Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

08.10.2010 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі Краматорської філії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № 179М-07 від 23.03.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 120000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.03.2012 року. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 03.06.2010 року має заборгованість у розмірі 208253,46 грн., який складається з заборгованості за кредитом у розмірі 109585,64 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом у розмірі 72398,36 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору в розмірі 25769,46 грн. Рішенням Краматорського міського суду від 20.11.2008 року по справі № 2-7327/2008 з відповідача було вже стягнуто прострочену заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 15776,35 грн. та пеню за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в сумі 689,09 грн. Тому не стягнута в судовому порядку заборгованість станом на 03.06.2010 року складає 191\~788,02 грн. і складається з: 109585,64 грн. заборгованість за кредитом, 56622,01 грн заборгованість по процентам за користування кредитом та 25080,37 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, а також штраф відповідно до умов кредитного договору в розмірі 500,00 грн. Просить суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, а також судові витрати в сумі 1950,00 грн. 15.06.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» було уточнено позовні вимоги та у звязку з тим, що в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 23.03.2007 року уклали договір застави автотранспорту. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль КІА, модель: РІСАNТО, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: КNЕВА24336Т309305, реєстраційний номер: АН1879ВІ, що належить на праві власності відповідачу. В пункті 9 договору застави сторони визначили загальну вартість предмету застави в розмірі 52500,00 грн. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 179М-07 від 23.03.2007 року в сумі 52500,00 грн.: звернути стягнення на предмет застави автомобіль КІА, модель: РІСАNТО, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: КNЕВА24336Т309305, реєстраційний номер: АН1879ВІ, що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобілю ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 138788,02 грн.; передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль КІА, модель: РІСАNТО, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: КNЕВА24336Т309305, реєстраційний номер: АН1879ВІ, що належить на праві власності відповідачу. 04.08.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» було уточнено позовні вимоги, відповідно до яких ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 179М-07 від 23.03.2007 року в сумі 52500,00 грн.: звернути стягнення на предмет застави автомобіль КІА, модель: РІСАNТО, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: КNЕВА24336Т309305, реєстраційний номер: АН1879ВІ, що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобілю ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 218846,30 грн.; передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль КІА, модель: РІСАNТО, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: КNЕВА24336Т309305, реєстраційний номер: АН1879ВІ, що належить на праві власності відповідачу. Відповідно до заяви від 11.10.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.10.2010 року та 15.06.2011 року було залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача відповідача [PERSON] наполягала на уточнених позовних вимогах від 04.08.2011 року та просила суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 179М-07 від 23.03.2007 року в сумі 52500,00 грн.: звернути стягнення на предмет застави автомобіль КІА, модель: РІСАNТО, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: КNЕВА24336Т309305, реєстраційний номер: АН1879ВІ, що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобілю ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 218846,30 грн.; передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль КІА, модель: РІСАNТО, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: КNЕВА24336Т309305, реєстраційний номер: АН1879ВІ, що належить на праві власності відповідачу. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання незаконними дій банку в підвищенні відсоткової ставки за кредитним договором, визнанні недійсним пункту договору та зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок кредитної заборгованості, про визнання недійсним Додатку №1 до кредитного договору №179м-07 від 23.03.2007 року «Графік погашення кредиту та відсотків", представник позивача відповідача [PERSON] просила відмовити в повному обсязі, оскільки вважає, що [PERSON] було особисто підписано кредитний договір №179М-07 від 23.03.2007 року, і до часу звернення до нього з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, він не мав ніяких заперечень за кредитом. Крім цього вважає, що застосування Закону №1023-ХІІ до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений Закон не може застосовуватися, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні правовідносини. Тому просить суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Відповідач позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 23.03.2007 року він уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №179М-07 та отримав кредит в сумі 120000 грн. на споживчі цілі з обовязком виплати щомісячного платежу у розмірі 3473,00 грн., що складає 24% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 20.03.2012 року. в червні 2011 року на його адресу надійшла копія позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» з якої йому стало відомо про одностороннє підвищення Приватбанком відсоткової ставки за кредитним договором №179М-07 від 23.03.2007 року з 24% річних на 40% починаючи з 23.04.2007 року та 48% річних починаючи з 09.02.2009 року. Підвищення відсоткової ставки є порушення п.2.3.1 діючого договору кредиту, тому що банк мав обовязково повідомити позичальника про зміну ставки за 20 календарних днів до дати її зміни, без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Повідомлення він не отримував. Вважає, що зміни укладені без додержання письмової форми є нікчемними, до того ж згідно ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» «нечіткі та двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживачів». Правові наслідки недійсності правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Таким чином умова договору, передбачена п.4.3. Кредитного договору про право відповідача збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку є недійсною і не створює для сторін цієї угоди ніяких юридичних наслідків, а тому процентна ставка за кредитним договором повинна залишатися без змін до повного виконання всіх умов обома сторонами договору. Положення п.4.3 кредитного договору порушують права та законні інтереси позичальника, містять дискримінаційні правила зміни відсоткової ставки, та є несправедливою умовою договору. Оскільки банк, в порушення вимог кредитного договору, Закону України «Про захист прав споживачів», «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, в односторонньому порядку вніс зміни до кредитного договору про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, просить суд зустрічний позов про захист прав споживачів, визнання незаконними дій банку в підвищенні відсоткової ставки за кредитним договором, визнанні недійсними пункту договору та зобовязання Пат КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі, визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з підвищення відсоткової ставки з 23.04.2007 року та з 09.02.2009 року за кредитним договором № 179М-07 від 23.03.2007 року, визнати недійсним пункт 4.3. кредитного договору № 179М-07 від 23.03.2007 року, зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок по всіх нарахуваннях за кредитним договором № 179М-07 від 23.03.2007 року з розрахунку 24,00% річних та зменшити загальну заборгованість на суму незаконно отриманих коштів, стягнути судові витрати. 26.07.2011 року відповідачем позивачем було уточнено позовні вимоги та у звязку з тим, що у п.1 укладеного між фізичною особою [PERSON] [PERSON] і ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору №179М-07 від 23.03.2007 року зазначено, що «в рамках програми мікрокредитування, при наявності вільних грошових коштів Банк зобовязується надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 120000 грн., на термін і умовах, передбачених цим договором…», «кредит може бути наданий позичальнику, як повністю у всій сумі кредитного ліміту, так і вроздріб. Кожна окрема частина кредиту, що надається в рамках кредитної лінії, іменується Транш». Вважає, що даний договір не можна вважати саме кредитним договором, оскільки в ньому має припущення та можливості. У спірному кредитному договорі про кредитну лінію відсутні дата видачі кредиту або його частин. Додаток №1 до кредитного договору графік погашення кредиту, який є невідємною частиною договору про кредитну лінію, не є додаткова угода. Додаток 1 до кредитного договору складений згідно п.3.3 кредитного договору. Проте, пункт 3.3. в кредитному договорі не існує. Це є суттєве порушення, що дає привід визнати графік недійсним. Сам договір про кредитну лінію ніде не підтверджує отримання конкретної суми 120,000 грн. Просить суд задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» з підвищенням відсоткової ставки з 23.04.2007 року та з 09.02.2009 року за кредитним договором №179М-07 від 23.03.2007 року, визнати недійсним пункт 4.3 кредитного договору №179М-07 від 23.03.2007 року, визнати недійсним додаток №1 до кредитного договору №179М-07 від 23.03.2007 року «Графік погашення кредиту та відсотків» та п.1.2, який суперечить предмету угоди про кредитну лінію. А також застосувати майнові наслідки у вигляді двосторонньої реституції, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в сумі 37 грн. Відповідно до заяви від 11.10.2011 року позовні вимоги [PERSON] [PERSON] від 29.06.2011 року було залишено без розгляду. Відповідач позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягав на уточненому зустрічному позові від 26.07.2011 року та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» з підвищенням відсоткової ставки з 23.04.2007 року та з 09.02.2009 року за кредитним договором №179М-07 від 23.03.2007 року, визнати недійсним пункт 4.3 кредитного договору №179М-07 від 23.03.2007 року, визнати недійсним додаток №1 до кредитного договору №179М-07 від 23.03.2007 року «Графік погашення кредиту та відсотків» та п.1.2, який суперечить предмету угоди про кредитну лінію. А також застосувати майнові наслідки у вигляді двосторонньої реституції, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в сумі 37 грн. В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до нього про стягнення заборгованості, зверненні стягнення, переданні в заклад майна просив відмовити в повному обсязі, оскільки відсутній предмет спору та вже звернуто стягнення на автомобіль, що належить йому на праві власності. Крім того, вважає, що вартість майна не може обмежуватися заставною вартістю авто 52500грн., яка була узгоджена у 2007 році, та повинна бути змінена в умовах конюктури ринку. Згідно вимог закону, реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться державним виконавцем шляхом продажу з публічних торгів. Реалізація заставленого майна, на яке звернуто стягнення, провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів. Надання заставодержателю права укладати договір купівлі-продажу від імені заставодавця, законом не передбачено. Вважає незаконним нарахування відсотків у розмірі 48%, оскільки банк його письмово про це не повідомив. Просить суд відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до нього про стягнення заборгованості, звернення стягнення, передання в заклад майна. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення, передання в заклад підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання незаконними дій банку в підвищенні відсоткової ставки за кредитним договором, визнанні недійсним пункту договору та зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок кредитної заборгованості, про визнання недійсним Додатку №1 до кредитного договору №179м-07 від 23.03.2007 року «Графік погашення кредиту та відсотків" не підлягає задоволенню. Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що згідно з кредитним договором № 179м-07 від 23.03.2007 року відповідачу було надано кредит у сумі 120000,00 грн. з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 20.03.2012 року. Відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору № 179М-07 від 23.03.2007 року банк має право у разі порушення позичальником якого-небудь з обовязків, передбачених умовами кредитного договору…збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні… Тим часом, згідно з п. 2.2.3 кредитного договору № 179М-07 від 23.03.2007 року позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту в дату сплати відповідно до Графіку погашення кредиту та процентів…, що передбачено п.3.3 кредитного договору № 179М-07 від 23.03.2007 року. В судовому засіданні достовірно встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 29.07.2011 року він має заборгованість 287845,74 грн., яка складається з наступного: 109585,64 грн. заборгованість за кредитом; 122,249 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 55977,01 грн. за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до п. 2.3.9 № 179М-07 від 23.03.2007 року, при настанні подій, які вказані в п.2.3.3 кредитного договору, банк має право, стягнути кредит до настання строків, передбачених п.1.2 діючого договору, в т.ч. шляхом звернення стягнення на закладене майно. А також реалізувати свої вимоги, які витікають з договору, за рахунок іншого майна позичальника, його гарантів та поручителів, у відповідності з діючим законодавством. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 23.03.2007 року уклали договір застави автотранспорту. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль КІА, модель: РІСАNТО, рік випуску 2006, тип ТЗ: Легковий хетчбек, № кузова/шасі: КNЕВА24336Т309305, реєстраційний номер: АН1879ВІ, що належить на праві власності відповідачу. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.549 ч.3 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобовязання або воно припиняється. Рішенням Краматорського міського суду від 20.11.2008 року по справі 2-7327/2008 з відповідача було стягнуто частково прострочену заборгованість у розмірі 15776,35 грн. заборгованість по простроченим відсоткам, 689,09 грн. пеня. Частиною першою ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої ст. 590 ЦК України у разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Згідно до ст.20 Закону України «Про заставу», кредитор має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Крім цього, відповідача позивача [PERSON] [PERSON] з даним договором було ознайомлено та ним він підписаний власноручно. Щодо посилань відповідача позивача [PERSON] [PERSON] на ЗУ «Про захист прав споживача», то в даному випадку вбачається, з «Узагальнення судової практики, Верховний Суд України від 13.12.2010 року» щодо питання про застосування норм закону «Про захист прав споживачів» те, що : «Спірним у судовій практиці… є питання про застосування Закону від 12 травня 1991 р. № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-ХІІ) при вирішенні спорів, які виникають з кредитних правовідносин. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. У звязку з цим застосування Закону №1023-ХІІ до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні правовідносини. Таким чином з вищенаведеного вбачається, що зустрічний позов [PERSON] [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню, оскільки до правовідносин, які склалися між ПАТ КБ Приватбанк треба застосувати законодавство, яке регулює кредитні правовідносини, а не споживчі. Крім цього, у звязку з тим, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення, передання в заклад є обґрунтованими та підлягають задоволенню згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача - позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно стягнути витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250грн., та судовий збір в сумі 1700 грн.

Outcome: approved