Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, покликаючись на те, що 07.10.2006 року між ним та відповідачем було усно укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу 15000,00 доларів США, які останній зобовязувався повернути до 02.10.2009 року. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою [PERSON] від 07.10.2006 року. Однак, у встановлений термін відповідач не виконав умови договору, грошові кошти не повернув. 30.06.2011 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій він вказує, що на час подання вказаної заяви, відповідач свої зобовязання не виконав та просить суд стягнути з останнього суму боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції 144612,54 грн., три проценти річних від простроченої суми 5974,59 грн. та проценти за договором позики, які якщо договором не встановлено інше визначаються на рівні облікової ставки НБУ, а 17473,69 грн.. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю та стягнути з відповідача борг, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.06.2011 року у сумі 168060,82 грн. та судові витрати у справі: суму сплачених судового збору 1201,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30,00 грн.. Відповідач у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 07.10.2006 року між позивачем та відповідачем було усно укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу 15000,00 доларів США, що еквівалентно 120150,00 грн., які останній зобовязувався повернути до 02.10.2009 року. На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачем було надано розписку від 07.10.2006 року. Однак, на момент розгляду справи, відповідач боргу не повернув. Таким чином, відповідачем порушено умови усно укладеного договору позики. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved