overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 2 роки він зі своєю дружиною не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 31 серпня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Старокиївського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №126. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що у нього з дружиною постійно виникають сварки, через нерозуміння одне одного. Мають різні погляди на важливі життєві відносини. З квітня 2010 року не живуть разом та не підтримують шлюбних стосунків. Тому подальше збереження шлюбу є неможливим. У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. Суду пояснила, що вони не проживають разом два роки року, шлюбних відносин не підтримують, тому примирення між ними неможливе. Судом встановлено, що 31 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Старокиївського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №126. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони по справі не проживають разом протягом двох років, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони протягом двох років не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними не можливе, тому шлюб між ним ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

У серпні 2011 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною свою сестру [PERSON], [INFO], стверджуючи, що вона страждає психічним захворюванням, не може розуміти зна\-чення своїх дій та ними керувати. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з»явився, до суду направив заяву, де просили слухати справу без їх представника, позовні вимоги підтримують. Суд, вислухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздат\-ною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усві\-домлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №1012 від 02.11.2011 року, здійсненої спеціалістами КОСПНМО, м.Глеваха, [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад шизофренію, параноїдної форми (МКХ-10, F20.00) із безперервно-прогредієнтним типом перебігу та апато-абулічним типом дефекту. Ступінь виразності психічних розладів у [PERSON] такий, що вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений час, суд вважає за необхідність проголосити вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

Згідно позовної заяви та усних пояснень позивачки в судовому засіданні сторони уклали шлюб 06 серпня 2005 року. Від шлюбу є дочка [PERSON] [INFO]. Тривалий час сторони подружні стосунки не підтримують, в результаті сварок в сімї, почуття любові зникли, а тому просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні 25 листопада 2011 року позов визнав, в назване судове засідання не зявився, згідно письмової заяви від 25 листопада 2011 року просить справу в подальшому розглядати у його відсутності і шлюб розірвати. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Так, на протязі року сторони подружні стосунки не підтримують, в результаті сварок в сімї. Судом надавався строк для примирення, яке як встановлено не наступило. Означене свідчить, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

Сторони уклали шлюб 30.01.2009року у Соледарській міській раді Донецької області актовий запис № 04 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Шлюб у сторін перший. Дошлюбне прізвище позивачки Курінна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Сімейно-шлюбні відносини припинені з тих причин, що в сімї постійно виникали сварки, оскільки у подружжя незбіжності характерів та різні погляди на життя, що привело до втрати взаєморозуміння в сімї. Позивачка у судове засідання не з"явилася, але надала суду заяву, якою наполягала на задоволенні позовних вимог та просила слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або повідомлення причин неявки в судове засідання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

В серпні 2011 року ТОВ «Укрмонолитстрой» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення із кімнати в гуртожитку. Позивач вказує на те, що 11 січня 2010 року ТОВ «Укрмонолитстрой» надало в оренду приватному підприємцю [PERSON] житлову площу в гуртожитку №14-А по пр..Миру в м.Миколаєві, строком до 31 грудня 2010 року. 1 серпня 2010 року приватний підприємець [PERSON] уклала з відповідачкою договір оренди кімнати №16 на строк до 1 квітня 2011 року. Посилаючись на те, що 31 грудня 2010 року закінчився термін дії договору оренди житлової площі між ним та приватним підприємцем [PERSON], однак відповідачка у добровільному порядку не бажає виселитися, просив суд виселити відповідачку із кімнати №16 гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представники позивача заявлений позов підтримали. Просили про його задоволення. Відповідачка позов не визнала. Заперечувала щодо позову. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно наявної у справі копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ «Укрмонолитстрой» є власником будівлі гуртожитку, розташованої по пр..Миру,14-А у м.Миколаєві. 11 січня 2011 року між ТОВ «Укрмонолитстрой» і приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір оренди жилого приміщення на строк до 31 грудня 2010 року за умовами якого приватний підприємець прийняв в оренду від ТОВ «Укрмонолитсторой» гуртожиток, який знаходиться за адресою:м.Миколаїв пр..Миру,14-А. 1 серпня 2010 року приватний підприємець [PERSON] уклала із [PERSON] договір оренди житлового приміщення строком до 1 квітня 2011 року, передавши їй у користування кімнату №16 у цьому гуртожитку на вказаний строк. Після закінчення строку дії договору, відповідачка відмовилася звільнити вказану кімнату гуртожитку. Договір оренди гуртожитку приватний підприємець [PERSON] та ТОВ «Укрмонолитстрой» не переукладали. У відповідності до ст..317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин 1,3,5 ст. 823 ЦК за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму житла. До договору піднайму не застосовуються положення про переважне право на укладення договору на новий строк. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Укрмонолистрой» є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

29жовтня 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 15 281,07 грн. та судові витрати. В обгрунтування позову позивач вказував на те, що відповідно до укладеного договору № 400038525 від 30.01.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі -15 053,09 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 6 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення 31 січня 2011 року. Однак відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про задоволення позову. Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30січня 2008 року між позивачем та відповідачем по справі - [PERSON] був укладений кредитний договір № 400038525, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредиту розмірі 15 053,09 грн. на купівлю товару строком повернення до 31.01.2011 року зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 6% на рік та щомісячної комісії у сумі 299,56 грн. Відповідно до п. 2.8 Кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно погашати заборгованість по кредиту та процентам в сумі 757,56 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. На підставі ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору у зв'язку із чим станом на 21.10.2010 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала 15 281,07 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі9 802,77 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 61,93 грн. та заборгованості по сплаті комісій у сумі - 5 416,37 грн. Проте, за час розгляду справи, відповідачем частково сплачено заборгованість та станом на 23.01.2012 року заборгованість за вищезазначеним кредитним договором становить 14 381,07 грн., яка складається з: 9 802,77 грн. - заборгованість за кредитом та 4 578,30 грн. - заборгованість по сплаті комісій. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: розрахунком, договором. Таким чином вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПН України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті бабки [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є її рідною бабкою. На випадок своєї смерті 21.05.2005 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON]. 19.09.2010 року померла [PERSON], актовий запис №1632. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння та земельну ділянку №1 по пров. Водопровідному у м. Дніпропетровську, однак позивачка пропустила шестимісячний строк на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки має двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Єлизавету, [INFO], яка має синдром неврозоподібного заїкання, через що позивачка постійно відвідувала лікарів та знаходилась на стаціонарному лікуванні в центрі дитячої алергології. У зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщину Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача - Виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив рішення постановити на розсуд суду, відповідно до норм діючого законодавства. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідною бабкою [PERSON]. На випадок своєї смерті 21.05.2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий №465, яким все своє майно заповіла [PERSON]. 19.09.2010 року померла [PERSON], актовий запис №1632. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння та земельну ділянку №1 по пров. Водопровідному у м. Дніпропетровську, однак позивачка пропустила шестимісячний строк на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки має двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Єлизавету, [INFO], яка має синдром неврозоподібного заїкання, через що позивачка постійно відвідувала лікарів та знаходилась на стаціонарному лікуванні в центрі дитячої алергології. Судом встановлено, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тому суд вважає визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 19.09.2010 року, актовий запис №1632. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому зазначив, що він з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому 16 серпня 1986 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького району Харківської області актовий запис № 93. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Причиною для розірвання шлюбу послужило те, що сторони тривалий час разом не проживають подружні стосунки не підтримують, у сторін не має спільних інтересів щодо сімейного життя, сумісного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сімї. Позивач вважає, що шлюб існує формально і підлягає розірванню. Після розлучення донька буде проживати з відповідачем. Відповідач, надіслала до суду заяву про те, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу бажає залишити своє прізвище без змін, та просить справу розглянути у її відсутність. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі зареєстрованому 16 серпня 1986 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького району Харківської області актовий запис № 93. Причиною для розірвання шлюбу послужило те, що сторони тривалий час разом не проживають подружні стосунки не підтримують, у сторін не має спільних інтересів щодо сімейного життя, сумісного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сімї. Вказані обставини встановлені на підставі пояснень позивача, вивчення позовної заяви, та матеріалів справи. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення, в звязку з чим шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про виділення їй 1/2 частини квартири [ADDRESS] , 1/2 частини гаражу № 94 , який знаходиться в гаражному обєднанні власників гаражів «Світлофор» , за адресою: м. Житомир вул.Космонавтів,3-а, та відповідно по 1/2 частині вказаного майна відповідачу, оскільки зазначене майно було придбано під час шлюбу із відповідачем за спільні кошти. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю із викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не зявився , про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України приймає заочне рішення у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 02.07.1977 року по 29.12.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу сторони спільні кошти придбали квартиру №28 по вул. Космонавтів .46 м. Житомира , через житлово-будівельний кооператив «Космос» ,за яку останній пайовий внесок був сплачений в 1992 році. Відповідно до ст.15 Закону України Про власність , член житлово-будівельного кооперативу . який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру набуває право власності на квартиру. Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу «Космос» за № 366 від 27.05.2011 року власником квартири [ADDRESS] рахується [PERSON] В судовому засіданні також встановлено , що під час шлюбу сторони за спільні кошти побудували в 1997 році гараж № 94 в гаражному обєднанні власників гаражів «Світлофор» , що стверджується довідкою за № 3 від 27.05.2011 року . Згідно ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.ст.28, 29 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Враховуючи викладене позивач має право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та на 1/2 частину гаражу № 94 , який знаходиться в гаражному об'єднанні власників гаражів «Світлофор» , за адресою: м. Житомир вул.Космонавтів,3-а. З урахуванням наведених підстав позивачка має право на виділення їй 1/2 частини вказаної квартири та на 1/2 частини вказаного гаражу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України , суд стягує з відповідача на користь позивача 618,12 грн. сплаченого державного мита та 120 грн. сплачених витрат за інформаційно технічне забезпечення суду . На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

У грудні 2011 р. позивач звернулася з позовом, в якому зазначено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Неповнолітня дитина постійно проживає з позивачем, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не здійснює в добровільному порядку. Посилаючись на те, що позивач потребує матеріальної допомоги відповідача, а відповідач в добровільному прядку допомоги не надає, хоча має таку можливість, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх виді заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов заволинити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх виді заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття не заперечував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вивчивши усі надані докази у сукупності, беручи до уваги матеріальне положення позивача, відповідача, той факт, що позивач потребує матеріальної допомоги відповідача, відповідач працює, отримує постійний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що подружнє життя не склалось, збереження його неможливо тому, що між ними відсутнє порозуміння, втрачена взаємоповага, різні погляди на сімейне життя, в разі чого виникали суперечки та сварки. Вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припиненні з листопада 2011 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява, в якій просить слухати справу у його відсутність, позов визнає. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03.07.1992 року Відділом РАГС м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 623, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини з листопада 2011 року у зв'язку з тим, що між ними відсутнє порозуміння, втрачена взаємоповага, різні погляди на сімейне життя, в разі чого виникали суперечки та сварки. Шлюбні відносини сторони відновлювати намірів не мають. При таких обставинах, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливо, та суперечить інтересам сторін. Спорів про розподіл майна сторони не мають.

Outcome: approved