Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 6261 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 20 вересня 2010 року о 17 год. 00 хв., в районі буд. 256, по вул.Салтівське Шосе, у м.Харкові, водій автомобіля Нісан, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] не витримав безпечну швидкість руху та безпечний інтервал, що призвело до зіткнення з автомобілем Москвич, державний номерний знак 4556ХА, чим наніс матеріальну шкоду, місце ДТП залишив. Винним у дорожньо-транспортній пригоді Фрунзенським районним судом м.Харкова був визнаний [PERSON], який під час зіткнення транспортних засобів порушив вимоги п.п.2.10; 12.1; 13.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Внаслідок зіткнення в автомобілі позивача були деформовані: задня панель, заднє ліве крило, зруйнований задній лівий ліхтар, отримані інші пошкодження Згідно звіту дослідження спеціаліста - автотоварознавця позивачу завдана матеріальна шкода у розмірі 6261 грн., позивачем сплачено 400 гривень за проведення дослідження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач зазнав моральних страждань у звязку з ушкодженням його майна, втратив можливість користуватися своїм майном, втратив спокій, йому довелося тратити багато часу на ремонт автомобіля, звернення за юридичною допомогою та оформлення відповідних документів. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи попереджався заздалегідь і належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у матеріалах справи є дані про належне його повідомлення. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що автомобіль Москвич 412 ИЭ, державний номерний знак ч4556ХА УАЗ-3163належить на праві власності [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2011 року, приблизно о 17 год. 00 хв., в районі будинку №256, по вул..Салтівське Шосе у м.Харків відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів „Нісан, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля „Москвич, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.12.2010 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у вигляді позбавлення права користування транспортними засобами строком на 1 рік. З вищезазначеної постанови також вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася через недотримання водієм [PERSON] п.п.2.10, 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху України. Згідно звіту №335/11-2010 дослідження спеціаліста-автотоварознавця ТОВ Сател Груп, який був складений 10.11.2010 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Москвич 412 ИЭ, державний номерний знак ч4556ХА в результаті його пошкодження при ДТП складає 6261 гривна. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вищезазначеному звіту спеціаліста-автотоварознавця, відповідач своїми діями заподіяв позивачу [PERSON] матеріальну шкоду на суму 6261 гривні. Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У абз. 1 п. 4 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збиткуз подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11(далі по тексту ППВС України № 6) вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абз. 2 і 3 п. 4 ППВС України № 6 вказане, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори оренда, довіреність і т.п.). Не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за збиток перед потерпілим особу, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки через трудові відносини з власником цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.п.). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода складається з душевних страждань, які фізична особа зазнала, у звязку з пошкодженням її майна. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У абз. 1 і 2 п. 3 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди(далі по тексту ППВС України № 4) вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з погіршенням здоров'я, в порушенні права власності (зокрема інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, в порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушенні відносин з навколишніми людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнавав у звязку з діями [PERSON] При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу [PERSON] моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує обставини, викладені вище. Суд оцінює моральну шкоду, причинену [PERSON] у розмірі 2000 гривен. З урахуванням вищезазначеного, суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, які є у матеріалах. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом судової справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати повязані з проведенням судових експертиз та ін. Судові витрати в справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, у межах задоволених позовних вимог, при зверненні до суду з позовом у сумі 101 гривні, витрати, повязані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляди справи у розмірі 120 гривень; витрати, повязані з оплатою висновку фахівця - автотоварознавця у розмірі 400 гривен 00 копійок, що підтверджується відповідними квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: partial