Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 05 жовтня 2011 року звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до публічного акціонерного товариства Євраз [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що працював тривалий час у шкідливих умовах на підприємствах відповідача. Внаслідок порушення ст.13 Закону України Про працю, ст. 153 Кодексу законів про працю України його здоров`ю була заподіяна шкода. У зв`язку з цим, пройшов огляд МСЕК, за висновком якого з 16.08.2010 року було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 20% первинно , безстроково. У зв`язку із заподіянням шкоди Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі призначило щомісячні страхові виплати, також була нарахована одноразова допомога. У зв`язку з шкідливими та важкими умовами праці він отримав професійне захворювання та встановлений діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень. У звязку з цим йому протипоказана робота в підземних умовах та умовах пилу, несприятливого клімату. Він страждає від постійного, ниючого гострого болю у грудній клітці, утруднене дихання, слабкість, запаморочення , постійний головний біль, перебуває на лікуванні стаціонарному та амбулаторному , зазнає фізичного болю та страждань, прогресуюче погіршення стану здоров`я, що потребує додаткових зусиль для нормального існування та адаптації в середовищі , а також коштів для медикаментозного лікування, тому просить стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди 197 000 грн. Позивач у судовому засідання не з`явився , надав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, на задоволені позовних вимог наполягає. Відповідач надав суду заяву , відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, проти позову заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими , що підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що позивач працював на шахті ім. ФрунзеВАТ Суха Балка( на даний час ПАТ Суха Балка) підземним заступником начальника дільниці з 10.02.1984 року по 26.10.1984 року, з 23.07.1991 року по 31.05.1992 року, підземним гірничим майстром з 12.11.1981 року по 09.02.1984 року , 08.08.1989 року по 22.07.1991 року, 01.06.1992 року по 07.09.1998 року з повним робочим днем у підземних умовах. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 5-9). Згідно акту розслідування професійного захворювання у позивача було виявлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. Дана обставина підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання, складеним 06 серпня 2010 року. Відповідно до висновку про наявність шкідливих умов праці, зазначеному у акті розслідування хронічного професійного захворювання, умови і характер праці належать до 3 класу 2 ступеню шкідливості ( а.с.10-11) За висновком МСЕК з 16.08.2010 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20% первинно безстроково. Дана обставина підтверджується довідкою ( а.с. 14) . Так, у зв`язку з професійним захворюванням позивач періодично перебуває на лікуванні, як на стаціонарному так і амбулаторному. З документів медичних установ вбачається, що йому протипоказана робота в умовах тяжкої фізичної праці, перенавантаження та рекомендовано спостереження лікарів, оздоровлення в санаторіях, санаторно - курортне та медикаментозне лікування. Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме з вини відповідача, який порушував норми безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода . На думку суду, в даному випадку саме відповідач ПАТ Євраз [PERSON] Балкаповинен виплатити позивачу моральну шкоду. Рішенням Конституційного [PERSON] України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008 року по справі №1-32/2008 встановлено, що зазначеним Законом скасоване право застрахованих осіб, громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду , яке вони мали на підставі приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатностіта визнано, що після скасування вказаних приписів громадяни, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання , мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця). У п.13 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв`язків що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності , виду діяльності чи галузевої належності. На думку суду, відсутні підстави також вимагати від позивача медичного висновку про встановлення факту спричинення моральної шкоди , оскільки згідно ч.2 ст. 23 ЦК України визнано, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна йому моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Суд встановив, що обставини заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами, з чого слід зробити висновок про те, що неправомірними діями відповідача, позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду, яка повинна компенсуватися в грошовому вигляді. Підприємство, на якому працював позивач, порушувало діюче законодавство, зокрема, ст. 153 Кодексу законів про працю , не створило нешкідливі і безпечні умови праці. У зв'язку з виявленням у позивача професійного захворювання змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Рішенням Конституційного [PERSON] від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. зазначено ,що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж Рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. У відповідності зі ст. 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях. Суд приходить до висновку, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди, знаходять доказове підтвердження, а також з огляду на те, що настали важкі наслідки для позивача, а саме: втрата працездатності - 20 % безстроково та відбулися зміни в стані його здоров'я, викликані профзахворюванням. [PERSON], заподіяної моральної шкоди, позивач оцінює в межах 197\~000 грн. Суд , вирішуючи питання про розмір моральної шкоди , яка підлягає відшкодуванню, враховує тяжкість наслідків у здоров`ї позивача, відсотки втрати працездатності 20%, і вважає необхідним визначити позивачу в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн що , на думку суду, буде відповідати тим стражданням і переживанням , які зазнає позивач, а в задоволенні іншої частини позову відмовити. Відповідно до т. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З урахуванням викладених обставин та наданих доказів суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди. У відповідності до вимог ст., ст.79,84,88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати , а саме: судовий збір 94 грн 10 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial