Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-28 00:00:00

В січні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Свемон-Південь» про стягнення невиплачених підзвітних коштів. Позивач вказував на те, що працював у відповідача на посаді директора Миколаївської філії ВАТ «Свемон-Південь». 22 жовтня 2010 року на підставі наказу голови правління ВАТ «Свемон-Південь» був звільнений з роботи за власним бажанням. Посилаючись на те, що при звільненні відповідач не виплатив йому підзвітні кошти, які ним було оплачено на підставі авансових звітів особисто, просив стягнути з відповідача 11408 грн. 63 коп. підзвітних коштів. В подальшому позивач неодноразово збільшував свої вимоги та вказуючи на те, що в порушення ст.116 КЗпП України з ним відповідач в день звільнення не провів розрахунку по заробітній платі, та не провів її індексацію, просив стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 52669 грн. 59 коп., індексацію за період з 07.05.2009 р. по 22.10.2010 року у розмірі 7070 грн. 68 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 21903 грн. 75 коп., відшкодувати завдану порушенням його трудових прав моральну шкоду у розмірі 25000 грн., а також стягнути підзвітні кошти у розмірі 11408 грн. 63 коп. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов. Просив про його задоволення. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений судом належним чином. Будь-яких пояснень чи заперечень на позов до суду не подав. У відповідності до ст..224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи ті обставини, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд зазначеної цивільної справи, на письмову вимогу суду відомостей про розмір заробітної плати позивача та усі виплати, які були здійсненні при його звільненні до суду не надав, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивач працював у відповідача з 7 травня 2009 року на посаді директора Миколаївської філії ВАТ «Свемон-Південь». 22 жовтня 2010 року на підставі наказу голови правління ВАТ «Свемон-Південь» був звільнений з роботи за власним бажанням. Як слідує з матеріалів цивільної справи в день звільнення позивача з роботи з ним не було проведено розрахунку і до теперішнього часу заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена. Як вбачається штатного розпису, наданого позивачем, його посадовий оклад складав 3694 грн., з відрахуваннями розмір заробітку становив 3006 грн. 92 коп. За такого на користь позивача з відповідача слід стягнути заборговану заробітну плату у розмірі 52669 грн. 59 коп. Крім того, відповідачем були порушені встановлені ст.116 КЗпП України строки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розмір такої суми у відповідності до ст..117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 та заявлених позовних вимог позивача складає 20501 грн. 72 коп. (середньоденний заробіток 136,68 грн. x 150 р. д. за період з 22.10.2010 р. по 31.05.2011 р.). Згідно зі ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, якими встановлено механізм підвищення грошових доходів населення для забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, позивачка має право на отримання індексації невиплаченої суми заборгованості по заробітній платі. З врахуванням положень зазначеного Порядку її розмір визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків та складає 5793 грн. 65 коп. Оскільки порушення трудових прав позивача на своєчасне отримання заробітної плати спричинило йому моральні страждання, то відповідно до ст..237-1 КЗпП України він має право на відшкодування моральної шкоди. Враховуючи тривалість неправомірних дій відповідача, характер заподіяної шкоди, приймаючи до уваги розяснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами) суд приходить до висновку, що достатнім розміром такого відшкодування є 600 грн. Як вбачається з наданих позивачем до суду авансових звітів, працюючи на посаді директора філії ВАТ «Свемон-Південь», позивачем було здійснено за власні кошти оплату електроенергії, а також сплачено земельний і транспортний податок підприємства, всього на суму 11408 грн. 63 коп. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ВАТ «Свемон-Південь» є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, виходячи із загальної суми задоволених вимог, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, становить 903 грн. 74 коп. та 120 грн. інформаційно-технічних витрат.

Outcome: partial