overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Ладижинське РТП» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 5019,46 грн. за лютий-червень 2011 року, посилаючись на те, що він працював на ВАТ «Ладижинське РТП» охоронником і йому не виплатили заробітну плату за лютий, березень, квітень, травень та червень 2011 року по даний час, 21 липня 2011 року він був звільнений з роботи. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він працював охоронником ВАТ «Ладижинське РТП» до 21 липня 2011 року, після чого був звільнений за згодою сторін. Після звільнення відповідач не провів з ним розрахунок по заробітній платі і заборгованість складає 5019,46 копійок, крім того він просить стягнути судові витрати в сумі 280 гривень. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, судом встановлено, що 2 березня 2010 року [PERSON] був прийнятий на роботу різноробочим у ВАТ «Ладижинське РТП», де працював до 21 липня 2011 року і був звільнений за згодою сторін згідно ст.36 КЗпП України, наказ № 53 від 21.07.2011 року, що підтверджується записами в трудовій книзі позивача. Згідно довідки № 39, від 26 липня 2011 року ВАТ «Ладижинське РТП» має заборгованість по заробітній платі перед позивачем за лютий-червень 2011 року на загальну суму 5019,46 гривень. ВАТ «Ладижинське РТП» при звільненні порушило вимоги ст.115 та ст.116 КЗпП України, не виплатило всіх належних сум [PERSON] в день звільнення, або не пізніше наступного дня, після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок нарахованих позивачу в день звільнення. Також, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно ст.ст. 115-116, 232, 233, 238 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Ладижинське РТП» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 1525,26 грн. за лютий-квітень 2011 року, посилаючись на те, що він працював на ВАТ «Ладижинське РТП» охоронником і йому не виплатили заробітну плату за лютий, березень та квітень 2011 року по даний час, 7 квітня 2011 року він був звільнений з роботи. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він працював охоронником ВАТ «Ладижинське РТП» до 7 квітня 2011 року, після чого був звільнений за згодою сторін. Після звільнення відповідач не провів з ним розрахунок по заробітній платі і заборгованість складає 1525,26 копійок, крім того він просить стягнути судові витрати в сумі 120 гривень. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, судом встановлено, що 2 вересня 2010 року [PERSON] був прийнятий на роботу різноробочим у ВАТ «Ладижинське РТП», де працював до 7 квітня 2011 року і був звільнений за згодою сторін згідно ст.36 КЗпП України, наказ № 32 від 07.04.2011 року, що підтверджується записами в трудовій книзі позивача. Згідно довідки № 40, від 26 липня 2011 року ВАТ «Ладижинське РТП» має заборгованість по заробітній платі перед позивачем за лютий-квітень 2011 року на загальну суму 1525,26 гривень. ВАТ «Ладижинське РТП» при звільненні порушило вимоги ст.115 та ст.116 КЗпП України, не виплатило всіх належних сум [PERSON] в день звільнення, або не пізніше наступного дня, після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок нарахованих позивачу в день звільнення. Також, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно ст.ст. 115-116, 232, 233, 238 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Ладижинське РТП» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 1181,41 грн. за травень-червень 2011 року, посилаючись на те, що він працював на ВАТ «Ладижинське РТП» охоронником і йому не виплатили заробітну плату за травень та червень 2011 року по даний час, 1 серпня 2011 року він був звільнений з роботи. Позивач в судовому засіданні збільшив позовні вимоги та пояснив, що він працював охоронником ВАТ «Ладижинське РТП» до 1 серпня 2011 року, після чого був звільнений за згодою сторін. Після звільнення відповідач не провів з ним розрахунок по заробітній платі і заборгованість складає за період травень-червень 2011 року 1181 гривня 41 копійка та за липень 2011 року 1120 гривень 01 копійка крім того він просить стягнути судові витрати в сумі 130 гривень. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, судом встановлено, що 30 травня 2011 року [PERSON] був прийнятий на роботу різноробочим у ВАТ «Ладижинське РТП», де працював до 1 серпня 2011 року і був звільнений за згодою сторін згідно ст.36 КЗпП України, наказ № 60 від 01.08.2011 року, що підтверджується записами в трудовій книзі позивача. Згідно довідки № 42, від 26 липня 2011 року ВАТ «Ладижинське РТП» має заборгованість по заробітній платі перед позивачем за травень-червень 2011 року на суму 1181 гривня 41 копійка та згідно довідки № 51, від 5 вересня 2011 року заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем за липень 2011 року на суму 1181 гривня 41 копійка. ВАТ «Ладижинське РТП» при звільненні порушило вимоги ст.115 та ст.116 КЗпП України, не виплатило всіх належних сум [PERSON] в день звільнення, або не пізніше наступного дня, після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок нарахованих позивачу в день звільнення. Також, відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно ст.ст. 115-116, 232, 233, 238 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

27 квітня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2006 року. Від спільних шлюбних відносин мають сина [PERSON] 15.07.2007 р. н., батьком якого, згідно свідоцтва про народження, є відповідач. Відповідач з сімєю не проживає з моменту реєстрації шлюбу, добровільно допомоги на утримання сина не надає, участі у вихованні не приймає. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач, який на даний час відбуває покарання в Замковій виправній колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Хмельницькій області ( № 58 ), будучи в установленому ч. 6 ст. 76 ЦПК України порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень суду не надав, явку представника в судове засідання не забезпечив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, з позивачем проживають окремо. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, вимоги якої порушуються відповідачем. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України. При таких встановленим судом обставинам, згідно ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

17 серпня 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В своєму позові зазначила,що з 06.02.1969 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин мають доньку [PERSON] 22.04.1991 р. н., яка на даний час повнолітня і навчається та син [PERSON] [INFO] З відповідачем фактично припинили шлюбні відносини. Діти знаходяться на забезпеченні позивача. Обовязки по вихованню та утриманню дітей відповідач не виконує. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання між сторонами не досягнуто, що і послужило підставою для звернення до суду з питання стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивач вимагає стягнення аліментів в розмірі ? частини доходів відповідача. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила врахувати те, що на даний час працює помічником вихователя дитсадка і її середній дохід складає 800 грн на місяць. 09.09.2011 року рішенням суду шлюб з відповідачем розірвано. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Позов визнає частково. В частині вимоги сплачувати аліменти згоден, з розміром в ? частини всіх видів заробітку ні, так як, його середньомісячний дохід складає біля 1000 грн в місяць та згідно рішення Арбузинського районного суду з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON]. Відповідно викладеному, відповідач просив постановити рішення про стягнення з нього аліментів в такому розмірі, щоб на утримання обох дітей він сплачував 33 відсотки своїх доходів щомісячно. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Позивач з 06.02.1969 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин мають доньку [PERSON], 22.04.1991 р. н., яка на даний час навчається в Мигіївському коледжі Миколаївського державного аграрного університету на 3-му курсі, що підтверджується довідкою навчального закладу (а.с. 11). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатись і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Відповідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням матеріального становища платника аліментів, наявність у платника інших дітей. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України. При таких встановленим судом обставинам, згідно ст. 181, 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, позов слід задовольнити частково. З врахуванням матеріального стану відповідача, того, що ним сплачуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі 1/5 частини доходів відповідача щомісячно ( тобто 20 % доходів ).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

У червні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала й просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав й просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши зібрані докази та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] й [PERSON]. На час розгляду справи він досяг повноліття. [PERSON] проживає із матірю [PERSON] Він навчається у Київському національному університеті технологій та дизайну, є студентом першого курсу (а.с. 6, 7). У судовому засіданні відповідач [PERSON] дав пояснення про те, що він за своїм матеріальним становищем не може утримувати свого повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання. Він періодично надає йому грошові кошти, намагається по мірі можливості матеріального забезпечувати сина. На його утриманні перебуває матір [PERSON] Крім того, у нього є же одна дитина [PERSON], [INFO], яка також перебуває у нього на утриманні. Згідно із копією довідки Броварської обєднаної державної податкової інспекції Київської області від 08 серпня 2011 року [PERSON] зареєстрований як підприємець і його обсяг виручки за перший квартал 2011 року становить 11,814,40 грн., за другий квартал 2011 року - 33,321,00 грн. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали покази про те, що [PERSON] тяжко здійснювати утримання сина [PERSON] у звязку із його навчанням, тривалий час вона не працювала, матеріальне становище [PERSON], а також стан його здоровя є незадовільним. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач може утримувати свого повнолітнього сина до закінчення ним навчання через незадовільне матеріальне становище й повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частки від одержуваного заробітку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

17.06.2011 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 06.03.1993 року в відділі запису актів громадянського стану при виконавчому комітеті Вознесенської міської ради Миколаївської області, актовий запис № 76. Шлюб перший. Від даного шлюбу мають неповнолітніх доньок - [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, внаслідок чого виникають сварки, відповідач зловживає спиртними напоями, через що просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позов, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши та дослідивши пояснення сторін, вивчивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачкою та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З таких підстав суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення по справі і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14.03.2003 року. Від даного шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач в квітні 2011 року звернулась до суду з позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя не склалося за несумісністю характерів, різних поглядів на життя. Сімя фактично розпалась, у звязку з чим подружжя припинили шлюбно-сімейні відношення та мешкають окремо. Відповідач проти позову не заперечує, доводи позивача не оспорює. Суд, вислухав сторони, вивчив матеріали справи вважає, що позов є мотивованим та підлягає задоволенню за наступних підстав. Як було встановлено судом, за несумісністю характерів, різних поглядів на життя подружжя не змогли створити кріпку та здорову родину. Що призвело до відчуження, втрати почуття любові та поваги друг до друга, а в подальшому до припинення шлюбно-сімейних відношень, поновлювати які сторони не мають наміру. Фактично їх родина розпалась, подальше сумісне життя не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

В липні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 01 листопада 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Метанівської сільської ради Теплицького району, актовий запис №08. В шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки, сімейне життя не склалось через негативну поведінку відповідача, з лютого 2011 року подружні відносини між ними припинено і вони проживають окремо, просить шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2008 року, шлюб зареєстровано у виконавчому комітеті Метанівської сільської ради Теплицького району, актовий запис №08. В шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вказує, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з лютого 2011 року, подружні відносини не підтримують, позивач вважає неможливим поновлення подружніх стосунків, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини, посилаючись на те, що 17липня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Пустовійтівською сільською радою Хмільницького району, Вінницької області, актовий запис № 2. Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON], 14 червня 2011 року. Починаючи з березня 2011 року вони разом не проживають. Дочка проживає та перебуває на повному матеріальному утриманні у позивачки, що підтверджується довідкою Пустовійтівської сільської ради. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Тому позивачка вимушена звернутись з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки позивачка підтримує позовні вимоги, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її утримання, посилаючись на те, що 17 липня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Пустовійтівською сільською радою Хмільницького району, Вінницької області, актовий запис № 2. Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON], 14 червня 2011 року. Починаючи з березня 2011 року вони разом не проживають. В даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Дочка проживає та перебуває на повному матеріальному утриманні у позивачки, що підтверджується довідкою Пустовійтівської сільської ради. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Тому позивачка вимушена звернутись з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просить стягнути аліменти на її утримання від усіх видів його заробітку у розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги не визнав та заперечує проти їх задоволення, так як він ніде не працює, немає зовсім доходу і не зможе сплачувати аліменти на дитину та дружину. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки відповідач працездатний, не хворіє убдь-якими хронічними заховрюваннями, не має інших утриманців, відповідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31 жовтня 2010 року він уклав шлюб з відповідачкою, зареєструвавши його у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Хмільницькому району Хмільницького МРУЮ Вінницької області, актовий запис № 24. Від даного шлюбу дітей у них немає. Спільне життя з відповідачкою у них не склалося в звязку з несумісністю характерів, що призводило до сварок, що негативно впливали на їх сім'ю. Тривалий час вони спільно не проживають, відповідачка переїхала на інше місце проживання, хоча формально вони перебувають у шлюбі. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки актовим записом про шлюб № 24 від 31 жовтня 2010 року доведено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що було видано свідоцтво серії 1-АМ № 088656. Показами позивача доведено, що відносини між подружжям припиненні: позивач вважає за неможливе продовжувати проживати однією сім'єю з відповідачкою. Оскільки шлюб, згідно чинного законодавства України, ґрунтується на взаємній вільній згоді жінки та чоловіка, та враховуючи те, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає збереження сім'ї неможливим.

Outcome: approved