Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення винагороди за договором підряду та моральної шкоди. У своєму позові та у судовому засіданні позивач пояснив, що 14.06.2010 року між ним та відповідачем в особі [PERSON] був укладений договір підряду на виконання робіт строком до 01.08.2010 року. 16.08.2010 року термін дії договору був продовжений до 01.01.2011 року. 31.12.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір підряду на виконання робіт строком до 01.07.2010 року. Згідно договору вартість виконаний робіт була визначена в розмірі 1200 грн. на місяць. В період з 14.06.2010 року по 01.06.2011 року відповідач розрахувався з позивачем у повному обсязі за виконання умов договору і будь-яких застережень з боку відповідача на адресу позивача не надходило. За період роботи з 01.10.2010 року по 01.06.2011 року ( 8 місяців) відповідач мав виплатити позивачу 9 600 грн., але своїх зобов*язань відповідач не виконав. Позивач вважає, що відповідач порушив його права, не виконав умов договору і чим спричинив позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. і яка полягає в наступному. Позивач страждає на підвищений артеріальний тиск і у зв*язку з невиплатою заробітної плати позивач зазнав стресу, вимушений був докладати фізичних зусиль, витрачати власний час, щоб повернути собі те, що належить йому згідно закону. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні вважає, що позов обґрунтований і тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Представник відповідача КП «Коксохімтепломонтаж», директор підприємства [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив, що позивач [PERSON] працював за договором підряду. Оскільки він ніякої роботи не виконав, то йому і не повинна виплачуватися винагорода. Деякий час [PERSON] було виплачено аванс в межах кошторису, який встановлено для даного виду робіт. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і просить відмовити у його задоволенні, оскільки позивачем не надано жодного доказу виконання робіт, передбачених договором підряду. Починаючи з 01.10.201 року позивач припинив виконувати свої зобов*язання до договором підряду. Представник [PERSON] заперечує і проти відшкодування моральної шкоди, оскільки договором підряду не передбачено відшкодування моральної шкоди. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення стороні та їх представників, пояснення свідка [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає у повному обсязі з наступних підстав. Із договору підряду від 14.06.2010 року вбачається, що між сторонами по справі існували правовідносини, які виникли із договору підряду. Із п.1.1 вищевказаного договору встановлено, що предметом договору між [PERSON] та КП «Кокосохімтепломонтаж»є: виконавець [PERSON], який зобов*язується виконати за завданням замовника КП «Коксохімтепломонтаж», а замовник зобов*язується в порядку та на умовах, вказаних у вищевказаному договорі, прийняти та оплатити роботу. Згідно п.2.2 вищевказаного договору оплата виконаної роботи здійснюється замовником щомісячно після виконаного об*єму робіт при умові, що робота виконана належним чином. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював з [PERSON] на КП «Коксохімтепломонтаж»і виконував якусь роботу, але на підставі яких умов і як йому нараховувалась заробітна плата йому невідомо. Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов*язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов*язується прийняти та оплатити виконану роботу. Тобто, предметом договору підряду є кінцевий результат. Згідно зі ст.854 ЦК України основними обов*язками замовника є сплата винагороди та прийняття виконаної роботи. У судовому засіданні не було здобуто жодного доказу того, яку саме роботу виконав позивач [PERSON] і за яку він вимагає у відповідача винагороду, а також не надав доказів того, що ця робота прийнята відповідачем по справі. Суд не узяв до уваги пояснення позивача про те, що відповідачем було сплачено винагороду за період з 14.06.2010 року по 01.06.2011 р., і тому він повинен сплачувати і за період з 01.10.2010 р. по 01.06.2011 р. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не оспорював факт авансування [PERSON] і пояснив, що винагорода [PERSON] повинна виплачуватися за виконану роботу, а сам факт знаходження [PERSON] на території підприємства не є підставою для виплати йому винагороди. Тому, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] не знайшов своїх доказів у судовому засіданні, є безпідставним, і тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed