Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

[PERSON]І звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Пята Львівська державна нотаріальна контора, у якому просить визначити йому, [PERSON] додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його батька, [PERSON], визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON], видані Пятою Львівською державною нотаріальною конторою спадкоємцям за законом [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спадковій справі № 94/10, перерозподілити спадщину між пятьма спадкоємцями, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 20.03.2012р. ухвалою Франківського районного суду м.Львова, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Пята Львівська державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Пята Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсними видані свідоцтва про право на спадщину та перерозподіл спадщини, розєднані в окремі провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та повідомив, що покійний [PERSON] є батьком позивача [PERSON]. [PERSON] та його мати одружились 21 квітня 1990 року та перебували у шлюбі до 11 листопада 1992 року. 25 квітня 2002 року його батько змінив своє прізвище з [PERSON] на [PERSON], а у 2007 року позивач змінив прізвище [PERSON] на [PERSON]. Після розлучення мати позивача [PERSON] вдруге вийшла заміж та у 1999 році переїхала на постійне мцісце проживання до м.Донецьк. У 2007 році, після закінчення школи він також переїхав на постійне місце проживання у м.Донецьк, де проживає та навчається до сьогоднішнього дня. Враховуючи, що мати позивача одружилась вдруге, а батько одружувався ще двічі, то позивач фактично не мав можливості підтримувати контакт з батьком. Про смерть батька дізнався лише в листопаді 2011 року. Причинами пропуску строку на прийняття спадщини позивач вважає проживання у віддаленому регіоні(м.Донецьк), те що інші спадкоємці не повідомили його про смерть батька та не повідомили нотаріуса про існування ще одного спадкоємця першої черги за законом. Просить визнати ці причини поважними та продовжити йому строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В судовому засідання відповідачка [PERSON] позов заперечила та пояснила суду, що у шлюбі з померлим [PERSON] перебувала з 1995 року. Від цього шлюбу у неї є двоє неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. За весь час перебування у шлюбі з [PERSON], а це 15 років у їхній сімї ніколи не обговорювалось питання про існування дитини від першого шлюбу. Її діти також про це не знали, батько їм ніколи цього не говорив. До неї доходили чутки про те, що ніби-то у її чоловіка є дитина від першого шлюбу, однак протягом спільного проживання ні у м.Добромилі Старосамбірського району Львівської області, ні у її батьків у с.Тишковичі Мостиського району Львівської області, а згодом і у м.Львові, ніхто із дітей до них не приходив. Тому вона вважала, що це тільки чутки, і якби у нього були діти, вони б якось намагались встановити контакт із батьком. Ні про існування позивача, ні про місце його проживання, ні про місце його перебування вона не знала. Оскільки окрім неї спадкоємцем по смерті [PERSON] є його мати [PERSON] і яка нічого не повідомляла нотаріусу про існування дитини від першого шлюбу, у неї не було підстав це робити та керуватись чутками. Окрім цього пояснила, що після смерті чоловіка, [PERSON] на його мобільний телефон ще довго телефонували люди, з якими він повязаний роботою і які не знали, що він помер. Вона весь час відповідала на ці дзвінки і повідомляла їм про це. Приблизно на початку лютого 2010 року, коли черговий раз задзвонив мобільний телефон померлого [PERSON] вона підняла слухавку. Молодий голос попросив дати слухавку [PERSON], вона запитала хто його просить, він відповів, що син [PERSON]. Тоді вона повідомила йому, що останній помер 13 грудня 2009 року. Більше він до неї не дзвонив. Також повідомила суду, що її чоловік [PERSON] був інвалідом 2-ї групи, хворів на епілепсію, перебував на обліку у Львівському психоневрологічному диспансері, йому постійно була потрібна стороння допомога, яку надавали йому вона і її діти. Вона ніяк не може зрозуміти, як позивач, який називає себе сином може так цинічно та аморально поступати. Ні разу не бачучи свого батька, не цікавлячись його життям та здоровям, через 21 рік може вимагати спадщину та ще й виправдовує свою негідну поведінку і просить відсутність відомостей про смерть батька визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Просить причини пропуску строку для прийняття спадщини, на які посилається позивач не визнавати поважними, а також зняти арешт з майна, накладеного ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 24.02.2012 р. Представник відповідачки підтримала заперечення [PERSON] та зазначила, що причини наведені позивачем не можна визнати поважними. Також повідомила суду, що відповідно до ст. 64 Закону України «Про нотаріат»,- нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязаний повідомити про це тих спадкоємців місце проживання або роботи яких йому відоме. Просить в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] пояснила суду, що на початку лютого 2010 року, перебуваючи у одній кімнаті з відповідачкою [PERSON] задзвонив мобільний телефон покійного [PERSON]. Слухавку взяла відповідачка [PERSON] Вона чула як остання запитала хто дзвонить. Чула слова, що це син [PERSON] і як [PERSON] повідомила, що [PERSON] помер 13 грудня 2009 року. Після цього вона запитала у відповідачки [PERSON], хто дзвонив, на що остання відповіла, що син [PERSON]. Вона була дуже здивована, бо ніколи його не бачила і не чула про такого. До племінниці приходила часто, протягом усього часу спільного проживання з [PERSON], а після його смерті постійно проживає з відповідачкою [PERSON] В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він підтримує позовні вимоги позивача та просить їх задоволити. Представник третьої особи - Пятої Львівської державної нотаріальної контори до суду не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідка, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, сідоцтвом про переміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] та свідоцтвом про переміну призвмища [PERSON] на [PERSON] До 2007 року проживав та навчався у м.Старий Самбір Львівської області, після закінчення школи переїхав на постійне місце проживання до матері у м.Донецьк, де проживає та навчається до сьогоднішнього дня. До смерті з [PERSON] ніколи не спілкувався. Іншими спадкоємцями є дружина померлого, [PERSON], його діти [PERSON], [PERSON] та мати [PERSON], які заперечують проти надання додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини [PERSON] Померлий [PERSON] був інвалідом 2-ї групи , про що свідчить посвідчення № 5228689 та довідка серії ЛВА-1 № 211896. У відповідності до ст. 1272 ЦК України,- за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абз.6 п.24 Пленуму ВС України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»,- вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що на початку лютого 2010 року у неї відбулась розмова по мобільному телефону , що належав покійному [PERSON] із [PERSON], на який той телефонував і вона йому повідомила, що [PERSON] 13 грудня 2009 року помер. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що на початку лютого 2010 року, перебуваючи у одній кімнаті з відповідачкою [PERSON] чула розмову між позивачем [PERSON] і [PERSON] Таким чином судом встановлено, що позивач ще на початку лютого 2010 року знав, що його батько [PERSON] помер 13 грудня 2009 року. Однак не скористався своїм правом і не подав у встановлений законом термін заяву в нотаріальну контору для прийняття спадщини, тому цей строк пропустив без поважних причин. Причини пропуску строку для прийняття спадщини, наведені в позовній заяві, не є поважними і спростовуються доказами дослідженими в судовому засіданні. Крім того суд встановив, що протягом 21 року [PERSON] не цікавився здоровям і життям свого батька, який був інвалідом 2-ї групи та хворів на епілепсію, а тому вважає його доводи непереконливими, такими, шо не виправдовують поведінку сина. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed