Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулася із вказаним позовом з наступних підстав. 29 грудня 2010 року рішенням Щорської міської ради (6-те скликання 2-а сесія) було встановлено межу між сусідніми земельними ділянками за адресою м. Щорс, вул. Дзержинського, № 42 та № 44, згідно генерального плану забудови земельної ділянки індивідуального забудовника за адресою м. Щорс, вул. Дзержинського, № 44 [PERSON] від 31.05.1989 року, та 06 квітня 2011 року рішенням Щорської міської ради (6-те скликання 2-а сесія) було уточнення вищезазначеного рішення в такій редакції: «Встановити межу між домоволодіннями по вул. Дзержинського, № 42 та вул. Дзержинського, № 44 відступивши від погреба гр. [PERSON] 15-20 см в сторону домоволодіння по вул. Дзержинського № 42 для встановлення гр. [PERSON]. М. Г. огорожі та відступивши по лінії вулиці Дзержинського від існуючої на час обстеження межі 35 см в сторону домоволодіння гр. [PERSON], згідно схеми, що додається». Позивачка не погоджується з такими рішеннями, так як зі сторони [PERSON] була порушена межа між домоволодінням за № 42 та за № 44. Не погодитися і зі схемою розділу земельних ділянок. Так як було встановлено раніше, [PERSON] порушила межі земельної ділянки. На схемі чітко зазначена пряма лінія межі, але відповідно до рішення від 29.12.2010 р. та від 06.04.2011 р. межа земельної ділянки буде не пряма, а дугою. Так, поставити огорожу відповідно до схеми, неможливо. Порушення прямої лінії межі сталося з вини [PERSON], оскільки вона побудувала на межі господарські будівлі, а потім вже й почала ставити на її території огорожу. Виносячи рішення від 29.12.2010 р. та від 06.04.2011 р. Щорською міською радою не враховано, що дане рішення про встановлення межі земельної ділянки призвело до порушення прав іншого співвласника, так як в даному випадку територія на її стороні земельної ділянки значно скорочується. Тому звернення до суду пов'язано саме з захистом її права приватної власності щодо користування і обслуговування належної частини будинку з надвірними будівлями. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсягу та просила рішення другої сесії шостого скликання Щорської міської ради від 29 грудня 2010 року та рішення пятої сесії шостого скликання Щорської міської ради від 06 квітня 2011 року як незаконні та такі, що порушують її права як землекористувача земельної ділянки. Представник позивачки [PERSON] також підтримав позов [PERSON] та просив його задовольнити у повному обсягу. Представник відповідача у судовому засіданні відсутній та надав заперечення проти позову, де просив відмовити у задоволенні вимог позивачки, оскільки дії Щорської міськради є законними і такими, що не суперечать чинному законодавству. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки він є необґрунтованим. Вважає оспорювані рішення Щорської міськради такими, що відповідають чинному законодавству. Представник третьої особи ([PERSON]Г.) - [PERSON] у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову, оскільки позивачка не є землекористувачем чи власником земельної ділянки, що межує із земельною ділянкою [PERSON]. Представник третьої особи (відділ держкомзему) - [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки вони є необґрунтованими. Представник третьої особи (відділу містобудування та архітектури Щорської РДА) у судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений як третя особа по справі [PERSON] у судове засідання не зявився. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Щорської міськради від 13 серпня 1976 року [PERSON] було виділено у безстрокове користування земельну ділянку площею 440 м2 по вул. Дзержинського, 42 в м. Щорсі для будівництва будинку. У 1989 році [PERSON] будування домоволодіння було закінчено та здано в експлуатацію. Рішенням Щорського районного суду від 23 червня 1994 року було проведено поділ зазначеного домоволодіння та визнано право власності за [PERSON] на 17/50 його частин та за [PERSON] на 33/50 частин домоволодіння. При цьому порядок користування земельною ділянкою судом не визначався. Рішенням другої сесії шостого скликання Щорської міської ради від 29 грудня 2010 року встановлено межу між сусідніми земельними ділянками за адресою м. Щорс вул.. Дзержинського 42, 44 згідно генплану забудови земельної ділянки індивідуального забудовника за адресою м.Щорс вул. Дзержинського, 44 гр. [PERSON] від 31 травня 1989 року. Рекомендовано [PERSON] та [PERSON] оформити земельні ділянки згідно чинного законодавства. Рішенням пятої сесії шостого скликання Щорської міської ради від 06 квітня 2011 року уточнено рішення міської ради від 29 грудня 2010 року, виклавши пункт 1 в такій редакції: «Встановити межу між домоволодіннями по вул.Дзержинського,42 та вул.Дзержинського,44 відступивши від погреба громадянки [PERSON] 15-20 см. в сторону домоволодіння по вул.Дзержинського,42 для встановлення громадянкою [PERSON] огорожі та відступивши по лінії вулиці Дзержинського від існуючої на час обстеження межі 35 см. в сторону домоволодіння гр.[PERSON] згідно схеми, що додасться». Статтею ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 18 грудня 1992 року, що діяла на момент виникнення у [PERSON] права власності на частину домоволодіння, передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. З 01 січня 2002 року відповідно до статті 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи права користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02 травня 2009 року - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У пункті 7 розд. Х «Перехідні положення»ЗК зазначено, що громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Крім того, у ст. 126 ЗК України, чинної на час винесення спірних рішень міськради, передбачено, що право власності чи постійного користування на земельну ділянку посвідчується державним актом. Порядок видачі державних актів про право на земельну ділянку регулюється Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності не земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43. Відповідно до п. п. 1 .12, 1.13 цієї Інструкції складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та обєднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка та затвердженим в установленому законом порядку відведення цієї ділянки. Складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і обєднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] зазначила, що рішення Щорської міської ради від 29 грудня 2010 року та від 06 квітня 2011 року порушують її права як землекористувача та права приватної власності щодо користування і обслуговування належної частини будинку з надвірними будівлями. Позивачка посилається на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», де зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, позивачці земельна ділянка в користування чи у власність не виділялася, як того вимагало законодавство, що діяло на момент виникнення у [PERSON] права власності на частину домоволодіння, та і чинне законодавство. Залучений в якості третьої особи [PERSON], котрий по документам на даний час є землекористувачем земельної ділянки по вул. Дзержинського, 42 в м. Щорсі, у судовому засіданні відсутній, ні заперечень ні заяв з підтримання позову суду не надавав. Як зазначила у судовому засіданні [PERSON], під час розгляду справи судом [PERSON] приходив до неї та підписав як суміжний землекористувач акт погодження меж земельної ділянки, яка їй надається у власність за спірними рішеннями Щорської міської ради від 29 грудня 2010 року та від 06 квітня 2011 року, про що надала копію цього акту. Оскільки [PERSON], який є власником земельної ділянки по вул. Дзержинського, 42 в м. Щорсі відповідно до державного акту від 15 листопада 1976 року, рішення Щорської міськради щодо встановлення меж із суміжним землекористувачем [PERSON] не оспорює, а позивачка [PERSON] на підставі ст.120 ЗК України є власником тільки земельних ділянок, на котрих розміщені належні їй частини домоволодіння, суд приходить висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed