Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

В листопаді 2010 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 02 березня 2010 року рухаючись по проспекту М. Жукова в м. Одесі відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2107, д.р.н. АІ5693АМ, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, тобто при перестройці на ліву смугу, не впевнившись у безпеці маневру здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON] на підставі довіреності № 32-01/385490 від 04.02.2009 року. Після зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Приморським районним судом м. Одеси було підтверджено вказані обставини та винесено постанову по справі №3-3718 від 28 квітня 2010р., за якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 340 грн. У судовому засідання представник позивача заявив клопотання про зменшення розміру позовних вимог в частині затрачених коштів, витрачених на перебування позивача на території України, так як позивач - [PERSON] є громадянином [PERSON] Федерації та просить суд стягнути на його користь із відповідача матеріальну шкоду в розмірі 7643 гривні 18 копійок відповідно до висновку експертизи (втрата товарного вигляду автомобілю [NUMBER]), 344 грн. 16 копійок вартість проведення експертного дослідження по визначенню матеріальної шкоди, відшкодування судових витрат у розмірі 3958 грн. 87 коп., що складається з державного мита - 338,87 грн., ІТЗ судового процесу 120 грн., витрат на правову допомогу 3500 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2011 року Приватне акціонерне товариство Страхова Група ТАСбуло залучено до участі у справі в якості співвідповідача, так як на момент зіткнення автотранспортних засобів його автомобіль був застрахований, про що свідчить страховий поліс № ВЕ/5115408. Представник співвідповідача Приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАСу судовому засіданні надав пояснення, що позивач [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАСз вимогою відшкодувати кошти на ремонт автомобіля [NUMBER] та в досудовому порядку отримав частину коштів у розмірі у розмірі 10 627 грн. 16 коп., що підтверджується платіжним дорученням №40236 від 16.09.2010 року. Позовні вимоги представник ПАТ СК ТАСне визнав у повному обсязі з наступних підстав: відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 32 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарного вигляду транспортних засобів та у звязку з добровільною виплатою страхового відшкодування відсутні підстави для стягнення з них судових витрат. Вислухавши думку сторін по справі, зясувавши та дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підставах: Судом встановлено, що 02 березня 2010 року рухаючись по проспекту М. Жукова в м. Одесі Шакун [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, тобто при перестройці на ліву смугу, не впевнився у безпеці маневру, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП вказаним автомобілям було завдано механічні пошкодження. Приморським районним судом м. Одеси 28 квітня 2010 року відносно [PERSON] було винесено постанову, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накладено штраф в розмірі 340 грн. Відповідальна за шкоду особа звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини, відтак предметом доказування у деліктних зобовязаннях є наявність шкоди, протиправність поведінки, вина заподіювача шкоди, причинно наслідковий звязок. Данні факти за своїм характером є правоутворюючими. Під час судового розгляду, обґрунтовано та доведено, що відповідач [PERSON] є заподіювачем шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача [PERSON] в скоєні адміністративного правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню. \~ Згідно висновку № 2744/10 від 19 квітня 2010 року зробленого СПД ФЛ [PERSON] вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю [NUMBER] становить 18\~270,34 грн., в тому числі втрата товарної вартості становить 7\~130,52 грн. \~ Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, що завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обємі, особою, що завдала цю шкоду. Згідно ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками визначаються втрати, які зазнала особа та доходи, які вона не отримала. Такі збитки повинні відшкодовуватись у повному обсязі. \~ \~ \~ Статтею 1192 ЦК України передбачено, що суд зобовязує винну особу відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, при цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови, Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992, № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодиджерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). \~ Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). \~ Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). \~ Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 22.1 \~ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. \~ Відповідно до ст. 29 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, оскільки розмір матеріальної шкоди не перевищує ліміту, зазначеного у полісі \~ВС/№ 7417619 від 21.05.2009 року, суд доходить висновку про необхідність стягнення з [PERSON] вартості втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 7\~643, 18 грн. (18270,34 грн. (сума збитків) 10627,16 (сума, відшкодована страховою компанією АТ Страхова група ТАСза страховим полісом), оскільки величина втрати товарної вартості це величина зниження ринкової вартості транспортного засобу, яка відноситься до матеріального збитку особи в розумінні положень діючого законодавства, щодо відшкодування матеріальної шкоди. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вимоги ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 458,87 грн., з яких судовий збір у розмірі 338,87 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 344,16 грн., та крім того, позивач був змушений звернутися за правовою допомогою, що підтверджується замовленням про надання юридичної допомоги від 27.09.2010 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 14, від 27.09.2010 року. та становить 3 500 (три тисячі пятсот) грн. Враховуючи пояснення сторін, розглянувши матеріали справи та докази, надані учасниками процесу та

Outcome: approved