Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «Інвестиційнио-фінансовий консалтинг» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в порядку регресу, посилаючись на те, що [PERSON] 15.07.2007 року здійснив ДТП - зіткнення автомобілю [NUMBER]. шо належить [PERSON] під його ж керуванням та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Своїми діями завдав матеріальних збитків у звязку із ушкодженням автомобіля [PERSON] Згідно довідки роти ДПС ДАІ №3 ОДДЗ УДАІ УМВС України в Запорізькій області пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] п. 10.2 Правил дорожнього руху України. Первомайським міськрайонним судом Харківської області була встановлена вина водія [PERSON] постановою у справі про адміністративне правопорушення. 16.03.2007 року між ЗАТ СК «ВУСО» та [PERSON] A. В. був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 36408-40-02. Страховим випадком є подія в разі якої внаслідок ДТП завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір шкоди встановлено з рахунку станції техобслуговування ПП [PERSON], який становить 3846 грн. Сума, що підлягає виплаті в якості страхового відшкодування, становить 3562 грн. Платіжним дорученням сума у 3562 грн. сплачена страхувальнику. Вважає, шо в результаті договору відступлення права вимоги від 23.12.2009 року ВАТ «Інвестиційнио-фінансовий консалтинг» набуло належне ЗАТ СК «ВУСО» право вимоги, яке виникло в останнього відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування». В судове засідання представник позивача не прибув, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду також не прибув і також надав письмову заяву про розгляд справи без нього, проти позову заперечує повністю, пославшись на те, що його вина у ДТП не доведена постановою про накладення адміністративного стягнення, а справу закрито через закінчення строку накладення адміністративного стягнення. Крім того, його цивільна відповідальність застрахована ЗАТ УСК «КНЯЖА», з якою у нього укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.07.2007 року, яке і має відповідати за позовом. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив обставини та відповідні до них правовідносини, згідно яких позовні вимоги не можуть бути задоволеними. Судом встановлено, а сторони не оспорюють того факту, що 15.07.2007 року близько 16 години сталася ДТП - зіткнення автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] під його ж керуванням та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення були пошкоджені автомобілі. Обидва автомобіля були застраховані: перший - ЗАТ СК «ВУСО», а другий - ЗАТ УСК «КНЯЖА» (а.с, 10-11. 42 . Власнику автомобіля ВАЗ [PERSON] його страховою компанією було виплачено страхове відшкодування у сумі 3562 грн. (а.с.19). За ст.ст. 1188, 1191 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимога (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування Дійсно. ЗАТ СК «ВУСО», сплативши власнику Хурсшку А_В. у відповідності до умов договору страхування страхову суму, згідно ст-27 Закону України «Про страхувавши», має право на відшкодування зазначених витрат за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди застрахованій особі. На підставі Договору відступлення вимоги (а.с. 27-29), позивач має права регресної вимоги до відповідача [PERSON]. проте, оскільки цивільна відповідальність останнього застрахована ЗАТ УСК «КНЯЖА» зі страховим лімітом 25500грн., то вказана вимога повинна пред`являтися сааме до товариства. Тому, [PERSON] не є належним відповідачем у справі. Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Таким чином, позивач не заявляв подібних клопотань. Тому у суду немає підстав задовольняти позов відносно [PERSON] Обгрунтовуючи свої вимоги позивач виходив з того, що автомобіль ВАЗ пошкоджено з вини водія [PERSON], посилаючись на довідку роти ДПС ДАІ №3 ОДДЗ УДАІ УМВС України в Запорізькій області від 20.02.2008 року (а.с.7) та на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.09.2007 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, через закінчення строку накладення адміністративного стягнення (лист суду а.с.8), як на доказ факту встановлення вини водія [PERSON] Однак з таким висновком суд погодитись не може. Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені воші цією особою. Як вбачається з довідки постановою від 17.09.2007 року Первомайського міськрайонного суду Харківської області провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП закрито з підстав, .передбачених ст.38 КУпАП, крім того матеріали вказаної справи не збереглися за закінченням терміну їх зберігання у архіві суду. Таким чином, в передбаченому законом порядку [PERSON] не був визнаний винним у скоєнні ДТП внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, натомість, як вбачається з пояснень страхувальника [PERSON], ДТП сталася саме за вини водія [PERSON] Позивачем не доведено вину водія [PERSON] у заподіянні шкоди застрахованій особі. Разом з тим, згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доводити ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки представник позивача до суду не прибув і просив розглянути справу без його участі, інших доказів, крім тих що містяться у матеріалах справи, судові не надав, суд відповідно до ст. 212 ЦПК України, належно оцінивши всі докази окремо і у їх сукупності, вважає за необхідне відмовити позивачеві у позові через недоведеність вини у ДТП Ру дометкіна В.В., а також з тих підстав, що за вказаним позовом має відповідати інша особа, а саме ЗАТ УСК КНЯЖА», яке не брало участі у справі. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed