Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом \~\~до Публічного акціонерного товариства «Одессільмаш», Одеської міської Ради про визнання правочину купівлі-продажу \~дійсним, про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка, [PERSON] та її донька [PERSON] займали житлову площу в сімейному гуртожитку по [ADDRESS] , загальною площею 15,10 кв.м. на підставі ордеру ВАТ «Одессільмаш`від 23 грудня 2005 року № 45 серії С. Зазначений ордер було видано на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одессільмаш»(протокол № 18 від 30 листопада 2005 року). 22\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~вересня 2009 року, [PERSON] звернулася з заявою до Голови правління ВАТ «Одессільмаш`Потішмана Д.І. щодо отримання згоди на викуп кімнати [ADDRESS] . 23\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~листопада 2009 року Головою правління ВАТ «Одессільмаш`було поставлено резолюцію з дозволом викупу приміщення. 20 листопада 2009 року ВАТ «Одессільмаш`було виставлено рахунок № 491 на суму 1460,00 (одна тисяча сто шістдесят) гривень 00 копійок. Зазначений рахунок був оплачений 23 листопада 2009 року. 19 січня 2010 року представником позивача [PERSON] була подана заява Голові правління ВАТ «Одессільмаш`в якій заявник просив розібратися в ситуації, що склалася. Письмову відповідь на свою заяву заявник до сьогоднішнього дня не отримав. 29 липня 2010 року рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 409 був затверджений акт приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Одеси сімейного гуртожитку та інженерних мереж, що увійшли до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Одессільмаш`та розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 123. 06 травня 2010 року заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси у цивільній справі № 2-3641/10 за позовом ВАТ «Одессільмаш`до [PERSON] та [PERSON] позивачів було визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою № [NUMBER] у сімейному гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 18 листопада 2010 року ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси у справі № 2-П-160/10 в задоволенні заяви представника відповідачів [PERSON] про скасування заочного рішення суду від 06 травня 2010 року було відмовлено. Позивачка вважає, що оскільки їй було надано згоду на викуп приміщення, а також вона оплатила рахунок, який їй було виставлено за кімнату, то вона просить визнати правочин купівлі-продажу нерухомого майна - житлової кімнати № [NUMBER] , загальною площею 15,10 кв.м., що розташована у сімейному гуртожитку по [ADDRESS] , укладений у 2009 році між [PERSON] , з однієї сторони, та Відкритим акціонерним товариством «Одеський завод сільськогосподарського машинобудування», з іншої сторони дійсним, а також визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно - житлову кімнату № [NUMBER] , загальною площею 15,10 кв.м., що розташована у сімейному гуртожитку по [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а також обставини заявленого позову. Представник ПАТ „Одессільмаш позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно керівництвом підприємства первісно було прийнято рішення про можливий \~продаж кімнати позивачці, проте договір купівлі-продажу не був здійснений оскільки було вирішено такий договір не укладати. Представник Одеської міської Ради позовні вимоги не визнав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] та її донька [PERSON] займали житлову площу в сімейному гуртожитку по [ADDRESS] , загальною площею 15,10 кв.м. на підставі ордеру ВАТ «Одессільмаш`від 23 грудня 2005 року № 45 серії С. Зазначений ордер було видано на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Одессільмаш»(протокол № 18 від 30 листопада 2005 року). Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 06 травня 2010 року у цивільній справі № 2-3641/10 за позовом ВАТ «Одессільмаш`до [PERSON] та [PERSON] позивачів було визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою № [NUMBER] у сімейному гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи також вбачаться, що \~22\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~вересня 2009 року, [PERSON] звернулася з заявою \~\~\~\~до \~\~Голови правління ВАТ «Одессільмаш`Потішмана Д.І. щодо отримання згоди на викуп кімнати [ADDRESS] . На вищевказаній заяві, 23\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~листопада 2009 року Головою правління ВАТ «Одессільмаш`було поставлено резолюцію з дозволом викупу приміщення. 20 листопада 2009 року ВАТ «Одессільмаш`було виставлено рахунок № 491 на суму 1460,00 (одна тисяча сто шістдесят) гривень 00 копійок. Зазначений рахунок був оплачений 23 листопада 2009 року. Згідно 655 ЦК України за \~договором \~купівлі-продажу \~одна \~сторона \~(продавець) передає або зобов`язується \~передати \~майно \~(товар) \~у \~власність \~другій стороні (покупцеві), \~а покупець приймає або зобов`язується \~прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір \~\~купівлі-продажу \~\~земельної \~\~ділянки, \~\~єдиного майнового \~комплексу, \~житлового \~будинку \~(квартири) \~або \~іншого нерухомого \~майна \~укладається \~у \~письмовій \~формі \~\~і \~\~підлягає \~нотаріальному \~посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Статтею 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами \~договору \~є \~умови \~про \~предмет договору, умови, \~що визначені законом як \~істотні \~або \~є \~необхідними \~для \~договорів даного виду, \~а також усі ті умови, \~щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. \~Договір \~укладається \~шляхом \~пропозиції \~однієї \~\~сторони укласти \~договір \~(оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги \~щодо форми договору не встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, \~\~який \~підлягає \~нотаріальному \~посвідченню \~або державній реєстрації, \~є укладеним з \~моменту \~його \~нотаріального посвідчення або \~державної \~реєстрації, \~а \~в \~разі необхідності і \~нотаріального посвідчення, \~і державної \~реєстрації \~- \~з \~моменту державної реєстрації. На підставі вищенаведених норм законодавства суд вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна сторони повинні укладати у письмовій формі, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому, \~надання згоди на заяві позивачка про викуп приміщення, а також виставлення рахунку на оплату не можна вважати досягненням згоди за всіх істотних умов договору купівлі-продажу. Крім того, сторонами не дотримані вимоги щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а тому він не може вважатись укладеним. Необхідно також відзначити, що позивачка також не вступила у володіння спірною жилою площею, оскільки в ній не проживала, що підтверджується заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 06 травня 2010 року. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не основані на нормах чинного законодавства. \~\~

Outcome: dismissed