Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду до [PERSON] з позовом про вселення, зобов*язання усунути перешкоди у користуванні житлом. У якості третьої особи без самостійних вимог, судом до участі у справі залучено [PERSON]. Позивач мотивує свій позов тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20.06.1985 року. Під часу шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON] [INFO]. Після народження сина позивач вселилася разом з ним до чоловіка за адресою: [ADDRESS] і зареєструвалась за даною адресою. В 2002 році вони з [PERSON] розірвали шлюб, однак позивач залишилася проживати з сином за даною адресою і проживала до 16.07.2011 року та сплачувала комунальні послуги і інші платежі, здійснювала ремонт в будинку, перекривала дах, ремонтувала ванну кімнату і інші робот*. 16.07.2011 року відповідач перекрив вхідну хвіртку та двері в квартиру позбавивши її можливості проживати у квартирі за відсутності в неї іншого житла. [PERSON] створює перешкоди у користуванні жилим приміщенням і місцями загального користування. Позивач звернулась до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, із заявою на неправомірні дії [PERSON] Працівники міліції порекомендували позивачу звернутися до суду за захистом своїх житлових прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що відповідач [PERSON] є власником 14 частини даної квартири, яка знаходиться у ЖБК Трудовий зв*язок, решта даної квартири належить рідній сестрі відповідача [PERSON] Право власності [PERSON] і [PERSON] набули в порядку спадкування вже після того, як позивач прописалась у спірну квартиру в червні 1987 року. Останні два роки [PERSON] перебував на заробітках в Росії і не жив у квартирі. В квітні 2011 року син позивача [PERSON] пішов в рейс за кордон. На початку липня 2011 року відповідач [PERSON] повернувся з Росії і робив заміну свого паспорту громадянина України. 16.07.2011 року, коли відповідач 'раптово перестав допускати позивача до місця її проживання і вона викликала міліцію, при перевірці паспорту відповідача [PERSON], з*ясувалося, що він має реєстрацію за адресою: [ADDRESS] в той час, як згідно паспортних даних позивача [PERSON] її реєстрація зазначена за адресою: [ADDRESS]. Тому відповідач в присутності працівників міліції стверджував, що позивач зареєстрована в іншій квартирі і до його квартири немає ніякого відношення. В даний час вона тимчасово проживає у своєї сестри за адресою: м. Одеса, вул. Обільна 4-а. її речі та одяг залишились у квартирі, де вона проживала до 16.07.2011 року, ді зараз проживає довірена особа [PERSON] [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, приєднався до пояснень позивача та додатково пояснив, що ті фотокартки, які надані суду представником відповідача свідчать лише про те, що після виселення позивача, відповідач почав проводити ремонтні роботи, а не про те, що позивач псувала майно у квартирі і не здійснювала її утримання. Крім того, у позивача є інші фотокартки, які зроблені і поточному році до її протиправного виселення, з яких вбачається, що квартира була в нормальному житловому стані і майно не псувалось. Також у позивача є оригінали платіжних доручень зі сплати житлово-комунальних послуг, а також послуг водопостачання, газопостачання, електропостачання. В деяких з них можна побачити, що хоча особові рахунки відкриті на платника [PERSON], однак платежі здійснювала безпосередньо позивач [PERSON] Представник відповідача [PERSON], який також діє, як представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив у задоволенні розову відмовити та суду пояснив, що [PERSON] дійсно перебував у шлюбі з [PERSON] до 2002 року, після чого він дозволив їй тимчасово пожити у його квартирі до того, як вона не знайде собі нове житло. Однак [PERSON] тимчасово мешкаючи у квартирі відповідача, псувала його майно у квартирі, саму квартиру не утримувала у належному стані, а останнім часом взагалі не мешкала у квартирі. Між тим вбачається, що адреса реєстрації позивача - м. Одеса, вул. Окружна17 кв. 13 немає відношення до адреси реєстрації відповідача - м. Одеса, вул. Окружна,, 17-Б кВ. 4, куди безпідставно намагається вселитися позивач. В судовому засіданні 29.08.2011 року з представником відповідача була узгоджена дата чергового судового засідання по даній справі на 21.09.2011 року о 16-00 г. Будучи належним чином повідомленим, представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав заяву про відкладення розгляду справи 20.09.2011 року, повідомивши, що він буде знаходитися у відрядженні у м. Луцьку з 20.09.2011 року до 22.09.2011 року з доданням наказу та довідки ТОВ СПЕКТР СПАКС, де він працює на посаді провідного юрисконсульта. При цьому н$ було зазначено про причини неявки в судове засідання другого представника відповідача - [PERSON] Суд, у відповідності до ст. 169 ч.І п.2 ЦПК України в межах строків передбачених ст.. 157 ЦПК України відкладає розглядів справи у разі першої не явки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, ямі судом визнано поважними Згідно ст. 169 ч.2 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. Суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] бере участь у розгляді даної справи через представництво, при цьому згідно довіреності від 15.07.2011 року представниками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. І Суд вважає, неявка представника [PERSON] в судове засідання 21.09.2011 року о 16-00 годині, яка була з ним погоджена в судовому засіданні 29.08.2011 року - тобто за 23 дні, з посиланням на необхідність відрядження за трудовими відносинами з суб*єктом господарювання, який не має відношення до представництва інтересів [PERSON] не може бути визнано поважною причиною неявки в судове засідання. До того ж представник відповідача надавав пояснення по справі. * Суд вважає, що неявка представника відповідача [PERSON] [PERSON] без повідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що вони є племінницями позивача [PERSON], яка проживала до середини липня 23011 року за адресою: м. Одеса, вул. Окружна ЖБК Трудовий зв*язокразом зі своїм сином [PERSON] та колишнім чоловіком [PERSON], який останні два роки перебував на заробітках в Росії. Вони неодноразово бували у квартирі [PERSON] і бачили, що квартира була в нормальному жилому стані, чиста частково відремонтована позивачем і її сином [PERSON], який після свого дня народження 17.03.2011 року незабаром пішов в рейс. За житлово-комунальні послуги по квартирі оплату здійснювала [PERSON], оскільки вони бачили у квартирі розрахункові книжки, в той час як відповідач у квартирі тривалий час взагалі не проживав, перебуваючи в Росії. В середині липня 2011 року після повернення [PERSON], він раптово перестав допускати позивача до місця її проживання і вона тепер вимушена тимчасово проживати в будинку їх матері на вул. Обільній. Також суд враховує, що сам відповідач [PERSON] також до суду не з*явився та не повідомив про причини не явки. У відповідності до ст. 169 ЦПК України, суд, приймаючи до уваги особливості категорії справи про вселення особи, позбавленої користування житлом, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вваждє, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] [PERSON] про вселення, зобов*язання усунути перешкоди у користуванні житлом підлягає задоволенню, при цьому суд виходить із наступного: Судом встановлено, що між сторонами по справі 20.06.1985 року було зареєстровано шлюб, який було розірвано 01.10.2002 року, що не заперечувалося сторонами (а. с. 39). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2003 ро ;у та додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2004 року визнано право власності на % частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування за Законом після смерті матері [PERSON], яка померла 17.07.1987 року. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування жилим приміщенням відмовлено у зв*язку з відсутністю спору про порядок користування, (а. с. 19-20). Згідно витягу КП ОМБТІ та РОНпро реєстрацію права власності на нерухоме маь|ю від 23.07.2007 року за [PERSON] зареєстровано Ул частина квартири [ADDRESS] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2003 року та додаткового рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2004 року (а. с. 18). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2009 року визнано право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS] в м". Одесі за [PERSON] в порядку спадкування за Законом після смерті батька [PERSON], який помер 21.10.2005 року (а. с. 34). Згідно копії паспорту [PERSON] серії КЕ № 340241, виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 01.08.1996 року вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [INFO] з 19.06.1987 року(а .с. 5) Згідно копії паспорту [PERSON] серії КМ № 7727379, виданого Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 14.07.2011 року вбачається, що він зареєстрований за адресою: [INFO] з 19.06.1987 року. Згідно відповіді Житлово-будівельного кооперативу Трудовий зв*язоквід 15.09.2011 року на ухвалу суду від 29.08.2011 року вбачається, що ЖБК Трудовий зв*язокбуло створено у 60-х роках минулого століття за адресою: м. Одеса, вул. Окружна 17. [PERSON] з 1987 року разом з [PERSON] проживали разом у квартирі, яка розташована на території ЖБК Трудовий зв*язок з зазначеного часу до липня 2011 року. Також разом з ними був зареєстрований їх син [PERSON]. При виділенні членам кооперативу часток в ЖБК починаючи з 90-х років минулого століття для зручності у визначенні порядку користування і закріплення за ними квартир, останнім привласнювались літери і номери при цьому відомості в БТІ подавалися у неповному обсязі. Фактично наступні адреси відносяться до однієї і тієї самої квартири, де мешкала [PERSON] разом з [PERSON] : м. Одеса, вул. Окружна 17; [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS] (а. с. ) Суд доходить до переконання, що: [PERSON] вселилася і зареєструвалася у квартирі [ADDRESS] 19.06.1987 року на правах члена сім*ї - дружини [PERSON], з яким перебувала на той час у зареєстрованому шлюбі, розірвання якого відбулося 01.10.2002 року; Зазначена у паспорті [PERSON], а також у рішенні суду, ким встановлено право власності [PERSON] на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] та зазначена у паспорті [PERSON] її реєстрація за адресою: [ADDRESS] є однією і тією самою квартирою Постановою № 17-32 у справі про адміністративне правопорушення від 04.08.2011 року на підставі розглянутого протоколу про адміністративне правопорушення, складеного ДІМ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 23.07.2011 року відносно [PERSON] [PERSON] по ст. 186 ч.І КУпАП, який самочинно виселив Косміну^І.О. з квартири [ADDRESS], яка проживала за даною адресою, внаслідок чого на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85 грн. (а. с. 38). Згідно письмових пояснень [PERSON] відібраних ДІМ ВМ Золотий берегКиївського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 16.07.2011 року вбачається, що [PERSON] після розірання шлюбу з [PERSON] дозволив їй тимчасово мешкати у його квартирі до того, як вона не знайде себе іншого житла. 16.07.2011 року він не допустив свою колишню дружину до житла з посиланням на те, що вона прописна за іншою адресою (а. см. 42). Згідно ст. 4 ч.І п.п. 3,4 ЖК України житловий фонд включає: жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); Згідно ст. 9 ч. ч. 3,4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму вилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно ст. 145 ч.б ЖК України до членів сім'ї члена житлово-будівельного кооперативу належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з членом кооперативу не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним жилим приміщенням. У разі відсутності угоди між членом кооперативу і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені частиною п'ятою статті 144 цього Кодексу. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст. 157 ЖК України членів сім*ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселене у випадках, передбачених статтею 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 116 ч.І ЖК України Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. З ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та за** оном; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає до уваги пояснення позивача, які узгоджуються з показаннями свідків та приєднаними за клопотанням представника відповідача та представника позивача фотокартками з яких вбачається обстановка у квартирі до позбавлення житла позивачки з яких вбачається, що квартира знаходилася у задовільному для проживання стані, а після того, як позивач була виселена, у квартирі проводяться ремонтні підготовчі роботи, бо з даних фотокарток взагалі виникає сумнів, що у квартирі тому вигляді можливо було проживати. Тому суд погоджується з поясненнями позивача і показаннями свідків, що після виселення позивача, відповідач почав проведення ремонтних робіт. Суд вважає доведеним, що відповідач виселив свою колишню дружину, зареєстровану,.у його квартирі в порушення вимог статей 145, 156 ЖК України, які захищають права колишніх членів сім*ї наймача (власника ) квартири, що заходиться у приватній власності або є квартирою члена ЖБК в залежності від належності квартири. Суд вважає недоведеними заперечення представника відповідача що позивач псувала майно у квартирі відповідача, не утримувала квартиру у належному стані, не сплачувала житлово-комунальні послуги та не проживала у квартирі останнім часом, оскільки такі заперечення не підтверджено належними доказами та спростовано матеріалами справи, що досліджені в судовому засіданні в тому числі, що свідчать про оплату житлово-комунальних послуг по квартирі відповідача [PERSON] позивачем [PERSON] Передбачені ЖК України випадки укладення угоди між наймачем та колишнім членом його сім*ї щодо встановлення оплати за користування жилим приміщенням окрім плати за комунальні послуги, виселення виключно в судовому порядку з підстав встановлених ст. 116 ЖК України у випадку псування жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, виселення в судовому порядку на час проведення капітального ремонту зі збереженням жилого приміщення відповідачем [PERSON] не реалізовані і замість проведення виселення виключно на підставах встановлених законом та у передбачений законодавством спосіб, [PERSON] здійснив самочинне виселення позивача [PERSON] з квартири, де вона будучи належним чином зареєстрованою, проживала на підставах, передбачених законом. Чим вчинив самоуправство та порушив житлові права позивача. Таким чином суд доходить висновку про необхідність захисту порушених прав позивача і про задоволення її позову у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved