Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. 20.08.2000 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 09.11.2010 року шлюб між сторонами був розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За місцем реєстрації відповідачки позивач з дітьми проживав до серпня 2010 року. Після того, як відповідачка порушила дружню вірність, не виконувала обов'язків дружини та матері, забувала дітей у школі та дитячому садку, залишала їх у чужих людей, не годувала їх, стала вести себе неадекватно, позивач був вимушений виїхати з дітьми в інше місто. З вересня 2010 року діти постійно проживають з позивачем в м. Торезі. Відповідач ніякої участі в житті дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає. Проте всього, одного разу вона у стані алкогольного сп'яніння приїхала до дітей і налякала дітей та мати позивача, були викликані робітники міліції. Відповідач і досі продовжує приїзжджати до позивача на його роботу в стані алкогольного сп'яніння, погрожує, оскорбляє його нецензурною бранню. Неодноразово вона була затримана робітниками Куйбишевського та Ворошиловського РВ м. Донецька. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач до суду з'явилася, позов не визнала та пояснила, що дійсно діти з 2010 року мешкають разом з батьком в м. Торезі, що він позбавив її можливості спілкуватися з дітьми, вона заперечує проти позбавлення її батьківських прав, вона хоче спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Представник служби у справах дітей Куйбишевської районної в м. Донецьку ради в судовому засіданні показав, що він вважає розглянути позов на розсуд суду, що служба у справах дітей Куйбишевської районної в м. Донецьку ради не має можливості надати судові висновок про доцільність або недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки згідно з Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов»язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 24.09.2008 року за № 866 висновок надає служби по місцю мешкання неповнолітніх дітей, тобто м. Тореза. Представник служби у справах дітей м. Тореза в судове засідання не з»явився, надав судові лист, в якому зазначив, що служба у справах дітей м. Тореза прохає провести судовий розгляд без їх участі та розглянути спір на розсуд суду, що служба позбавлена можливості надати висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки не має повної інформації для підготовки висновку, оскільки відповідачка не мешкає в м. Торезі. Суд, заслухав позивача, представника позивача, відповідача, представника служби у справах дітей Куйбишевської районної в м. Донецьку ради, свідків, вислухавши думку прокурора, який вважав, що нема підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, дослідивши письмові матеріали справи вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Ст. 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав. Позов заявлений саме на підставі, передбаченої п.2, вищевикладеної статті, саме по тій підставі, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. В судовому засіданні дійсно встановлено, що відповідачка не належним чином виконує свої материнські обов`язки, не займається вихованням дітей, не створила необхідні умови для його фізичного і морального розвитку, узагалі не цікавиться здоров`ям і долею свого сина. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи може відмовити у позові про позбавлення цих прав. Суд вважає , що враховуючи конкретні обставини справи, а саме то, що діти мешкають з батьком та бабкою зі сторони батька, відповідач не заперечує проти цього, але бажає приймати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, характер відповідачки, її особу, те, що вона завжди приймала участь у судових засіданнях, вбачалося її прагнення до виховання дітей, бажання бачитися з ними, навіть при встановленні факту її неналежного попереднього виконання материнських обов'язків щодо її неповнолітніх дітей, можливим відмовити у позовних вимогах про позбавлення її батьківських прав. Крім того, суд звертає увагу на те, що свідки з боку позивача, зокрема викликаний за клопотанням представника позивача лікар-психіатр, який був допитаний в якості свідка, акцентували на неадекватній поведінці відповідачки, спадковість, наявність психічної хвороби у її батька. Доказів про те, що відповідачка хворіє психічною хворобою суду не надано. Докази з боку позивача стосовно неадекватної поведінки відповідача, враховуючи п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання ( крім хронічного алкоголізму або наркоманії) або з інших незалежних від неї причин, не можуть бути враховані судом, як надані в обґрунтовування позовних вимог, а скоріше навпаки. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти мешкають в м. Торез з батьком та бабусею, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, у зв»язку з чим суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000 гривень законними і обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, оскільки суду відповідачем не надано доказів про те, що у неї є постійний дохід щомісячно. На підставі ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст.ст. 18, 19, 157, 164, 165 СК України і

Outcome: partial