 липня 2006 року (а.с. 09); від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві 15 вересня 2007 року (а.с. 10). У судовому засіданні сторони підтвердили, що вони проживають за однією адресою, але близько року не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, примирення вважають неможливим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, стягненню з відповідача підлягають судові витрати в сумі 08 гривень 50 копійок судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду. При укладенні шлюбу позивач прізвище не змінювала. За таких обставин вирішувати питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведенні відповідних обґрунтувань, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 20 листопада 1991 року була прийнята на роботу садчиці цегли у Спільне підприємство « Росава» , що знаходиться в с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, а в подальшому прийнята у члени КСГП « Черняхівське», що підтверджується трудовою книжкою позивача. Згідно довідки, виданої Приватним сільськогосподарським підприємством « Черняхівське», позивач на момент розпаювання земель була членом ПСП « Черняхівське». Позивачка звернулася до [PERSON] районної державної адміністрації з вимогою про надання земельної частки(паю), однак у відповіді РДА відмовила у наданні земельної частки (паю). Тому вона просить визнати за нею право на земельну частку (пай), що встановлена для члена Колективного сільськогосподарського підприємства « Черняхівське» . В судовому засіданні представник позначки позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] РДА проти позову заперечив і суду пояснив, доказів про членство позивачки в КСГП не надано, а також відповідачкою пропущено строк позовної давності. Представник Черняхівської сільської Ради позов не визнав і суду пояснив, що на час розпаювання позивачка в КСГП не працювала. Представник ПСП « Черняхівське» в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 20 листопада 1991 року була прийнята на роботу садчиці цегли у Спільне підприємство « Росава» , що знаходиться в с. Черняхів Кагарлицького району Київської області , звідки 14.01.1998 року в зв»Язку з ліквідацією СП «Расава» була переведена в КСГП « Черняхівське», що підтверджується трудовою книжкою позивача. Державний акт на право колективної власності на землю КСГП « Черняхівське»" с. Черняхів одержало ЗО листопада 1995 року. Згідно П.2 Указу Президента України « Про порядок паювання земель , переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.07.95 р. право на земельну частку мають члени КСГП. Так як позивачка на час розпаювання та одержання підприємством 29.11.1995 року державного акту на право колективної власності на землю членом КСГП не являлась, поскільки працювала в СП «Расава» з 1991 до 1998 року, то суд вважає, що вона не має права на земельну частку (пай), і в позові слід відмовити. Посилання позивачки на довідку №1 від 2.03.2011 року, видану Приватним сільськогосподарським підприємством « Черняхівське», що позивач на момент розпаювання земель була членом ПСП « Черняхівське», спростовується записом в трудовій книжці, і не підтверджені більше ніякими доказами. Будь-яких інших доказів трудової участі та членства в КСГП на час проведення розпаювання позивачка не надала. Від сплати держмита позивачку слід звільнити як потерпілого від аварії на ЧАЕС. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed