Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

09 грудня 2010 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступне. 20 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №03/ф010/07, за умовами якого вказаний відповідач отримав кредит в розмірі 45000 доларів США. В свою чергу, вказаний відповідач зобов`язався до 19 лютого 2010 року повернути кредит, сплатити відсотки за користування вказаними кредитними коштами, а також інші обов`язкові платежі на підставах та умовах, визначених кредитним договором. Даний кредит було забезпечено договорами поруки №03/ф010-п1/07, №03/ф010-п2/07, укладеними 20 лютого 2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] . Оскільки відповідачі взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконали, позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення солідарно з відповідачів на свою користь суми заборгованості, яка станом на 09 листопада 2010 року склала 478722,01 гривень. Також позивач просив суд покласти на відповідачів судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності позивача. При цьому представник позивача зазначив, що позовні вимог підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем, як кредитором, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, 20 лютого 2007 року укладено кредитний договір №03/ф010/07, за умовами якого кредитор зобов`язався надати позивачу кредит в розмірі 45000 доларів США, а позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит до 19 лютого 2010 року, сплатити 16% річних за користування кредитом, а також інші обов`язкові платежі. За несвоєчасне (повне або часткове) повернення кредитних коштів та за несвоєчасну (повну або часткову) сплату відсотків позичальник сплачує пеню у розмірі 0,2%, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених відсотків за кожен день прострочення. Окрім того, умовами договору передбачена сплата позичальником штрафу в розмірі 5% від суми кредитних коштів за порушення позичальником інших зобов`язань за кредитним договором. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору №03/ф010/07 від 20 лютого 2007 року. Як свідчить наявна в матеріалах справи копія заяви на видачу готівки №210 від 20 лютого 2007 року кредитором були надані відповідачу [PERSON] обумовлені кредитним договором кошти в повному обсязі. Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе договірних зобов`язань за вказаним вище договором між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] 20 лютого 2007 року укладено договори поруки №03/ф010-п1/07, №03/ф010-п2/07. За умовами таких договорів відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як поручителі, зобов`язались перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі із [PERSON] за невиконання останнім взятих на себе договірних зобов`язань за кредитним договором №03/ф010/07 від 20 лютого 2007 року. Зазначені обставини підтверджуються копіями договорів поруки №03/ф010-п1/07, №03/ф010-п2/07 від 20 лютого 2007 року. Із матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] перестав виконувати належним чином взяті на себе договірні зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості перед позивачем, яку останній своєю письмовою вимогою від 29 квітня 2009 року просив відповідачів погасити. Оскільки такі вимоги щодо повернення заборгованості належним чином виконані не були, станом на 09 листопада 2010 року утворилась заборгованість на суму 487722 гривень, з яких: 207918,37 гривень заборгованість за сумою кредиту, 78988,07 гривень заборгованість за користування кредитом, 121345,12 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 61648,87 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, 17821,58 гривень штраф. Викладені фактичні обставини підтверджуються копією вимоги-повідомлення від 29 квітня 2009 року, довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 09 листопада 2010 року. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.1054, 1055 ЦК України), а також договір поруки (ст.553 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст.549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст.550 ЦК України). За змістом ст.ст.546, 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Положеннями ст.533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інше не передбачено договором або законом. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №03/ф010/07 від 20 лютого 2007 року, договорами поруки №03/ф010-п1/07, №03/ф010-п2/07 від 20 лютого 2007 року, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачами даних договорів, а також встановлено невиконання відповідачами, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даними договорами, що призвело до утворення заборгованості перед позивачем на вказану ним в позові суму, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) на суму 1700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, сплата яких підтверджується відповідними платіжними дорученнями. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved