Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Верхньоланнівської сільської ради і просять суд визнати за кожним з них, право власності на 1/5 частину будинку, розташованого в с. Верхня Ланна Карлівського району Полтавської області по вул.. Леніна, 66, в тому числі і на 1/5 частину самочинно побудованих, перепланованих та введених в експлуатацію прибудови а1, гаража К, прибудови а, яка складається з сіней 1-5та ванни 1-4у вказаному будинковолодінні, а за [PERSON] визнати право власності іще і на 1/5 частину вказаного будинку та самочинно побудованих будівель, що належали померлому [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що співвласниками будинку №66 по вул. Леніна в с. Верхня Ланна Карлівського району є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ([PERSON]І.) та померлий [PERSON] Окрім них співвласником зазначена тітка померлого [PERSON] - [PERSON]. З 1992 року і по день своєї смерті остання проживала одна. З невідомих їм причин [PERSON] була зазначена співвласником вищевказаного будинку, хоча на час видачі свідоцтва вона уже померла. [PERSON] не проживала в [INFO]. Позивачі також зазначають, що у свідоцтві про право власності на будинок не було вказано розміри часток, які належать кожному із співвласників, тому розміри часток вважаються однаковими. 07 серпня 2010 року [PERSON] помер. 26.05.2010 року він склав заповіт на користь [PERSON]. 20.01.2011 р. [PERSON] подав до Карлівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Другий син померлого - [PERSON], який мав право на обовязкову частку у спадщині, від прийняття спадщини відмовився подавши відповідну заяву. Від спадщини відмовилася і дружина померлого - [PERSON] Таким чином, спадкоємцем всього майна померлого [PERSON] є [PERSON]. Наразі виникла необхідність встановити, що по 1/5 частині будинку в с. Верхня Ланна Карліського району Полтавської області по вул. Леніна, 66, належить Ґонтар Ю. І., [PERSON] та [PERSON] та 2/5 частини будинку - [PERSON] В нотаріальному порядку переоформити спадщину після померлого [PERSON] вони не можуть, оскільки не мають правовстановлюючого документу на будинок. Окрім того, з метою покращення умов проживання, ними було самовільно збудовано та переобладнано на території домоволодіння прибудову - а1, гараж - Кта прибудову - а, яка складається з сіней - 1-5та ванни - 1-4. Позивачі не можуть користуватися та розпоряджатися своїм майном у повній мірі, тому вони звернулися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачів підтримує позовні вимоги з підстав вказаних в позовній заяві і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій вони просять суд справу розглядати без їхньої участі і зазначають, що не заперечують проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивачів та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в ході попереднього судового засідання. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, розташований в с. Верхня Ланна по вул. Леніна, 66, він належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11) З матеріалів справи вбачається, що частки кожного із співвласників визначені не були. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, виходячи із записів у свідоцтві про право власності, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 1/6 частині будинку, розташованого в с. Верхня Ланна по вул. Леніна, 66. Зі свідоцтва про право власності вбачається, що воно було видане 31.03.2000 р. (а.с. 11) З довідки №348 вбачається, що [PERSON], яка вписана власницею частини вищевказаного будинку, померла 08.12.1994 р., а за життя проживала в [INFO]. (а.с. 15) Відповідно до ст. 9 ЦК Української РСР, який був чинним на момент видачі свідоцтва на будинок, розташований в с. Верхня Ланна по вул. Леніна, 66, здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) виникає в момент народження громадянина і припиняється з смертю. На час видачі вищевказаного свідоцтва [PERSON] уже померла, а тому вона не могла бути власницею частини будинку і не могла отримати такого свідоцтво. Окрім того з довідки № 348 вбачається, що [PERSON] ніколи не проживала в будинку по вул. Леніна, 66 в с. Верхня Ланна, тому суд приходить до висновку, що у свідоцтво про право власності вона була вписана як співвласник помилково. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що співвласниками будинку по вул. Леніна, 66 в с. Верхня Ланна були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зі свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ №009789 вбачається, що [PERSON] на даний час змінила прізвище на Гонтар. (а.с. 10) З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2010 р. помер [PERSON] За життя померлий склав заповіт відповідно до якого заповів усе належне йому майно своєму синові [PERSON] (а.с. 17) Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], право на обовязкову частку у спадщині мали [PERSON] та [PERSON], проте вони від прийняття спадщини відмовилися, про що свідчать їхні заяви від 03.02.2011 р. (а.с. 20-21) Таким чином єдиним спадкоємцем майна померлого залишився [PERSON] (відповідно до заповіту), який 20.11.2011 р. подав до Карлівської ДНК заяву про прийняття спадщини (а.с.18) і його справа була зареєстрована в спадковому реєстрі за № 50615856. (а.с. 19) Відповідно до статті 328 ЦК України право власності може бути визнано судом. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що кожному із позивачів, а також померлому [PERSON] належало і належить по 1/5 частині будинку по вул. Леніна, 66 в с. Верхня Ланна Карлівського району, проте співвласники не виготовили правовстановлюючих документів на належні їм частки будинку. Після смерті [PERSON], спадкоємець майна померлого [PERSON], не може оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності померлого на спадкову частину будинку. Карлівська ДНК у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] відмовила на підставі п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №20/5, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року. (а.с. 16) Тобто вирішити дане питання в позасудовому порядку [PERSON] не має можливості. Тому суд вважає за можливе визнати за кожним із співвласників право власності на 1/5 частину будинку, розташованого в с. Верхня Ланна Карлівського району Полтавської області по вул. Леніна, 66, а за [PERSON] визнати право власності іще і на 1/5 частину вказаного будинку, що належала померлому [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. Позивачі також просять суд визнати за кожним з них право власності на 1/5 частину самочинно побудованих будівель на території вищевказаного домоволодіння. В судовому засіданні досліджено технічний паспорт виданий на будинок розташований в с. Верхня Ланна Карлівського району Полтавської області по вул. Леніна, 66, виготовлений станом на 25.06.2010 р. Із записів у технічному паспорті вбачається, що на території домоволодіння існують самочинно побудовані будівлі, а саме: прибудова а1, гараж К, прибудова а, яка складається з сіней 1-5та ванни 1-4. (а.с. 12-14) Згідно акту обстеження самовільної забудови на присадибній ділянці від 06.05.2011 р. самочинне будівництво було здійснено без порушень ДБН-360-92 і може бути узаконене. (а.с. 22) Згідно висновку від 06.05.2011 р. №21 до акту обстеження самовільної забудови, можливо провести узаконення самовільної забудови на присадибній ділянці за адресою: с. Верхня Ланна Карлівського району Полтавської області по вул. Леніна, 66. (а.с. 23) Тобто самочинне будівництво здійснено без порушення будівельних правил та норм на ділянці, що була надана у встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно. В судовому засіданні встановлено, що скарг від сусідів чи інших осіб, органів місцевого самоврядування, з приводу самочинного будівництва не надходило. Визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно. Тому суд, вважає за можливе визнати за позивачами право власності на самочинно побудовані будівлі, а саме: прибудову а1, гараж К, прибудову а, яка складається з сіней 1-5та ванни 1-4, по 1/5 частині за [PERSON], [PERSON], [PERSON] ([PERSON]І.) та 2/5 частини за [PERSON]

Outcome: approved