Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказував, що 01.07.1975 року він та відповідач по справі зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON]. За час подружнього життя, на спільні кошти, але, в основному його працею, у 1977 році був споруджений житловий будинок, що розташований у м. Миколаєві по вул. Наливайка, 43. Право власності на даний житловий будинок зареєстровано на [PERSON], так як їй виділено земельну ділянку під забудову. Позивач вважав, що йому належить право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку. Оскільки відповідач по справі не хотіла оформити в добровільному порядку право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. Наливайка, 43, в м. Миколаєві, позивач був змушений звернутися із вказаним позовом до суду. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. Наливайка, 43, в м. Миколаєві Львівської області та провести реальний розподіл будинку. 30 січня 2004 року позивач, [PERSON] помер. Правонаступник [PERSON], [PERSON] позовні вимоги попередника підтримав та уточнив. Просить визнати за ним право власності 1/2 частину житлового будинку по вул. Наливайка, 43, в м. Миколаєві Львівської області, право користування 1/2 частиною земельної ділянки, площею 600 кв. м. для обслуговування будинку, в порядку спадкування за заповітом, та провести реальний розподіл будинку та земельної ділянки. У судовому засіданні позивач, [PERSON], та представники позивача, [PERSON] та [PERSON], підтримали позовні вимоги, просять суд позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач, [PERSON], та представник відповідача, [PERSON], заперечили щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що будинок не був спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки був в основному закінчений до 01.07.1975 року, до моменту реєстрації шлюбу з [PERSON], який помер 30.01.2004 року. Також, [PERSON] вказала, що [PERSON] прийшов жити у її, майже готовий будинок. Батьки [PERSON] купували будівельні матеріали до її одруження з [PERSON] З метою будівництва будинку батьки [PERSON] допомогли відповідачу оформити під будівництво земельну ділянку та отримати дозвіл на будівництво. За життя [PERSON] здійснював лише окремі незначні покращення та ремонт, і приймав участь у будівництві окремих господарських споруд. [PERSON] зазначила, що спірний житловий будинок будувався силами її родичів та найнятих ними людей, а гроші на придбання будівельних матеріалів та на будівництво будинку були відповідача. У звязку з цим відповідач вказує, що спірний житловий будинок є її особистою приватною власністю, як майно набуте нею до одруження з [PERSON] та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки такі безпідставні, необґрунтовані та незаконні. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо визнання права власності та поділу житлового будинку та земельної ділянки по вул. Наливайка, 43, в м. Миколаєві Львівської області. У судовому засіданні встановлено, що дозвіл на будівництво спірного будинку та відведення земельної ділянки отримала [PERSON] (до реєстрації шлюбу прізвище Яценко), що стверджується рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.04.1974 року та не оспорюється сторонами по справі. Між [PERSON] та [PERSON] 01.07.1995 року укладено шлюб, що стверджується свідоцтвом від 01.07.1975 року. Із копії актового запису про смерть від 30.01.2004 року вбачається, що [PERSON] помер 30.01.2004 року. Після смерті [PERSON] його правонаступником є [PERSON] Із свідоцтва про право на житловий будинок від 24.11.2000 року вбачається, що власником житлового будинку по вул. Наливайка, 43, в м. Миколаєві Львівської області є [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 07.11.2000 року №244 затверджено акт від 12.10.2000 року про прийняття в експлуатацію житлового будинку по вул. Наливайка, 43, в м. Миколаєві Львівської області. Допитані як свідки в судовому засіданні [PERSON], [PERSON] вказали, що допомагали у будівництві будинку по вул. Наливайка, 43, в м. Миколаєві покійному [PERSON] Також свідки зазначили, що будинок будувався у 1975-1976 рр., однак точної дати пригадати не можуть. Допитані як свідки по справі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що є рідними сестрами [PERSON] та повідомили, що спірний будинок будувався близько трьох років, з 1972року до 1975 року, до реєстрації шлюбу з [PERSON] З наявних доказів по справі встановлено, що земельна ділянка під будівництво житлового будинку виділена в квітні 1974 року. З чого випливає, що житловий будинок не міг будуватися в 1972-1973 роках, як стверджують свідки [PERSON] та [PERSON] Окрім того, до 01.07.1975 року, тобто до реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не було в наявності акту готовності введення в експлуатацію будинку, що не підтверджує його побудову до 01.07.1975 року. Із свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24.11.2000 року, акта прийняття в експлуатацію будинку вбачається, що такий побудований після 01.07.1975 року. Висновком експерта від 31.08.2009 року №1650/1651/1652 вказано два варіанти розподілу будинку. Позивач просить провести реальний розподіл будинку згідно варіанту І. відповідач не погоджується із жодним варіантом розподілу будинку. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними та шлюбним договором. В силу ст.1261 ЦК України право власності на спадщину за законом мають: дружина та діти спадкодавця. Як встановлено, щодо позивача є заповіт, та такий вчасно звернувся про оформлення спадщини до державної нотаріальної контори. Так як у померлого [PERSON] не було правовстановлюючого документу на нерухоме майно, позивач спадщину не оформив. Із спадкової справи також вбачається, що відповідач 26.02.2004 року подавала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в тому числі і на 1/2 частину житлового будинку по вул. Наливайка, 43, в м. Миколаєві Львівської області, тим самим визнаючи право власності [PERSON] на 1/2 частину спірного житлового будинку. Оскільки на день смерті [PERSON] існував заповіт, згідно якого [PERSON] все своє майно заповів сину, [PERSON], а відповідач на день смерті [PERSON] не була непрацездатною і не набула права на обовязкову частку у спадщині. Тому єдиним спадкоємцем вважається позивач, [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Оскільки житловий будинок та господарські будівлі, побудовані попередником позивача, [PERSON], під час шлюбу та за спільні кошти, тому вказаний будинок необхідно поділити між позивачем, [PERSON] та відповідачем [PERSON] згідно варіанту І. Оскільки земельна ділянка, на якій знаходиться спірний будинок, перебуває у користуванні відповідача [PERSON], необхідно визначити право користування вказаною земельною ділянкою.

Outcome: approved