Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

У жовтні 2011 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 20 жовтня 2007 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконкомом Гребениківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №05. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї послужило те, що у сторін склалися різні погляди на життя, виникла несумісність характерів подружжя. Шлюбні відносини фактично припинились з жовтня 2010 року. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Просила її шлюб з відповідачем розірвати, так як відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Також пояснила, що на даний час вона вагітна від іншого чоловіка. Відповідач, допитаний в порядку виконання судового доручення Старосамбірським районним судом Львівської області в судовому засіданні позов визнав повністю, на розірвання шлюбу з [PERSON] згоден. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 жовтня 2007 року виконкомом Гребениківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис №05. Від спільного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.3 ст.110 Сімейного кодексу України, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. В матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява від [PERSON], згідно якої він вказав, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], але визнає себе батьком зачатої дитини з [PERSON], [INFO], яку зобовязується утримувати та виховувати На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем припинила подружні відносини і однією сім'єю не проживає з жовтня 2010 року, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем Муляр, що підтверджується її письмовою заявою. Спору по розділу майна немає. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст. 88 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 8,50грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30,00грн. на користь [PERSON]. На підставі ст. 105 ч.3,110,112,113,115,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved