Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-13 00:00:00

В позові ВАТ „ Облтеплокомуненерго" до [PERSON], уточненому в судовому засіданні під час розгляду справи, ставиться питання про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання для централізованого опалення та підігріву води за період з березня 2010 року по 30 серпня 2011 року. Рішенням Корюківського районного суду від 22 листопада 2011 року в задоволенні позову було відмовлено із стягненням з позивача 25,50 грн. судового збору, недоплаченого при подачі позову. В апеляційній скарзі ВАТ „ Облтеплокомуненерго" вказане рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги є посилання на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що суд, безпідставно дійшов висновку проте, що борг, за період з березня 2010 по вересень 2011 року, коли власником 1/6 частини квартири за договором купівлі-продажу стала відповідачка та про оплату за теплопостачання якої заявлено позов, має сплатити не власниця , а [PERSON] - попередній власник цієї частини квартири. Вказує, що суд залишив поза увагою наявну в матеріалах справи заяву [PERSON] про закриття попереднього рахунку на придбану нею 1\\6 частину квартири з переведенням всієї суми заборгованості за теплопостачання цієї частини житлової площі, та що заборгованість виникла саме по рахунку попереднього власника, але за період, коли власником стала відповідачка. Неправомірним вважає апелянт і стягнення з ВАТ „ Облтеплокомуненерго" 25,50 грн. судових витрат, оскільки, відповідно до п.2 ст.99 ЦПК України суд мав врахувати, що 25,50 грн. було сплачено позивачем раніше при зверненні з заявою про видачу судового наказу, яка прийнята до розгляду не була. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до правил ст. 303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим . Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим, є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, цим вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON], являючись співвласницею спірної квартири у м. Корюківка по вул.. Передзаводській,6, за договором купівлі-продажу від 18.03.2010 року придбала у власність ще 1/6 частину цієї квартири у іншого співвласника - [PERSON]. Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд виходив з того, що оплату послуг теплопостачання по рахунку, який було відкрито до набуття у власність 1/6 частини квартири, відповідачка здійснювала своєчасно та у повному обсязі і станом березень 2010 року заборгованості не мала. Борг, що виник по рахунку попереднього співвласника квартири [PERSON] повинна сплачувати остання. Такі висновки суду ґрунтуються на неповно з"ясованих обставинах і суперечать наявним в матеріалах справи доказам. Апеляційним судом встановлено, що [PERSON] являється співвласником 7/12 , на яку було відкрито особовий рахунок № 13417 , а з 19.03.2010 року стала ще співвласником 1/6 частини квартири № 23 по вул.. Передзаводській у м. Корюківка, яку за договором купівлі продажу придбала 18.03.2010 року у попереднього власника [PERSON] та на яку було відкрито особовий рахунок № 135638 ( а.с.41). На момент набуття [PERSON] права власності на 1/6 частину квартири, заборгованості за послуги теплопостачання та підігріву води не було ні по рахунку № 13417, ні по рахунку № 135638. Інформації про збільшення опалювальної площі частки квартири [PERSON] до ВАТ „ Облтеплокомуненерго" не надала, оплату за опалення та підігрів води збільшеної на 1/6 частину квартири - не здійснювала, змін до особового рахунку по квартирі не внесла, продовжуючи оплату лише за 7/12 частини квартири, що призвело до виникнення 607,09 грн. заборгованості по оплаті тієї жилої площі в квартирі, яка з 19.03.2010 року стала її власністю ( а.с. 17). Виходячи з встановлених обставин та із змісту ст. 1 та п.5 ч.З ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", після припинення права власності [PERSON] на 1/6 частину квартири, остання не несе зобов'язань по оплаті послуг теплопостачання та підігріву води тієї житлової площі, власником якої вона не являється і послуг ВАТОблтеплокомуненерго" не споживає. Такий обов'язок покладено на споживача - фізичну особу, яка споживає чи має намір споживати послуги.Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не спростувала доводи позивача в цій частині належними доказами. її заява про об'єднання особових рахунків № 15417 та 135638 з переведенням заборгованості по рахунку № 135638 за період з березня 2010 вересень 2011 року свідчать про визнання нею свого обов'язку сплачувати послуги теплопостачання 1/6 частини квартири, право власності на яку вона набула з 19.03.2011 року ( а.с.26 ). Отже, суд першої інстанції, залишивши всі вищезазначені обставини поза увагою, невірно встановивши обставини та неправильно застосувавши закон, який підлягав застосуванню, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апелянта в частині неправильного вирішення судом питання розподілу судових витрат апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, будь яких доказів сплати 25,50 грн. судового збору при подачі заяви про видачу судового наказу, матеріали справи не містять. На а.с.1 та 2 наявні платіжні доручення про сплату 25,50 грн. державного мита за позовом від 23.08.2011 року та від 14.10.2011 року про оплату витрат 30,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в Корюківському суді від 14.10.2011 року, які жодного відношення не мають до судових витрат , понесених позивачем на оплату заяви про видачу судового наказу, як і відсутні будь-які докази в даній справі про звернення позивача до суду з такою заявою та до того ж боржника. Відповідно до правил ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд змінює або скасовує рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, якщо буде встановлено, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені останнім у зв"язку з розглядом апеляційної скарги в апеляційному суді, а саме 94,10 грн. ( а.с.37)

Outcome: approved