Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивач ДЗ «Запорізька районна санітарно епідеміологічна станція в Запорізькій області»Міністерства охорони здоровя звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків У заяві вказав, що у Державний заклад «Запорізька райСЕС Запорізької області»на посаду лікаря інтерна із загальної гігієни була прийнята на роботу випускниця Донецького національного медичного університету [PERSON] за направленням Міністерства охорони здоровя. Як лікар-інтерн [PERSON] пройшла навчання у Дніпропетровській державній медичній академії за результатами якого отримала сертифікат лікаря спеціаліста за спеціальністю загальна гігієна та повинна була працювати лікарем лаборантом гігієністом. На підставі клопотання Державного закладу «Запорізька обласна епідеміологічна станція»та враховуюче власне бажання [PERSON] МОЗ України листом від 26.07.2010 року № 11.02-10/20 дозволило змінити призначення [PERSON] на посаду лікаря з гігієни харчування. З 01.08.2010 року [PERSON] приступила до роботи як лікар з гігієни харчування, стажист. 18.08.2010 року курєрською поштою надійшла заява [PERSON] щодо звільнення її за власним бажанням. Наказом закладу від 06.09.2010 року [PERSON] була звільнена за власним бажанням відповідно до ст..38 КЗпП України. За період роботи [PERSON] у ДЗ «Запорізька райСЕС Запорізької області»закладом були витрачені кошти на її навчання та відрядження на навчання у розмірі 7408,96 гривень, на заробітку плату у розмірі 4504,77 гривень, а всього 11 913,73 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків 11 913,73 гривень, а також судові витрати. В судове засідання представник ДЗ «Запорізька районна санітарно епідеміологічна станція в Запорізькій області»Міністерства охорони здоровя не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявилася, причину неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що Державним закладом « Запорізька райСЕС Запорізької області»на посаду лікаря інтерна із загальної гігієни була прийнята на роботу випускниця Донецького національного медичного університету [PERSON] за направленням Міністерства охорони здоровя від 01.08.2009 року № 12. Як лікар-інтерн [PERSON] пройшла навчання у Дніпропетровській державній медичній академії (01.09.2009 -31.10.2009 та 01.03.2010- 30.06.2010) за результатами якого отримала сертифікат лікаря спеціаліста за спеціальністю загальна гігієна та повинна була працювати лікарем лаборантом гігієністом. На підставі клопотання Державного закладу «Запорізька обласна епідеміологічна станція»та враховуюче власне бажання [PERSON] МОЗ України листом від 26.07.2010 року № 11.02-10/20 дозволило змінити призначення [PERSON] на посаду лікаря з гігієни харчування. З 01.08.2010 року [PERSON] приступила до роботи як лікар з гігієни харчування, стажист. 18.08.2010 року курєрською поштою надійшла заява [PERSON] щодо звільнення її за власним бажанням. Наказом закладу від 06.09.2010 року [PERSON] була звільнена за власним бажанням відповідно до ст..38 КЗпП України. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів № 992 від 22.08.1996 року «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням»випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років, але зазначений термін відповідач не відпрацювала. Про зазначений факт було повідомлено Донецькому національному медичному університету листом від 07.09.2010 року № 1837. Відповідно до п.14 Постанови Кабінету Міністрів № 992 від 22.08.1996 року «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням»у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. За період роботи [PERSON] у ДЗ «Запорізька райСЕС Запорізької області»закладом були витрачені кошти на її навчання та відрядження на навчання у розмірі 7408,96 гривень, на заробітку плату у розмірі 4504,77 гривень, а всього 11 913,73 гривень, що підтверджується розрахунком . На підставі викладеного, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди 11 913 гривень 73 копійок . Відповідно до платіжного доручення № 657,658, від 26.10.2010 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 119 гривень 13 копійок в дохід держави, та витрати на інформаційне технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень.

Outcome: approved