Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але невиплачену їй заробітну плату в сумі 11427,26 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку з 06.01.2012 р. до 09.02.2012 р. в сумі 3334,32 грн., допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На день розгляду справи в суді уточнила свої позовні вимоги і просила суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку по день винесення рішення судом. В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що відповідно до наказу №1-0-к від 15.01.2000 р. вона була прийнята в КП «Житловик Свєтлово»на посаду диспетчера, наказом №153-к від 24.08.2003 р. була переведена на посаду майстра технічної дільниці. 14.12.2009 р. вказану посаду перейменовано на майстер (наказ №64 від 14.12.2009 р.). Відповідно до наказу №47-к від 06.01.2012 р. позивача було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України - «за власним бажанням». На день звільнення відповідач повинен сплатити їй 12861,14 грн., проте виплатив лише 1433,88 грн., решту виплатити відмовились через відсутність коштів. На думку позивача, вказані дії відповідача є незаконними в силу ст. 116 КЗпП України. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку 3334,32 грн. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.02.2012 р. провадження в частині позовних про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, закрито. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 06.01.2012 р. до дня винесення рішення судом підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти закриття провадження в справі в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні, оскільки підприємство перебуває в тяжкому матеріальному стані, що призвело до виникнення заборгованості по заробітній платі, а також до виникнення затримки щодо проведення остаточного розрахунку з позивачем. Заслухавши пояснення сторін у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно наказу №47-к від 06.01.2012 р. [PERSON] було звільнено з посади майстра на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі заяви [PERSON] Відповідно до довідки від 06.02.2012 р. [PERSON] дійсно працювала в КП «Житловик Свєтлово»на посаді майстра і станом на 03.02.2012 р. заборгованість по заробітній платі складає 11427,26 грн. Станом на день розгляду справи в суді розмір заборгованості зменшився до 10819,03 грн., що не заперечувалось сторонами (довідка від 27.02.2012 р.). На підставі наказу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.02.2012 р. стягнуто з КП «Житловик Свєтлово»на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 11320,07 грн. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»розяснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). При розрахунку розміру середньої заробітної плати за час затримки розрахунку за період з 06.01.2012 р. до 28.02.2012 р. суд виходить з відомостей, що містяться в довідці про доходи [PERSON] за період з липня до грудня 2011 р. Середня заробітна плата [PERSON] за останні два місяці склала 6113,01 грн., отже, її середньоденний заробіток без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів становить 138,93 грн. (6113,01 грн. : 44 робочі дні в листопаді, грудні 2011 р.), то розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 5140,41 (37 дні затримки х 138,93 грн. = 5140,41 грн.), які й підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved