Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

В липні 2011 року позивач звернувся в суд до відповідачки з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 20 лютого 1997 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір № 6235 купівлі-продажу квартири № [ADDRESS], який був укладений на ТОВ „Південна товарна біржа, записаний в Журналі реєстрації біржових угод за № 6235 від 20.02.1997р. та зареєстрований 25.02.1997р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 9324. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки він не має можливості розпорядитися купленою ним на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- він вимушений звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи - ТОВ „Південна товарна біржа- в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 лютого 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 6235 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який був зареєстрований в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Південна товарна біржа в Журналі реєстрації біржових угод за №6235 від 20.02.1997р. 25.02.1997р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на імя [PERSON] в Миколаївському МБТІ, та записано за реєстровим номером № 9324. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: [PERSON] уплатив продавцю вартість квартири, вселився в неї, зареєструвавася та користується нею, а [PERSON] отримала оплату договірної вартості квартири, звільнила її від побутового майна та здійснила виселення з неї. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved