Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-02 00:00:00

Позивач ПАТ«ІМЕКСБАНК» у травні 2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК» заборгованість у сумі 6\~414,15 грн. 15 коп. та стягнення витрат по сплаті державного мита у сумі 64,14 грн., та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. Позивач ПАТ «ІМЕКСБАНК» в судове засідання свого представника не направив, надіславши суду лист про розгляд справи без участі їхнього представника, вказавши, що позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач [PERSON],будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання не з*явилася та не надала суду дані про причину неявки. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Як встановлено судом, 08 серпня 2008 року між АКБ «ІМЕКСБАНК» в особі філії АКБ «ІМЕКСБАНК» в м. Полтаві (в звязку з реорганізацією АКБ „ІМЕКСБАНК було змінено на назву Публічне акціонерне товариство „Імексбанк в особі відділення № 302 АТ „Імексбанк в м.Полтава, про що відповідно 02 червня 2010 року внесено запис до Державного реєстру банків щодо положення про відділення №302 АТ „ІМЕКСБАНК в м. Полтава у новій редакції, яке було затверджено рішенням [PERSON] банку від 31 травня 2010 року протокол № 63) та [PERSON] був укладений кредитний договір №820. Відповідно до цього договору банк надав [PERSON] в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поверненні, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 5 000,00 гривень зі сплатою 38% річних з кінцевим терміном погашення 06 серпня 2009 року. Відповідно до п.п.1.1.1. договору [PERSON] зобовязувався основну суму заборгованості погашати по 25-е число кожного місяця, починаючи із вересня 2008 року та до липня 2009 року, рівними частками по 420,00 грн. Залишок заборгованості в сумі 380,00 грн. [PERSON] зобовязався погасити до 06 серпня 2009 року. Відповідно до п.1.2. договору кредит надавався [PERSON] на поточні потреби. Відповідно до п.2.1. договору видача кредиту проводиться шляхом надання готівкових коштів з позичкового рахунку, що підтверджується заявою на видачу готівки №200/2 від 08 липня 2008 року. На виконання взятих на себе договірних зобовязань банк видав грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень. П.2.4. договору передбачено, що за користування кредитом нараховуються відсотки за методом «факт/факт» виходячи з фактичної кількості днів у році, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, у валюті, в якій наданий кредит. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. П.4.2. договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або відсотків за користування кредитом, [PERSON] сплачує банку пеню, що обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, за кожен день прострочення платежу. Свої зобовязання за договором [PERSON] належним чином не виконує, у встановлені строки кошти не повертає, а тому має заборгованість за кредитом. Станом на 23 березня 2011 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 6\~414,15 грн. 15 коп. грн., в тому числі : \~2\~900,00 грн. основного боргу; 2\~461,69 грн. відсотків; 1 052,46 грн. пені. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.548 ЦК України, виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст.546 ЦК України, передбачена можливість забезпечення виконання зобовязання неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а згідно із п.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та у відповідності зі ст.530 цього кодексу, у встановлений строк відповідно до договору. Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] порушив умови по сплаті договору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6\~414,15 гривеньта судові витрати.

Outcome: approved