Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

У травні 2011 року [PERSON] заявила позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що у зв'язку із навчанням у Чернігівському радіо механічному технікумі з денною формою навчання сін потребує матеріальної допомоги від батька, а останній має можливість надавати таку допомогу. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/7частини всіх видів заробітку щомісяця на час навчання, але не більше, як до досягнення ним віку 23 років, починаючи з 31.06.2011 р. В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, а також на недоведеність потреби повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі, обумовленої саме навчанням, а також на необґрунтованість висновку про суду про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, а позивачка скаргу не визнала. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, у зв'язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам. Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що син сторін навчається за денною формою навчання і має дохід нижчий від прожиткового мінімуму, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу саме у такому розмірі. Погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі не можна, оскільки судом без мотивно відхилені заперечення відповідача щодо наявності у нього інших утриманців, зокрема вагітної дружини та неповнолітньої дочки, на утримання якої він сплачує аліменти. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з врахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Виходячи із змісту ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд зобовязаний враховувати в числі інших обставин і наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка чи дружини, інші обставини, що мають істотне значення. По справі встановлено, що сторони мають, крім повнолітнього сина [PERSON], і неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З відповідача на користь позивачки на неповнолітню дочку стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (а.с. 26,27). Дружина відповідача [PERSON] є непрацездатною у зв'язку з вагітністю, про що у матеріалах справи є відповідний доказ, а саме листок непрацездатності у зв'язку з вагітністю і пологами (а.с. 30). За законом вагітна дружина має право на утримання від чоловіка ( ст. 84 СК України), а при стягнені аліментів на інших осіб суд, відповідно до ст. 182 СК України, зобовязаний врахувати наявність у платника аліментів непрацездатної дружини. Крім того, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача у даній справі на повнолітнього сина, належить врахувати також інші істотні обставини. Зокрема, наявність у [PERSON] стипендії станом на липень 2011 р. у розмірі 540 грн. 40 коп. (а.с. 48) і ту обставину, що позивачка також, за наявності у сина потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням, зобовязана надавати таку повнолітньому синові. Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд вважає, що розмір аліментів на повнолітнього сина [PERSON] належить зменшити до 1/10 частки заробітку (доходу) відповідача. Разом із стипендією дохід повнолітнього сина, виходячи із заробітку відповідача (а.с. 27), у такому разі становитиме приблизно 1090 грн., що є вищим від прожиткового мінімуму у 960 грн. для працездатних осіб, встановленого Законом України „Про Державний бюджет України на 2011 рік на період з 01 квітня по 30 вересня 2011 р. Відповідно до приписів ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Рішенням суду у даній справі аліменти присуджені з 31.06.2011 р., що суперечить закону, оскільки позов заявлено 31 травня 2011 року (а.с. 1), а зазначена судом дата 31.06.2011 р. є помилковою, бо шостий місяць року (червень) має 30 днів.

Outcome: partial