Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору про надання юридичного супроводу, відшкодування збитків 16 679,46 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 15\~000 грн., 1500 грн. за надання юридичної допомоги адвокатом та судових витрат, мотивуючи вимоги тим, що 7 серпня 2008 року між сторонами був укладений договір про надання юридичного супроводу. Згідно з договором відповідачі зобовязалися юридично супроводжувати і підготувати документацію для узаконення самочинно реконструйованого будинку та одержання державного акту на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вулиця Молодіжна, 24. Строк дії договору з моменту підписання його сторонами і до повного виконання. За виконання послуг, передбачених п.1.1.Договору позивач сплатив відповідачу 3000 доларів США, як аванс і 2000 доларів США для подальшого виконання Договору, а всього 5000 доларів США, що в еквіваленті на той час становило 25000 грн. Позивачі не виконали умови договору в повному обсязі, зробили лише технічний паспорт на будинок та геоподоснову на будинок з земельною ділянкою. Потім в порушення домовленості, виконання юридичного супроводу припинилось. Щоб отримати необхідні документи позивачу довелось для прийняття будинку в експлуатацію та одержання державного акту на землю сплатити за тарифами компетентним органам (ОМБТІ, Державний архітектурний будівельній інспекції, земельним ресурсам і т.і.), що підтверджується квитанціями на суму 16533 грн. 45 коп. і квитанціями комісії банку на суму 236, 01 грн., а всього на суму 16769, 46 грн. Також позивач вважає, що невиплата відповідачами йому затрат та неотримання ним від них документів, на які він розраховував є істотним порушенням договору, його законних прав та інтересів, що є підставою у відшкодуванні моральної шкоди в сумі 15\~000 грн. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд постановити рішення яким визнати договір, укладений між позивачем та відповідачем від 7 серпня 2008 року про надання юридичного супроводу припиненим, та стягнути із [PERSON] на його користь 45 235 гривень та моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень, відшкодувати 2 000 гривень за надання юридичної допомоги та відшкодуванню судових витрат. Позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, подав заперечення якими пояснив, що Позивач за власної ініціативи припинив виконання, укладеного ним договору, та забрав у Відповідача оригінали всіх документів, що були ним зроблені на той момент. Позивач укладав із Відповідачем договір самостійно, та був ознайомлений із всіма його умовами, тобто погодився із тим в які терміни і яким чином Відповідач буде виконувати роботи. Відповідно до п.1.2. Договору про надання юридичного супроводу Послуги за цим договором виконуються Виконавцем по самостійно Визначеному (без погодження із Замовником) графіку. Таким чином, при укладенні договору Позивач повністю погодився із Відповідачем, що останній буде виконувати роботи за визначеним ним планом, а не за розкладом, визначеним Позивачем. Фактично Відповідачем було виконано роботи на 85%, тобто вони, знаходились на стадії завершення, про що він повідомляв Позивача, однак останній, за якимсь своїми внутрішніми переконаннями, не виявив подальшого бажання для продовження Відповідачем робот. Відповідно до вимог п.3.3. Договору про надання юридичного супроводу при неможливості виконання договору, або достроковим його припиненням з вини Замовника сума домовленості Виконавцем Замовнику не повертається. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, наступне: між сторонами 7 серпня 2008року був укладений Договір про надання юридичного супроводу відповідно до умов якого позивач доручив, а відповідач [PERSON] прийняв на себе обовязки по юридичному супроводу та підготовці документації для узаконення самовільно реконструйованого приміщення та отримання державного акту на земельну ділянку за адресою м. Одеса вул. Молодіжна, 24. Відповідно до п. 3.1 Договору Позивач зобовязався сплатити відповідачу винагороду. Пунктом 3.3 Договору про надання юридичного супроводу визначено, що в разі неможливості виконання Договору, або достроковому його припинення за вини Замовника сума домовленості Виконавцем не повертається. Пунктом 2.1 Договору визначено, що він набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє до повного його виконання. Позивачем визнано у судовому засіданні, що ним власноруч 21 травня 2009 року було зроблено надпис на договорі про надання юридичного супроводу про те, що він отримав оригінали документів, та призупинив дію договору. Крім того, позивач надав до суду копії документів, що йому передали відповідачі та звіт відповідача по етапах виконаних робіт. Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання. Частиною першою статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою тієї ж статті передбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобовязаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобовязаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що позивачем в судовому засіданні визнаний факт добровільного припинення виконання відповідачами договору, та те, що договір був ним укладений із відповідачами добровільно при повному розумінні його норм і статті 903 ЦК України позивач повинен був провести оплату послуг позивача після отримання платіжної вимоги. Відповідно до вимог ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених Цивільним кодексом, іншими законами, або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Таким чином, оскільки в Договорі про надання юридичного супроводу був зроблений напис однією стороною (позивачем) про його припинення і з цим погодилась інша сторона (Відповідачі) повернувши позивачу документи. то в даному випадку має місце припинення зобовязання за домовленістю сторін відповідно до вимог ст. 604 ЦК України ще в травні 2009 року. Таким чином, у суду немає підстав припиняти дію договору, який вже було припинено. Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обовязковим для виконання сторонами. Беручи до уваги той факт, що позивач добровільно із розумінням всіх обставин уклав договір із відповідачем [PERSON], та не оспорює цього факту відповідно до п.3.3. Договору про надання юридичного супроводу при неможливості виконання договору, або достроковим його припиненням з вини Замовника сума домовленості Виконавцем Замовнику не повертається. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи позивача про необхідність повернення йому сплаченої відповідачу суми, оскільки договір на надання юридичного супроводу був фактично припинений ним самим, то він втратив право на відшкодування будь яких збитків, повязаних із виконанням цього договору, та не може вимагати повернення, йому суми, сплаченої ним за виконання договору Відповідачу. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Оскільки, Позивач самовільно припинив дію договору про виконання послуг, таким чином Відповідач не може бути винним в його неповному виконанні, оскільки розірвання, не було його ініціативою. Стосовно вимог позивача по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. із такими вимогами суд не погоджується оскільки, Позивач сам розірвав договір із Відповідачем до моменту його повного виконання, це було його волею. Крім того, Позивач не довів провину Відповідача, та не визначив характер моральної шкоди, що він її, зазнав, що передбачено вимогами ст. 23 ЦК України. Відповідно до Постанови Пленуму верховного суду України від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювала, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в іі заподіянні. Інші доводи позивача також не заслуговують на увагу, оскільки вони фактично спростовують пред'явлені ним позовні вимоги. Враховуючи, що позивач не довів визначену ним правову підставу для визнання договору про надання послуг юридичного супроводу припиненим, не ґрунтується на вимогах закону вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 45 235 гривень на підставі ст. 216 ЦК України.

Outcome: dismissed