Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], в якій після уточнення позовних вимог просить постановити рішення, яким визнати за [PERSON] право користування майном, приблизна вартість якого становить 12774грн., а саме: меблева стінка приблизною вартістю 1505грн., дитяча меблева стінка приблизною вартістю 1785грн., диван приблизною вартістю 1350грн., телевізор «Panasonic»приблизною вартістю 550грн., персональний комп'ютер приблизною вартістю 1600грн., принтер до комп'ютера приблизною вартістю 350грн., комп'ютерний стіл приблизною вартістю 252грн., комп'ютерне крісло приблизною вартістю 172грн., кухонний стіл приблизною вартістю 1540грн., 6 кухонних крісел приблизною вартістю 3240грн., мікрохвильова піч «Делонгі»приблизною вартістю 100грн., магнітофон «Кенвуд»приблизною вартістю 300грн.; визнати за [PERSON] право користування майном, приблизна вартість якого становить 10182грн., а саме: 2 м'які крісла (розкладні) приблизною вартістю 1407грн. та 1005грн., килимове покриття приблизною вартістю 288грн., холодильник «Атлант»приблизною вартістю 1900грн., кухонна стінка приблизною вартістю 3360грн., телевізор «Grundig»приблизною вартістю 600грн., телевізор «Соні»приблизною вартістю 300грн., газова плита «Індезіт»приблизною вартістю 1320грн.; стягнути з [PERSON] 1523,60грн. вартості проведення експертизи. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що згідно розпорядження Сихівської районної адміністрації від 12.07.2010р. №396 [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON], 1996р.н. та над її майном, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Антонича, 24 «а»кв.125, її ж призначено опікуном над малолітнім [PERSON], 2003р.н. та над його майном за цією ж адресою. Актом опису майна дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування від 26 серпня 2009р. визначено перелік рухомого майна, право спільного користування яким належить [PERSON] та [PERSON], і яке знаходиться у квартирі по вул.Антонича, 24 «а»кв.125 у м.Львові. Акт опису майна визначає лише перелік майна, яке перебуває у спільному користуванні дітей, однак не визначає яке саме із перелічених речей належить кожному з них, що ускладнює процедуру його поділу та користування ним, оскільки діти проживають за різними адресами, а саме [PERSON] проживає разом з своїм піклувальником за адресою: с.Борщовичі Пустомитівського району Львівської області у приватному будинку, а [PERSON] з нею у кв.№30 по вул.Вернадського, 4 у м.Львові. Квартира №24 «а»по вул.Антонича, 125 у м.Львові, де зберігалося рухоме майно дітей, належала їй на праві особистої приватної власності та вона її продала. Для збереження рухомого майна дітей спеціально винаймає приміщення, куди перемістила усі належні їм речі. У зв'язку з скрутним матеріальним становищем позбавлена можливості винаймати його в подальшому, щоб зберігати усе належне дітям майно. Відповідач відмовляється забрати з квартири майно, що належить її підопічній у зв'язку з тим, що не може визначити, яке саме майно їй належить, що в свою чергу обмежує право та можливість [PERSON] користування ним. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просять позов задоволити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, оскільки ухвалою Верховного суду України скасовано вирок Сихівського районного суду м.Львова, яким батька неповнолітніх дітей [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.121 ч.2 КК України та засуджено до семи років позбавлення волі, а справу направлено на новий розгляд. Зазначають, що на даний час вищезазначена кримінальна справа перебуває в провадженні Сихівського районного суду м.Львова, та вважають, що питання щодо розподілу чи збереження майна повинні розглядатися лише після розгляду цієї кримінальної справи чи разом з нею. Просять в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що вимоги позивача враховуючи інтереси неповнолітніх дітей є підставними та підлягають до задоволення. Зазначив, що неповнолітній [PERSON] та малолітньому [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить рухоме майно згідно опису майна дитини сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, яким вони фактично позбавлені можливості користуватися, оскільки проживають за різними адресами зі своїми відповідно піклувальником та опікуном, належне їм майно знаходиться за іншою адресою. Розподіл рухомого майна між дітьми в натурі надасть їм можливість користуватися ним та в цілому відповідатиме інтересам дітей. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши зібрані по справі докази та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення вказаного права власник має право на підставі ст.391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном. Згідно ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч.1, 4 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Описом майна дитини сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування від 26 серпня 2009 року визначено рухоме майно, яке належить [PERSON], 1996р.н. та [PERSON], 2003р.н. (а.с.6) Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №396 від 12.07.2010р. [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON], 2003р.н. та його майном, [PERSON] призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON], 1996р.н. та її майном.(а.с.7) Відповідно до ч.1 ст.72 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. З ч.1 ст.67, ч. ст.69 ЦК України вбачається, що опікун та піклувальник повинні дбати про створення для своїх підопічних необхідних побутових умов. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON], 1996р.н. проживає разом з своїм пікувальником [PERSON] в с.Борщовичі Пустомитівського району Львівської області, малолітній [PERSON], 2003р.н. проживає з своїм опікуном [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження №1367 від 19.04.2011р. ринкова вартість рухомого майна належного [PERSON] та [PERSON] може становити 22926грн.(а.с.8-13) Між піклувальником неповнолітньої [PERSON] [PERSON] та опікуном малолітнього [PERSON] [PERSON] тривалий час існують неприязні відносини щодо майнових прав підопічних, що підтверджується листами-відповідями відповідних органів на звернення [PERSON] (а.с.26-30). Оскільки на даний час спільне рухоме майно дітей зберігається в приміщенні, що його винаймає позивач з цією метою, діти позбавлені можливості користуватися належним їм рухомим майном, оскільки проживають за різними адресами, а таке належить їм на праві спільної сумісної власності та не виділене в натурі. Відповідно до ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Встановлення порядку користування майном, яке перебуває у спільній власності неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого у користуванні [PERSON] перебуватиме: меблева стінка приблизною вартістю 1505грн., дитяча меблева стінка приблизною вартістю 1785грн., диван приблизною вартістю 1350грн., телевізор «Panasonic»приблизною вартістю 550грн., персональний комп'ютер приблизною вартістю 1600грн., принтер до комп'ютера приблизною вартістю 350грн., комп'ютерний стіл приблизною вартістю 252грн., комп'ютерне крісло приблизною вартістю 172грн., кухонний стіл приблизною вартістю 1540грн., 6 кухонних крісел приблизною вартістю 3240грн., мікрохвильова піч «Делонгі»приблизною вартістю 100грн., магнітофон «Кенвуд»приблизною вартістю 300грн., а всього приблизною вартістю на 12744грн., а у користуванні [PERSON] перебуватиме: 2 м'які крісла (розкладні) приблизною вартістю 1407грн. та 1005грн., килимове покриття приблизною вартістю 288грн., холодильник «Атлант» приблизною вартістю 1900грн., кухонна стінка приблизною вартістю 3360грн., телевізор «Grundig»приблизною вартістю 600грн., телевізор «Соні»приблизною вартістю 300грн., газова плита «Індезіт»приблизною вартістю 1320грн., а всього приблизною вартістю на 10182грн., не обмежуватиме будь-яких законних прав сторін у справі, в тому числі прав дітей, в цілому відповідатиме інтересам дітей, а тому відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд не приймає до уваги покликання відповідача та його представника на те, що позов не підлягає до задоволення, оскільки в провадженні Сихівського районного суду на новому розгляді перебуває кримінальна справа про обвинувачення батька неповнолітніх дітей [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Як вбачається з ухвали Верховного суду України від 23 грудня 2010р. вирок Сихівського районного суду від 27.11.2009р., яким [PERSON] визнано винним у заподіянні [PERSON] матері неповнолітніх дітей, умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило її смерть, тобто у вчиненні злочину передбаченого ст.121 ч.2 КК України та засуджено до семи років позбавлення волі та ухвала суду апеляційної інстанції - скасовані у зв'язку з допущеними істотними порушеннями вимог КПК України та призначенням винному надмірно м'якого покарання. Результати розгляду зазначеної кримінальної справи жодним чином не впливають на майнові права неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] щодо користування належним їм рухомим майном. Крім цього у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1523,60грн. вартості проведення експертного дослідження. На підставі ст.ст. 15, 16, 72, 181, 321, 355, 364, 368, 372, 391 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved