Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.05.2011 року з відповідача на її користь присуджені аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісяця з 29.11.2010 року до повноліття дитини. Разом з тим, відповідачем не було сплачено жодної копійки з присуджених аліментів. Внаслідок чого, заборгованість станом на 01.08.2011 року, згідно довідки виконавчої служби, складає 4033 грн. 32 коп. Станом на 01.10.2011 року заборгованість складає 5033 грн. 32 коп. З урахуванням чого, у відповідності до ст.196 СК України, просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 8471 грн. 98 коп. Під час розгляду справи позивачка уточнила та доповнила позовні вимоги, зазначивши, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2011 року було збільшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання доньки [PERSON] до 800 грн. щомісяця. З урахуванням оплачених відповідачем в лютому 2011 року аліментів в розмірі 900 грн., заборгованість станом на листопад 2011 року складає 5549 грн. 45 коп. В звязку з цим, просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 9579 грн. 31 коп. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила останній задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що не згоден із сумою розрахунку, порядком його проведення. Крім того, відповідно до ст.3 Закону України про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязаньпеня не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня. Також зазначив, що аліменти не сплачував, окрім 900 грн. в лютому 2011 року, в звязку з тим, що не працює та не мав матеріальної можливості їх сплачувати. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2011 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 29.11.2010 року до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення 16.05.2011 року було видано виконавчий лист, який було направлено для виконання до Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.5). Згідно довідки виконавчої служби від 29.07.2011 року вбачається, що відповідач аліменти не сплачував та станом на 01.08.2011 року має заборгованість в розмірі 4033 грн. 32 коп. (а.с.3-4). Як зазначив відповідач та не заперечувала позивачка за весь період ним було сплачено аліменти в розмірі 900 грн., які 23.02.2011 року було перераховано позивачці, що підтверджується наданою відповідачем копією квитанції (а.с.11). Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд вважає доведеним факт несвоєчасного перерахування аліментів на користь позивачки та наявність заборгованості по аліментам. Відповідно до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що заборгованість за аліментами утворилась з вини відповідача, оскільки останній знав про наявність обовязку сплачувати аліменти за рішенням суду від 28.04.2011 року та виданим згідно цього рішення виконавчим листом, але належним чином цей обовязок не виконував. В звязку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів є обґрунтованими. Разом з тим, при визначені розміру пені та періоду за який остання підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Як вбачається з доповнень до позовної заяви, позивачка ставить питання про стягнення з відповідача пені, яка утворилась станом на кінець листопада 2011 року, з урахуванням рішення суду від 19.10.2011 року про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача згідно рішення суду від 28.04.2011 року до 800 грн. щомісячно. Однак, вказане рішення, яким було змінено розмір щомісячних аліментів, що повинен сплачувати відповідач, набрало чинності 01.11.2011 року. Таким чином, станом на 31.10.2011 року відповідач не міг визначити розмір аліментів, що підлягають сплаті за жовтень. Крім того, доказів щодо видачі на підставі вказаного рішення виконавчого листа та предявлення його позивачкою для виконання до відділу державної виконавчої служби [PERSON] не надано. Строк для сплати аліментів за листопад 2011 року станом на день розгляду вказаної справи не скінчився. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з жовтня по листопад 2011 року задоволенню не підлягають, як заявлені передчасно, що не позбавляє позивачку права повторного звернення до суду з позовом, в разі несплати аліментів, у т.ч. за цей період. З урахуванням викладеного слід задовольнити позовні вимоги з 29.11.2010 року по 30.09.2011 року. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи, необхідність сплати відповідачем заборгованості за аліментами в суттєвому розмірі, подальшої сплати аліментів, а також той факт, що він не працює, суд у відповідності до ч.2 ст.196 СК України вважає за необхідне зменшити суму пені, яка підлягають стягненню з відповідача, до 4133 грн. 32 коп., частково задовольнивши позовні вимоги. В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави державне мито в сумі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 171 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial