Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-09 00:00:00

В серпні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в якому вказував, що 03 липня 2001 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав в [PERSON] квартиру №3 в житловому будинку №54 по вул. Шмідта в м. Вознесенську Миколаївської області. Договір в цей же день було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі в реєстрі за № 539. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, зокрема продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В 2011 році позивач дізнався, що біржовий договір є недійсним. Оскільки відповідач не бажає нотаріально посвідчувати договір купівлі-продажу та таке посвідчення на час розгляду справи взагалі неможливе, а тому позивач просив суд визнати договір дійсним та визнати за ним право власності щодо придбаного нерухомого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] свої вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема, судом встановлено, що 03 липня 2001 року [PERSON] придбав в [PERSON] квартиру №3 в житловому будинку №54 по вул. Шмідта в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі (яка припинила свою діяльність) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 539. В 2011 році позивач дізнався, що біржовий договір є недійсним. Вказана обставина перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права власника цього майна. Разом з тим, на час розгляду справи нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе в звязку з тим, що позивач після укладення договору зареєстрував своє право власності щодо квартири в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», тобто вчинив дії, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового, порядку. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що про своє порушене право [PERSON] дізнався лише в 2011 році, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним. Разом з тим, суд не вбачає підстав для визнання за [PERSON] права власності щодо спірної квартири, оскільки це право вже зареєстроване в установленому законом порядку, водночас позивачем не надано доказів про те, що це право оспорюється чи не визнається зі сторони інших осіб.

Outcome: approved