Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права особистої власності на ? частину квартири, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування і визнання заповіту частково недійсним, В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 09 жовтня 1993 року по 04 травня 2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний рішенням суду від 04.05.2005 року. Під час шлюбу ними була придбана квартира [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було оформлено на ім'я [PERSON]. 20 листопада 2007 року [PERSON] помер. За час свого життя він залишив на імя своєї сестри відповідача по справі [PERSON] заповіт. Позивач вважає, що оскільки нерухоме майно було придбано під час шлюбу, то воно є спільною власністю подружжя, тому їй належить ? частина квартири, а інша ? частина квартири є спадковою масою, яка повинна ділитися між неповнолітнім сином [PERSON], матірю померлого [PERSON], яка є непрацездатною, та сестрою [PERSON], а тому просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як за дружиною та визначити за малолітнім [PERSON] право на обовязкову частку після [PERSON] в розмірі 1/8 частки квартири, у звязку з чим визнати заповіт в даній частині недійсним. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати за нею право власності на обовязкову частку у спадщині після [PERSON] в розмірі 1/8 частини квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, і просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог визнати за нею право власності на спадщину в порядку спадкування, яка відкрилася після смерті [PERSON], в розмірі 1/4 частки в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] свій позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] свій позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09 жовтня 1993 року по 04 травня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та випискою з рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Від даного шлюбу у них народилася дитина син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Під час шлюбу подружжя придбали квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 травня 1999 року.\~\~ За інформацією КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїквартира №67 по вул. Обоянській, 4 в м. Дніпропетровськ зареєстрована на імя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу.\~ Відповідно до частини 1 статті 22 КпШС УРСР, чинного на час купівлі спірної квартири, майно, нажите подружжями за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.\~\~ Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.\~\~ Таким чином, згідно норм КпШС УРСР (який діяв на час придбання спірної квартири) кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а відтак квартира [ADDRESS] є спільною власністю подружжя і кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Тобто, кожному з подружжя [PERSON] та [PERSON] належить по ? частці спірної квартири. 20 листопада 2007 року [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1974. За змістом ст.ст. 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~\~ Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).\~\~ Частиною 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є мати померлого [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], які мають право на обовязкову долю у спадщині. 23 січня 2007 року [PERSON] склав заповіт, яким все майно заповів своїй сестрі відповідачу по справі [PERSON] Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мають право на обовязкову долю у спадщині після [PERSON] по 1/8 частині в квартирі [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] належить 1/4 частка квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Що стосується позовних вимог позивача за первісним позовом [PERSON] про визнання частково недійсним заповіту, то суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України правовою підставою для визнання заповіту недійсним є встановлення того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.\~\~ З огляду на зазначене, суд зважує на те, що закон не пов'язує наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині або визнання майна спільною власністю подружжя з недійсністю заповіту чи його частин, оскільки зазначені обставини не залежать від волі спадкодавця.\~\~ За таких обставин правових підстав для визнання заповіту частково недійсним не вбачається.\~\~

Outcome: partial