Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

21 червня 2011 року, звернулась до суду зі своїм позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на той факт, що життя з відповідачем не склалося, у них виявилися різні погляди на життя та різні характери, внаслідок чого, в останній час їхні стосунки вкрай погіршилися та виникали сварки в сім`ї і непорозуміння, просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем та малолітню доньку [PERSON] [INFO] залишити їй на виховання. 7 липня 2011 року, до суду, із зустрічним позовом до [PERSON] звернувся [PERSON], в якому просив суд поділити спільне сумісне майно з відповідачкою, придбане за час шлюбу, а саме легковий автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску, який просив суд виділити йому у власність зі стягненням з нього компенсації ? вартості а/м та зобовязати [PERSON], у якої знаходиться спірний автомобіль, передати транспортний засіб йому. В судовому засіданні, позивачка [PERSON] підтримала свій позов про розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнав на полягав на задоволенні свого позову про поділ майна, який повністю визнала [PERSON] Заслухав доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що обидві позови підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Суд встановив, що позивачка та відповідач, офіційно зареєстрували свій шлюб 23.09.2005 року, що підтверджуються свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 007010 від 23.09.2005 р. (актовий запис № 13), зареєстрованого Петродолинською сільською ради Овідіопольського району Одеської області (а.с. 7). В період шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-БК № 055754 від 01.07.2006 р., виданого ВРАЦСом Оболонського РУЮ м. Києва (а.с. 8). Суд зясував, і це було підтверджено сторонами по справі, що подружжя фактично припинили спільне проживання, у звязку з тим, що на протязі останнього часу між ними постійно виникають сварки. В судовому засіданні, позивачка пояснила та підтвердила, що спільне життя з відповідачем не склалося, та за час спільного життя, у неї з відповідачем виявилась несумісність характерів та поглядів на життя, що призвело до напруження їхніх стосунків, у звязку з чим, позивачка та відповідач наполягали на розірванні шлюбу, мотивуючи це остаточною втратою почуття любові та поваги і неможливістю збереження їхньої сім`ї. Крім того, під час судового засідання, сторони по вказаній справі, відмовились та просили суд, не надавати їм строк на примирення подружжя передбачений ст. 191 ЦПК України, мотивуючи це остаточним розпадом їхньої сім`ї та стверджуючи, що вказаний строк призведе тільки до погіршення їхніх і так вкрай напружених стосунків, пояснивши суду, що примирення між ними неможливо. Також, суд встановив і це підтверджується матеріалами справи, що під час шлюбу, сторони придбали двоколісний скутер та різну побутову техніку, стосовно якою сторони не мають претензій один до одного, так як, відповідач [PERSON], враховуючи інтереси малолітньої доньки, не претендує на вказане майно і не має до нього претензій, заливши його позивачці [PERSON] Окрім цього, суд встановив, і це було підтверджено сторонами по справі, що у 2006 році, сторони на спільні кошти придбали легковий автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску, який був зареєстрований на ім.`я відповідача [PERSON], який є предметом спору (а.с.52). Будь-якого іншого майна за час шлюбу сторони не придбали. Статтями 368,372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У відповідності до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст.ст. 60,61 СК України, майно подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Статті 69-71 СК України передбачають, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим ЦК України. Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 10403 від 25.07.2011 р., проведного ОНДІСЕ згідно ухвали суду від 14.07.2011 р., ринкова вартість спірного автомобілю [NUMBER], станом на 25.07.2011 р. складає 29671 грн. (а.с. 45-48). Із вказаним висновком експертизи щодо вартості спірного автомобілю, сторони повністю погодились, у звязку з чим, визнаючи повністю позов [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, відповідачка [PERSON] погодилась на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного автомобілю, яка складає 14835,50 грн., та яку [PERSON] зобовязався сплатити [PERSON] При таких обставинах суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин та пояснень сторін буде суперечити інтересам малолітніх дітей, позивачки та моральним засадам суспільства. Крім того, суд вважає законним та обґрунтованим зустрічний позов [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, який також підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved