Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «Каміон Сервіс» з травня 2007 року. 07 липня 2011 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Посилаючись на те, що грубих порушень трудових обовязків не допускала, позивач вважала звільнення необгрнутованим та просила визнати незаконним й скасувати наказ про звільнення, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 липня 2011 року по день винесення рішення.. Крім того, при звільнені, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, не була проведена виплата всіх сум, що належали [PERSON] від підприємства, у звязку із чим позивач просила стягнути на її користь 19 515,28 грн. заборгованості із заробітної плати. В судове засіданні позивач не зявилася - право захисту своїх інтересів надала представнику, повноваження якої посвідчуються довіреністю. Представник позивача в судовому засіданні вимоги свого довірителя підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Повідомила, що акт Каховської ОДПІ, яким обґрунтований спірний наказ, не тягне негативних наслідків для підприємства. У звязку із звільненням [PERSON] не мала можливості оскаржити в судовому порядку рішення органів ДПА України про застосування до підприємства штрафних санкцій. Пояснила, що на момент звільнення існувала заборгованість підприємства перед позивачем з виплати заробітної плати за попередні місяці, не була нарахована та виплачена заробітна плата за липень 2011 року та компенсація за невикористану відпустку. Вказані порушення не усунені відповідачем й на даний час. В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали, вважаючи звільнення позивача обґрунтованим. Вказали, що неналежне виконання [PERSON], як головним бухгалтером підприємства, трудових обовязків потягло порушення підприємством вимог податкового законодавства (ТОВ «Каміон Сервіс» не сплачено обовязкових платежів до Державного бюржету України в сумі 36 630 грн.) та застосування до нього податковими органами штрафних санкцій. За результатами перевірки, Каховською ОДПІ складені та направлені податкові повідомлення-рішення про стягнення з товариства 45 913 грн., які є узгодженими та створюють для підприємства додаткові грошові зобовязання. Зазначили, що в 2011 році заробітна плата [PERSON] була безпідставно, без узгодження штатного розкладу та в порушення вимог статуту товариства завищена. Всі передбачені законодавством та умовами трудового та колективного договору виплати [PERSON] здійснені та за даними бухгалтерського обліку позивачу перевиплачено 3 387,58 грн. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 30 травня 2007 року [PERSON] прийнято на роботу в ТОВ «Каміон Сервіс» на посаду головного бухгалтера (а.с. 9). Згідно наказу директора ТОВ «Каміон Сервіс» від 07 липня 2011 року № 2, [PERSON] з 07 липня 2011 року звільнено з посади головного бухгалтера ТОВ «Каміон Сервіс» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, - у звязку із грубим порушенням трудових обовязків (а.с. 5). Відповідно до змісту спірного наказу, підставою звільнення позивача є рішення загальних зборів учасників ТОВ «Каміон Сервіс» від 04 липня 2011 року та акт від 11 березня 2011 року № 112/23/315542102 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Каміон Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року». Проте в ньому не відображено в чому полягає грубе порушення трудових обовязків, час його вчинення, завдана ним шкода, тощо. Пояснення з приводу вчинених порушень уповноваженим органом ТОВ «Каміон Сервіс» від [PERSON] не відбиралися. 11березня 2011 року Каховською ОДПІ складений акт № 112/23/31542102 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «Каміон Сервіс», код 31542102, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року (а.с. 7). За результатами вказаної перевірки виявлені допущені товариством порушення: . пп. 5.2.1 п.5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5, пп. 8.4.3 п. 8.4. ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ч. 1 ст. 203, 215, 228, 662, 665, 656 ЦК України (в частині недодержання в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на настання правових наслідків, що обумовлені ними), внаслідок яких занижений податок на прибуток за 2009 рік на суму 6 774 грн.; пп. 7.4.2, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ч. 1 ст. 203, ст.ст. 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України (в частині недодержання на момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними), у звязку із якими занижений податок на додану вартість на загальну суму 29 956 грн. (за грудень 2008 року - 3 000 грн., за вересень 2009 року - 26 956 грн.); п.п. 1.2, 3.1, 2.11 Положення Національного Банку України «Про порядок ведення операцій у національній валюті України» - проведені готівкові розрахунки без подання одержувачем коштів розрахункового документа, який би підтверджував сплату покупцями готівкових коштів в сумі 396,88 грн.; пп. 4.2.15 п. 4.2., пп. 4.3.25 п. 4.3. ст. 4, пп. 9.10.1 «а», «б» п. 9.10 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п. 2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», вимог Наказу ДПА України «Про затвердження форму Звіту про використання наданих на відрядження або під звіт та Порядку складення Звіту про ви користування коштів, наданих на відрядження або під звіт», через які підприємством занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 233, 54 грн. пп. 8.1.2 та пп. 8.1,4 п. 8.1. ст. 8 Закону України «Про податок з доходу фізичних осіб», в результаті яких несвоєчасно перераховувалися утримані суми податку з доходів фізичних осіб в бюджет. На підставі вказаного акту Каховською ОДПІ винесені податкові повідомлення- рішення від 22 березня 2011 року №№ [NUMBER], [NUMBER] про сплату податку на прибуток в сумі 6 774 грн., застосування штрафних санкцій на суму 1694 грн. та про сплату податку на додану вартість у сумі 29 956 грн., застування штрафних санкцій у сумі 7 489 грн. Підставою для застосування штрафних санкції є порушення вимог податкового законодавства, допущені підприємством в період з другої половини 2007 року по 2009 рік включно. Дані обставини не заперечуються сторонами й викладені в скарзі (а.с. 8) та рішеннях податкових органів (а.с. 27 - 29, 30 - 34). Вказані податкові повідомлення-рішення та рішення ДПА у Херсонській області оскаржені ТОВ «Каміон Сервіс» в адміністративному порядку. Остаточне рішення за результатами оскарження податкових повідомлень-рішень прийняте 22 липня 2011 року ДПА України. Відповідно до даного акту, винесені податкові повідомлення-рішення Каховської ОДПІ від 22 березня 2011 року №№ [NUMBER], [NUMBER] про сплату податку на прибуток в сумі 6774 грн., застосування штрафних санкцій на суму 1694 грн. та про сплату податку на додану вартість у сумі 29 956 грн., застування штрафних санкцій у сумі 7 489 грн. залишенні без змін. В силу п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України, обовязок з виконання ТОВ «Каміон Сервіс» грошових зобовязань, визначених у податкових повідомленнях- рішеннях, виник 22 липня 2011 року (з дня закінчення процедури адміністративного оскарження). Тобто на момент звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера ТОВ «Каміон Сервіс» дані податкові повідомлення-рішення узгоджені не були. Захист громадянина від незаконного звільнення гарантований ч. 6 ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 5-1 КЗпП України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обовязків головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності. В даному випадку звільнення є дисциплінарним стягненням, яке має бути накладеним із дотриманням вимог ст.ст. 147 - 149 КЗпП України. Як розяснив Пленуму Верховного Суду України (п.п. 22, 27 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9) у справах про поновлення на роботі осіб, звільнення за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. З, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 148 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обовязків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдана-ним (могло бути завдано) шкоду. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. При цьому дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців із дня вчинення проступку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідачем при виданні спірного наказу порушені вимоги чинного трудового законодавства: дисциплінарне стягнення накладене за порушення, допущені працівником протягом 2007 - 2009 років, - по закінченню шести місяців з дня вчинення проступку, тобто з порушення строків, передбачених ст. 148 КЗпП України. Крім того, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося за відсутності її письмових пояснень за фактом проступку (та доказів того, що роботодавець затребував такі пояснення), без врахування попередньої роботи працівника (до якої, за час обіймання посади головного бухгалтера, стягнення не застосовувалися) та за відсутності на момент звільнення фактичних даних того, що будь-які дії [PERSON] потягли для підприємства негативні наслідки, в тому числі майнового характеру. За вказаних обставин суд не може визнати спірний наказ законним, вбачає підстави для його скасування, поновлення [PERSON] на роботі та стягнення на її користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Оскільки належних та допустимих доказів того, що діями посадових осіб товариства необгрунтовано, без узгодження штатного розкладу та в порушення вимог статуту, було збільшено заробітну плату головному бухгалтеру, не надано, суд не приймає до уваги довідку про заробітну плату (дохід) [PERSON] (а.с. 36) та обчислює належні позивачу суму виходячи із податкових розрахунків, даних головної книги та іншої бухгалтерської документації товариства. Середню заробітну плату за час вимушеного прогулу суд обчислює відповідно до приписів Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, виходячи з виплат за два календарні місяці роботи, що передували звільненню, - за травень 2011 року (19 робочих днів) та червень 2011 року (20 робочих днів). Згідно податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за II кв. 2011 року та інших матеріалів справи (а.с. 97, 100, 102, 145), доход [PERSON] за вказаний період склав 12886 грн.: в квітні 5 396 грн., в травні - 5 520 грн., в червні - 2 072,19 грн. Середньоденна заробітна плата складає 194,67 грн. (7 592,19 грн./39 днів). За вказаних обставин позивачу за період вимушеного прогулу з 08 липня 2011 року по 27 грудня 2011 року (122 робочих дня) повинно бути нараховано 23 794,74 грн. та, з утриманням податків та обовязкових платежів (єдиного соціального внеску в сумі 854,99 грн. та податку з доходів фізичних осіб в сумі 3 434, 21 грн.), виплачено 19 460,54 грн. Суд погоджується із твердженнями позивача з приводу того, що за період роботи їй не виплачено заробітну плату в повному обсязі. Згідно даних бухгалтерського обліку, станом на 01 липня 2011 року, розмір заборгованості по заробітній платі товариства перед головним бухгалтером становить 9 425,17 грн. (а.с. 97), з якої були утримані й сплачені податки та обовязкові платежі. Вказана сума позивачу при звільненні не виплачена, що визнано відповідачем та матеріалами справи не спростовується. Позивачу не було нараховано заробітну плату (з урахуванням доплати за суміщення професій, яку позивач одержувала протягом 2011 року (а.с. 95 - 110, 147, 148) за відпрацьовані 5 робочих днів в липні 2011 року в сумі 1 314,29 грн. За період роботи позивачем не використано 67 календарних днів відпустки (а.с. 35), компенсація за які їй нарахована не була. З урахуванням заробітної плати за червень 2011 року (а.с. 97), розрахунку (а.с. 147) позивачу за невикористану відпустку повинно бути нараховано 6 779,73 грн. Загальна сума заробітної плати за липень 2011 року та компенсації за невикористану відпустку, які повинні бути нараховані позивачу становить 8 094,02 грн., з них, з утриманням єдиного соціального внеску (291,38 грн.) та податку з доходів фізичних осіб (1 170,40 грн.) має бути виплачено 6 632,24 грн. За вказаних обставин, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість із заробітної плати в сумі 16 057,41 грн.

Outcome: partial