Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] центральної районної лікарні про визнання незаконним рішенням комісії із соціального страхування [PERSON] ЦРЛ про відмову в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності від 18.04.2011 року, стягнення матеріальної допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності з урахуванням індексації в розмірі 4802,73 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. та стягнення судових витрати по справі. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 1991 року по теперішній час працював на різних посадах в [PERSON] ЦРЛ. В період з 22.06.2010 року по 21.07.2010 року, знаходячись на посаді головного лікаря, внаслідок захворювання він перебував на амбулаторному лікуванні в [PERSON] ЦРЛ. Одержавши лист непрацездатності, вчасно передав його до бухгалтерії лікарні, однак лікарня відмовилася від нарахування допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності не вказавши на це жодних причин. Лише 18.05.2011 року позивач одержав рішення (протокол № 4) засідання комісії із соціального страхування [PERSON] ЦРЛ від 18.04.2011 року, згідно з яким йому було відмовлено в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності згідно з наданого ним лікарняного листа №445368 на підставі довідки виконавчої дирекції Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності від 22.07.2010 року. Вважаючи таке рішення комісії із соціального страхування [PERSON] ЦРЛ незаконним, оскільки воно було прийнято з порушенням встановлених законом строками розгляду та ознайомлення його з таким рішенням, саме ж рішення було прийнято лише з посиланням на довідку виконавчої дирекції Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування, без зазначення норми закону, які вказують на підстави відмови у виплаті лікарняних, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну допомогу у звязку з тимчасовою втратою працездатності за період з 22.06.2010 року по 21.07.2010 рік з урахуванням індексації в розмірі 4802,73 грн. (до нарахування 5067,51 грн. 760,13 грн. прибуткового податку + 495,35 грн. індекс інфляції). Крім цього, посилаючись на те, що він зазнав моральних та душевних страждань, в зв'язку з тим, що за відсутності вказаних коштів, яких відповідач тривалий час не виплачує він не в змозі вирішувати побутові проблеми своєї сімї, зазначив, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, молодший син інвалід дитинства, потребує щоквартального обстеження в спеціалізованій лікарні м. Києва, що потребує певних матеріальних затрат, старший син, закінчивши школу має намір вступити до вузу, що викликає необхідність у понесенні витрат на проїзд до навчального закладу на проживання в іншому місці, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] посилаючись на обставини викладені ним в позовній заяві, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що спеціалістами виконавчої дирекції Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності була проведена перевірка щодо обґрунтованості видачі та продовження листка непрацездатності хворого [PERSON], за результатами якої встановлено, що зазначений лікарняний лист видано з порушенням вимог законодавства тому він не підлягає оплаті. За результатами перевірки складено довідку від 22.07.2010 року, на підставі якої комісією із соціального страхування [PERSON] ЦРЛ було прийнято законне, обґрунтоване рішення про відмову в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності хворому [PERSON]. Погоджувався, що вказане рішення комісією було прийняте з порушенням встановлених строків. Втім, у звязку з прийняттям законного по суті рішення вважає, що у позивача немає підстав для визнання такого рішення незаконним та стягнення моральної шкоди, тому просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Виконавча дирекція Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, залучена судом для участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог в судове засідання свого представника не направила, втім надіслала на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності свого представника. Однак, в судовому засіданні, що мало місце 04.10.2011 року, представник третьої особи, заперечував проти позовних вимог позивача, зазначив, що 22.07.2010 року завідувачем відділу з питань експертизи тимчасової непрацездатності виконавчої дирекції Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та заступником головного лікаря Миколаївської обласної лікарні по поліклінічній роботі позаштатним обласним експертом з питань експертизи тимчасової непрацездатності була проведена перевірка видачі та продовження листка непрацездатності хворого [PERSON], за результатами якої встановлено, що останньому видано та продовжено лікарняний лист № 445368 необґрунтовано з порушенням вимог Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ України від 09.04.2008 року за № 189 та Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ від 13.11.2001 року за №455. Доповнив, що згідно ч. 1 ст. 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованнямпідставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, тому зважаючи, що лікарняний лист було видано [PERSON] з порушенням визначеного законом порядку, підстав у надані останньому допомоги по тимчасовій непрацездатності не має, у звязку з цим вважає що комісією із соціального страхування [PERSON] ЦРЛ було прийнято законне, обґрунтоване рішення про відмову в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Судом \~достовірно встановлено, що з 03.09.1991 року по теперішній час працює на різних посадах в [PERSON] ЦРЛ. Страховий стаж позивача складає більше восьми років, що також не заперечується учасниками судового розгляду. З 22.06.2010 року по 21.07.2010 року позивач внаслідок загального захворювання знаходився на амбулаторному лікуванні в [PERSON] центральній районній лікарні. За вказаний період йому був виданий листок непрацездатності Серії АБР №445368 який він здав за місцем роботи для нарахування та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності в перший день виходу на роботу після одужання, тобто 22.07.2010 року, що визнається представником відповідача у судовому засіданні. За час перебування на лікарняному позивач працював у лікарні на посаді головного лікаря. Тривалий час відповідачем затримувалося нарахування та виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, що стало приводом зверення позивача до прокуратури Новобузького району. В результаті перевірки остатньою [PERSON] ЦРЛ внесено припис про усунення порушень вимог Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованнямвикликані з затримкою прийняття рішення про нарахування [PERSON] матеріальної допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності чи про відмову у надані такої. Згідно з рішенням комісії із соціального страхування [PERSON] ЦРЛ від 18.04.2010 року (комісію створено та затверджено її склад на підставі наказу головного лікаря від 04.01.2010 року за № 1-Л, із змінами та доповненнями до її складу згідно з наказом головного лікаря від 11.01.2011 року за № 9-Л) [PERSON] відмовлено в оплаті листка непрацездатності, як видно із протоколу № 4, на підставі висновку викладеного у довідці виконавчої дирекції Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.07.2010 року. Статтею 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачена допомога по тимчасовій непрацездатності, яка, відповідно до ст. 35 цього ж закону, надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхового випадку - тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Згідно з частиною третьою статті 51 вказанго Закону рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб). Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, яке затверджується правлінням Фонду. Згідно п.2.2. вказаного Положення комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов'язана (крім іншого): приймати рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення виплати його (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Здійснювати заходи по усуненню виявлених комісією (уповноваженим) із соціального страхування підприємства та контролюючими органами порушень з питань надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, використання страхових коштів. Рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг може бути оскарженим застрахованою особою до робочого органу відділення Фонду, де перебуває на обліку підприємство, що не позбавляє права застрахованої особи звернутися з цих питань до суду (розділ V Положення). Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п'яти днів після винесення відповідного рішення. \~ Як зазначено вище, позивач [PERSON] здав листок непрацездатності №445368 до бухгалтерії [PERSON] ЦРЛ 22.07.2010 року. Втім, в супереч вимогам зазначеного Закону та Положення, комісія із соціального страхування [PERSON] ЦРЛ встановивши певні порушення у видачі чи продовженні листка непрацездатності [PERSON] не вжила заходів для усунення такого порушення, не надала можливість [PERSON] надати листок непрацездатності після усунення його недоліків, а відразу, з порушенням строків розгляду, прийняла рішення про відмову у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності з посиланням на довідку виконавчої дирекції Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.07.2010 року, без зазначенням норми закону, яка передбачає можливість такої відмови з вказаних підстав, з яким повідомила позивача лише після спливу одного місяця. (рішення прийнято 18.04.2011 року, а позивачу направлено для ознайомлення 18.05.2011 року). Крім того, приписи ст. 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, містять вичерпний перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності. Втім, будь-яких з зазначених підстав передбачених цією статтею Закону для відмови [PERSON] у виплаті допомоги по тимчасовій втраті працездатності судом не встановлено, а відповідач на такі не вказав. Тому, відмова відповідача в оплаті позивачу лікарняних листків із підстав необґрунтованості видачі та продовження листка непрацездатності є безпідставною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача як працівника [PERSON] ЦРЛ. За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги позивача щодо визнання незаконним рішенням комісії із соціального страхування [PERSON] ЦРЛ про відмову в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності від 18.04.2011 року обґрунтовані та підлягають задоволенню. Визнання незаконним рішення комісії із соціального страхування тягне за собою необхідність стягнення допомоги з тимчасової втрати працездатності. При вирахуванні цієї допомоги суд виходить з того, що відповідно до ст.2 Закону України Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування, положення якої Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/2005 від 17.03.2005 року визнано конституційними, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, непов'язаної з нещасним випадком на виробництві виплачується застрахованим особам фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності не залежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Перші п'ять днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, непов'язаної з нещасним випадком на виробництві оплачується власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації за місцем роботи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням Матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи. Як вбачається з листка непрацездатності №445368, позивач [PERSON] перебував на лікарняному в період з 22.06.2010 року по 21.07.2010 року, що складає 21 день без врахування вихідних та святкових днів. В силу вимог ст. 37 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованнямдопомога по тимчасовій непрацездатності повинна виплачуватися позивачу [PERSON] в розмірі 100 відсотків його середньої заробітної плати (доходу), оскільки останній як застрахована особа має страховий стаж понад вісім років. Згідно з довідки наданої [PERSON] ЦРЛ середньоденний заробіток [PERSON] на період перебування на лікарняному складав 241,31 грн. 241,31 грн. Ч 21 день = 5067,51 грн. Розмір допомоги з тимчасової втрати працездатності в розмірі 5067,51 грн. без врахування прибуткового податку та інших обовязкових платежів був запропонований позивачем та підтверджений відповідачем згідно з поданим ним в судовому засіданні розрахунком. Відповідно до ст.ст. 2,3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплатиза період з серпня 2010 року по червень 2010 року на соціальні виплати нараховується компенсація за кожний місяць затримки відповідно до індексу інфляції, котрий складає: 101,2% (індекс інфляції у серпні 2010 року) х 102,9%(вересень) х 100,2 % х 100,5%(жовтень) х 100,3%(листопад) х 100,8%(грудень) х 101,0%(січень 2011 року) х 100,9%(лютий) х 101,4%(березень) х 101,3%(квітень) х 100,8%(травень) х 100,4%(червень) = 111,5%. За несплачені позивачу 5067,51 грн. допомоги у звязку з тимчасовою втратою працездатності компенсація повинна складати: 5067,51 грн. х 111,5% = 5650,27 грн. 5067,51грн. = 582,76 грн. Позивачем заявлені вимоги про стягнення допомоги з тимчасової втрати працездатності в розмірі 5067,51 грн. з врахуванням індексу інфляції та з необхідністю відрахування з вказаних сум прибуткового податку та інших обовязкових платежів. З цих підстав суд вважає за можливе зазначити розмір допомоги з тимчасової втрати працездатності з врахуванням індексу інфляції з відрахуванням прибуткового податку та інших обовязкових платежів, який на думку суду має бути у такому розмірі 5067,51 грн. х 14,7 % (прибутковий податок) = 744,92 грн. 5067,51 грн. х 2% (збір до Пенсійного Фонду) = 101,35 грн. 5067,51 грн. 744,92 грн. 101,35 грн. = 4221,24 грн. Індексація 582,76 грн. х 14,7% (прибутковий податок) = 85,66 грн. 582,76 х 2% (збір до Пенсійного Фонду) = 11,65 грн. 582,76 грн. 85,66 грн. 11,65 = 485,45 грн. Таким чином до виплати позивачеві підлягає оплаті допомога з тимчасової втрати працездатності з урахуванням індексу інфляції в розмірі 4706,69 грн. (4221,24 грн. + 485,45 грн.). Крім цього, позивачем [PERSON] заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Разом з цим, згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться уразі, якщо порушення його законних прав привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Але у судовому засіданні позивач не надав належних доказів на підтвердження зазначених обставин, тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. \~ У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявлені позову витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн. Крім того, згідно приписів ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави кошти на оплату судового збору в розмірі 51 грн.

Outcome: partial