Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати право власності на самочинно збудований житловий будинок, що позначений в технічній документації під літерою - ?Д-1?, та відповідні надвірні будівлі, що розташовані за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18 після смерті 03 травня 2009 року [PERSON]. Свій позов обґрунтовувала тим, що 03 березня 2009 року помер її батько [PERSON] За життя [PERSON] склав заповіт в якому все майно, що йому належить заповів дітям [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 травня 1993 року [PERSON] належав житловий будинок з відповідними надвірними будівлями: сарай, погреб, огорожа, що знаходяться в с. Велика Димерка, по вул. Горького, 18 і був успадкований ним після матері [PERSON]. В 1997 році [PERSON] здійснив капітальну перебудову будинку без належного дозволу та затвердженого проекту. Позивач стверджує, що внаслідок такої перебудови будинок став значно міцнішим, при його перебудові були застосовані сучасні будівельні матеріали внаслідок чого будинок відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству розробленим Державним підприємством ?Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій?. Також позивач зазначає, що у встановлений законодавством строк звернулася до Броварської районної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але оскільки при житті батька право власності на будинок не оформлено, їй було рекомендовано звернутись до суду по питанню визнання права власності на будинок. Позивач посилається на те, що на підставі рішення [PERSON] селищної ради Київської області 22 сессії 5 скликання № 421 від 12 березня 2009 року їй була надана земельна ділянка площею 0,0823 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18, та на підставі вказаного рішення 26 травня 2011 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 045448, тому вказаний будинок був побудований батьком [PERSON] на її земельній ділянці, а так як планувалося, що будинок залишиться їй, вона надавала кошти на придбання більшості будівельних матеріалів. Її брат [PERSON] та мати [PERSON] у будівництві ніякої участі не приймали, тому не претендують на визнання за ними права власності на будинок. Позивач зазначає, що вказаний будинок не порушує права інших осіб, зокрема власників суміжних земельних ділянок, адже будинок знаходиться посередині земельної ділянки та на достатній відстані від сусід. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви та уточнень до неї. Позивач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності за участю її представника [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву про визнання позовних вимог, та можливості розгляду справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Броварського району Київської області в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подана заява про можливість розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Допитана як свідок відповідач [PERSON], суду пояснила, що будинок за адресою Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18 був отриманий [PERSON] за заповітом від 10 травня 1993 року після матері [PERSON], та знесений. На його місці був побудований новий приблизно у 1997 році, але до сільської ради із заявою про надання дозволу на перебудову чи будівництво нового будинку він не звертався. Земельна ділянка на момент будівництва житлового будинку належала її чоловіку [PERSON] Представник Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON], відповідача [PERSON] допитану в якості свідка, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що 06 червня 2008 року [PERSON] на випадок свої смерті був складений заповіт, яким він все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі, все те, що буде належати йому на випадок своєї смерті і на що він мати за законом право заповідав дітям [PERSON] та [PERSON] 03 травня 2009 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть видане 05 травня 2009 року виконкомом [PERSON] селищної ради Броварського району Київської області серії 1-ОК № 152274. Після його смерті відкрилася спадщина. У визначений шестимісячний строк до Броварської районної нотаріальної контори із заявами від 31 жовтня 2009 року про прийняття спадщини та видачу відповідного свідоцтва звернулися його діти [PERSON] та [PERSON], а також дружина [PERSON] на обовязкову частку у спадщині (заява від 23 жовтня 2009 року). ( а.с. 57, 58). Протягом шестимісячного строку зазначені заяви ні [PERSON], ні [PERSON] не відкликали, та не відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] Відповідно ч.1 ст. 1222, ч.1 ст. 1223, ч.1 ст. 1268, ч. 1, 2, 5 ст. 1269 , ч.1 ст. 1278 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином враховуючи подані заяви кожен із спадкоємців має право на 1/3 частину спадкового майна. Судом також встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] земельна ділянка площею 0,0823 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18 на підставі рішення [PERSON] селищної ради Київської області 22 сессії 5 скликання № 421 від 12 березня 2009 року була передана у власність [PERSON] та виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 045448. Згідно додатку до Державного акту на право власності на земельну ділянку співвласниками земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 квітня 1993 року, [PERSON] є спадкоємцем спадковому майна [PERSON], що складається з житлового будинку з відповідними надвірними будівлями: сарай, погріб, огорожа, знаходяться за адресою Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18. Будинок деревяний, вкритий залізом, жилою площею 5,7 кв.м., загальною площею 36, 4 кв.м. На підставі вказаного свідоцтва 27 квітня 1993 року в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок № 18 по вул. Горького, в смт. Велика Димерка його власником вказаний [PERSON] Житловий будинок побудований у 1997 році та на плані позначений літерою Д 1, як самочинна забудова. За вказаною адресою також розташовані погріб ?В?, вбиральню ?Е?, колодязь ?К?, огорожу ?N? побудовані у 1956 роках. Домоволодіння за адресою вул. Горького, 18 в смт. Велика Димерка згідно наданої довідки селищної ради від 09 листопада 2011 року за № 1869 значилось за по господарськими книгами 2005 року № 10, особовий рахунок № 858 за [PERSON] Судом також встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] земельна ділянка площею 0,0823 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Горького, 18 на підставі рішення [PERSON] селищної ради Київської області 22 сессії 5 скликання № 421 від 12 березня 2009 року була передана у власність [PERSON] та виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 045448. Згідно додатку до Державного акту на право власності на земельну ділянку співвласниками земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). \~ \~ Але суд не може прийняти посилання позивача [PERSON] на те, що будинок будувався на належній їй земельній ділянці, оскільки Державний акт на право власності на землю був виданий позивачу у травні 2011 року, тобто після смерті спадкодавця, а будинок побудований [PERSON] у 1997 році. Відповідно ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. ?Про судову практику у справах про спадкування? зазначено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розміщена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво (частина шоста статті 376 ЦК). В матеріалах справи міститься звіт експериментально-конструктивного бюро Державного підприємства ?Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій? (ЕКБ ДП НДІБК) від 08 листопада 2011 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлового будинку по вул. Горького, 18 в смт. В. Димерка, Броварського району Київської області. Згідно п. 5.1, та п. 5.2., 5.3 вказаного звіту житловий будинок літера ?Д-1? відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству, що діяли на момент закінчення будівництва; знаходиться в нормальному технічному стані і відповідає вимогам ДБН В.2.2.-15-2005 ?Житлові будинки. Основні положення.? та придатний до експлуатації; будівля вбиральні та огорожа знаходиться в задовільному технічному стані, відповідають всім нормативним вимогам та придатні до подальшої експлуатації. \~ Але аналіз \~положень ст. 376 ЦК України \~дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого обєкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. \~ \~ Суд не приймає до уваги звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку та мереж, оскільки у справі відсутні висновки \~державних органів (відділу архітектури і будівництва, органів пожежного та санітарного нагляду тощо) з питань відповідності будівництва об'єкта архітектури проектній документації, державним стандартам, нормам і правилам, місцевим правилам забудови населених пунктів. Зважаючи на вищезазначене, враховуючи, що спадкоємцями до майна померлого є діти [PERSON], [PERSON], та його дружина [PERSON]І, яка має право на обовязкову частку, а також, що будинок ?Д-1? збудований самочинно, тому суд вважає, що за позивачем [PERSON] можливо визнати право власності на 1/3 частину надвірних будівель та споруд, а саме: погріб ?В?, вбиральню ?Е?, колодязь ?К?, огорожу ?N?, які розташовані за адресою Київська область, Броварський район, смт.Велика Димерка, вул. Горького, 18 після смерті 03 травня 2009 року [PERSON], а в іншій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial