Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання дійсним Договору купівлі - продажу нерухомого майна, укладеного між нею та відповідачем 27.02.2001 року на Українській товарній біржі 27.02.2001 року в м. Києві за реєстраційним номером № 133485. В обгрунтування своїх позовних вимог надала до позовної заяви документи. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. В судове засідання надала письмову заяву про визнання позовних вимог в повному об,ємі і розгляд справи без її участі. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з,явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному об,ємі. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку про обгрунтованність вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Із змісту Договору купівлі - продажу нерухомого майна, укладеного між позивачем та відповідачем 27.02.2001 року на Українській Товарній Біржі в м. Києві за реєстраційним номером № 133485, вбачається що позивач придбав у приватну власність житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Даний договір був оформлений у відповідності до вимог ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу», що діяв на час вчинення цього правочину. Відповідно до ст. 128 ЦК України /1963 р./. який діяв на час укладення даної угоди, право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не буле передбачено договором або законом. Згідно вимог ч. 2 ст. 227 ЦК України /1963 р./ цей договір був зареєстрований у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області 27.02.2001 року в реєстровій книзі № 4 за реєстровим № 375/21, про що свідчить відповідна відмітка в оригіналі договору. З моменту набуття даного жилого приміщення у власність і по цей час його власником є [PERSON], що підтверджується довідкою виданою КП АРБ «Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації» 03.08.2011 року. З довідки форми №3 КП «ЖКЦ» по цьому житловому приміщенню та договору про надання послуг постачання електроенергії з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» вбачається, що [PERSON], є власником даного житлового приміщення і є особою, відповідальною за її утримання та своєчасну оплату наданих послуг. Вищевказані обставини та досліджені судом письмові докази свідчать про те, що 27.02.2001 року дійсно між [PERSON], та [PERSON]., був укладений договір купівлі - продажу житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], за яким позивач набув право власності на цей об'єкт нерухомого майна у відповідності до вимог закону з наступною реєстрацією даного права в органах БТІ. З моменту вчинення даного правочину і по цей час жодною стороною не оспорювалося право власності [PERSON], на це приміщення і не ставилося питання про визнання недійсним даного договору. Відповідач після продажу житла вибула з міста Славутича та ухилилася від подальшої реєстрації даного договору в нотаріальному порядку, що неможливо вчинити позивачу в односторонньому порядку. Вищенаведене дає право суду визнати дійсним вчинений між сторонами по справі правочин по відчуженню на користь [PERSON], вищевказаного житлового приміщення, набуте нею на праві приватної власності. На підставі наведеного і

Outcome: approved