Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З травня 2003 року сторони разом не проживають. Дитина мешкає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Рішенням Лебединського райсуду від 24.09.2004 року з відповідача на утримання сина було стягнуто аліменти в розмірі 50 грн. щомісячно, але дані кошти він сплачував нерегулярно та несвоєчасно, а з квітня 2008 року взагалі перестав виконувати рішення суду. Вироком від 10.06.2011 року [PERSON] визнано винним в ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Крім цього, відповідач жодним чином із сином не спілкується, не цікавиться його життям та здоровям, іншої участі у його вихованні та утриманні не приймає. Такі дії свідчать про невиконання батьком своїх обовязків по вихованню дитини. Тому позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина й змінити розмір стягуваних аліментів, а саме стягувати в подальшому з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, в наданій заяві проти задоволення позову не заперечив та просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи в наданій заяві вказав, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані з сімейними правовідносинами, позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі, так як в судовому засіданні було встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 16.04.2003 року (а.с. 9) шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матірю, яка займається його вихованням та утриманням. Оскільки відповідач добровільно не надавав кошти на утримання дитини рішенням Лебединського райсуду від 24.09.2004 року (а.с. 10) з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Однак, з 01.04.2008 року відповідач рішення не виконує, а тому вироком суду від 10.06.2011 року (а.с. 11) [PERSON] визнано винним в ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. З характеристики (а.с. 52) вбачається, що [PERSON] є учнем 6 класу Лебединської [PERSON] ступенів № 5. Батько не займається вихованням сина, жодного разу не був присутній на зборах школи, не цікавиться успішністю та поведінкою дитини. 01.12.2011 року комісією з питань захисту прав дитини виконкому Лебединської міськради розглянуто питання щодо участі [PERSON] у вихованні сина. Встановлено, що батько тривалий час з дитиною не проживає, участі у його вихованні та утриманні, присуджені судом аліменти не сплачує, жодним чином із сином не спілкується, не цікавиться його життям та здоровям. Враховуючи викладене, комісією зроблено висновок про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його сина. Згідно вимог ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Тому суд вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved