Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

Позивач ПАТ «Просто-страхування» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 24 квітня 2008 року позивач та [PERSON] уклали договір страхування майнових інтересів власника автомобіля „Chrysler", реєстраційний номер [NUMBER]. 30 травня 2008 року в м. Києві на вул. Велика кільцева дорога відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Ваз-2106", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач та застрахований „Chrysler", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до акту товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Chrysler", реєстраційний номер [NUMBER], становить - 32 097,17 грн. 11 липня 2008 року співробітниками позивача було складено розрахунок страхового відшкодування.Згідно з даним розрахунком страхове відшкодування складає 31 062,17 гривень. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 11 липня 2008 року було складено страховий акт. Позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля „Chrysler", в розмірі 31 062,17 грн. Фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 31 062,17 грн. Тому просив стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 31 062,17 гривень, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання, не з»явився, про день слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року позивач, та [PERSON] уклали договір страхування № АТК 156937 майнових інтересів власника автомобіля „Chrysler", реєстраційний номер [NUMBER]. 30 травня 2008 року в м. Києві на вул. Велика кільцева дорога відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Ваз-2106", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач та застрахований „Chrysler", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до акту № 823/11289 товарознавчого дослідження від 10 червня 2008 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Chrysler", реєстраційний номер [NUMBER], становить - 32 097,17 грн. Згідно з розрахунком страхове відшкодування складає 31 062,17 гривень. Збиток розраховано згідно з Правилами, договором № АТК 11289 страхування транспортних засобів від 24 квітня 2008 року. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 11 липня 2008 року було складено страховий акт. Відповідно до платіжного доручення № 375 від 16 липня 2008 року та реєстру одержувачів страхових відшкодувань страхувальників - фізичних осіб AT «Просто-страхування» в системі ТОВ «Укрпромбанк», позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування за ремонт автомобіля „Chrysler", реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 31 062,17 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 31 062,17 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: „До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки." Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: „ Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". За ст. 1191 ЦК України: „ Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом". Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved