Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини. [INFO] року у с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої на території Борисівської сільської ради залишилася земельна ділянка розмірами 5,93 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10.01.2001 року, яку вона має право успадкувати в порядку першої черги. Крім позивачки інших спадкоємців ні по закону, ні по заповіту немає. Звернувшись до Державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка отримала відмову у зв'язку із пропуском строку, встановленого законом на прийняття спадщини, але вона виконала всі умови передбачені ст.549 ЦК України в ред.1963 року, оскільки після смерті матері розпорядилася деяким рухомим майном, що належало їй, придивлялася та по цей день придивляється за її будинком, обробляє присадибну ділянку та користується врожаєм з неї. Тому позивачка звернулася до суду та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку. У судове засідання позивачка надала заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, повністю підтримала позовні вимоги. Представник Борисівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив заслухати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.7), [PERSON] померла [INFO] року. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], яка згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6) змінила прізвище на [PERSON]. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.8), [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,93 га, що розташована на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту (3,2) вбачається, що вартість спадкової земельної ділянки, що належала [PERSON] складає 51218,17 грн.(а.с.9). Державним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину по закону у зв'язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк на прийняття спадку (а.с.10). Оскільки на момент відкриття спадку діяв Цивільний Кодекс в редакції 1963 року, то згідно п.1 ч.1 ст.549 даного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], а отже спадкоємцем першої черги майна, що залишилося після смерті її матері, інших спадкоємців немає. Крім того, судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] належить Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON]. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що земельна ділянка площею 5,93 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що розташована на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області належала при житті [PERSON], а позивачка є єдиним спадкоємцем. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 5,93 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що розташована на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що залишилася після смерті [PERSON].

Outcome: approved