Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-29 00:00:00

[PERSON] 17.11.2011 року звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь з [PERSON] 510 грн, як частини матеріального збитку франшизи, та стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс»8090,88 грн., як решти завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З позову виходить, що 10 липня 2011 року у місті Чернігові по вулиці Преображенській відбулося зіткнення автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Хонда CR-V»р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] [PERSON] дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Чернігівського районного суду від 03 серпня 2011 року. Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність у ПАТ «СК «Інтер-Поліс», однак страхова компанія відмовляється здійснити відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля в сумі 5832 грн, витрат на авто товарознавче дослідження в сумі 398 грн, пеню в розмірі 170,88 грн за прострочення виплати страхового відшкодування, вартість послуг з перевезення в розмірі 2200 грн, а всього шкоди на суму 8600,88 грн. Посилаючись на приписи ЦК України та Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»позивач просить задовольнити висунуті позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов [PERSON], просив його задовольнити, виклав факти зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засідання висунуті до нього позовні вимоги визнав, погодився сплатити позивачу 510 грн франшизи. Пояснив, що дійсно його визнано винним в ДТП, під час якої отримав механічні пошкодження автомобіль позивачки. Свою цивільно-правову відповідальність застрахував у ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс». Представник співвідповідача у судовому засіданні предявлені до страхової компанії позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення які зводяться до того, що: - згідно довідки відділу ДАІ від 29 липня 2011 року автомобіль позивачки не був учасником ДТП; - згідно постанови суду від 03 серпня 2011 року позивачка та її автомобіль також не встановлені як учасники ДТП; - у страхової компанії не має правових підстав для виплати позивачу страхового відшкодування, оскільки заподіяна їй шкода була здійснена не з вини [PERSON] /а.с.59-63/ Після заслуховування пояснень сторін 12 грудня 2011 року, судом зроблено перерву до 30 грудня 2011 року, однак в судове засідання сторони не зявилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, з проханням задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, висунуті до нього позовні вимоги визнає. Від представника співвідповідача факсом надійшла заява з проханням справу розглядом відкласти із-за неможливості прибуття в судове засідання, з причини участі в судовому засіданні по іншій справі, що розглядається в Окружному адміністративному суді міста Києва. /а.с.70-72/ Суд рахує не поважною причину неявки представника співвідповідача у судове засідання, оскільки її було завчасно попереджено про дату судового засідання, до якої оголошувалась перерва, а її участь в розгляді інших справ не є перепоною для ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс»дати повноваження іншому співробітнику компанії представляти інтереси в Чернігівському районному суді. Тому суд рахує за можливе розглянути справу по суті без участі представника співвідповідача. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заслухавши пояснення сторін, які брали участь у судовому засіданні, зясувавши усі обставини, на які сторони посилаються та дослідивши докази, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення, суд прийшов до наступного. Дослідженням матеріалів справи №3-1049 про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП встановлено, що 03 серпня 2011 року, згідно постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області, [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 10 липня 2011 року об 1750 год. у місті Чернігові по вулиці Преображенській керував автомобілем [NUMBER], порушив приписи п.12.1, 13.1 ПДР, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], чим вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 липня 2011 року, схеми до нього та протоколів огляду транспортних засобів вбачається, що учасниками пригоди були три автомобілі: [NUMBER], під керуванням [PERSON]; марки «ЗАЗ-110557»р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON]; марки «Хонда CR-V»р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Автомобіль [PERSON] зазнав механічні пошкодження з задньої частини. З пояснень учасників пригоди виходить, що позивачка зупинила свій автомобіль біля пішохідного переходу для пропуску пішоходів, а за її авто зупинився автомобіль «ЗАЗ», під керуванням [PERSON] і після цього відповідач на автомобілі «ВАЗ»не встиг зупинитися, вдарив своїм авто автомобіль [PERSON], який понесло вперед і вдарило в задню частину автомобіля позивачки. /додаток №1/ Наведене підтверджується і довідками ВДАІ наданими позивачкою до позовної заяви. /а.с.8-10/ Належність [PERSON] на праві власності автомобіля марки «Хонда CR-V»р.н. [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. /а.с.12/ Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких підстав, суд дійшов до обєктивного висновку, що з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої позивачу було завадо шкоди у вигляді механічного пошкодження її автомобіля. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З дослідженого судом полісу №АА/0260334 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність у ПАТ «СК «Інтер-Поліс»на період з 15.01.11 р. до 14.01.12 р. /а.с.14/ Таким чином, між позивачем та співвідповідачем по справі виникли відносини регламентовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N1961-IV, який передбачає виплату страховою організацією страхового відшкодування потерпілому у звязку з пошкодженням транспортного засобу і відшкодування витрат, повязаних з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно положень ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як випливає зі ст.988 ЦК України, страховик ПАТ «СК «Інтер-Поліс» зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. З наданого позивачем висновку №301 авто товарознавчого дослідження від 22 серпня 2011 року встановлено, що експертне дослідження проводилось за участю позивачки, представника страхової компанії та відповідача [PERSON], і матеріальний збиток заподіяний позивачу, в результаті пошкодження при ДТП автомобіля марки «Хонда CR-V»р.н. [NUMBER], складає 5832 грн. /а.с.15-23/ Згідно квитанції №81 від 22 серпня 2011 року [PERSON] сплатила 398 грн за проведене експертне дослідження. /а.с.24/ Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши висновок спеціаліста, суд рахує його належним доказом, оскільки він містить в собі інформацію що предмета доказування. З договору перевезення пасажирів від 28 жовтня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Адва-Люкс», акту №204 від 12 листопада 2011 року здачі-приймання робіт, квитанції №306133 про оплату авто послуг за період з 01.11. по 12.11.2011 року встановлено, що [PERSON] отримала в період з 01.11. по 12.11.2011 року від ПП «Адва-Люкс»послуги з перевезення, за які сплатила 2200 грн. /а.с.25-29/ Ремонт автомобіля позивачки здійснювався ФОП [PERSON] в період з 01.11. по 12.11.2011 року, що підтверджується актом передання автомобіля на ремонт та актом виконаних робіт №44. Вартість ремонту автомобіля та вартість запчастин становить загалом 5890 грн. /а.с.30-32/ Згідно положень п.9.2 ст.9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»від 01.07.2004 р. N1961-IV, обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого, а згідно ч.2 п.22.3 ст.22 названого Закону, якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до приписів ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»від 01.07.2004 р. N1961-IV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Стаття 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачає, що виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Таким чином з ПАТ «СК «Інтер-Поліс» на користь [PERSON] слід стягнути 5322 грн., як страхового відшкодування витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, а з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки 510 грн, як компенсація суми франшизи, що передбачена договором обовязкового страхування. Суд не погоджується з позицією позивачки в тій частині, що на її користь ПАТ «СК «Інтер-Поліс»повинно сплатити пеню в розмірі 170,88 грн, оскільки страхова компанія прострочила виплату страхового відшкодування на 69 днів, так як ст.37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»регулює питання сплати пені за прострочення виплати страхового відшкодування особі, яка має право на отримання такого відшкодування, тобто при умові відсутності спору про право на страхове відшкодування і його обсягу. В даному випадку сторона співвідповідача фактично відмовила позивачу у страховому відшкодуванні, а тому положення ст.37.2 названого вище Закону не розповсюджуються на відносини, що виникли між сторонами. При умові не виплати страховиком страхового відшкодування у строки та в обсягах визначених рішенням суду, позивач буде мати право на пеню, як фінансову санкцію за прострочення виплати. Стаття 34.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачає, що якщо у визначений строк ( не пізніше 3 днів) аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи. Однак, позивачкою в підтвердження своєї позовної вимоги про стягнення вартості експертного дослідження в сумі 398 грн, не надано жодного належного та допустимого доказу того, що причиною її звернення до іншого спеціаліста-автотоварознавця стала неявка комісара або експерта ПАТ «СК «Інтер-Поліс». Крім того позивачка замовляла з власної ініціативи авто-товарознавче дослідження, а не експертизу, витрати на яке не відшкодовуються, виходячи з приписів статті 34.2 вищезгаданого Закону. До того ж ФОП [PERSON] не є експертом. Зважаючи на викладене вимога [PERSON] про стягнення на її користь 398 грн, у відшкодування вартості проведення експертного дослідження, задоволенню не підлягає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не підлягає задоволенню і позовна вимога [PERSON] про стягнення саме з ПАТ «СК «Інтер-Поліс» її витрат в сумі 2200 грн за отримані послуги по перевезенню, під час ремонту пошкодженого автомобіля, адже згідно ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю, майну третіх осіб. Відповідно до приписів вищевказаного Закону страховик не відшкодовує шкоду, повязану із витратами, які особа здійснила для відновлення свого порушеного права, однак, в силу ст.22 ЦК України, така шкода є збитками і підлягає відшкодуванню винною особою. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Але позивачка не висувала позовних вимог до [PERSON] про відшкодуванням ним, як винною особою, збитків повязаних з відновленням свого порушеного права. За таких підстав та міркувань позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Позицію представника співвідповідача, в тій частині, що не має правових підстав здійснювати страхове відшкодування [PERSON], суд рахує необґрунтованою, оскільки досліджені в судовому засіданні докази достовірно підтверджують той факт, що саме завдяки діям відповідача [PERSON], який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «СК «Інтер-Поліс», під час керування транспортним засобом спричинено пошкодження транспортного засобу позивачки. Розвязуючи вимогу про стягнення на користь позивача з ПАТ «СК «Інтер-Поліс»витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн, суд прийшов до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно положень ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно Постанови КМ України №590 від 27.04.2006 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, повинна не перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Позивачем додано до позову договір від 15.11.11 р. про надання правової допомоги, калькуляцію вартості правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордеру №32/11 за 15.11.11 р. про сплату 2500 грн за отримані послуги. /а.с.33-37/ Даючи оцінку зазначеним документам, суд прийшов до висновку, що розмір витрат на правову допомогу дещо завищено, оскільки з калькуляції вбачається, що надана загалом правова допомога тривала 6,5 годин, з яких 4,5 години до судових засідань, 2 години під час судових засідань, однак судове засідання за участю сторін відбувалось лише 15.12.2011 р. і тривало воно 1 годину, і за таких підстав витрати на правову допомогу повинні складати 2174,60 грн. (985 грн. м.з.п х 40 % х 4,5 годин + 1004 грн. м.з.п х 40 % х 1) Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог позивача, а саме судовий збір в сумі 188,20 грн. На підставі викладеного й у відповідності до ст.ст.22, 979, 988, 1166-1167, 1187-1188, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»від 01.07.2004 р. N1961-IV,

Outcome: partial