Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що працює у відповідача охоронцем з 2009 року. З червня 2010 року він не отримує заробітну плату. На даний час заборгованість відповідача перед ним за невиплачену заробітну плату становить 12223,14 грн. Тривалою невиплатою заробітної плати йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у хвилюванні через відсутність коштів на лікування та яку він оцінює в 5000 грн.. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму. Позивач в судове засідання не зявився, справу просив розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, жодних заяв до суду не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти цього не заперечував. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно трудової книжки позивача /а.с.6-7/ він працює в ТОВ НДЦ Обрійохоронцем з 01.11.2006 року. Відповідно до довідки відповідача /а.с.2/ станом на 01.09.2011 року заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період з червня 2010 року по серпень 2011 року становить 12223,14 грн. За ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно довідок МСЕК /а.с.8/ позивач є інвалідом ІІІ групи та йому рекомендоване постійне амбулаторне лікування. За виписними епікризами /а.с.9, 10/ позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Чернігівській ЦРЛ з 20.09.2010 року по 28.09.2010 року та з 28.02.2011 року по 09.03.2011 року. Невиплата заробітної плати у цей період призвела до втрати нормальних життєвих звязків та вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди судом враховується характер правопорушення, глибина душевних та фізичних страждань потерпілого. Виходячи з засад розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем, враховуючи тривалість порушення та стан здоровя позивача, є обгрунтованим. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави за позовні вимоги майнового (188,20 грн.) та немайнового(94,10 грн.) характеру. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved