overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив стягнути з відповідача, яка є власником квартири [ADDRESS], заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами, яка з 01.12.2009 року по 01.07.2011 року становить 3167, 12 грн., і не сплачується відповідачем у добровільному порядку, а також суму судових витрат. Представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується даними свідоцтва про право власності. За період з 01 грудня 2009 року по 01 липня 2011 року у відповідача є заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в сумі 3\~167, 12 грн., що підтверджується даними наданого позивачем розрахунку. Позивач є балансоутримувачем будинку № 6-Д по пр. Червонозоряний у м. Києві, забезпечує обслуговування та експлуатацію внутрішньобудинкових систем тепло-, енерго-, водопостачання. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів. За Правилами плата за використання теплової та електричної енергії, газу, за водопостачання і каналізацію та інші послуги наймачами вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. Порядок оплати послуг з надання централізованого опалення здійснюється на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ст.ст. 162, 179 ЖК України та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992р., відповідач повинен своєчасно вносити плату за утримання житла та плату за користування комунальними послугами. 01 грудня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, умови якого відповідач порушує. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 81 грн. (судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку №29 по вул. Кривоноса у м. Києві, у звязку з відсутністю у ньому без поважних причин понад шість місяців. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідач з 05 вересня 1997 року зареєстрований у [INFO], однак житлова площа (койко-місце) йому там ніколи не надавалася, він там не проживав, витрат по сплаті комунальних послуг та платі за квартиру не ніс, ремонтом не займався. Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до даних розпорядження Київської міської державної адміністрації від 07.11.2001 року №2362 „Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Києва відомчих житлових будинків, службового житла та зовнішніх інженерних мереж Дирекції оброблення та перевезення пошти Українського державного підприємства поштового звязку Укрпоштата розпорядження Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.12.2001 року №371 „Про прийняття до комунальної власності територіальної громади Соломянського району житлових будинків, службового житла Дирекції оброблення та перевезення пошти Українського державного підприємства поштового звязку Укрпоштажитловий будинок №29 по вул. Кривоноса у м. Києві прийнято до комунальної власності територіальної громади Соломянського району. Будинок знаходиться на балансі позивача. Згідно з даними довідки ( форма № 3 ), виданої 08 серпня 2011 року ВСП „Батиївський, у будинку №29 по вул. Кривоноса у м. Києві зареєстрований відповідач. Відповідно до даних карточки прописки (форма 16) [PERSON] зареєстрований у гуртожитку по вул. Кривоноса, 29 з 15 серпня 1997 року. Згідно з даними актів, затверджених директором КП „Батиївське від 20 листопада 2008 року та жовтня 2011 року [PERSON] за зазначеною адресою не проживає і комунальні послуги на нього не нараховуються. Таким чином, доводи позивача, про те, що відповідач не проживає у будинку без поважних причин з моменту реєстрації там і не несе витрат на утримання житлової площі, підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами. Згідно зі ст. 71 ЖК України такою, що втратила право користування житловою площею визнається особа, яка протягом понад шість місяців, без поважних причин не проживає на цій житловій площі. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: орган опіки і піклування Броварської міської ради Київської області про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Заявник зазначав, що [PERSON], [INFO] являється його рідною дочкою. [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства та постійно хворіє хронічним стійким психічним розладом, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В звязку з хворобою [PERSON] потребує піклування та постійного догляду, так як у неї не сформовані навики самообслуговування. Самостійно не може вийти з квартири та на вулицю. Без стороннього супроводу не може їхати в транспорті та приймати необхідні ліки без нагадування. Заявник не може покинути саму доньку в квартирі без стороннього нагляду. Посилаючись на викладене просив суд визнати [PERSON] недієздатною та призначити [PERSON] її опікуном. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив про її задоволення. В судовому засіданні представник заінтересованої особи орган опіки і піклування Броварської міської ради [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала та пояснила, що визнання недієздатною [PERSON] і призначення опікунства буде відповідати інтересам хворої. В порядку підготовки справи до розгляду, була призначена судово-психіатрична експертиза. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 807 від 30.11.2011 року [PERSON] страждає на помірну розумову відсталість у ступені неглибокої імбецильності. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.21). Таким чином, суд, дослідивши всі матеріали справи в їх сукупності, вважає, що [PERSON] за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому приходить до правильного висновку про задоволення заяви. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін по справі, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 25 травня 2010 року у відділі РАЦС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис №420. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у неї з відповідачем не склалося в силу різних психологічно несумісних характерів. В результаті позивач та відповідач втратили почуття поваги та любові один до одного, проживають окремо. З цих причин просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки примирення між ними не можливе. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позов підтримує просить залишити за нею шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 25 травня 2010 року у відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №420. Після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили сімейно-шлюбні відносини в силу різних психологічно несумісних характерів. В результаті позивач та відповідач втратили почуття поваги та любові один до одного. Ведуть окреме господарство, шлюб існує формально. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки за час проживання у шлюбі між позивачем та відповідачем не склались відносини на засадах поваги до індивідуальності, звичок та уподобань кожного. Вказане обумовило відсутність взаєморозуміння між подружжям, що призвело до стійкого розладу подружніх стосунків та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Залишити за позивачем шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст. 110 ,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що він та відповідач зареєстрували шлюб 12 лютого 2010 року у відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №88. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у нього з відповідачем не склалося в силу різних психологічно несумісних характерів. В результаті позивач та відповідач втратили почуття поваги та любові один до одного, проживають окремо. З цих причин просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки примирення між ними не можливе. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, позов підтримує. Пояснив що за наданий судом час досягнути примирення не вдалося. Відповідач [PERSON] у судове засідання після наданого часу для примирення не з'явилася. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 12 лютого 2010 року у відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №88. Після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO].. Позивач та відповідач припинили сімейно-шлюбні відносини в силу різних психологічно несумісних характерів. В результаті позивач та відповідач втратили почуття поваги та любові один до одного. Ведуть окреме господарство, шлюб існує формально. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки за час проживання у шлюбі між позивачем та відповідачем не склались відносини на засадах поваги до індивідуальності, звичок та уподобань кожного. Вказане обумовило відсутність взаєморозуміння між подружжям, що призвело до стійкого розладу подружніх стосунків та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Залишити за відповідачем шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст. 110 ,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив винести рішення про його задоволення, посилаючись на те, що відповідач не виконав взяті на себе за укладеним між ними договором позики зобовязання. В позовній заяві позивач зазначив, що 29.09.2008 році позичив відповідачу гроші в сумі 2200 доларів США. 29.09.2008 року відповідач власноручно склав розписку, якою підтвердив свій борг перед позивачем, однак до нинішнього часу не погасив й частини його. На підставі вищевикладеного позивач ставить питання про стягнення з відповідача безпосередньо суми боргу, яка складає 2200 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на момент розгляду справи становить 17546 грн. 54 коп. Також позивач просить стягнути з відповідача всі понесені ним по справі судові витрати у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд про його задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином , про причини неявки суд не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде виготовлений 16 лютого 2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючі тим, що у серпні 2011 року він дав у борг відповідачу гроші в сумі 4 200 грн., які він зобовязався повернути до 01 грудня 2011 року, про що [PERSON] надав розписку. Відповідач до цього часу з боргом не розрахувався. За таких обставин просить стягнути суму боргу з відповідача та понесені ним судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь 4 200 грн. боргу та понесені ним судові витрати. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся. Судові повістки, копія позову із доданими до нього документами, відповідно до вимог абз. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу надсилалися за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, та крім того, за встановленим місцем фактичного проживання, а тому в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені йому належним чином. Відповідач заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечення проти позову не надав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З оригіналу розписки, наданого позивачем, вбачається, що [PERSON] позичив у [PERSON] 4 200 грн. в присутності свідка [PERSON], які зобовязався повернути 01 грудня 2011 року. Таким чином судом встановлено, що дійсно між сторонами був укладений договір позики в простій письмовій формі, але відповідач борг не повертає, на день розгляду справи сума боргу за договором позики складає 4 200 грн. Відповідно до ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак позивач не вимагає сплати відсотків та сплати боргу з урахуванням індексу інфляції. Суд, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Тому, на підставі вищевикладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики, яка складає 4\~200 грн., оскільки факт укладення між сторонами договору позики в простій письмовій формі знайшов своє підтвердження під час судового розгляду справи, а зобовязання повинні виконуватись належним чином. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені ним судові витрати, а саме 197 грн. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач проти такого вирішення справи не заперечував.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що 27 лютого 2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з?явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та просила шлюб розірвати (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з?явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначав, що проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с. 22). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 27 лютого 2002 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження від 27 лютого 2002 року серії І-БК № 173517, актовий запис № 206, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 22 грудня 1994 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва (а.с. 5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Примирення сторін є неможливим. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дітей, суд дійшов висновку про те, що збереження сім?ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

В лютому 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 20 серпня 2011 року позивачка позичила відповідачці кошти в сумі 789 000 (сімсот вісімдесят дев'ять тисяч) гривень з терміном повернення до 20.08.2011 року. Відповідачка кошти в сумі 789 000 (сімсот вісімдесят дев'ять тисяч) гривень позивачці не повернула, тому представник позивачки просив суд стягнути на користь позивачки [PERSON] з відповідачки [PERSON] борг в сумі 789 000 (сімсот вісімдесят дев'ять тисяч) гривень. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч. І ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. - Відповідно до ч. З ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, 20 серпня 2011 року позивачка [PERSON] позичила відповідачці [PERSON] кошти в сумі 789 000 (сімсот вісімдесят дев'ять тисяч) гривень з терміном повернення до 20.08.2011 року в якості позики але позичені гроші відповідачка [PERSON] так і не повернула, що підтверджується розпискою від 20.08.2010 року. Відповідно до ч.І ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Так як до цього часу борг відповідачкою позивачці не повернуто, що стверджується як поясненнями представника позивача та відповідача, так і наявною у неї розпискою, оскільки наявність боргового документа у кредитора свідчить про невиконання зобов'язання, тому суд, задовольняє вимоги позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачку. На підставі ст.ст. 23, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved