Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

30 вересня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрованого 06 червня 2009 року у Виконкомі Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 05, а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку та аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між подружжям часто виникали конфліктні ситуації та сварки. Подружжя не проживає разом, не підтримує подружніх відносин та не веде спільного господарства. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, ніяким чином не піклується про неї. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 червня 2009 року у Виконкомі Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 05. Від спільного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво серії І-ОК № 135499, видане Виконкомом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області від 28 вересня 2009 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування їх до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між подружжям часто виникали конфліктні ситуації та сварки. Подружжя не проживає разом, не підтримує подружніх відносин та не веде спільного господарства. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, ніяким чином не піклується про неї. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, якою визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Так як відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» від сплати державного мита звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. 24, ч. 2, 4 ст. 84, ст. 112, ч. 1 ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч.ч. 1, 2 ст. 183, СК України,

Outcome: approved