Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом 10.11.2009 року з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 839/4/27/38/7-696 від 25.09.2007 року , 02 вересня 2010 року позовну заяву було залишено ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова без розгляду, ухвалу від 02.09.2010 року скасовано ухвалою Апеляційного Суду Харківської області від 25.11.2010 року з направленням справи тому ж складу суду для розгляду по суті. Свої позовні вимоги позивач уточнив 22.02.2011 року та просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 839/4/27/38/7-696 від 25.09.2007 року, а саме квартиру [ADDRESS], визначити спосіб реалізації предмету іпотеки, надати всі права по реалізації майна, надати право по здійсненню своїх вимог за кредитним договором №839/3/27/38/7-459 від 25.09.2007 року за рахунок реалізації предмета іпотеки, встановити початкову ціну предмету іпотеки в сумі 744\~875,00 гривень, виселити та зняти з реєстраційного обліку всіх квартиронаймачів кв.№47 в будинку №20 по вул.. Данилевського в м. Харкові та стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1700,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120,00 гривень. В судовому засіданні за період розгляду справи позивач змінив декілька представників за дорученням, представники за дорученням [PERSON],[PERSON],[PERSON] позовні вимоги за доповненим позовом від 22.02.2011 року підтримали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON]та [PERSON] в судове засідання не зявилися , про час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином причини неявки суду не сповістили. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник за дорученням [PERSON] позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували, пояснивши суду, що відповідачка [PERSON], перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], на законних підставах придбала за договором купівлі-продажу спірну квартиру, яка не перебувала в реєстрі заборон, сплатила за вищевказану квартиру гроші в повному обсязі, вищевказану квартиру придбала у власника [PERSON] 23.04.2010 року, до цього час протягом понад рік орендувала вищевказане приміщення у [PERSON], про факт зміни власника дізналася 22.04.2010 року, коли їй запропонували придбати спірну квартиру, бо новий власник не мав наміру продовжувати договірні відносини за договором оренди від 01.05.2009 року. Відповідачка [PERSON] пояснила, що понад 20 років працює нотаріусом, спочатку державним, а зараз понад 10 років приватним , перед оформленням вищевказаного договору купівлі-продажу 23.04.2010 року приватним нотаріусом [PERSON] було отримано витяг з реєстру обтяжень та було встановлено, що квартира не перебувала під заставою та не перебувала під податковим обтяженням. Відповідач [PERSON] надав письмові пояснення ,в яких вказав, що вищевказану спірну квартиру вони з дружиною [PERSON] придбали під час шлюбу, квартира є спільним майном подружжя. Його дружина придбала квартиру, що станом на 23.04.2010 року не перебувала під іпотекою, гроші за договором купівлі- продажу сплатили з сімейного бюджету. Третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] позовні вимоги не визнав , проти позову заперечував, пояснив суду, що 22.04.2010 року він посвідчував договір купівлі- продажу спірної квартири між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] звернулася до нього з заявою виключити спірну квартиру з реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, надавши йому рішення Дзержинського районного суду від 06.04.2010 року № 2-5500/10, яке набуло чинності, про що в вищевказаному судовому рішенні зроблено відповідний запис та воно скріплене печаткою Дзержинського районного суду м. Харкова та підписом судді(арк..справи 203- 204) , також йому були надані заяви про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна (арк..справи 205) та повідомлення про виключення запису . Пропозиція суду про залучення по справі в якості співвідповідача [PERSON] позивачем та відповідачами визнана недоцільною. Вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами архівної справи Дзержинського районного суду м. Харкова №2-5500/10 від 06.04.2010 року, прослухавши в судовому засіданні диск з копією судового засідання Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2010 року по цивільній справі за позовом ПАТ Укрсоцбанкдо [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором№839/3/27/38/7-459 від 25.09.2007 року , дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного: 25.09.2007 року між ПАТ Укрсоцбанкта [PERSON] було укладено кредитний договір №839/3/27/38/7-459 від 25.09.2007 року, на підставі з яким [PERSON] отримав в Банку грошові кошти в сумі 595\~900,00 гривень. Наданий кредит було забезпечено іпотекою на підставі укладеного іпотечного договору №839/4/27/38/7-696 від 25.09.2007 року , відповідно цей договір було укладено між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку УКРСОЦБАНК, правонаступником ,якого є ПАТ Укрсоцбанкта громадянкою [PERSON], предметом іпотеки стала двохкімнатна квартира [ADDRESS] , яка належала іпотекодавцю [PERSON] на праві власності за договором купівлі-продажу від 24.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та внесена в реєстр нотаріальних дій за №3539(арк.. справи 11-15). Право власності за [PERSON]було зареєстровано за №12827968 в КП У Харківське міське бюро технічної інвентаризаціїтакож 24.09.2007 року . Вартість квартири [ADDRESS] в договорі купівлі-продажу станом на день купівлі 24.09.2007 року складає 681750,00 гривень. Суд звернув увагу на ті обставини, що ПАТ Укрсоцбанкта [PERSON] уклали кредитний договір №839/3/27/38/7-459 на наступний день після оформлення [PERSON]. купівлі-продажу , тобто 25.09.2007 року. Сума кредитного договору ,як встановлено дослідженими судом доказами склала 595\~900,00 гривень ,а в іпотечному договорі №839/4/27/38/7-696 від 25.09.2007 року вартість предмету іпотеки без оціночно та безпідставно вказано вже 744 875,00 гривень, таким чином, вартість двохкімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] протягом одної доби була штучно збільшена на 148\~975,00 гривень. Суд не розглядає обґрунтованість видачі кредиту [PERSON], але з його пояснень у Фрунзенському районному суді м. Харкова 17.03.2010 року вбачається ,що він на час звернення за кредитом не працював, доходів не мав, але йому було надано кредит більш ніж на півмільйона гривень під сумнівне забезпечення зобовязання(передачу під іпотеку квартири ,яка придбана та зареєстрована за добу до передачі її в іпотеку).На підставі з п.2.1.1 вищевказаного іпотечного договору іпотекодавець (відповідачка [PERSON]В) прийняла на себе зобовязання надавати Іпотекодержателю (ПАТ Укрсоцбанк) можливість перевірки стану і правильного використання предмету іпотеки. На підставі з п.2.1.4 цього договору іпотекодавець (відповідачка [PERSON]В) прийняла на себе зобовязання без письмової згоди Іпотекодержателя (ПАТ Укрсоцбанк) не відчужувати предмет іпотеки, а також не передавати його в лізинг, оренду, користування. Про ті обставини, що позивач по справі не скористався умовами укладеного іпотечного договору та не цікавився предметом іпотеки свідчить той факт, що між [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку 01.05.2009 року(арк..справи 202) було укладено договір оренди строк дії до 01.11.2010 року, вищевказану квартиру [ADDRESS] було передано в оренду [PERSON]Г.(відповідачці по справі) для використання під офісне приміщення , в якому вона здійснювала нотаріальну діяльність ,як приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу. Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи відповідачки [PERSON] та її представника [PERSON] в тій частині, що протягом оренди спірного приміщення [PERSON] не була усвідомлена про той факт, що вищевказане приміщення перебуває під іпотекою, бо з боку представників банку стан приміщення не перевірявся і ніхто предметом іпотеки не цікавився є обґрунтованими. Відповідно з довідкою КП Жилкомсервіс(арк..справи41), яку надано як докази по справі позивачем (арк..справи 41) вбачається, що станом на 02.03.2010 року власником приміщення кв.47 Д.К.П. від 05.12.05 року є [PERSON]., суд приходить до висновку, що при оформленні іпотечного договору 25.09.2007 року службою безпеки Банку цей факт достатньо не перевірявся. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2010 року № 2-п-29/10(арк..справи 185-186) ,яке набуло чинності, з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ Укрсоцбанксума заборгованості за кредитним договором №839/3/27/38/7-459 від 25.09.2007 року 621 034,00 гривень, з яких сума основного боргу за тілом кредиту складає 503677гривень 48 копійок, цей факт свідчить про те, що заборгованість частково була погашеною [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що порушене право банку на грошові кошти поновлене судом ,бо заборгованість стягнута з боржника. Судом ретельно досліджена в судовому засіданні цивільна справа №2-5500/10 від 06.04.2010 року, копії матеріалів якої залучені до цивільної справи для дослідження як докази. Судом встановлено, що 18.02.2010 року іншим складом суду відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку УКРСОЦБАНК, правонаступником ,якого є ПАТ Укрсоцбанк та [PERSON] про розірвання іпотечного договору(арк..справи 48).06.04.2010 року по цій справі постановлено заочне рішення, на підставі з яким іпотечний договір № 839/4/27/38/7-696 від 25.09.2007 року було розірвано, внесені відомості про зняття запису з реєстру щодо обакта нерухомості та знято заборону з відчуження обєкту квартири [ADDRESS]. Представник банку про призначення справи до розгляду на 06.04.2010 року був попереджений своєчасно та належним чином, але в судове засідання не зявився, справу було розглянуто за його відсутність. З супровідного листа, який знаходить в матеріалах архівної справи №2-5500/10 встановлено, що копія заочного рішення по справі була видана представнику позивача для відправлення відповідачам по справі, але позивачкою по справі [PERSON] копії заочних рішень були відправлені тільки 30.04.2010 року, про що свідчить наданий позивачем конверт в ксерокопії (арк..справи 145 зворотна сторона),таким чином, заочне рішення від 06.04.2010 року з позначкою рішення не набуло чинностібуло отримано відповідачами по цій справі ПАТ Укрсоцбанк06.05.2010 року (арк..справи 147), [PERSON] 05.05.2010 року (арк..справи 148). 22.04.2010 року , не маючи відповідної заяви від відповідачів про перегляд заочного рішення , судом було видане заочне рішення від 06.04.2010 року з відміткою рішення набуло чинностіпозивачці по справі [PERSON], що вбачається з пакету документів , що надав суду приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] (арк..справи 203-204) та заяви про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна (арк..справи 205) та повідомлення про виключення запису(арк..справи 206) . Таким чином, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] у відповідності до вимог [PERSON] юстиції України від 07.09.2010 року № 10621-04-10-19 вилучив запис про обтяження з реєстру обтяжень на підставі рішення суду з обовязковим зазначенням номеру запису (арк..справи213-214), але посилання третьої особи на виконання саме цих рекомендацій [PERSON] юстиції України суд вважає безпідставними, бо цей лист видано тільки 07.09.2010 року, а подія з вилучення повідомлення про виключення запису та про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна мала місце 22.04.2010 року і виконана з порушенням вимог п. 48 та п. 253 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] з порушенням порядку вчинення нотаріальної дії зняла заборону на предмет іпотеки, що була накладена приватним нотаріусом [PERSON] 25.09.2007 року, тобто протиправно знявши заборону, накладену іншим нотаріусом. Зазначені вимоги Інструкції містять конкретні умови, за яких можливо вчинення нотаріальних дій іншими нотаріусами. А саме, коли нотаріус, що вчинив нотаріальну дію позбавлений можливості її вчинити ( у разі смерті, відпустки, знаходження на лікарняному). У таких випадках до своїх справ нотаріус має долучити відповідний наказ Головного управління юстиції про вищезазначені обставини. З відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається , що в цей період вона працювала та здійснювала нотаріальні дії (арк..справи 130). Про вчинення цих дій приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] повідомив приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] своїм листом тільки після зняття заборони(арк..справи 211). В порушення вимог Закону України Про іпотекуіпотекодержателя ПАТ Укрсоцбанксвоєчасно повідомлено не було. 22.04.2010 року [PERSON] продала спірну квартиру [PERSON], договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON]Д за № реєстру 1042, що посвідчується витягом с Державного реєстру правочинів на запит органів державної влади (арк..справи169). В той же день право власності було зареєстровано. 23.04.2010 року між власником [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] (арк..справи97-98,170), вищевказаний договір зареєстровано в електронному реєстрі 26.04.20140 року за номером правочину 3912382, договір купівлі - продажу посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та внесено в реєстр нотаріальних дій за №1847. Відповідно до розширеного витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна (арк..справи 192-193) вказано, що мало місце вилучення обтяження на підставі заочного рішення 2-5500/10 від 06.04.2010 рок Дзержинського районного суду м. Харкова , потім квартиру [ADDRESS] внесено в реєстр обтяжень тільки на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2010 року по справі №2-2523/10(нині 2-2041/11) . Таким чином, станом на час оформлення договору купівлі - продажу 23.04.2010 року між власником [PERSON] та [PERSON] квартира [ADDRESS] в реєстрі обтяжень зазначена не була. Доводи третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа [PERSON] в судовому засіданні підтверджені витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 269432201(арк..справи 181) , з якого суд вбачає, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] І.В.23.04.2010 року о 17 годині 23 хвилини 43 секунди ввійшла в цей реєстр та отримала відомості , що квартира [ADDRESS] на праві власності [PERSON] та під забороною не перебуває. Договір купівлі продажу внесено в Державний реєстр правочинів 23.04.2010 року за № 3912382, № витягу 8473061 о 18 годині 21 хвилині.(арк..справи 180). Аналогічним чином проведено перевірку відсутності спірної квартири в податковій заставі. При вирішенні спору суд виходить з того, що згідно вимог ст..41 Конституції України право власності в Україні є непорушним та складається з права володіння, права користування та права розпорядження майном. Суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] є добросовісним набувачем , її чоловік , відповідач [PERSON] має право на ? частину майна, що набуте в шлюбі на підставі вимог ст.ст.60,61 Сімейного Кодексу України і також є добросовісним набувачем , позовні вимоги ПАТ Укрсоцбанкдо [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №839/4/27/38/7-696 від 25.09.2007 року по своїй суті спрямовані на позбавлення їх права власності на квартиру [ADDRESS] , яке набуте на законних підставах. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] довели суду ті обставини , що вони є добросовісними набувачами права власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 44,0 кв.м, житловою площею32,9 кв.м.. Судом неодноразово розяснені учасникам процесу вимоги ст..ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тим обставинам, що докази подаються сторонами ,а судом тільки оцінюються. Суд вважає, що позивач за уточненим позовом не довів суду обґрунтованість своїх вимог та не надав суду доказів в їх обгрунтування. На підставі ст..41 Конституції України кожен має право володіти ,користуватися та розпоряджатися майном. На підставі ст..319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. Виходячи з вимог ст..328 ЦК України відповідачі набули право власності на законних підставах , до яких відноситься купівля-продаж та мають право розпоряджатися своїм правом власності відповідно закону незалежно від волі інших осіб ( ст.316 ЦК України) На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України). Статтею 12 Закону України Про іпотекупередбачено, що в разі порушення іпотекодавцем (відповідачем) зобовязань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань боржником, а в разі невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки, тобто за рішенням суду. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Статтею 23 Закону України Про іпотекувизначено наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи. У разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. У відповідністю зі ст.33. Закону України Про іпотекуврегульовано підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи\~іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству або підприємству, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду. Якщо предметом іпотеки є два або більше обєкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є обєкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування. Відповідно до ст. 35 Закону України Про іпотеку У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Позивач на адресу власника квартири [ADDRESS] [PERSON] письмової умови про порушення боржником зобовязання не направляв. Суд вважає, що згідно з вимогами ст.12 Закону України Про іпотекуправовідносини по зверненню стягнення на предмет іпотеки існують лише між іпотекодержателем та іпотекодавцем. Суд приходить до висновку, що станом на 23.04.2010 року спірна квартира [ADDRESS] не була предметом іпотеки, бо іпотечний договір №839/4/27/38/7-696 від 25.09.2007 року був розірваний рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2010 року №2-5500/10, станом на час придбання спірної квартири рішення суду набуло чинності та відповідно до ст.124 Конституції України повинне було виконуватися на території України. З позовними вимогами про визнання договорів купівлі- продажу від 22.04.2010 року та від 23.04.2010 року нікчемними у порядку ч 4 ст.12 Закону України Про іпотекупозивач не звертався. Суд розяснював сторонам неодноразово про неможливість вийти за межі позовних вимог. Суд приходить до висновку, що в правовідносинах між позивачем ПАТ Укрсоцбанкта відповідачами [PERSON], [PERSON] вимоги ст.24 Закону України Про іпотекуне можуть бути застосовані з тих підстав, що нею визначено наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, а квартира №47 в будинку №20 по вул. .Данилевського в м. Харкові предметом іпотеки не перебувала, в реєстрі заборон на відчуження нерухомого майна не перебувала. Дослідивши докази в їх сукупності ,суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. У звязку з відсутністю підстав задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки ,суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визначення способу реалізації предмету іпотеки, надання всіх прав по реалізації майна, надання права щодо здійснення своїх вимог за кредитним договором №839/3/27/38/7-459 від 25.09.2007 року за рахунок реалізації предмета іпотеки , в виселенні та знятті з реєстраційного обліку всіх квартиронаймачів кв.№47 в будинку №20 по вул.. Данилевського в м. Харкові. Позовні вимоги про, встановлення початкової ціни предмету іпотеки для його реалізації не відносяться до компетенції суду і не підлягають вирішенню в судовому порядку. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не існує і в задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до ст.ст.79,81,88 ЦПК України у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed