Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

15 серпня 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказав, що він перебуває на службі у відділенні ДАІ м. Добропілля. Так, 01.06.2011 року він знаходився на робочому місці та виконував свої службові обовязки згідно карт маршрутів та постової відомості. Під час проведення пішого патрулювання ділянки дороги в м. Добропілля на перехресті вул.. Первомайської та пр-та Шевченко в районі кільцевої дороги до нього підійшов відповідач, який почав знімати його на відеокамеру, при цьому звинувачуя його у порушенні Правил дорожнього руху, а саме у тому, що він припаркував свій транспортний засіб у неналежному місці. Він пояснив відповідачу про правомірність своїх дій, але ж [PERSON] продовжував знімати, як він виконує свої службові обовязки на відеокамеру. В наступному від своїх колег він дізнався, що в сеті Інтернет на пошуковому сервері U-Tube був розміщений відеоролик, знятий відповідачем з коментарем: ДАІ м. Добропілля порушує Правила дорожнього руху. Вважає, що своїми безпідставними та некоректними коментарями відповідач принизив його, оскільки він тривалий час працює в органах міліції та досконально знає Правила дорожнього руху та не порушує їх. Позивач вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що [PERSON], шляхом неправомірного збору недостовірної інформації, її некоректного коментаря та поширення її в сеті Інтернет принизив його гідність та честь робітника міліції під час виконання їм своїх службових обовязків, повязаними з цим турботами з доказування керівництву та колегам, що він не порушував закону та діяв у рамках наданих йому приписів. Крім того, неправдива інформація і звинувачення його у порушенні закону стала відома через Інтернет багатої кількості осіб, що у свою чергу привело до певних моральних переживань з цього приводу. У судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, які підтримав у повному обсязі та просив суд інформацію , яка надана [PERSON] на сервері U-TUBE відносно порушення ДАІ м. Добропілля правил дорожнього рухувизнати недостовірною та стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 гривень. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно 01.06.2011 року здійснював відеозйомку на особисту відеокамеру позивача під час виконання останнім службових обовязків, які потім розповсюдив в мережі Інтернет, але ні на сервері U-Tube, а на інших сайтах та форумах. У звязку з тим, що кожному відеоролику, який розповсюджується в мережі Інтернет, потрібно будь-яку назву, він вибрав саме таку назву про порушення ДАІ м. Добропілля Правил дорожнього руху. Але вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, його дії були законними, [PERSON] дійсно порушував правила дорожнього руху, що такий висновок від зробив виходячи зі свого міркування, що ніяким чином не принижував гідність та честь позивача, тому у задоволенні позову просив суд відмовити. Вислухавши пояснення та доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. При вирішенні даного спору судом слід керуватися Конституцією України, ЗУ Про інформацію, нормами Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02. 2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи( далі Постанова Пленуму). Встановлено, що 01.06.2011 року приблизно 0 12.00 год. в м. Добропілля по вул.. Першотравнева на маршрутах патрулювання 1,2,3, в режимі пішого патрулювання нагляд за дорожнім рухом здійснювали співробітники ВДАІ м. Добропілля [PERSON] та [PERSON], які на місце поблизу перехрестя вул.. Першотравневої та вул.. Шевченко прибули на автомобілі Шевроле. В цей час [PERSON], який знаходився поблизу в якості пішохода, використовуючи власну відеокамеру, фіксував події, що відбувалися. 01.06.2011 року на пошуковому сервері U-tube в мережі Інтернет від користувача sergei8005 був розміщений відеоролик тривалістю 1.08 хв., який був знятий відповідачем з назвою ГАИ Доброполье нарушение ПДД, з якого вбачається відповідний діалог між позивачем та відповідачем, причому останній звинувачує [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху. Дані факти підтверджуються не тільки поясненнями сторін, але ж і залученими до справи копією відповідної відео зйомки, показами свідків, копією постової відомості від 01.06.2011 року та висновком службового розслідування від 27.06.2011 року. Так, відповідно до висновку службового розслідування за результатами розгляду вимоги Добропільської міжрайонної прокуратури щодо нібито неправомірних дій співробітників ВДАІ м. Добропілля від 27.06.2011 року, наведену [PERSON] інформацію щодо порушення вимог п.15.9 г з боку інспектора групи ДПС ВДАІ м. Добропілля прапорщика міліції [PERSON] вважати такою, яка не мала місце та наведену [PERSON] інформацію щодо порушення вимог наказу МВС України від 27.03.2009 року №111 з боку [PERSON] вважати такою, що не відповідає дійсності. Згідно ст..68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно п.4 Постанови Пленуму , під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь ( поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. П.3 Постанови Пленуму розяснює, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. П.5 Постанови Пленуму передбачено, що відповідно до ст..ст.94,277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. П.9 Постанови Пленуму передбачено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі та ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Приймаючи до уваги, що інформація, яка була поширена [PERSON] в мережі Інтернет у вільній спосіб, а ст..11 ЦПК України передбачає диспозитивність цивільного судочинства , а саме - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та особа, яка бере участь у справі , розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] у зміненій редакції до [PERSON] про визнання інформації недостовірною та стягнення моральної шкоди та вибраний таким чином спосіб захисту своєї честі та гідності підставні та належним чином обґрунтовані. Відповідно до ст..297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Відповідно до ст..48 ЗУ Про інформаціюзабороняється поширення відомостей, що не відповідають дійсності, принижують честь і гідність особи. Доказів про те, що вищевказана інформація у вигляді відеоролику з відповідною назвою, яка розміщена в мережі Інтернет відповідає дійсності, відповідач не надав. Проте, в судовому засіданні, позивач довів суду про те , що вказана відеоінформація з відповідною назвою, яка була розміщена 01.06.2011 року в мережі Інтернет, про , нібито, порушень ДАІ м. Добропілля Правил дорожнього руху не відповідає дійсності, є недостовірною, що підтверджується не тільки показами свідків, але ж і письмовими доказами, у тому числі і висновком службового розслідування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд достовірно встановив, що відповідач, який не є відповідним спеціалістом та будь-якою іншою компетентною особою, безпідставно та в порушення діючих норм законодавства про захист честі та гідності розповсюдив неправдиву та ганебну інформацію щодо діяльності ДАІ м.Добропілля, у тому числі конкретно дій інспектора Воротиленко О.О., шляхом розміщення в мережі Інтернет власно знятої на відеокамеру, що певним чином спричинила відповідні моральні страждання позивачеві, який повинні бути певним чином компенсовані. Відповідно до п.4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Суд прийшов до висновку про те, що інформація, викладена в мережі Інтернет відповідачем, за своїм змістом та характером викладу є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, виставляє його у негативному світлі перед широким колом користувачів Інтернету. Судом прийнято до уваги, що позивач переніс визначені моральні і щиросердечні страждання, заподіяні внаслідок розповсюдження недостовірної інформації, дії і турботи, повязані з цим. Визначаючи суму морального збитку, суд виходить з розміру позовних вимог позивача, ступеня порушень його життєвих зв'язків , характеру додаткових зусиль в організації життя, змушенням доказувати правомірність своїх дій, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає можливим стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої розповсюдженням недостовірної інформації суму в розмірі 500 гривень. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачені судові витрати , а саме судовій збір в сумі 8,50 грн. та ІТЗ судового процесу 37 грн. На підставі ст.ст.277,301 ЦК України,

Outcome: approved