Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-04 00:00:00

ПАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО звернулось з позовом до [PERSON] і НАСК Оранта про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позивач зазначав, що 28.09.2007 року між ВАТ Українська страхова компанія Дженералі Гарант, назву змінено на ПАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО загальними зборами акціонерів та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування автотранспорту, оформлений полісом № 19-G-0082060, відповідно до якого було застраховано автомобіль [NUMBER]. 29.02.2008 року за участю транспортного засобу Шевроле Лачетті, д.н.з. [NUMBER], що належав [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належав відповідачу [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2008 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулось 29.02.2008 року. В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО транспортний засіб Шевроле Лачетті, д.н.з. [NUMBER]. Згідно висновку спеціаліста з визначення матеріального збитку № 753/1 від 30.03.2008 року, завдана потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді за участю відповідача склала 17 860 грн. ВАТ УСК Дженералі Гарант виплатило страхове відшкодування за письмовою заявою страхувальника в сумі 18\~111,07 грн. та 348,00 грн. витрати за автотоварознавче дослідження Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з відповідача, в порядку регресу, завдану матеріальну шкоду в сумі 18 208 грн., державне мито в розмірі 182, 08 грн. та 120 грн. витрати на ІТЗ. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2011 року, було залучено в якості відповідача [PERSON] акціонерну страхову компанію Оранта. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2011 року провадження в частині стягнення з [PERSON] акціонерної страхової компанії Оранта матеріальної шкоди було закрито. С судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО матеріальну шкоду в розмірі 348,00 грн., ., державне мито в розмірі 182, 08 грн. та 120 грн. витрати на ІТЗ. В судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. В судовому засіданні представник [PERSON] акціонерної страхової компанії Оранта не заперечував проти задоволення позову. Судом встановлено, що 28.09.2007 року між ВАТ Українська страхова компанія Дженералі Гарант, назву змінено на ПАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО загальними зборами акціонерів та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування автотранспорту, оформлений полісом № 19-G-0082060, відповідно до якого було застраховано автомобіль [NUMBER]. (а.с.9-10). 29.02.2008 року за участю транспортного засобу Шевроле Лачетті, д.н.з. [NUMBER], що належав [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належав відповідачу [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2008 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яке відбулось 29.02.2008 року. (а.с.8). В результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО транспортний засіб Шевроле Лачетті, д.н.з. [NUMBER]. Згідно висновку спеціаліста з визначення матеріального збитку № 753/1 від 30.03.2008 року, завдана потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді за участю відповідача склала 17 860 грн. (а.с. 21-44). Відповідно до акту виконаних робіт від 30 травня 2008 року за № ЗА-0013934, ВАТ УСК Дженералі Гарант виплатило страхове відшкодування за письмовою заявою страхувальника в сумі 18\~111,07 грн. та 348,00 грн. витрати за автотоварознавче дослідження (а.с.18-20), що також підтверджується платіжними дорученнями від 11 червня 2008 року (а.с.13-14). Згідно із ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення на суму 120 грн. та державного мита в розмірі 182,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved