Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

позивач у звязку зі скасуванням ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12.01.2011 року зміненого судового наказу, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 29.11.2010 року, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ фірма ТехНоваКомунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" 472 грн. 35 коп. заборгованості за теплопостачання за обігрів місць загального користування за період з 01.12.2007 року по 01.05.2010 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що вимоги позивача про стягнення вказаної суми боргу вже вирішувалися судовим наказом та зміненим судовим наказом, який був скасований ухвалою апеляційного суду Чернігівської області, проте позивач, не обґрунтувавши позовних вимог, безпідставно звернувся до суду з позовом, а тому провадження у справі підлягає закриттю чи позовну заяву слід залишити без розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2010 року Деснянським районним судом м. Чернігова виданий судовий наказ, за яким стягнуто з [PERSON] на користь стягувача заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.05.2005 року по 01.05.2010 року в сумі 535 грн. 38 коп. та 30 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи судом. Боржник після отримання судового наказу звертався до суду із заявою, в якій просив скасувати судовий наказ, посилаючись на те, що в його квартирі встановлено автономне опалення, а нарахування плати за обігрів місць загального користування проведено не вірно. Також представник боржника в судовому засіданні заявляв про необхідність застосування строку позовної давності до вимог про стягнення боргу поза межами трьохрічного строку. З врахуванням вимог боржника про застосування строку позовної давності, Деснянським районним судом м. Чернігова 29.11.2010 року було видано змінений судовий наказ про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 472 грн. 35 коп. за період з 01.05.2007 року по 01.05.2010 року, який ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12.01.2011 року скасований та розяснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. В судовому засіданні встановлено, що у квартирі боржника встановлено систему автономного опалення, а тому позивач проводить нарахування за централізоване опалення під'їзду згідно п.28 Правил, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, де зазначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства. Розрахунки по вищевказаній квартирі проводяться згідно "Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення", яка затверджена Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 31.10.2006 року №359. Відповідно до п.18 цих Правил надання послуг з центрального опалення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Згідно вимог ст.ст.67, 68 ЖК України та вказаних вище Правил, плата за теплопостачання вноситься щомісячно за нормами і тарифами, затвердженими рішенням Чернігівської міської ради №203 від 21 серпня 2006 року. У Законі України "Про житлово - комунальні послуги" визначено, що споживачем житлово - комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує чи має намір їх отримати. Згідно ст.20 ч.3 п.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 01.12.2007 року по 01.05.2010 року, тобто в межах строку позовної давності, враховуючи звернення позивача з цього ж предмету до суду із заявою у порядку наказного провадження, борг становить 472 грн. 32 коп. (а.с.8) Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення боргу до вересня 2008 року є безпідставними, оскільки ТОВ фірма ТехНовау жовтні 2010 року зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу за вказаний у позові період. Звернутися одразу з позовом до суду позивач не міг, оскільки п.3 ч.1 ст. 95 ЦПК України передбачає видачу судового наказу у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово комунальних послуг. Частиною 3 ст. 118 ЦПК України передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Частиною 3 ст. 121 ЦПК України передбачено повернення позовної заяви, поданої без дотримання порядку, визначеного частиною 3 ст. 118 ЦПК України. Так як позивач у відповідності до вимог ч.1 ст. 96 ЦПК України звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, який був виданий, і після його скасування звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за житлово комунальні послуги, а тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Посилання відповідача на те, що позивач не уклав з ним договору на надання відповідних послуг з обігріву місць загального користування, судом не може бути взято до уваги, оскільки відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, і у встановлених ними випадках, з актів органів місцевого самоврядування. Відповідач в судовому засіданні не заперечував факту обігріву місць загального користування багатоповерхового будинку, в якому він проживає, проте зазначив, що цей обігрів є недостатнім, а тому на теплозабезпечення в його квартирі не впливає. Згідно ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки відповідач не надав суду доказів того, що позивач не здійснює обігрів місць загального користування будинку чи здійснює його неякісно, а відповідно до п.28 Правил, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року споживачі, які встановили у квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, зобовязані оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідач таких послуг за період з 01.12.2007 року по 01.05.2010 року взагалі не оплачував, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені у справі судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved