Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 01 липня 2003 року проживав однією сімєю з відповідачкою [PERSON] без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання, вони вели спільне господарство та ними було набуте спільне майно: житловий будинок № 18 по вул. Юній в с. Південне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; земельні ділянки № 18 та № 20 по вул. Південній в с. Південне Дніпропетровського району дніпропетровської області. Восени 2009 року йому стало відомо, що відповідачкою [PERSON] обидві земельні ділянки та будинок були неодноразово передані в іпотеку у забезпечення зобовязання сторонньої особи [PERSON], за кредитними договорами, а саме: 19 липня 2005 року в забезпечення кредитних зобовязань [PERSON] за договором про надання кредитної лінії № 190705 від 19 липня 2005 року між [PERSON] та ЗАТ КБ Кредит-Дніпробув укладений договір іпотеки № 190705-ІП, за яким [PERSON] в іпотеку банку був переданий набутий ними житловий будинок; 01 лютого 2006 року в забезпечення тих самих кредитних зобовязань [PERSON] за договором про надання кредитної лінії № 190705 від 19 липня 2005 року, між [PERSON] та ЗАТ КБ Кредит-Дніпро був укладений договір іпотеки № 010206-ІП/1, за яким [PERSON] в іпотеку банку була передана земельні ділянка № 20; 01 лютого 2006 року в забезпечення тих самих кредитних зобовязань [PERSON] за договором про надання кредитної лінії № 190705 від 19 липня 2005 року, між [PERSON] та ЗАТ КБ Кредит-Дніпробув укладений договір іпотеки № 010206-ІП, за яким [PERSON] в іпотеку банку була передана земельна ділянка № 18. Пізніше, через зняття заборони із вказаного нерухомого майна за наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2006 року, уточненим ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2006 року, земельні ділянки № 18 та № 20 були передані в іпотеку АКБ [PERSON] забезпечення кредитних зобовязань [PERSON] вже перед цим банком. 12 травня 2006 року в забезпечення кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 0046/06/03-Z від 19 квітня 2006 року, між [PERSON] та АКБ Форумбув укладений договір іпотеки № 07-134/06, за яким [PERSON] в іпотеку був переданий набутий ними житловий будинок, ця іпотека також поширюється на земельну ділянку № 18, на якій розташований вказаний будинок, а 18 травня 2006 року в забезпечення кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 0046/06/03-Z від 19 квітня 2006 року, між [PERSON] та АКБ Форумбув укладений договір іпотеки № 070-176/06, за яким [PERSON] в іпотеку була передана земельна ділянка № 20. Про те, що іпотечні договори укладалися [PERSON] йому відомо не було та згоди на передачі даного майна в іпотеку він не надавав, а тому вважав, що набуте ними з [PERSON] нерухоме майно є спільною сумісною власністю та просив, з урахуванням уточнень, визнати вказані договори іпотеки недійсними. Представник позивача в судовому засіданні предявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача ПАТ [PERSON] судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити його задоволенні посилаючись на те, що при укладенні вказаних договорів іпотеки не були порушені права та інтереси позивача, оскільки доказів, що зазначене нерухоме майно було придбане за спільні кошти позивачем до справи не надано. Представник відповідача ПАТ [PERSON] Дніпров судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість. Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 01 липня 2003 року позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, що підтверджується рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року, яке набрало законної сили 13 червня 2011 року (а.с.17). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгулі інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У період спільного проживання, вони набули наступне майно: будинок № 18 по вул. Южній в с. Північне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7739452 від 11 липня 2005 року, виданий на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 381851 від 11 липня 2005 року, видане Новоолександрівською сільською радою на імя [PERSON]Є.); земельна ділянка № 18, площею 0,100 га по вул.Північній в с.Північне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (державний акт серії ДП ДН № 040252, виданий 01 липня 2003 року на імя [PERSON] на підставі рішення 2 сесії 24 скликання Новоолександрівської сільської Ради народних депутатів від 05 червня 2002 року) та земельна ділянка № 20, площею 0,100 га (кадастровий номер 1221486200-02-051-0011) по вул.Північній в с.Північне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (державний акт серії ЯА № 188048, виданий 17 листопада 2004 року на імя [PERSON] Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів). Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України. Частиною 3 ст. 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена, але в порушення зазначених вимог закону відповідачка [PERSON] уклала перелік договорів іпотеки, без згоди не те позивача [PERSON], а саме: 19 липня 2005 року в забезпечення кредитних зобовязань [PERSON] за договором про надання кредитної лінії № 190705 від 19 липня 2005 року між [PERSON] та ЗАТ КБ Кредит-Дніпро, правонаступником якого є ПАТ [PERSON] Дніпробув укладений договір іпотеки № 190705-ІП, за яким [PERSON] в іпотеку банку був переданий житловий будинок № 18 по вул. Южній в с. Північне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.18-19). 01 лютого 2006 року в забезпечення тих самих кредитних зобовязань [PERSON] за договором про надання кредитної лінії № 190705 від 19 липня 2005 року, між [PERSON] та ЗАТ КБ Кредит-Дніпро, правонаступником якого є ПАТ [PERSON] Дніпро, був укладений договір іпотеки № 010206-ІП/1, за яким [PERSON] в іпотеку банку була передана земельні ділянка № 20 по вул.Північній в с. Північне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.20-21,22); 01 лютого 2006 року в забезпечення тих самих кредитних зобовязань [PERSON] за договором про надання кредитної лінії № 190705 від 19 липня 2005 року, між [PERSON] та ЗАТ КБ Кредит-Дніпробув укладений договір іпотеки № 010206-ІП, за яким [PERSON] в іпотеку банку була передана земельна ділянка № 18 по вул. Північні в с Північне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. За наказом Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2006 року, уточненим ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2006 року, земельні ділянки № 18 та №20 по вул. Північній в с. Північне Дніпропетровського району Дніпропетровської області були передані в іпотеку АКБ Форум, правонаступником якого є ПАТ [PERSON] забезпечення кредитних зобовязань [PERSON] вже перед цим банком (а.с.23-26). 12 травня 2006 року в забезпечення кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 0046/06/03-Z від 19 квітня 2006 року, між [PERSON] та АКБ Форум, правонаступником якого є ПАТ Банк Форум, був укладений договір іпотеки № 07-134/06, за яким [PERSON] в іпотеку був переданий житловий будинок № 18 по вул. Южній в с. Північне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відповідно до умов якого ця іпотека також поширюється на земельну ділянку № 18 за вказаною адресою, на якій розташований вказаний будинок, а 18 травня 2006 року в забезпечення кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 0046/06/03-Z від 19 квітня 2006 року, між [PERSON] та АКБ Форумбув укладений договір іпотеки № 070-176/06, за яким [PERSON] в іпотеку була передана земельна ділянка № 20 по вул.Північній в с. Північне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.27-33). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач не надавав своєї письмової згоди на укладення [PERSON] жодного із вказаних договорів іпотеки. Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. За змістом ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Проте, відповідачі зазначених вимог закону не врахували та не звернули уваги на те, що майно, яке перебуває у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників, а підставою для визнання недійсним правочину щодо розпорядження таким майном, зокрема, є відсутність у співвласника, який вчинив цей правочин згоди інших співвласників на його укладення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку підлягають стягненню судові витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 1700 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved