Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, в якому зазначив, що він перебував у трудових відносинах з Державним підприємством "Донецька вугільна енергетична компанія "Шахта "Південнодонбаська № 3 " з 1979 року до 25.01.2007 року, працюючи в шахті. За цей період неодноразово з ним ставалися нещасні випадки: в 1992, 1993, 1995 та в 2004 роках. За матеріалами спеціального розслідування складалися відповідні акти про нещасний випадок на виробництві за формами Н-1 та Н-5. Тривалий час перебував на лікуванні. 28 липня 2007 року висновком МСЕК позивачу встановлено втрату 60 % відсотків професійної працездатності за сукупністю та третя група інвалідності. На теперішній час професійні захворювання спричиняють йому моральну шкоду та фізичний біль, змінився нормальний спосіб життя, потрібно періодично лікуватися стаціонарно, його постійно переслідують надсадний кашель , біль при диханні. Потрібно корегувати своє життя, що спричиняє йому моральні страждання. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 60000 гривень. В судове засідання позивач не з"явився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти прийняття заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4.1 свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі 1-9/2004 ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій тощо. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3103.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз"яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин , зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров"я умовах , яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя , обов"язок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 20.10.1992 року , 27.01.1993 року, 22.01.1995 року, 28.06.1995 року, 28.10.2004 року з позивачем ставалися нещасні випадки на виробництві, він отримував травми. За даними фактами було складено акти по формі Н-1 № 362 від 20.10.1992 року, № 25 від 28.01.1993 року, № 17 від 23.01.1995 року, № 205 від 01.07.1995 року, № 66 від 31.10.2004 року. Первинний огляд МСЕК 13.02.2007 року ( акт № 254) встановлено 45% втрати працездатності безстроково за профхворобу та третю групу інвалідності. Вторинний огляд на МСЕК 28.08.2007 року встановлено 60% втрати професійної працездатності за сукупністю : повторно - 45% - по радикуліту, первинно - 10% по травмі 28.10.2004 року, первинно - 5% - по травмі 28.06.1995 року, показання - санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування по травмам 1992 та 1993 років, 3 група інвалідності безстроково. Таким чином, враховуючи те, що позивач отримував впродовж кількох років праці на підприємстві травми, тривалий час знаходився на лікуванні, ще потребує медикаментозного лікування, йому заподіяна моральна шкода, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності та обставин справи необхідно стягнути з відповідача 18 тисяч гривень моральної шкоди. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави витрати на ІТЗ в сумі 15 гривень та судовий збір в сумі 8,50 гривень. На підставі ст.ст. 158, 153 ч.2, 237-1 КЗпП України, п. 13 Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами , внесеними згідно з Постановою № 5 від 25.05.2001 року,

Outcome: partial