Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-12 00:00:00

Позивачі у травні 2011 року звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1998 року квартира [ADDRESS] була в порядку приватизації державного житлового фонду \\~передана у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] , що настала [INFO] , відкрилася спадщина, що складалася з належної померлій частини зазначеної квартири. Спадкоємцем першої черги за законом, що не відмовилась від прийняття спадщини, є дочка померлої [PERSON] , яка відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті проживала разом зі спадкодавцем за одною адресою. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складалася з належної померлій частини зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом, що не відмовились від прийняття спадщини, є чоловік померлої [PERSON] та син померлої [PERSON] , однак належним чином оформити право на спадщину позивачі не можуть, оскільки за життя спадкодавця частки співвласників у спільному майні не були визначені. На підставі викладеного позивачі просили суд припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , визначити розмір часток співвласників у ній по 1/5 частині кожному, визнати право власності за [PERSON] на 1/10 частину спірної квартири та [PERSON] на 1/10 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а також визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/5 частину спірної квартири. У судовому засіданні позивачі \\~ [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву (а.с. 26), в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач явку свого представника до суду не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 24), що є підставою для вирішення справи без його участі у заочному порядку. Третя особа надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 25). \\~\\~\\~\\~ Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1998 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в порядку приватизації державного житлового фонду отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 20), в якій всі вони на той час фактично проживали та були зареєстровані (а.с. 9). Також встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 14) та [INFO] померла [PERSON] (а.с. 15). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, згідно чч. 1, 3 ст. 172 ЦК України майно, що перебуває у спільній власності, може бути за згодою співвласників поділене між ними. При цьому право спільної сумісної власності на таке майно припиняється. Втім, у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку \\~шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв`язку з смертю двох з них. За змістом ст. ст. 370, 372 ЦК України частки співвласників у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, презюмуються рівними, якщо інше не встановлене законом або домовленістю між співвласниками. З урахуванням фактичних обставин справи та джерела набуття спільного майна, а також примаючи до уваги, що у справі примають участь всі спадкоємці померлих співвласників, при цьому проти припинення права спільної власності та визначення часток співвласників вони не заперечують, суд оцінює позовні вимоги в частині припинення права спільної власності та визначення часток співвласників як обгрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову в частині визнання права власності в порядку спадкування, суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. З урахуванням змісту зазначеної норми позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності на спірне майно на час розгляду справи не набули, оскільки не зареєстрували його за собою, а отже їх вимоги у відповідній частині не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. \\~\\~\\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial