overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини щомісячно та до її повноліття. Свій позов мотивує тим, що що вона пребувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2000 року та від цього шлюбу є дочка [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що дочка знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не оказує, вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки. Відповідач проти позову не заперечує, не оспарює доводи позивача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цієї справи, надані сторонами докази, прийшов до наступного. Як було встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2000 року та від цього шлюбу є дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], [INFO], не надає, тому суд задовільняє позов, тому що згідно діючого законодавства на утримання однієї неповнолітньої дитини стягуються аліменти, при цьому сукупний розмір аліментів, що підлягає стягненню, не може бути меншим, ніж 30 % прожиточного мінімуму. Згідно з вимогами ст. ст. 81 ч.3, 88 ч.3 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що її чоловіку, [PERSON], на праві приватної власності належало наступне майно: - земельна ділянка, площею 6,9619 га, що знаходиться на території КСП МаякНовоіванівської сільської ради Нікопольського району на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ІІ ДП № 057435 від 04 січня 2000 року. За життя [PERSON] не залишив жодних заповідальних розпоряджень стосовно належного йому майна. 05 серпня 2000 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої вищевказане майно. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є позивачка. Інших спадкоємців за заповітом і законом немає. У встановлений законом строк позивачка не зверталася із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла спадщину фактично шляхом спільного проживання зі спадкодавцем до моменту її смерті та вступу в управління спадковим майном. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за законом, але через незалежні від нього причини не може належним чином посвідчити своє право власності на спадщину, він просить суд задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі. Суд, зясувавши думку інших учасників процесу, вважає за можливе слухати справу у порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як було встановлено судом, чоловіку позивача, [PERSON], на праві приватної власності належало наступне майно: - земельна ділянка, площею 6,9619 га, що знаходиться на території КСП МаякНовоіванівської сільської ради Нікопольського району на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ІІ ДП № 057435 від 04 січня 2000 року. За життя [PERSON] не залишив жодних заповідальних розпоряджень стосовно належного йому майна. 05 серпня 2000 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої вищевказане майно. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є позивачка. Інших спадкоємців за заповітом і законом немає. У встановлений законом строк позивачка не зверталася із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла спадщину фактично шляхом спільного проживання зі спадкодавцем до моменту її смерті та вступу в управління спадковим майном (а. с. 5 11). При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], має право на спадщину, від спадкування не усувалася, а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради в якій вказує, що 04.11 1989 року помер її чоловік [PERSON], якому 15 липня 1977 року був наданий дозвіл на будівництво гаражу в кварталі № 49-50.На підставі зазначеного рішення було проведено інвентаризацію гаражу ,його інвентарний номер 32-а.Оформити спадщину на гараж не має можливості оскільки відсутні документи на право власності. Просить визнати за нею право власності на гараж, розташований в м.Рубіжне, квартал № 53 (колишній №49-50),інвентарний номер 32-а. . В попереднє судове засідання позивач не з"явилася,надала заяву про розгляд справи за її відсутності ,підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, суду подав заяву в якій позов визнав, просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ,встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. На підставі рішення Ворошиловградського облвиконкому від 15.07.1976 року [PERSON] 18.11.1976 року було надано дозвіл на будівництво гаражу в кварталі № 49-50 в м.Рубіжне . На підставі зазначеного рішення було проведено інвентаризацію гаражу,побудованого [PERSON] в кварталі № 49-50 , інвентарний номер 32-а(довідка БТІ № 1494 від 19.04.1977 року ). Рішенням реєстратора КП БТІРубіжанської міської ради № 7 від 15.02.2011 року позивачці відмовлено в оформленні права власності на гараж в кварталі № 53(колишній № 49-50) з тієї причини,що відсутні документи,підтверджуючи право власності на гараж .Вартість гаражу на 28.01.2011 зазначена як 9204 грн. 04.11.1989 року помер [PERSON]І.(свідоцтво про смерть-а.с.5)., ,який знаходився в зареєстрованому шлюбі з позивачкою(свідоцтво про шлюб-а.с.5). Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка,вступивши в володіння гаражем. Відповідно до ст. 328 ГК України право власності набувається на підставах ,що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно ,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає,що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

В серпні 2011 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Шибалинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що 01 червня 1993 року в с. Шибалин Бережанського району помер її батько [PERSON]. 12 травня 1997 року в с. Шибалин Бережанського району померла її баба [PERSON]. Після смерті батька відкрилася спадщина на 1/5 частину будинковолодіння по вул. Данила Галицького, 30, в с. Шибалин Бережанського району на яку вона претендує, як спадкоємець за законом. Після смерті баби відкрилася спадщина на 1/5 частину будинковолодіння по вул. Данила Галицького, 30, в с. Шибалин Бережанського району на яку вона претендує, як спадкоємець за заповітом, посвідченим 27 лютого 1996 року секретарем Шибалинської сільської ради Бережанського району за реєстровим номером 4. Позивач прийняла спадщину, так як проживала разом з спадкодавцями, і є спадкоємцем після їх, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такий документ після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину будинковолодіння по вул. Данила Галицького, 30, в с. Шибалин Бережанського району, що належала [PERSON], який помер 01 червня 1993 року в селі Шибалин Бережанського району та в порядку спадкування за заповітом на 1/5 частину будинковолодіння по вул. Данила Галицького, 30, в с. Шибалин Бережанського району, що належала [PERSON], яка померла 12 травня 1997 року в селі Шибалин Бережанського району. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, задовольнивши позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

В жовтні 2011 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Бережанської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказав, що 16 березня 2011 року померла його тітка [PERSON]. Позивач звернувся в Бережанську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. Державним нотаріусом йому повідомлено, що він пропустив 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і для вирішення питання про прийняття спадщини необхідно звернутися до суду з позовом. Строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач пропустив у звязку з тим, що про наявність заповіту на його імя дізнався лише в кінці вересня 2011 року. Позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, визначити [PERSON] додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 16 березня 2011 року в місті Бережани Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява відповідно до якої міська рада позов визнає, просить справу слухати без участі її представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] в позовній заяві посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває в розірваному шлюбі з 25 січня 2001 року. Під час спільного проживання у них народився син : [PERSON], [INFO]. Батьком неповнолітньої дитини являється відповідач [PERSON]. На сьогоднішній день відповідач матеріальної допомоги та коштів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] не надає. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в твердій грошоій сумі 500 гривень щомісячно, так як він добровільно допомоги на утримання дитини не дає, хоча його матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву та просить справу розглянути у її відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судові засідання 10.10.2011 р. та 20.10.2011 р. не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належно по місцю проживання, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Врахувавши подану заяву позивачки, проаналізувавши матеріали справи: копію свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.2), з якого видно, що сторони розірвали шлюб 25 січня 2001 року у відділі РАГС, актовий запис № 24; копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.4), з якого видно, що батьком дитини є відповідач [PERSON]; суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення так як відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобовязаний надавати утримання своїй неповнолітній дитині до досягнення нею повноліття. На підставі ст.ст. 181,182,184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» (надалі Банк) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на те, що 30 січня 2008 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, де Банк надав йому споживчий кредит у розмірі 10000 грн. на строк по 17 січня 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,9 % на місяць. [PERSON] зобовязувався погашати кредит до 15 числа кожного місяця в розмірі 448 грн. 66 коп., що складається із суми щомісячного платежу по кредиту та відсотків. Так як відповідач тільки частково виконав умови кредитного договору, порушив строки повернення кредиту, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, яка станом на 18 квітня 2011 року становить 22336 грн. 25 коп., в тому числі заборгованість по кредиту - 8856 грн. 90 коп., по відсоткам - 9008 грн. 31 коп., по пені - 4111 грн. 04 коп., штраф - 360 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому справа розглядається за відсутністю відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог встановлених законом. Заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, де Банк надав йому споживчий кредит у розмірі 10000 грн. на строк по 17 січня 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,9 % на місяць. Банк взяті по договору обовязки виконав та надав відповідачу кредит, а [PERSON] свої обовязки не виконав, не сплатив кредит та проценти у встановлені договором та графіком строки. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (пеня, штраф) то вона підлягає стягненню з відповідача у повному розмірі незалежно від стягнення збитків ( ст. 624 ЦК України), такі ж умови передбачені і п. 4 кредитного договору. Оскільки [PERSON] порушив умови договору і прострочив повернення кредиту, з нього слід стягнути заборгованість по кредитному договору в розмірі 22336 грн. 25 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь Банку понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі - 223 грн. 36 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 610-613, 624, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

30.03.2010 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконкому Тернівської районної у місті ради /далі [PERSON]/ про визнання право власності на самочинно зведені будівлі. В обґрунтування вказує, що згідно акту прийому в експлуатацію від 20.07.1979 р. є власником збудованого ним домоволодіння №17 по вул.Ломоносова в м.Кривому Розі, яке складається з житлового будинку А-1, сараю Б, водоколонки вимощення огорожі. Після реєстрації права власності ним без належного дозволу був збудований сарай Грозміром 5.06 х 3.58 м., площею 18,1 кв.м., погріб Вплощею 11,6 кв.м., вбиральня Дплощею 1,2 кв.м., що підтверджується технічним обстеженням та повідомленням КП ДОР КБТІ. З питанням узаконення він звернувся до [PERSON], який відмовив посилаючись на вирішення питання в судовому порядку. Оскільки вказане будівництво не порушує прав інших власників та землекористувачів, проведено на земельній ділянці яка відведена для цієї мети, належить їй на праві власності, відповідає технічним нормам, згідно експертного висновку; відповідно до ст.376 ч.3-5 ЦК України просить узаконити, та визнати за ним право власності на самочинні забудови. Позивач надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] направив суду відгук про згоду з позовом, та розгляд справи в відсутності представника. Суд вважає що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав відповідно до ст.130 ч.4, 174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Оскільки сарай Грозміром площею 18,1 кв.м., погріб Вплощею 11,6 кв.м., вбиральня Дплощею 1,2 кв.м., входить до складу домоволодіння ,збудовано власником, вказане будівництво не порушує прав інших власників та землекористувачів, проведено на земельній ділянці яка відводилася для цієї мети, відповідає технічним нормам, згідно експертного висновку чому надано суду докази; відповідно до ст.376 ч.3-5 ЦК України слід узаконити, та визнати за [PERSON] право власності на самочинні забудови. На підставі ст.ст.376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

10 серпня 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 червня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Шлюб у них перший. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з червня 2009 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Причиною розпаду сімї є несхожість характерів. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON]М в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 08 червня 1999 року зареєстрували шлюб Новоолександрівською сільською радою Красноармійського району, Донецької області, актовий запис № 2 (а.с.8), від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с.9, 9а). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2009 року через несхожість характерів. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спору про розподіл майна між ними не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач зазначила, що є власником житлового будинку 246а по вул.Ворошилова в м.Мелітополі. У цьому будинку з 1990 року зареєстрована відповідач як дочка позивача. В 1993р. відповідач поїхала на заробітки за межі України, з 2005 року позивач втратила з нею звязок, і даних про її місцеперебування на теперішній час не має. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим 246а по вул.Ворошилова в м.Мелітополі, оскільки вона з 1993 року, тобто більше 1 року, без поважної причини не проживає у зазначеному будинку, через що позивач не може оформити субсидію. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, про причини неявки не сповістив, заяви про розгляд справи в його відсутнісь не подавав. Зі згоди позивача на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник СГІРФО Мелітопольського РВ УМВС України в Запорізькій області до судового засідання не зявився, про причини заявою просить розглянути справу за його відсутності, з рішенням суду згоден. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно правовстановлюючих документів, власником житлового будинку 246а по вул.Ворошилова в м.Мелітополі є позивач (а.с.7-11). У цьому будинку з 1990 року зареєстрована відповідач як дочка позивача (а.с.12-13). Згідно довідки від 28.04.2011 року голови квартального комітету №4 [PERSON], відповідач з 1993р. в будинку 246а по вул.Ворошилова в м.Мелітополі не проживає. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає в житловому будинку 246а по вул.Ворошилова м.Мелітополі більше 1 року, та є всі підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням в ньому.

Outcome: approved