Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом до відповідача, мотивуючи тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30.08.2011 року. Від шлюбу мають спільну дитину, яка в теперішній час знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо і не надає матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та кошти на її утримання в сумі 500 грн. Позивачка свої вимоги підтримала, і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, уточнивши, що відповідач з часу народження дитини не надав жодної матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що він не працює, але згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від його доходу та 200 грн. на утримання позивачки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судовому засіданні встановлено, що сторони з 18.07.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний між ними 30.08.2011 року, і мають спільну дитину: доньку [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач, який проживає окремо і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що підтверджується показами сторін, довідкою Воскресенської сільської ради, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. При таких обставинах, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів які необхідно стягувати з відповідача на утримання дитини, суд приймаючи до уваги його матеріальне становище, те що він не працює і матеріальне становище дитини та позивачки, а також стан їх здоровя, вважає, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовольнивши в цій частині позов. Посилання відповідача на відсутність можливості сплачувати аліменти у даному розмірі, суд до уваги не приймає, оскільки останній хоча і має певні захворювання і не працює на час розгляду справи, але є працездатним, має молодий вік, а визначена судом частка, з врахуванням встановленим законодавцем розміром прожиткового мінімуму на дитину такого віку, є фактичною мінімальною яка б забезпечувала щонайменше належний розвиток дитини. Крім того, відповідно до п.2 та п.4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання вона має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як зазначає відповідач він не працює, але згоден надавати таку допомогу позивачці в розмірі 200 грн.. Однак враховуючи вищевказані обставини суд вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу дружині в більшому розмірі ніж визнав сам, але в меншому рзмірі ніж просить позивачка, а саме у твердій грошовій сумі 250 грн., частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Outcome: partial