Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за № 17а по вул..Стадіонній в м.Новомосковську та визнати за ним право власності на зазначений обєкт нерухомості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з 2001 року він постійно проживає в будинку за № 17а по вул.Стадіонній в м.Новомосковську. Зазначений будинок, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22.11.1989 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON], належав [PERSON] Остання доручила своїй доньці [PERSON] підготувати всі необхідні документи та укласти договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, про що видала відповідну довіреність. Сторони, маючи намір укласти договір купівлі-продажу будинку вичинили всі необхідні дії, в тому числі 06.09.2001 року [PERSON] передоручила позивачу вчиняти всі дії, повязані з відчуженням будинку, а позивач передала останні 1000 доларів США за придбаний обєкт нерухомості. В 2003 році позивач зареєструвалася в будинку, безперешкодно ним користується, в 2005 році на імя дружини позивача була видана довіреність від імені власника будинку на розпорядження майном. Однак, підготовка документів до продажу будинку затягнулася, а 14.06.2006 року [PERSON] померла, в звязку з чим не відбулося нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. Між тим, [PERSON] зазначає, що між сторонами відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу, тому, посилаючись на вимоги ст.ст. 47, 224-227 ЦК України, в редакції 1963 року, а також на вимоги Закону України «Про власність», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку за № 17а по вул.Стадіонній в м.Новомосковську та визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно.. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просить задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними побудовами за № 17-а по вул. Стадіонній в м.Новомосковську являється власністю [PERSON], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 22.11.19879 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 1584 (а.с. 8). [PERSON] померла 14 червня 2006 року, про що свідчить свідоцтво про її смерть (а.с. 5). Суд бере до уваги надані позивачем довіреності [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] щодо надання повноважень [PERSON] та [PERSON] продавати, подарувати, обміняти належний [PERSON] жилий будинок за № 17-а по вул.Стадіонній в м.Новомосковську (а.с. 6-7), однак у відповідності до ст.. 224 ЦК України, в редакції 1963 року, на яку позивач посилається, як на підставу свого позову, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч.1 ст. 227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч.2 ст. 47 ЦК України (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає задоволенню з інших підстав. При цьому слід звернути увагу на те, що видані довіреності не можуть бути письмовим доказом того, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір купівлі-продажу, який можливо було б визнати дійсним в судовому порядку. Між тим, у відповідності до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначає, що правила ст. 344 ЦК України поширюються також у випадках, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] з 2001 року безперешкодно заволодів нерухомим майном, що належало [PERSON], та продовжує відкрито, постійно ним володіти, що дає суду підстави визнати позивача власниками нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved