Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

В провадженні суду знаходиться вказана справа. Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 49, що знаходиться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Курчатова, буд. 41. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 01.06.1999 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири, який був посвідчений та зареєстрований у Товарній біржі Новий вік. На даний час він бажає продати зазначену квартири, однак не може цього зробити, бо згідно законодавства України на даний час договір вказаного майна повинен бути посвідчений нотаріально. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, не надав заяву розглядати справу у його відсутності. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи без самостійних вимог до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах. В судовому засіданні встановлені факти, обставини та правовідносини, які регулюються ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що 01.06.1999 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу квартири № 49, що знаходиться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Курчатова, буд. 41. Договір посвідчений та зареєстрований у Товарной біржі Новий вік. Відповідно до п. 32 „Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до п. 62 даної Інструкції, право власності на житлову квартиру може бути підтверджено нотаріально посвідченим договором. Відповідно такої ж форми договору вимагає і діючий на даний час Цивільний кодекс України. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. В силу ч.3-5 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом в судовому засіданні встановлено, що маються підстави визнати договір, укладений між сторонами, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, так як маються письмові докази про виконання сторонами істотних умов договору, передбачених для договору купівлі-продажу, а також відбулося повне виконання договору. Позивач обґрунтовано, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України звернулася до суду за захистом свого особистого майнового права щодо визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. Таким чином, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved