Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на користування квартирою №58 по вул.Вигін, 3 в м.Львові, вселити його у вказану квартиру та зобов»язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні нею. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 1991р. вселився у спірну квартиру на підставі ордеру та був у ній зареєстрований, в 1992 р. одружився із відповідачкою, яка вселилась до нього в квартиру. Однак, у 2001р. вони розлучились, після чого відповідачка почала створювати йому перешкоди у користуванні квартирою, провокуючи скандали та викликаючи працівників міліції. З 2009р. відповідачка взагалі не впускає його до квартири, позбавивши, таким чином, єдиного житла. Враховуючи те, що він має таке ж право на користування спірною квартирою просить вселити його у квартиру та зобов»язати відповідачку не чинити перешкод в користуванні нею. Відповідачка звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, з квітня 2002 року в квартирі не проживає, не оплачує житлово-комунальні послуги, не цікавиться квартирою, однак залишився у ній зареєстрованим, у звязку із чим всі обов»язки, що випливають із договору найму покладені лише на неї. Оскільки відповідач добровільно залишив спірну квартиру, не проживає у ній більше шести місяців просить визнати його таким, що втратив право на користування нею. В судовому засіданні позивач первісний позов підтримала повністю, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що спірну квартиру залишив добровільно, оскільки після розлучення проживав з іншою жінкою. Будь-яких спроб вселитись у квартиру не робив, оскільки передбачав, що відповідачка спровокує скандал, ствердив, що проживати в квартирі наміру немає, однак, хоче щоб за ним зберігалось право на користування квартирою, а в подальшому має намір свою частку у квартирі подарувати доньці. Зустрічний позов не визнав, просить врахувати, що він тривалий час перебував за кордоном на заробітках та відмовити в позові. Відповідачка первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту зустрічного позову, додатково пояснивши, що відповідач з 2002 р. у спірній квартирі не проживає, оскільки пішов до іншої жінки, залишивши її з двома дітьми. З цього часу будь-якого наміру проживати у квартирі він не виявляв, жодних його речей в квартирі немає, житлово-комунальних послуг він не оплачує. Будь-яких перешкод в користуванні спірною квартирою ніхто позивачу не чинив. Тому просить відмовити у первісному позові та задоволити зустрічний . Заслухавши пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає до задоволення, а зустрічний слід задоволити з наступних підстав . Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім»ї понад шість місяців у передбачених ч.3 ст.71 Житлового кодексу випадках, перелік яких є вичерпним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що спірна квартира складається із однієї кімнати, житлова площа квартири становить 20,50 кв.м. В квартирі зареєстровані позивач, відповідачка та їх діти [PERSON], [PERSON]. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 23.04.2011р. Як стверджується актами від 07.06.2006 р., 05.01.2006р. та 01.03.2001 р., складеними комісією ЛКП «Дністер», відповідач понад шість місяців не проживає у спірній квартирі. Факт відсутності відповідача у спірній квартирі з 2002р. підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Факт його непроживання в спірній квартирі понад шість місяців не заперечується і самим позивачем, який в судовому засіданні визнав, що з 2009р. не проживав у спірній квартирі та не вживав жодних заходів для вселення у неї. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Однак, позивач всупереч зазначених вимог не подав суду жодних доказів в підтвердження обставин створення йому перешкод в користуванні спірною квартирою та поважності причин не проживання у ній. Зазначені ним у позові обставини не підтверджені жодними фактичними даними, а також спростовані показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні ствердили, що позивачу не чинилось жодних перешкод в користуванні квартирою, при виявленні такого бажання він міг у ній проживати, однак, залишивши сім»ю він не вчиняв жодних дій, які б свідчили про те, що він хоче проживати у квартирі. Крім того, сам позивач в судовому засіданні ствердив, що реально проживати у спірній квартирі наміру немає. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що відповідач не проживав у спірній квартирі понад шестимісячний строк без поважних причин, а відтак, втратив право на користування нею, а тому зустрічний позов слід задоволити, а в задоволенні первісного позову слід відмовити. На підставі ст. ст..71, 72 Житлового кодексу та

Outcome: dismissed