Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-01 00:00:00

19.07.2011 р. позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові зазначила, що 28.05.2005 р. сторони уклали шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу сторони проживали у батьків відповідача с. Астей, Берегівського району, Закарпатської області. Однак спільне життя у сторін не склалося, оскільки на не знаходять взаєморозуміння, відповідач почав зловживати спиртними напоями, між ними постійно виникали конфлікти під час яких відповідач наносив позивачці побої, що створювало обстановку неможливості спального з відповідачем проживання. Після цього позивачка була змушена повернутися на проживання до своїх батьків, а відповідач залишився проживати у [INFO]. З цього часу сторони не підтримують жодних стосунків. Позивачка вважає, що подальше життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також інтересам відповідача та їх дитини. Оскільки позивачці точне місце роботи відповідача невідоме, а вона на даний час ніде не працює, дитина перебуває на її повному утриманні, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати їх шлюб з відповідачем, та стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в сумі 500 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та позов визнав частково, проти розірвання шлюбу він не заперечує, однак просить стягувати з нього аліменти в розмірі ј частини його доходів. Вислухавши пояснення позивачки, письмове заперечення відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їх дитини. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали шлюб у 2005 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, і є всі законні підстави для розірвання такого. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців. Частина друга цієї статті проголошує, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини, що відповідач має постійне місце праці, що підтверджено довідкою, однак заробітна плата є невеликого розміру, тому суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення і з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial