Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він народився 18 вересня 1993 року, його батьком вказаний відповідач [PERSON], з яким він сумісно не проживає, добровільно платити аліменти або надавати матеріальну допомогу відповідач не дає згоди. З 01.09.2011 року позивач є студентом Мелітопольського державного педагогічного університету з денною формою навчання з кінцевим терміном навчання 30.06.2015 року. Так як він не має самостійного заробітку, а відповідач матеріальної допомоги не надає, просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи с дня подання позову та до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2015 року включно. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи с дня подання позову та до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2015 року. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що на даний час він отримує заробітну плату в середньому розмірі 1000 грн., інших джерел доходів він не має, з 2001 року знаходиться на диспансерному нагляді з приводу ішемічної хвороби серця та остеохондрозу хребта, тому вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/5 частини щомісячно, але без врахування часу канікул та до закінчення навчання. Суд вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, коли повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до закінчення ними навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні, позивач народився 18 вересня 1993 року, його батьком вказаний відповідач [PERSON] (а.с.3). Позивач сумісно з відповідачем не проживає, добровільно матеріальну допомогу від нього не отримує, з 01.09.2011 року позивач є студентом Мелітопольського державного педагогічного університету з денною формою навчання з кінцевим терміном навчання 30.06.2015 року (а.с.8), тобто потребує матеріальної допомоги. Ці факти сторонами не оспорювалися в судовому засіданні, тому суд вважає їх достовірно встановленими, а тому такими, що не підлягають доказуванню. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, суд виходить з наступного. Як пояснив позивач у судовому засіданні він. проживає разом з бабусею, та матірю, яка також може надавати йому матеріальну допомогу, житлом він забезпечений. Позивач отримує стипендію приблизно в розмірі 720 гривень, про що він підтвердив в судовому засіданні, тоді як відповідно до довідки від 25 листопада 2011 року середній дохід відповідача становить 1022, 72 гривень (а.с. 14 ). Крім того відповідно до довідки від 18 листопада 2011 року відповідач з 2001 року знаходиться на диспансерному нагляді з приводу ішемічної хвороби серця та остеохондрозу хребта (а.с.15) З урахуванням вищевказаного суд вважає достатнім стягнути з позивача на користь відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку, щомісячно, з дня подання позову та до досягненням ним двадцяти трьох років, за умови якщо він буде продовжувати навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вимоги позивача стосовно розміру аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стосуються випадків коли дитина не досягла 18-ти річного віку, а позивач є повнолітньою особою, тому визначене в законодавстві ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не поширюється на позивача. На підставі викладенного,

Outcome: partial