overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

17.10.2011 року [PERSON], діючи як законний представник недієздатного [PERSON] (далі по тексту позивач), звернулася в інтересах останнього до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні 1/7 частиною будинку № 71 по вулиці Пятницькій в місті Чернігові, що належить позивачеві на праві власності, та його вселення. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не допускає позивача до належної йому частини будинку, чим створює перешкоди у вільному користуванні своєю власністю. У судовому засіданні законний представник і представник позивача заявлені вимоги підтримали і наполягали на задоволенні. Відповідач позов не визнав. Він стверджує, що частина жилого приміщення, яка належить позивачу на праві власності непридатна для проживання. Крім того вважає, що позивач не пристосований для самостійного проживання, і що проти його вселення заперечують сусіди. Представник органу опіки та піклування вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником 1/7 частини будинку № 71 по вулиці Пятницькій в місті Чернігові на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.09.2011 року. Власником іншої 1/7 частини цього ж будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом являється відповідач. Раніше 2/7 частини будинку № 71 по вулиці Пятницькій в місті Чернігові, що складається з житлової кімнати площею 15 кв. м належали матері позивача, яка померла 25.02.2011 року. До смерті матері позивач проживав разом із нею в цьому будинку. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.07.2011 року опікуном над недієздатним позивачем призначено [PERSON] Відповідач проживає за адресою: [INFO]. Він не визнає право позивача на 1/7 частину спірного будинку, і вважає неможливим спільне проживання з ним в одному жилому приміщенні. Відповідач відключив постачання газу до будинку, зачинив вхідні двері і не впускає позивача до належної йому частини будинку, чим створює перешкоди в користуванні власністю. У звязку з цим, позивач змушений проживати в квартирі, що належить її опікуну. Зазначені обставини визнані сторонами, що в силу положень пункту 1 частини 1 статті 61 ЦПК України, звільняє сторони від їх доказування. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 цього Кодексу). Статтею 391 Кодексу встановлено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки здійснення відповідачем перешкод в користуванні позивачем належною йому частиною будинку є доведеним, заявлений позов підлягає задоволенню, а позивач вселенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

У серпні 2011 року ПАБ «Полтава-Банк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 45653 від 06 вересня 2005 року, який був укладений з [PERSON] в сумі 1669,50 грн. та розірвати вказаний кредитний договір. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов визнав , просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, будучи повідомленою про день і час слухання справи. Суд про причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 2005 року між ПАБ «Полтава-Банк» та відповідачем було укладено договір № 45653 на відкриття карткового рахунку, овердрафту . Відповідач взятих на себе зобов»язань не виконує, а тому станом на 01 липня 2011 року борг складає 1669,50 гривень, а саме: -Сума боргу по тілу кредиту - 300 грн. -Сума прострочених відсотків за користування кредитом - 1369,50 грн. Відповідно до Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та відсотків за кредит Боржник взяв на себе зобов»язання сплатити пеню від суми простроченого платежу. Пунктом Кредитного договору передбачено, що Банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов Договору. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. ст. 546 ч. І, 549 ч. І, З ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до вимог ст. 611 ч. 1 п. 1, З ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 04 лютого 2010 року в Чернівецькому міськвідділі РАГС, актовий запис № 142. Посилається на те, що з відповідачем довгий час не підтримує подружні стосунки, не веде спільне господарство. Спільне життя у них не склалося, між ними виникли неприязні стосунки. Від даного шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. В судовому засіданні позивачка в зал судового засідання не зявилася, направила письмову заяву в якій позов підтримала повністю, просила справу розглянути в її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи повісткою по останньому місцю проживання. У відповідності до ст.224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню так як сімя розпалась і поновленню не підлягає. Факт розпаду сімї по справі доведено матеріалами справи, та поясненнями позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на гараж. В заяві вказав, що гараж за № 26 в групі гаражів 71-го мікрорайону по вул. Київське шосе, 90 в м. Полтава було забудовано ним, [PERSON] , самостійно та на підставі дозволу, який отримано 13 грудня 1971 року. Рішення виконкому про виділення земельної ділянки та надання дозволу на забудову в Полтавському міському державному архіві не збереглися. Позивач відкрито користується гаражем більше десяти років, просив визнати за ним право власності на гараж за № 26 в групі гаражів 71-го мікрорайону по вул. Київське шосе, 90 в м. Полтава. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю. Представник Виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з»явився, будучи повідомленим про день і час слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. Представник ПП БТІ «Інвентаризатор» в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів без їх участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] самостійно та на підставі дозволу, який отримано 13 грудня 1971 року, збудував гараж за № 26 в групі гаражів 71-го мікрорайону по вул. Київське шосе, 90 в м. Полтава самостійно та на підставі дозволу, який отримано 13 грудня 1971 року. Спірний гараж № 26 в групі гаражів 71-го мікрорайону по вул. Київське шосе, 90 в м. Полтава, яким володіє та користується позивач, [PERSON], на протязі тривалого часу відповідачем визначений на генеральному плані міста Полтава, на топографічній зйомці, що підтверджується копією викопіровки. Відповідно до Висновку № 135 експертного будівельно-технічного дослідження від 09.08.2011 року , складеного експертом [PERSON], об*ємно-планувальне та конструктивне рішення, вимоги пожежної безпеки гаража № 26 за адресою м. Полтава, вул. Київське шосе, 90 відповідають будівельно-технічним нормам, які діють на території України та пред»являються до гаражів легкових автомобілів. Ступінь фізичної готовності вищевказаного гаража станом на дату проведення дослідження складає 100 %. Всі збудовані конструкції знаходяться у задовільному технічному стані , придатному до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Викладене підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення опіки і призначення опікуна своєму сину [PERSON], посилаючись на те, що він, відповідно до рішення Костопільського районного суду від 12.11.2010 року, визнаний недієздатним і тому потребує встановлення над ним опіки і призначення опікуна. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала покликаючись на обставини, викладені в заяві. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Костопільської міської ради [PERSON] в судовому засідання підтримав висновок про встановлення опіки і не заперечував проти призначення [PERSON] опікуном. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Стаття 55 ЦК України передбачає, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.60 цього ж Кодексу у разі визнання фізичної особи недієздатною, суд встановлює над нею опіку. Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду від 12.11.2010 року визнано [PERSON], [INFO], недієздатним. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення над [PERSON] опіки. Враховуючи висновок органу опіки та піклування Костопільської міської ради від 15.08.2011 року, суд вважає за вірне призначити [PERSON] опікуном її сина [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. А тому,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

17.10.2011 року [PERSON] (надалі по тексту заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності [PERSON], який помер 03.11.1996 року, сертифікату на право на земельну частку (пай) від 12.08.1996 року (серія ЧН № 0197775). В обґрунтування заяви зазначив, що у сертифікаті невірно вказано по-батькові [PERSON] і замість Яковлевичузазначено Яковичу, що в даний час є перешкодою в отриманні ним у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Просив розглянути заяву за його відсутності. Представники заінтересованих осіб у судове засідання також не зявилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідно до положень частини 2 статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник народився 05.08.1951 року в селі Невкля Городнянського району Чернігівської області. Його матірю являється [PERSON], а батьком [PERSON]. 12.11.1992 року матір заявника зареєструвала другий шлюб із [PERSON], який помер 03.11.1996 року. На момент смерті [PERSON] постійної проживав зі своєю дружиною за адресою: с. Невкля Городнянського району Чернігівської області, вул. Леніна, буд. 50. За життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства Лісові полянирозміром 4.93 умовних кадастрових гектари, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 12.08.1996 року (серія ЧН № 0197775). Після смерті [PERSON] його майно було успадковано матірю заявника, яка померла 02.01.2008 року. [PERSON] заповіла усе своє майно заявникові. Втім, заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину матері за її заповітом, в тому числі й на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства Лісові полянирозміром 4.93 умовних кадастрових гектари, у звязку з тим, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) від 12.08.1996 року (серія ЧН № 0197775) допущено помилку в написанні по-батькові власника земельної ділянки (паю), і замість Яковлевичузазначено Яковичу. Вищевикладене підтверджується матеріалами справи, які узгоджуються між собою, зокрема: копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією заповіту [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про шлюб [PERSON] і [PERSON], копіями довідок виконавчого комітету Моложавської сільської ради, копією сертифікату на право на земельну частку (пай) від 12.08.1996 року (серія ЧН № 0197775, а.с. 8 16). За таких обставин подана заява підлягає задоволенню, а право заявника захистові в судовому порядку, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою по справі він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2001 року Новозаліською сільською радою Бородянського району Київської області. Від спільного життя вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Після народження дочки між ним та відповідачкою почали виникати непорозуміння, відносини стали напруженими та ворожими. З вересня 2010 року вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Тому просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідачка не з`явилась, надіслала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов визнала, на розірвання шлюбу погодилась. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 липня 2001 року Новозаліською сільською радою Бородянського району Київської області було зареєстровано шлюб між сторонами. Відповідно до ст.105, 110 СК України даний шлюб може бути розірвано за позовом однієї з сторін будь-які права, свободи чи інтереси інших осіб в даному випадку не порушуються. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі як позивача так і відповідачки, а тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

Позивач 12.10.2011 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що в 1994 р. вона вступила у фактичні шлюбні відносини зі [PERSON] 31.07.1997 р. у них народилась донька [PERSON] В 2003 р. їх родина розпалась і вони стали проживати окремо. За взаємною згодою, донька залишилась проживати з батьком та бабусею, у вихованні доньки вона приймала участь, але кошти на утримання дитини виділяла не в достатньому розмірі, у звязку з чим, за рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2005 р. з неї на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини зі всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. В цей час [PERSON] вихованням доньки не займається, аліменти витрачає на власні потреби, а з травня 2011 р. [PERSON] взагалі стала проживати разом з нею. Позивач, посилаючись на ст..223 ч.4 ЦПК України, ст..273 СК України, за позовом просить звільнити її від сплати аліментів на користь відповідача на утримання [PERSON], 31.07.1997 р. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2005 р. з [PERSON] на користь відповідача стягнуто на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини зі всіх видів її доходу до досягнення дитиною повноліття (а.с.7,8). Відповідно до довідки ЖБК Комунаровецьвід 10.10.2011 р. (а.с.6), [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] без реєстрації. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, змінюються обставини, що впливають на їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати звільнення від них. Згідно ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини. Відповідно до ст..273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Враховуючи, що дитина, на утримання якої з позивача стягнуті аліменти, стала проживати разом з нею, суд дійшов висновку, що сімейний стан [PERSON] змінився, та є підстави для винесення рішення про звільнення її від сплати аліментів на утримання [PERSON] У відповідності до ст..88 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягають судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, в якому зазначає, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.1998 р., зареєстрованого на Українській товарній біржі, належить квартира № 5 в житловому будинку № 66 по вул..Військбуд в м.Запоріжжя. Після реєстрації договору в ОП ЗМБТІ, відповідач попросив її зареєструвати його в квартиру на декілька місяців. Фактично в квартирі [PERSON] ніколи не мешкав, його майна в квартирі не має, членом родини відповідач їй не доводиться. Посилаючись на ст..29, 319, 321, 379, 391 ЦК України, за позовом [PERSON] просить усунути перешкоди в користуванні квартирою № 5 в житловому будинку № 66 по вул..Військбуд в м.Запоріжжя шляхом скасування реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. Відповідач вказав, що він тривалий час проживає в спірній квартирі, проводить там ремонтні роботи, іншого житла не має. Представник третьої особи СГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про бажання приймати участь у розгляді справи до суду не надходило. Дослідивши письмові докази, заслухавши позивача та її представника, відповідача та його представника, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. В відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вирішуючи питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, судом встановлено, що позивач звернулась до суду за захистом, як вона вважає, свого порушеного відповідачем права власності на квартиру [ADDRESS]. На підтвердження свого права власності на вказану квартиру посилається, як на доказ, на договір купівлі продажу вказаної квартири, що зареєстрований на Українській товарній біржі за № 36056 (а.с.5), який зареєстровано в ОП ЗМБТІ 18.12.1998 року, про що зроблено запис в реєстровій книзі № 286, реєстровий № 39464 (а.с.6). Оцінюючи вказаний доказ з огляду на його допустимість, суд,

Outcome: dismissed