Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-22 00:00:00

У лютому 2011р. [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідачки, у якому просила припинити право власності останньої на 1/9 частку квартири [ADDRESS] шляхом виплати грошової компенсації та визнати за нею право власності на цю частку. У судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що їй та відповідачці належать відповідно 8/9 та 1/9 частки зазначеної квартири. Частка [PERSON] є незначною та не може бути виділена їй в натурі, крім того, відповідачка там не мешкає тривалий час, т.я. залишила житло в 1987р. через неприязні відносини, які склались між ними. Просила припинити право власності відповідачки на цю частку квартири шляхом сплати їй грошової компенсації, що не порушує її права. Розмір компенсації визначений висновком експертизи та складає ринкову вартість на теперішній час 34144 грн. Цю суму вона внесла на депозитний рахунок суду та пропонує сплатити відповідачці, після чого припинити її право на долю в квартирі та визнати її, [PERSON], право власності на цю долю. Представник позивачки адвокат [PERSON] позов підтримав з тих же підстав та просив задовольнити. Стверджував, що відповідно до ст.. 365 ЦК України є декілька підстав для припинення за рішенням суду права відповідачки на долю в квартирі, ринкову вартість якої позивачка згодна сплатити та виконала необхідну для цього умову перерахувала вартість долі на депозитний рахунок суду, з якого відповідачка може отримати ці гроші. Третя особа [PERSON], який зареєстрований в спірній квартирі, підтримав позовні вимоги. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що не згодна отримувати грошову компенсацію з тієї причини, що за ці гроші не може придбати інше житло. Крім того, позбавлення права на житло спричинить їй істотну шкоду, а також буде порушенням інтересів неповнолітньої дитини. Представник відповідачки адвокат [PERSON] позов не визнала, стверджуючи, що ті підстави для припинення права [PERSON] на долю в спільному майні, які навела позивачка, є недостатніми, т.я. спричиняють істотну шкоду інтересам позивачки. У травні 2011р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просила усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом її вселення та виділення їй кімнати, визначити порядок користування квартирою, а також стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що іншого житла не має, спірну квартиру залишила вимушено через конфліктні відносини з матір*ю, що робить неможливим спільне проживання. В квартирі є кімната № 6 площею 8,2 м.кв., яка перевищує її долю менш ніж на 3 м.кв. та може бути виділена їй в користування, що не порушує права [PERSON]. Просила вселити її до спірної квартири, а також залишити в спільному користуванні кухню, коридор, ванну та туалет та стягнути з [PERSON] судові витрати в розмірі 2045,50 грн. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] підтримала її вимоги та стверджувала, що вона не має іншого житла, крім долі в спірній квартирі. Спільне проживання в спірній квартирі було неможливо через конфліктні відносини з відповідачкою, внаслідок чого [PERSON] залишила житло та не має можливості вселитись до квартири. У ній є ізольована кімната площею, приблизно рівною тій, що приходиться на долю [PERSON] та виділення цієї кімнати не порушує права власності [PERSON]. Просила виділити їй кімнату № 6 та вселити [PERSON] до неї. [PERSON] позов не визнала та стверджувала, що [PERSON] добровільно залишила квартиру більш 20 років тому та мешкала за іншими адресами. У квартирі відсутня кімната такою площею, яка відповідає долі [PERSON], а кімната № 6, яку вона просить, на 2,7 м.кв. перевищує її долю. Виділення цієї кімнати істотно порушує її права, як власника, тому просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] заперечував проти доводів позову [PERSON] за тих же підстав. Третя особа [PERSON] позов не визнав, стверджуючи, що спільне проживання в квартирі неможливо. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1. частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2. річ є неподільною; 3. спільне володіння і користування майном є неможливим; 4. таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім*ї. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є неподільним майном та належить сторонам на праві спільної часткової власності, а саме позивачці 8/9 частки, відповідачці 1/9 частки. Квартира є неподільною та виділити належні сторонам частки в натурі неможливо, т.я. згідно розрахунків експерта на 1/9 частку відповідачки приходиться 5,6 м.кв. житлової площі. Кімната такою площею в квартирі відсутня, а надання житлової площі більше ніж приходиться на долю [PERSON], буде істотним порушенням житлових прав [PERSON]. Крім того, сторони не заперечують проти тієї обставини, що протягом тривалого часу між ними існують неприязні відносини та спільне проживання є неможливим. Відповідачка [PERSON] визнала ту обставину, що з 1997р. виїхала зі спірної квартири та до моменту виникнення справи в суді мешкала за іншими адресами, при цьому, не беручи участі в утриманні своєї власності. Таким чином, встановивши фактичні обставини, суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для припинення права відповідачки на частку у спірній квартирі з присудженням на її користь з іншого співвласника, позивачки [PERSON], відповідної грошової компенсації. Обговорюючи питання про розмір грошової компенсації, яка підлягає присудженню з позивачки на користь [PERSON], суд приймає до уваги роз*яснення, які містяться в п. 6 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.11.1991р. № 7, виходячи з яких, розмір такої компенсації визначається за дійсною вартістю квартири на час розгляду справи. Висновком експерта № 21/3-1 від 21.03.2011р. встановлено, що вартість 1/9 частки спірної квартири на теперішній час складає 31144 грн. Цю суму позивачка погодилась внести на депозитний рахунок суду та надала квитанцію про сплату вартості 1/9 частки квартири, яка нею сплачена відповідно до ухвали від 31.03.2011р. у повному обсязі. Таким чином, позивачкою виконані всі передбачені ст.. 365 ЦК України підстави, тому її позов підлягає задоволенню. Оскільки питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставиться, а при зверненні з позовом до суду вона не доплатила 290 грн., то цю несплачену суму слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави. Згідно ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З урахуванням цих положень ЦК України після того, як [PERSON] у встановленому порядку отримає компенсацію з депозитного рахунку суду та це буде підтверджено відповідним документом, у [PERSON] виникне право оформити на себе власність на 1/9 частку [PERSON]. Обговорюючи обґрунтованість вимог позову [PERSON] до [PERSON], суд приходить до висновку, що він є необґрунтованим, доказів того факту, що вона була протиправно позбавлена житла чи права користування своїм житлом, суду не наведено, а пояснення тих свідків та документи, на які зазначає [PERSON], не можуть бути визнані достатніми для того, щоб задовольнити її вимоги, тому її позов слід залишити без задоволення. У зв*язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, то підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Outcome: approved