Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати договір купівліпродажу житлового будинку № 56, розташованого по вул.Леніна в с.Довжик Золочівського району, дійсним та визнати на нього права власності. Зазначив, що дание домоволодіння належало [PERSON], яка померла 16.09.1987 року. За життя [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON]. 15.11.2010 року між ним та [PERSON] було укладено усну угоду щодо купівлі-продажу будинку з обговоренням питання щодо нотаріального посвідчення даної угоди. На підтвердження укладеного договору він передав [PERSON] обумовлену суму, отримавши всю документацію на будинок та ключі, про що останній надав розписку. Але 01.12.2010 року [PERSON] помер, нотаріально договір залишився не посвідченим. Першочерговими спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та син - [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позовних [PERSON] не заперечували, вказали, що за життя [PERSON] належав будинок по вул.Леніна, 56 в с.Довжик, який він успадкував після смерті [PERSON] Їм відомо, що [PERSON] продав даний будинок позивачеві, але нотаріально договір вони не посвідчували, оскільки за станом здоровя він не міг відвідати нотаріуса, а згодом й помер 01.12.2010 року. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З довідки Довжицької сільської ради №978 від 10.08.2011 року вбачається, що житловий будинок по вул.Леніна, 56 в с.Довжик числиться за [PERSON], яка померла 1609.1987 року в с.Довжик (а.с.13, 15). За життя [PERSON] склала заповіт, за яким все належне їй майно вона заповідала онукові - [PERSON], який фактично спадщину прийняв, оскільки на час смерті [PERSON] проживав з нею та був зареєстрований, підтвердженням чого є довідка Золочівської державної нотаріальної контори (а.с.14, 21). Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязує передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязує прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну горошову суму. З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2010 р. [PERSON] надав [PERSON] розписку про отримання від останнього грошових коштів за належне йому домоволодіння, розташовне по вул.Леніна, 56 в с.Довжик, в рахунок подальшого укладення договору купівлі-продажу, а [PERSON] отримав ключі та технічну документацію від будинку (а.с.26). Зі свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №286126, виданого Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області, видно, що [PERSON] помер 01.12.2010 року в с.Довжик (а.с.22). Його першочерговими спадкоємцями є дружина - [PERSON] та син - [PERSON], до яких позивач й звернувся з позовними вимогами (а.с.10, 11). Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно вимог ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З умов угоди вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] досягнуто домовленість щодо умов договору та відбулося фактичне його виконання, оскільки однією стороною отримано кошти, а іншою будинок. Відповідно до ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На відшкодування судових витрат позивач не претендує. На підставі викладеного,

Outcome: approved