Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнив та остаточно просив: визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єрьоменко Володимиром Вікторовичем від 09 квітня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за №132, таким, що не підлягає виконанню; скасувати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єрьоменко Володимиром Вікторовичем від 09 квітня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за №132 та стягнути з відповідачів судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що на підставі виконавчого напису нотаріуса Київським ВДВС \~було відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що дії відповідачів та третьої особи порушують його права власника транспортного засобу та виходять за межі повноважень, визначених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким не передбачено право кредитора на вчинення виконавчого напису щодо заставленого майна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк`у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко В.В. \~правомірно вчинено виконавчий напис, оскільки [PERSON] має заборгованість перед ПАТ «ОТП Банк`по кредитному договору. \~\~ Співвідповідач: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко В.В. у судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що вчинення виконавчого напису було здійснено відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 \~№ 20/5 та Постановою КМ України \~від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому вчинений виконавчий напис відповідає вимогам законодавства та не порушує прав позивача. Усі необхідні для вчинення виконавчого напису документи, а також \~договір про заставу, договір про надання кредиту та вимога про дострокове погашення кредиту \~були подані йому кредитором (стягувачем) 09.04.2009 року та на підставі них \~09.04.2009р. був вчинений виконавчий напис за реєстровим №132, який повністю відповідає змісту наданих кредитором (стягувачем) документів. Щодо посилання позивача на судове провадження в Первомайському міськрайонному суді Харківської області з приводу суми заборгованості, то існування зазначеного спору на момент вчинення виконавчого напису не є підтвердженням відсутності такої обов`язкової умови, як безспірність вимог, та письмова або усна інформація щодо цього судового провадження кредитором (стягувачем) йому не надавалась. Представник третьої особи: Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. \~\~ Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що 09 квітня 2009 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко В.В. вчинив виконавчий напис на підставі заяви ПАТ «ОТП Банк`та договору застави автотранспортного засобу № РС-SME 700/166/2008 від 13.05.2008 року. Відповідно до виконавчого напису приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Єрьоменко В.В. звернув стягнення на транспортний засіб сідловий тягач Е марки «Scania»модель Р114GAХ2NA340, колір синій, рік випуску 2007, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] ; н/причіп бортовий Е марки «Weilton», модель NS34SТ, колір синій, рік випуску -2008, номер кузова [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який належить боржнику [PERSON] , і який передав у заставу стягувану за договором застави автотранспортного засобу № РС-SME 700/166/2008 посвідченим 13.05.2008 року Єрьоменком В.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстр. №287, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань за договором про надання кредиту № CL-SME 700/166/2008, укладеним між боржником і стягувачем 13.05.2008 року (а.с.64). Відповідно до частини 1 статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 6 статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Інше передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що набув чинності 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу`можуть застосовуватись лише в частинах, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Предметом застави є рухоме майно. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до якої обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса даною статтею Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не передбачено. Таким чином, ані в Законі України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ані в договорі застави не передбачено такого способу задоволення вимог кредитора як вчинення виконавчого напису нотаріуса. За таких обставин дії відповідачів суперечать вимогам законодавства та порушують майнові права позивача. Заперечення відповідачів не спростовують доводів позивача та встановлених судом фактів. \~\~ Згідно статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно платіжних документів позивачем при пред`явленні позову до суду були сплачені судові витрати - судовий збір у розмірі 17,00 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 37,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved