Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-03 00:00:00

Представник позивача 25.05.2011 року звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на заставлене майно. ухвалою суду від 13.09.2011 року до участі у справі у якості третьої особи залучено [PERSON]. Заявою від 01.09.2011 року представником позивача уточнено позовні вимоги. Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що на підставі укладеного 16.06.2007 року між сторонами договору відповідач отримав кредит у сумі 66\~366,94 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 15.06.2014 року. відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав в звязку з чим станом на 16.05.2011 року має заборгованість 86\~083,78 грн. яка складається з заборгованості за кредитом 46\~826,33 грн., заборгованості за процентами 26\~040, 87 грн. заборгованість по комісії у розмірі 1345,96 грн., пені 11870 грн.. в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором сторони уклали договір застави автомобіля DAEWOOмоделі LANOS TF 69 Y, 2007 року випуску, що належить на праві власності відповідачу. На підставі ст. 16, 526, 527, 530, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст. 19, 20 ЗУ Про заставу, ст. 25, 28 ЗУ Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьпросив суд передати в заклад банку шляхом вилучення у [PERSON] автомобіля та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16.06.2007 року в сумі 86\~083,78 грн. звернути стягнення на предмет застави. Відповідач [PERSON] письмових заперечень проти позову не подав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, пояснила, що 16.06.2007 року відповідач отримав кредит у сумі 66\~366,94 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором сторони уклали договір застави. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав в звязку з чим станом на 16.05.2011 року має заборгованість 86\~083,78 грн.. Добровільно погасити вказану заборгованість відмовляється. Тому на підставі викладених у позові обставин просила суд звернути стягнення на предмет застави. Актом від 07.12.2010 року відповідач передав автомобіль банку на зберігання, тому вимога про передачу автомобіля в заклад банку є неактуальною і від неї позивач відмовляється. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що дійсно отримав кредит у позивача, дійсно уклав договір застави з розміром заборгованості він не згоден. Автомобіль у нього вилучено по усним поясненням для продажу, однак продажем автомобіля ніхто не займався. Він не зміг належним чином виконати зобовязання по кредиту оскільки внаслідок фінансової кризи зменшився обсяг робіт. Позов не визнає, оскільки не згоден з розміром заборгованості, крім того не визначається ціна за якою буде продано автомобіль. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, клопотань про перенесення слухання справи не надала, сторони не заперечували проти розгляду справи у її відсутності, тому, справу розглянуто у її відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, передбачених змісту зобовязання. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 20 ЗУ Про заставузаставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою воно не буде виконано. Однак, визначена ст. 20 ЗУ Про заставуобставина настання терміну виконання зобовязання не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Так, на підставі укладеного 16.06.2007 року між сторонами договору відповідач отримав кредит у сумі 66\~366,94 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 15.06.2014 року, що підтверджується кредитним договором. В16.06.2007 року між сторонами укладено договір застави рухомого майна - автомобіля DAEWOOмоделі LANOS TF 69 Y, 2007 року випуску, що належить на праві власності відповідачу, що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу серія АЕС № 091321 від 15.06.2007 року. Співвласником [PERSON], третьою особою по справі, надано згоду на укладення позивачем договору застави, що підтверджується договором застави від 16.06.2007 року. Відповідач порушив умови договору та щомісячно погашення кредиту не здійснював, що підтверджується розрахунком заборгованості, що не заперечував в судовому засіданні відповідач хоча з розрахунком не погодився. Листом від 07.05.2011 року, вих. № 30.1ю0/2-349 представником позивача повідомлено відповідача про наявність заборгованості у розмірі 52\~207, 43 грн. та запропоновано погасити заборгованість протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення, у разі несплати простроченої заборгованості предявлено вимогу повернути суму кредиту у повному обсязі. , проценти, комісії, штрафи. Дані обставини не заперечувались сторонами у судовому засіданні. У відповідності до п.15.7.1 Договору застави, з метою задоволення своїх вимог Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором вони не будуть виконані. Згідно п.15.8 Договору застави, сторони дійшли згоди, що Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави і в разі дострокового розірвання Кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобов'язань на момент розірвання або внесення змін. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно п. 2.3. кредитного договору укладеного між сторонами банк має право на власний розсуд: - змінити умови договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредити , сплати винагороди та відсотків, виконання інших зобовязань у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення . при цьому щодо зобовязань термін виконання яких не настав, вважається, що термін настав у зазначену в повідомленні дату. При цьому позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі. - розірвати договір в судовому порядку, - згідно ст. 651 ЦК здійснити одностороннє розірвання договору з надісланням позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. Позивачем на адресу відповідача надіслано повідомлення від 07.05.2011 року, в якому встановлений термін не пізніше 30 календарних діб з дати одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість. До спливу зазначеного терміну 22.05.2011 року позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Повідомлення про одностороннє розірвання договору, як це визначено п. 2.3. кредитного договору позивачем на адресу відповідача не надіслано. З позовною вимогою про розірвання договору та стягнення заборгованості позивач не звернувся. А отже, суд приходить до висновку, що договір у визначеному п. 2.3. кредитного договору порядку не розірвано та не змінено, а отже строк договору не закінчився (кінцевий термін повернення кредиту 15.06.2014 року), тому, не настав термін виконання зобовязання, забезпеченого заставою. Що відповідно до ст. 20 ЗУ Про заставує обставиною, за якої позивач набуває право звернення стягнення на предмет застави. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду із вимогою звернути стягнення на предмет застави є такою, що не відповідає порядку, визначеному умовами укладеної угоди, передчасною. На підставі ст. 16, 526, 527, 530,Ю 590, 1050, 1054 ЦК України, ст. 19, 20 ЗУ Про заставу,

Outcome: dismissed