Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] учбовий завод Київського індустріального коледжу звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вимогами про визнання цих осіб такими, що втратили право на реєстрацію в гуртожитку по вул. Попуденка, 14 в см. Ріпки Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що всі відповідачі зареєстровані в гуртожитку заводу, але більше шести років не проживають за місцем реєстрації. Вказані обставини підтверджуються актами обстеження. За таких обставин, відповідно до ст. 71,72 ЖК України, позивач вважає, що відповідачі втратили право на реєстрацію в гуртожитку. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, подавши письмову заяву, в якій не змінюючи підстав та предмету позову і посилаючись на ті ж норми закону, тобто на ст. 71, 72 ЖК України, просив визнати 17 відповідачів такими, що втратили право на проживання в гуртожитку по вул. Попудренка, 14 в смт. Ріпки, оскільки більше шести місяців не проживають в ньому без поважних причин. Також, позовні вимоги було зменшено в зв'язку з тим, що під час розгляду справи в добровільному порядку знялися з реєстрації місця проживання відповідачі [PERSON] та [PERSON] В такому обсязі представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. На обґрунтування позову пояснив, що відповідачі тривалий час, більше 6 років не проживають в гуртожитку. Оскільки ними не проводилася оплата комунальних послуг та в зв'язку з відсутністю цих мешканців за місцем проживання, весь другий поверх гуртожитку був відключений від постачання води та електроенергії. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі. На обґрунтування заперечень пояснила, що вона дійсно не проживає в гуртожитку тривалий час, але вона іншого власного житла не має. Виїхала з гуртожитку так як в ньому відключили всі комунікації. На [PERSON] учбовому заводі Київського індустріального коледжу не працює дуже давно, більше 6-ти років. Просила відмовити в позові в частині вимог до неї. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнала, обґрунтовуючи заперечення пояснила, що їх родина виїхала з гуртожитку ще у 2004 році. Причиною виїзду стало відключення водопостачання та електроенергії, через що в гуртожитку були створені умови неможливі для проживання. Але вони свої речі залишили в кімнаті гуртожитку, вона особисто навідувалася туди та сплачувала комунальні послуги. У 2009 їй виповнилося 18 років і в цьому ж році вона вступила на навчання на денну форму до Чернігівського державного технологічного університету, де продовжує навчатися до цього часу. За таких обставин за нею повинно зберігатися місце проживання як за такою, що з поважних причин відсутня за місцем проживання більше 6-ти місяців. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат [PERSON] вважала позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на законі, а уточнені позовні вимоги - такими, що не підлягають розгляду, оскільки вони змінені з порушенням положень ЦПК України. Наголошувала на тому, що позовні вимоги є безпідставними і тому, що позивачем були створені умови, за яких фактично неможливо було проживати в гуртожитку, тому відповідачі змушені були, а не з власної ініціативи залишити місце проживання в гуртожитку. Крім того, відповідач [PERSON] на даний час навчається в іншій місцевості і за нею, згідно зі ст. 71 ЖК України повинно зберігатися житлове приміщення весь період навчання. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд приймає визнання позову відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки таке визнання не порушує права та інтереси інших осіб. Позовні вимоги щодо відповідачів [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими виходячи з наступного. Так, з актів складених 22.12.2010 року та 08.04.2011 року встановлено, що відповідачі не проживають в гуртожитку [PERSON] учбового заводу Київського індустріального коледжу по вул. Попудренка, 14 в смт. Ріпки більше 6-ти років. Оскільки відповідачі не перебувають з [PERSON] учбовим заводом Київського індустріального коледжу в жодних відносинах (не працюють, не навчаються), то на думку суду при вирішенні даного спору не повинні застосовуватися положення глави 4 ЖК України. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ст. 71 Житлового кодексу України визначає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цією ж нормою визначені підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем. Так, пункт 2 частини 3 ст. 71 ЖК України передбачає збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім'ї понад 6 місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку із навчанням - протягом усього часу виконання роботи або навчання. Виходячи зі змісту вказаної норми, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім жильцем, що виїхав на роботу або навчання в іншу місцевість можливе за умови, що це жиле приміщення було його постійним місцем проживання. Хоча місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано в гуртожитку [PERSON] учбового заводу Київського індустріального коледжу, однак, як видно з актів обстеження гуртожитку та встановлено з пояснень самої відповідачки, остання не проживає за місцем реєстрації з 2004 року, тобто гуртожиток не являється її постійним місцем проживання. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання відповідачки [PERSON] в гуртожитку [PERSON] учбового заводу Київського індустріального коледжу не може бути умовою реалізації її права на збереження за нею цього жилого приміщення без дотримання іншої умови щодо фактичного постійного проживання у цьому приміщенні на час від'їзду на навчання. Доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON] щодо створення з боку адміністрації заводу перешкод по використанню жилих приміщень, що проявилися у відключенні електроенергії та водопостачання нічим не підтверджені. Представник позивача в судовому засіданні стверджував, що відключення відбулися після виїзду жильців, у зв'язку з наявністю боргів по сплаті за послуги, які тим же жильцям надавалися. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, відповідачами [PERSON] та [PERSON] не доведено поважність причин не проживання в гуртожитку більше 6-ти місяців. Позивачем заявлено позов про втрату права на проживання до 17 осіб, але після уточнення позовних вимог залишилося 13 відповідачів, тому в цій частині позовні вимоги і підлягають задоволенню. Витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідачів солідарно.

Outcome: partial