Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

Позивач у жовтні 2011 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором №014/0946/82/0012576 від 03.11.2008 року в сумі 76 481 грн. 61 коп. та судовий збір в сумі 764 грн. 82 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 03.11.2008 року між позивачем в особі Київської регіональної дирекції та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0946/82/0012576, відповідно до якого, кредитор зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 31 801 грн. 40 коп. строком до 03 листопада 2014 року з процентною ставкою в розмірі 29,5 % річних. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між Банком та [PERSON] 03.11.2008 року було укладено договір поруки. На виконання кредитного договору банк перерахував відповідачу обумовлені кошти. Відповідач [PERSON] не виконує свої зобовязання відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 25.08.2011 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 76 481 грн. 61 коп., з якої заборгованість по кредиту 28 337 грн. 49 коп., заборгованість за відсотками-11 659 грн. 82 коп., пеня за прострочення сплати кредиту 10 538 грн. 12 коп., пеня за прострочення сплати відсотків 25 946 грн. 18 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 525, 526, 530, 536, 549-552, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, В судове засідання представник позивача не з'явився направив заяву про розгляд справи за його відсутності підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Крім того надіслав заяву про зменшення позовних вимог у яких просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором №014/0946/82/0012576 від 03.11.2008 року в сумі 53 265 грн. 81 коп., з якої пеня за прострочення сплати кредиту 16 059 грн. 75 коп., пеня за прострочення сплати відсотків 37 206 грн. 06 коп. та судовий збір в сумі 764 грн. 82 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали у повному обсязі. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, суд дійшов висновку, що оскільки визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.11.2008 року між позивачем в особі Київської регіональної дирекції та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0946/82/0012576, відповідно до якого, кредитор зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 31 801 грн. 40 коп. строком до 03 листопада 2014 року з процентною ставкою в розмірі 29,5 % річних. В забезпечення виконання зобовязань по вищевказаному кредитному договору між Банком та [PERSON] 03.11.2008 року було укладено договір поруки. На виконання кредитного договору банк перерахував відповідачу обумовлені кошти. Внаслідок не виконання відповідачем [PERSON] у повному обсязі своїх зобовязань по умовах договору станом на 06.02.2012 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 53 265 грн. 81 коп., з якої пеня за прострочення сплати кредиту 16 059 грн. 75 коп., пеня за прострочення сплати відсотків 37 206 грн. 06 коп. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Проаналізувавши норми законів, положення укладених договорів та фактичні обставини у справі, визнання позовних вимог відповідачами суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Статтями 79, 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких зокрема відносяться судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 764 грн. 82 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved