Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.06.2011 року звернувся до суду з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та просить стягнути на його користь з відповідача 100000 грн. за спричинену моральну шкоду. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працював у ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» слюсарем черговим та з ремонту обладнання. Під час виконання свердлильних робіт 12.01.2005 року біля 04-20 годин з ним стався нещасний випадок він лівою рукою у рукавиці доторкнувся до свердла, що оберталося. При цьому рукавиця разом з рукою була захоплена свердлом та їх почало намотувати на свердло. Він висмикнув руку, але при цьому був відірваний пятий палець лівої руки. Згідно первинного огляду МСЕК 11.05.2005 року йому встановлена ступінь втрати професійної працездатності 20%. Згідно з останнім висновком МСЕК від 12.12.2007 року йому встановлено безстроково ступінь втрати професійної працездатності 15%. На цих підставах Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі призначило йому щомісячні страхові виплати, а також нарахувало одноразову допомогу, але моральна шкода у відповідності з п. 3 ст. 34 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійному захворюванні, які спричинили втрату працездатності» відповідачем відшкодована не була. Після травми він довго лікувався. На лівій руці у нього ампутований пятий палець. В області культі постійно відчуває біль та свербіж. Внаслідок виробничої травми, йому заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинило погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршення відносин з оточуючими людьми й інші негативні наслідки морального характеру, тобто заподіяна моральна шкода. Після фізичної травми і психологічного стресу склалися складні відносини в сімї, з рідними, друзями. Постійна роздратованість через безпорадність, через неможливість жити як раніше, негативно вплинули на його відношення з дружиною. У важкому фізичному та психологічному стані він не має можливості її підтримувати. Відчуває себе неповноцінним та пригніченим, так як у 38 років став інвалідом через травму, повязану з виконанням трудових обовязків. Пошкодження здоровя, і всі повязані з цим фактом труднощі, спричинили як фізичні так і моральні страждання, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя. Спричинену моральну шкоду оцінює в сумі 100000 грн. У судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності (а.с.3). У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 100000 грн. Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі відділення Фонду) [PERSON], яка діє на підставі довіреності, проти позову заперечувала та пояснила, що відділення Фонду не є належним відповідачем у справі, так як [PERSON] України № 717 V від 23.02.2007 р. внесено зміни до [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (надалі Закон), відповідно до яких усі норми даного закону, якими передбачалося виплата моральної шкоди виключено. Фонд соціального страхування… не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду. Крім того, цим же [PERSON] у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди не передбачене. Фонд виплачує моральний збиток тільки за наявності встановлення факту спричинення моральної шкоди громадянинові МСЕК. Даний факт встановлений відносно позивача не був. Також, на думку представника відповідача, позивач всупереч вимогам ЦПК України, не надав суду доказів про порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, про порушення спілкування з оточуючими, про настання інших негативних наслідків морального характеру. Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] з 01.07.2004 року по теперішній час працює слюсарем черговим та з ремонту обладнання ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.18-21). Під час роботи 12.01.2005 року біля 04-20 годин з позивачем стався нещасний випадок, про що комісією у складі представників підприємства та Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області проведено розслідування та складено Акт розслідування нещасного випадку Н 5 від 18.01.2005 року та Акт № 1 про нещасний випадок на виробництві Н 1 від 18.01.2005 року (а.с.6-7; 8-12). В пункті 6 Акту № 1 про нещасний випадок на виробництві Н 1 від 18.01.2005 року (надалі Акту) зазначено, що слюсар черговий та з ремонту обладнання [PERSON] біля 04-20 годин під час виконання свердлильних робіт лівою рукою в рукавиці доторкнувся до свердла, що оберталося. При цьому, рукавиця разом з рукою була захоплена свердлом та їх почало намотувати на свердло. [PERSON] висмикнув руку, але при цьому був відірваний пятий палець лівої руки. Особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці в пункті 10 Акту зазначено у тому числі і самого потерпілого [PERSON], який порушив вимоги п.3.19 «Інструкції з охорони праці для слюсарів чергових та з ремонту обладнання» (а.с.6,7). Позивачу згідно висновку МСЕК від 11.05.2005 року серія ДНА-02 № 02389 первинно було встановлено 20% втрати професійної працездатності у звязку з виробничою травмою від 12.01.2005 року (зазначена обставина визнається відповідачем та підтверджується копією його постанови від 27.05.2005 року № 2783Н «Про призначення страхової виплати потерпілому на виробництві» (а.с.22). В подальшому при переогляді МСЕК 12.12.2007 року [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності 15% безстроково (а.с.13,14). З набуттям чинності з 1 квітня 2001 року [PERSON] «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» за наявності факту заподіяння моральної шкоди, страхова виплата за моральну шкоду відповідно до ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 34 [PERSON] виплачується Фондом соціального страхування від нещасних випадків, в тому числі й у разі стійкої, часткової чи повної втрати професійної працездатності. Зазначені положення відповідають і Рішенню Конституційного Суду від 27.01.2004 року N 1-рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), яким встановлено обовязок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Суд вважає, що в даному випадку відповідач повинен виплатити позивачу моральну шкоду в звязку з тим, що за змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 [PERSON] України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Встановлено, що 20% втрати професійної працездатності внаслідок отриманої 12.01.2005 року виробничої травми позивачу було вперше встановлено висновком МСЕК 11.05.2005 року (а.с. 22). Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності як [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», так і [PERSON] України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Той факт, що у відповідності з [PERSON] України «Про державний бюджет України на 2007 рік» п. 22 ст. 71 зупинено дію абзацу 4 ст. 1 [PERSON] України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» - в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку, на думку суду, не може бути прийнято до уваги. Згідно рішень Конституційного Суду України № 6- рп/2007 року від 09.07.2007 року № 10-рп/2008 року від 22.05.2008 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. [PERSON] України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату, тому покладення на відділення Фонду обовязку по сплаті такої виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу. При обговоренні питання про спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан здоровя позивача, наслідки, які відбулися у звязку із отриманням виробничої травми, відсоток втрати професійної працездатності тощо. При визначенні розміру моральної шкоди суд керується розясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та визначає розмір моральної шкоди в межах заявлених вимог, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань стану здоровя потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин справи. Зважаючи на 20 % втрати професійної працездатності позивачем, стан його здоровя, відчуття постійного дискомфорту у руці, тривалість страждань і переживань в звязку з погіршенням здоровя внаслідок трудового каліцтва, а також беручи до уваги і наявність вини позивача у нещасному випадку, що стався з ним через недотримання інструкції з охорони праці, суд вважає, що компенсацію за заподіяну моральну шкоду йому слід призначити у розмірі 8000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням які він зазнає, а в іншій частині позову позивачеві слід відмовити. Доводи Фонду соціального страхування про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 22.11.1995 року № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу висновком МСЕК від 11.05.2005 року встановлено стійку втрату професійної працездатності. Доводи відповідача стосовно того, що [PERSON] України № 717 від 23.02.2007 року внесено зміни до [PERSON] України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...», відповідно до яких усі норми даного [PERSON] стосовно виплати моральної шкоди виключено, а п. 3 розділу XI «Прикінцеві положення» вказаного [PERSON], після абзацу третього доповнено новим абзацом, згідно якого відшкодування Фондом моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання випадку припиняється з січня 2008 року, а тому Фонд є неналежним відповідачем, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача до набрання чинності цим [PERSON]. Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» сторони у справі звільнено від сплати державного мита. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача.

Outcome: partial