Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» ( далі - ПАТ СК «Українська страхова група») звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] із вимогою стягнути з відповідача в його (позивача) користь 1 342, 48 грн. на відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( в порядку регресу) та судові витрати в загальному розмірі 171,00 грн.. До початку розгляду справи по суті, в порядку визначеному ст.ЗЗ ЦПК України, ухвалою суду від 29 листопада 2011 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ВАТ HACK «ОРАНТА» з тих підстав, що відповідач [PERSON] надав суду договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого його відповідальність за шкоду завдану внаслідок експлуатації автомобіля «Renault F-400» д.н.з. BO 5227 AM застрахована ВАТ HACK «ОРАНТА». Зазначена ухвала суду надіслана стороні позивача і отримана нею у встановленому законом порядку, після чого позивачем позовні вимоги не були зміненими чи уточненими, лише надіслано в адресу суду телеграму про підтримання заявлених у позовній заяві вимог до відповідача [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду цивільної справи за його позовом в суді. Сторона позивача надіслала в адресу суду телеграму, згідно якої просить суд розглядати справу за даним позовом у відсутності представника позивача, позовні вимоги до [PERSON] підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Так, згідно поданої позовної заяви, позивач ПАТ СК «Українська страхова група» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його ( позивача) користь як відшкодування шкоди, суму в розмірі 1 342, 48 грн. та судові витрати в загальному розмірі 171,00 гривень (51,00 грн. - судовий збір та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді). В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що 08 травня 2009 року між ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» ( нині ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», далі - позивач) та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №-28-2001-0115, предметом якого є страхування транспортного засобу .«Мітсубісі» державний реєстраційний № [NUMBER]. 06 грудня 2009 року в М.Тернопіль відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мітсубісі» державний реєстраційний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Рено» державний реєстраційний № ВО 5227 AM під керуванням водія [PERSON]. Згідно довідки ВДАІ РУ ГУМВС України в м. Тернопіль та постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2010 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. 07 грудня 2009 року [PERSON] CO. звернулася до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надала усі необхідні документи. 28 січня 2010 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі акту виконаних робіт №-САО-0000201 від 16 січня 2010 року було складено страховий акт та розрахунок розміру страхового відшкодування до нього. На підставі вказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 1 342, 48 гривень, що підтверджується випискою з рахунку від 01 лютого 2010 року. Посилаючись на ст. ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач і просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь згадану суму коштів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву проводити розгляд справи за його відсутності і виклав у ній свою позицію щодо пред'явленого до нього позову. Так, згідно заяви відповідача [PERSON], позов він визнав частково, лише в розмірі 510,00 грн., які є франшизою. Решту позовних вимог не визнав, щодо їх задоволення заперечив з тих підстав, що його цивільна відповідальність як власника наземного транспортного засобу на час скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована співвідповідачем ВАТ HACK «Оранта», який і повинен сплачувати позивачу заявлені у позові кошти. Також, пояснював, що з сторони позивача до нього не було жодних звернень, як то усних чи письмових з вимогою в добровільному порядку сплатити згадану суму коштів і як йому відомо таких звернень позивача і до його ( відповідача) страховика ВАТ HACK «Оранта» також не було. А тому позивач має вирішувати питання про відшкодування шкоди у порядку регресу з його страховиком ВАТ HACK «Оранта». Оскільки на час розгляду справи в суді він добровільно сплатив позивачу згадані 510,00 грн., то просить в позові відмовити в цілому. Представник співвідповідача ВАТ HACK «Оранта» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду даної справи в суді. Заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду справи в адресу суду не подав. Однак, надіслав в суд заперечення по даному позову, згідно яких зазначений позов заперечує з тих підстав, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка відбувалася 06 грудня 2009 року в м. Тернополі, у водія автомобіля «Renault F-400» д.н.з. BO 5227 AM [PERSON] діяв договір (поліс) №-ВВ\\8421252 від 12 листопада 2009 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі та на умовах якого ВАТ HACK «Оранта» несе цивільно-правову відповідальність перед третіми особами. Згідно умов вказаного полісу, франшиза (ліміт відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу перед потерпілою (третьою) особою, складає 510,00 гривень. Де, згідно ст.12, 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, яка встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. Зважаючи на викладене ВАТ HACK «Оранта» в особі Тернопільської обласної дирекції HACK «Оранта» вважає, що сума позовних вимог в розмірі 1 342, 48 гривень, яка визначена позивачем підлягає зменшенню на суму франшизи в розмірі 510,00 гривень , що в загальному буде складати 832,48 гривень. Окрім цього, як зазначено в запереченнях, позивач у своїх позовних вимог спирається на ст. 1 та ст. З Цивільно-процесуального кодексу України, якими визначено, що: « кожна особа має право звернутися до суджу за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів», однак ніяких прав позивача співвідповідач ВАТ HACK «Оранта» не порушував і не міг порушити, оскільки позивачем в досудовому порядку питання щодо відшкодування коштів в порядку регресу (шляхом надання претензій) не вирішувалося. ВАТ HACK «Оранта» не приймала будь-яких рішень чи то про виплату страхового відшкодування за заподіяну з вини [PERSON] шкоду чи про відмову у виплаті такого відшкодування. Суд, враховуючи зміст позовної заяви, взявши до уваги позицію як сторони позивача, так і сторони відповідача та співвідповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення за наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до cm. ст. 993, 1191 ЦК України до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний шкоду. Судом встановлено, що Об грудня 2009 року в М.Тернопіль відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мітсубісі» державний реєстраційний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] і транспортного засобу «Рено» державний реєстраційний № ВО 5227 AM під керуванням водія [PERSON], внаслідок якої було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль [NUMBER]. Згідно постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2010 року винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №-28-2001-0115 від 08 травня 2009 року укладеного між ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» ( нині ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»), тобто позивачем та [PERSON], предметом страхування був згаданий транспортний засіб «Мітсубісі» державний реєстраційний № [NUMBER]. За заявою [PERSON] CO. поданою 07 грудня 2009 року до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, позивачем 28 січня 2010 року на підставі акту виконаних робіт №-САО-0000201 від 16 січня 2010 року було складено страховий акт та розрахунок розміру страхового відшкодування до нього. В подальшому, на підставі вказаних документів позивач здійснив виплату [PERSON] CO. страхового відшкодування у розмірі 1 342, 48 гривень, що підтверджується випискою з рахунку від 01 лютого 2010 року. Таким чином, у зв'язку з настанням страхового випадку, позивач фактично поніс витрати на сплату страхового відшкодування у розмірі 1 342, 48 гривень. Вищезазначені обставини справи учасниками процесу ( як стороною позивача, так і стороною відповідача та співвідповідача ) не заперечені, тобто визнані. Поряд з цим, в судовому засіданні встановлено, що на момент скоєння згаданої дорожньо-транспортної пригоди, яка відбувалася 06 грудня 2009 року в м. Тернополі, у водія автомобіля «Renauit F-400» д.н.з. ВО 5227 AM відповідача [PERSON] діяв договір (поліс) №-ВВ\\8421252 від 12 листопада 2009 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі та на умовах якого ВАТ HACK «Оранта» несе за нього цивільно-правову відповідальність перед третіми особами. " Відповідно до п. 2 Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача [PERSON] розмір франшизи, на яку зменшується страхове відшкодування, що здійснюється ВАТ HACK «Оранта», становить 510,00 грн. Суд вважає, що про існування такого полісу позивач був поінформованим, оскільки в доданих позивачем до позовної заяви документах є довідка №-8526682 про дорожньо-транспортну пригоду, видана відділом державної автомобільної інспекції з обслуговування адміністративної території міста Тернополя та автомобільно технічної інспекції від 07 грудня 2009 року і на яку посилається позивач у своїй позовній заяві. Поряд з цим, у п.1 зазначеної довідки вказано, що у [PERSON] наявний поліс ОСЦПВВНТЗ серія ВВ\\8421252 з терміном дії до 11 листопада 2010 року виданий «Оранта».- Отже, суд приходить до висновку, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] в період з 12 листопада 2009 року і на час вчинення ДТП була застрахована ВАТ HACK «Оранта». Положеннями cm.З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із змінами і доповненнями,внесеними Законом України від 22 вересня 2005 року N 2902-IV, визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Згідно із cm. 22 цього Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Згідно п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у cm. 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Згідно положень ст. ст. 993, 1172, 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 6, 12, 29, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », Постанови ПВС України № 6-1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» суму матеріальної шкоди за виключенням франшизи, завданої ПАТ СК «Українська страхова група " в порядку регресу, повинне відшкодувати ВАТ HACK «Оранта», а суму франшизи повинен відшкодувати громадянин [PERSON] Відповідно до частини 18 статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза -частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, а нормою статті 12 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Отже, зважаючи на вищевикладені положення закону, а також вимоги ст. 22 та ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, повинна подати страховику відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивач ПАС СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування до ВАТ HACK «Оранта» та фізичної особи винуватця у скоєнні ДТП [PERSON] не звертався. За клопотанням представника співвідповідача ВАТ HACK «Оранта» судом надіслано позивачу лист в якому суд запитував позивача і просив надіслати суду інформацію про те, чи вчиняли" відповідачі [PERSON] та ВАТ НАК «Оранта» які-небудь дії (бездіяльність), які свідчать про невизнання, оспорювання чи порушення права позивача на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) за вказаних у позовній заяві обставин. З приводу запитуваного позивач суду відповіді не дав, надіслав суду телеграму про підтримання заявленого позову до відповідача [PERSON] Отже, суд вважає, що позивачем не представлено суду жодних відомостей про те, що відповідач [PERSON] вчиняв які-небудь дії які б свідчили про невизнання ним (відповідачем), оспорювання чи порушення права позивача на відшкодування шкоди з приводу якої до нього заявлено позов. Також, суду не представлено будь-яких відомостей з приводу того, що співвідповідач ВАТ HACK «Оранта» приймала які-небудь рішення про виплату страхового відшкодування за заподіяну з вини [PERSON] шкоду чи рішення про відмову у здійсненні такого відшкодування. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] до розгляду справи по суті 03 лютого 2012 року в добровільному порядку сплатив позивачу різницю між розміром заподіяної матеріальної шкоди та розміром страхового відшкодування, що дорівнює сумі обов'язкової франшизи - 510,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією № 6472259 від 03 лютого 2012 року. За змістом положень Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. У разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Отже, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована страховиком ВАТ HACK «Оранта» і розмір виплаченого позивачем потерпілій стороні внаслідок ДТП страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності встановленого страховим полісом відповідача [PERSON] Де, у [PERSON] не запитувалося стороною позивача про його згоду на стягнення виплаченого страхового відшкодування саме і лише з нього і, як встановлено в судовому засіданні він не дає такої згоди, а тому суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] Таким чином, позивачем не подано суду жодного доказу в обґрунтування свого права, гарантованого йому ст. З ЦПК України, в частині доведення існування факту спору про право, тобто порушення, невизнання або оспорювання [PERSON] чи HACK «Оранта» прав позивача в частині відшкодування шкоди. В свою чергу відповідач [PERSON] представив суду належні і допустимі докази про сплату в користь позивача в добровільному порядку 510,00 грн. ( франшизи), що є тією сумою, яку відповідач повинен був би сплатити позивачу за умови пред'явлення до нього позивачем такої вимоги. А тому, суд вважає, що позивачем не доведено той факт, що відповідач [PERSON] та ВАТ HACK «Оранта» станом на день звернення до суду із згаданим позовом і на день розгляду справи в суді, порушили права позивача, у зв'язку з чим його (позивача) права підлягали б захисту шляхом постановления судового рішення. Окрім цього, суд вважає за необхідне відзначити, що як вбачається із змісту позовної заяви, позивач заявив і підтримав вимоги лише до відповідача [PERSON] про стягнення з нього всієї суми відшкодованих потерпілій стороні коштів. Окрім цього, будучи поінформованим про наявність полісу у відповідача [PERSON] та про участь у справі в якості співвідповідача ВАТ HACK «Оранта», позивач вимог до ВАТ HACK.«Оранта» не заявляв, як при подані позову до суду так і впродовж судового розгляду справи. З врахуванням всіх обставин справи та характеру позовних вимог щодо покладення на відповідача [PERSON] обов'язку відшкодування в повному обсязі шкоди внаслідок ДТП у порядку регресу, суд вважає, що такі позовні вимоги заявлені до відповідача фізичної особи до задоволення не підлягають, оскільки виходячи із характеру правовідносин та суб'єктного складу учасників процесу за такими вимогами, такий спір повинен вирішуватися між страховими компаніями, а в даному випадку суд загальної юрисдикції, в силу положень ст. 15 ЦПК України не вправі вирішувати питання стягнення страхового відшкодування з страхової компанії, яка є юридичною особою в користь іншої страхової компанії, яка також є юридичною особою. За таких обставин, у зв'язку з недотриманням встановленої законом процедури звернення до страховика та відсутності факту такого звернення, не доведення факту порушення, невизнання чи оспорення відповідачем [PERSON] та співвідповідачем ВАТ HACK «Оранта» права позивача на відшкодування шкоди за вказаних у позові обставин, суд приходить до висновку про передчасність та не обґрунтованість позову ПАТ СК «Українська страхова група» в межах заявлених позовних вимог. Оскільки вимоги щодо стягнення судових витрат є похідними від задоволення самого позову і оскільки суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення в цілому, то в стягненні судових витрат з відповідача [PERSON] слід також відмовити. Враховуючи наведені обставини та на підставі до ст.ст. 993,1166,1188,1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування",

Outcome: dismissed