overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

08.04.2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року. Від даного шлюбу 19.10.2002 року у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народженням дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання синів в добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивач надала суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] - в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає . При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст.81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. на користь держави. На підставі ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання. В обгрунтування вимог вказує , що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі до 23.07.1993 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], на яку відповідач згідно рішення суду від 19.07.2010 року сплачував аліменти до закінчення її навчання в Кам»янець-Подільському коледжі харчової промисловості НУХТ , тобто до 30.06.2011 року. Після розірвання шлюбу припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо. Дочка в даний час є студенткою Кам»янець- Подільського національного університету імені [PERSON] і знаходиться на її утриманні . В зв»язку з важким матеріальним становищем їй важко утримувати доньку , а відповідач матеріальну допомогу не надає , хоча за своїм матеріальним станом може і зобов»язаний це роботи. Навчання продовжуватиме по 30 червня 2013 року. В суді позивачка свій позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно судовими повістками. Суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів з ухваленням заочного рішення. Позивачка проти винесення заочного рішення не заперечує. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка навчається в Кам»янець- Подільському національному університеті імені [PERSON] на третьому курсі денного відділення економічного факультету по спеціальності економіка підприємств, термін навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2013 року, і на яку відповідач згідно рішення суду від 19.07.2010 року сплачував аліменти до закінчення її навчання в Кам»янець-Подільському коледжі харчової промисловості НУХТ , тобто до 30.06.2011 року, що підтверджується довідкою КПНУ ім. Івана Огієнка за № 103 від 21.09.2011 року, копією договору КПНУ ім. Івана Огієнка від 04.08.2011 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії 111-БВ № 341009 від 24.06.1992 року. Сторони шлюб розірвали і проживають роздільно, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БВ № 009707 від 26.01.1995 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання та фінансування навчання доньки не надає , хоча має таку можливість і спроможний надавати позивачці допомогу на утримання доньки на час її навчання , тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.199 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказали, що їм належить на праві приватної власності будинок № 117 по вул. Жовтневій в с. Гуменці Камянець Подільського району Хмельницької області. До червня 2004 року в зазначеному будинку вони проживали разом з відповідачем [PERSON], який перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] З червня 2004 року відповідач забрав свої особисті речі та перейшов проживати до своїх батьків, а 22 червня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] до цього часу зареєстрований в належному їм будинку і на сьогоднішній день у добровільному порядку звернутись у паспортний стіл із заявою про зняття з реєстрації відмовляється, що перешкоджає їм користуватися належним їм майном, в оформленні субсидій та отриманні будь-яких соціальних дотацій. В судове засідання позивачі не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, повторно до суду не зявився. В силу ст.169 ч.4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Третя особа в судове засідання не зявилася. Про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки в суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку №117 по вул.. Жовтневій в с. Гуменці Камянець Подільського району Хмельницької області. [PERSON] проживав в цьому будинку на правах члена сімї власника. У червні 2004 році він добровільно залишив спірне жиле приміщення і не мешкає у ньому по теперішній час. Ці обставини підтверджуються: правовстановлюючими документами на будинок № 117 по вул.. Жовтневій в с. Гуменці Камянець Подільського району Хмельницької області; довідкою сільської ради від 02.08.2010 року про непроживання відповідача в помешканні більше року; свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; актами від 22.01.2010 року, 15.04.2010 року та від 22.06.2010 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній в будиноку № 117 по вул.. Жовтневій в с. Гуменці Камянець Подільського району Хмельницької області понад один рік без поважних причин, а тому втратив право користування цим житлом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про встановлення батьківства мотивуючи тим, що з липня 2009 року вона зустрічалася з [PERSON]. Їхні зустрічі мали постійний характер. Відповідач щоразу (2-3 дня у неділю, залежно від графіку роботи) приїздив до неї у квартиру [ADDRESS], де вона постійно мешкала. Вона також неодноразова їздила до дому відповідача і була знайома з його рідними. У жовтні 2009 року вона завагітніла і 24 червня 2010 року народила доньку [PERSON]. З лютого 2010 року вона припинила стосунки з відповідачем, так як не бажала проживати в с.Новодонецьке на чому наполягав відповідач. При реєстрації народження дитини у виконкомі Криворізьскої сільської ради Добропільського району, ім.я та по батькові доньки записано у відповідності з ч.1 ст.135 СК України. Батьком дитини вказаний [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності позов підтримав. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності позов визнала. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилася 24 червня 2010 року. В графі батьки, батьком дитини записаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст.126 і 127 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Представник відповідача фактично не заперечує проти того, що [PERSON] є батьком доньки позивачки. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи №891 від 26 жовтня 2011 року, вірогідність батьківства громадянина [PERSON] відносно дитини [PERSON], народженої [PERSON], 24 червня 2010 року, складає 99,99%, що за даними К.Hummel, відповідає формулюванню батьківство практично доведено(а.с.19-23). Згідно калькуляції, загальна вартість молекулярно-генетичної експертизи становить 4527 гривень і ці кошти сплачені позивачкою. При поданні позовної заяви позивачкою сплачено на користь держави судовий збір у розмірі 8 гривень 50 копійок та 120 гривень за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про призначення її опікуном над недієздатною [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви вказала, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON], яка проживала разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою м. Кривий Ріг вул. Подбєльського,25/26. [PERSON] визнана недієздатною згідно рішення суду від 17.01.2005 року, її опікуном було призначено матір [PERSON], яка померла 03.06.2011 року, таким чином недієздатна [PERSON] залишилася без опікуна. Стан здоровя недієздатної не покращився, вона потребує постійного догляду. У судове засідання заявник не зявився, надав заяву справу слухати у його відсутності, заяву підтримує, просить призначити її опікуном над недієздатною. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився. Про час і місце судового засідання повідомленій належним чином. Надав заяву згідно якої не заперечує проти задоволення заяви та призначення опікуна недієздатній. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що недієздатна [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO]. Згідно рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 17.01.2005 року, [PERSON], [INFO], визнано недієздатною. Відповідно до Рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 28.07.2006 року опікуном недієздатної [PERSON] призначено [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 03.06.2011 року. Згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу від 02.12.2009 року [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS]. Згідно висновку про стан здоровя громадянина, який бажає встановлення опіки, в сімї [PERSON] не має захворювань, що перешкоджають влаштуванню особи, що потребує опіки. Таким чином, суд дійшов висновку у відповідності зі ст. 60 ЦК України встановити опіку над [PERSON], призначивши опікуном над нею [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача кошти за непогашений кредит в сумі судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 120 грн., мотивуючи тим, що 29.12.2006 року відповідачеві по кредитному договору №005-05024-291206 було видано споживчий кредит в сумі 4987 грн.50 коп. на придбання певного майна строком до 28.12.2007 р. при умові повернення кредиту та сплати процентів та комісійних. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує і тому заборгованість по кредиту станом на 16.08.2011 року становить вищевказану суму. В судове засідання представник позивача не зявився, але в позовній заяві просить справу розглянути без участі представника банку. Позовні вимоги підтримують. Не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином був відповідно до ст.74 ЦПК України повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору№005-05024-291206 позивачем було видано відповідачеві споживчий кредит в сумі 4987 грн.50 коп. на придбання певного майна строком до 28.12.2007 р. при умові повернення кредиту та сплати процентів та комісійних. За порушення взятих на себе зобов»язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування ним відповідач повинен сплачувати пеню в розмірі 1,00 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно від суми позики. Заборгованість по кредитному договору в сумі 3759 грн. 72 коп., підтверджується копією розрахунку по рахунку [PERSON]. Оскільки, відповідачем не вживаються заходи щодо добровільного погашення заборгованості по кредитному договору №005-05024-291206 від 29.12.2006 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заборгованості. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 51 грн. 30 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., які відповідно до ст.88 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачки, яким просить стягнути з відповідача 17.648грв.94коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 12.06.2008р. між ними і відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав 7.000грв. у кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевою датою повернення, що відповідає строку дії картки, але відповідач порушив норми ст.ст.526-527,530 ЦК України і умови вказаного договору, свої зобов*язання не виконує, у зв*язку з чим станом на 31.08.2011р. має заборгованість в сумі 17.648грв.94коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6615грв.91коп. + заборгованість по процентам за користування кредитом 6562грв.41коп. + заборгованість по комісії за користування кредитом 3154грв. + штраф (фіксована частина) -500грв. +штраф (процента складова) 816грв.62коп., оскільки відповідач належним чином свої зобов*язання щодо договору не виконує, тому вони просять стягнути заборгованість в сумі позову і судові витрати. Представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач подав заяву про розгляд справи без нього, позовні вимоги визнав повністю. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю по наступних підставах. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинне бути виконане належним чином, відповідно до умов договору і у строк. Між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір від 12.06.2008р. (а.с.8-10) відповідно до якого відповідач отримав 7.000грв. у кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевою датою повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не повернув позивачу кредит і тому позивач має право вимоги повернути весь кредит. Відповідач станом на 31.08.2011р. має заборгованість в сумі 17.648грв.94коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 6615грв.91коп. + заборгованість по процентам за користування кредитом 6562грв.41коп. + заборгованість по комісії за користування кредитом 3154грв. + штраф (фіксована частина) -500грв. +штраф (процента складова) 816грв.62коп. (а.с.5-7). Таким чином відповідач належним чином свої зобов*язання щодо договору не виконує, не платить процент, що є порушенням умов договору (ст.ст.1054, 1050 ЦК України), тому позивач просить достроково повернути всю суму кредиту та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі позову. Також у відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача і судові витрати 296грв.40коп. (судовий збір 176грв.40коп.+120грв. -витрати на ІТЗ розгляду справи) (а.с.2). На підставі ст.ст.526, 527, 530, 651 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Братської селищної ради, в якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване приміщення магазину площею 104,3кв.м, що розташований по вулиці Котовського, 2/1, в с-щі Братське Миколаївської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що влітку 2011 року він на власній земельній ділянці самовільно збудував магазин, який згідно акту обстеження виконаних робіт не порушує норм, однак він не має можливості оформити право власності на даний магазин, так як останній є самочинним будівництвом. На теперішній час позивач бажає належним чином і у встановленому законом порядку оформити право власності на вищевказане нерухоме майно, тому й звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Голова Братської селищної ради до початку судового засідання надав заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність представника селищної ради та зазначив, що не має заперечень стосовно вимог [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №635500, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0096, що розташована по вул.Котовського, 2/1, в с-щі Братське Миколаївської області. Актом обстеження виконаних будівельних робіт від 01.11.2011 року, підтведжується, що будівництво самовільно збудованої будівлі магазину проведено так, що забезпечує нормальну експлуатацію обєкта. Частина 1 ст. 376 ЦК України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна без належного дозволу, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника /користувача/ земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на самочинно збудоване нерухоме майно у вигляді будівлі магазину, розташованого по вул.Котовського, 2/1, в с-щі Братське, так як він здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці, яка перебуває в його власності в законному порядку, будівництво здійснене без порушень та права інших осіб не порушуються. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] сільської ради про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований у с. Красне, вул. Кокошинська, 361 Гусятинського району, що належить [PERSON], померлій у 2007 році. Через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно на імя [PERSON] не видані, немає змоги нотаріально оформити право власності на майно, тому просить у судовому порядку визнати за нею право власності на спадкування по заповіту на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований у с. Красне, вул. Кокошинська, 351 Гусятинського району. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради подав суду письмову заяву, позов визнає, просить справу розглянути без його участі. Представник Гусятинської державної нотаріальної контори проти позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ИД № 052794 від 06.08.2007 року, [PERSON] померла 06.08.2007 року. Відповідно до заповіту від 21.09.19997 року, [PERSON] зробила заповітне розпорядження відносно [PERSON] Згідно рішення реєстратора Гусятинського РК БТІ № 639 від 30.09.2011 року, [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований у с. Красне, вул. Кокошинська, 361 Гусятинського району після смерті [PERSON] З огляду на викладенні обставини є підстави прийти до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований у с. Красне, вул. Кокошинська, 351 Гусятинського району, є майном померлої [PERSON] Оформити спадкування по заповіту [PERSON] немає змоги нотаріально, так як правовстановлюючі документи на спадкове майно не видані. Враховуючи те, що зазначені обставини є перешкодою для набуття позивачем права власності на зазначене спадкове майно, іншого порядку виготовлення і видачі позивачеві правовстановлюючих документів на успадковане майно законодавством не визначено, є підстави у судовому порядку визнати за позивачем право на спадкування майна по заповіту. На підставі наведеного,

Outcome: approved