Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

У жовтні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним, як продавцем з однієї сторони та відповідачем [PERSON], як покупцем з іншої сторони, був укладений нотаріальний договір купівлі-продажу від 18.02.2009 р., відповідно до якого він продав відповідачу нерухоме майно: спортивно-оздоровчий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Херсон, Острівське шосе, 36-а. Згідно п. 7 вказаного договору купівлі-продажу позивач стверджує, що прав на обєкт продажу у третіх осіб немає. Згідно п. 8 вказаного договору купівлі-продажу, відчужуваний спортивно-оздоровчий комплекс є спільною сумісною власністю подружжя. Згода іншого з подружжя на укладання такого договору отримана у встановленому законом порядку. Проте, такі твердження не відповідають дійсності, а відчуження позивачем спортивно-оздоровчого комплексу, що знаходиться за адресою: м. Херсон, Острівське шосе, 36-а не відповідають положенням чинного цивільного законодавства, що тягне за собою визнання укладеного договору купівлі-продажу від 18.02.2009 р. недійсним, оскільки свою згоду, як співвласник нерухомого майна, дружина позивача (продавця) не надавала. Просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.02.2009 р., укладений між ним та відповідачем [PERSON] До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] предявив зустрічний позов до позивача [PERSON], вимоги якого своєю ухвалою суд обєднав в одне провадження з первісним позовом. В зустрічному позові відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним [PERSON] посилається на те, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 18.02.2009 р., який був укладений між ним та позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) [PERSON], останній йому продав нерухоме майно: спортивно-оздоровчий комплекс, що розташований по Острівському шосе, 36-а в м. Херсоні. Укладений між ними договір купівлі-продажу був нотаріально посвідчений та внесений до державного реєстру правочинів, з дотриманням встановленої процедури. В обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу від 18.02.2009 р. було підтверджено, що продавець [PERSON] підтвердив, що прав на обєкт продажу у третіх осіб немає (п. 7 Договору); також продавець [PERSON] підтвердив, що відчужуваний спортивно-оздоровчий комплекс є спільною сумісною власністю подружжя та згода іншого з подружжя на укладання такого договору отримана у встановленому законом порядку (п. 8 Договору). За таких обставин вимога позивача за первісним позовом [PERSON] про визнання укладеного між ними договору купівлі-продажу від 18.02.2009 р. недійсним не відповідає дійсності. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Вимоги за зустрічним позовом не визнав, просив суд в їх задоволенні відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнав в повному обсязі, просив суд в їх задоволенні відмовити. Вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі, просив суд зустрічний позов задовольнити. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON], як продавцем з однієї сторони та [PERSON], як покупцем з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу від 18.02.2009 р., відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] нерухоме майно: спортивно-оздоровчий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Херсон, Острівське шосе, 36-а. Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] та внесений до державного реєстру правочинів, що посвідчується витягом. Згідно п. 7 вказаного договору купівлі-продажу: продавець [PERSON] стверджує, що прав на обєкт продажу у третіх осіб немає. Згідно п. 8 вказаного договору купівлі-продажу: відчужуваний спортивно-оздоровчий комплекс є спільною сумісною власністю подружжя. Згода іншого з подружжя на укладання такого договору отримана у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно ст. 10 ЦПК України. Суд вважає, що позивачем за первісним позовом [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог, в результаті чого первісний позов про визнання договору купівлі-продажу недійсним не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що приватний нотаріус [PERSON] при посвідченні договору купівлі-продажу від 18.02.2009 р. повністю дотрималась норм матеріального та процесуального законодавства та засвідчила, що продавець [PERSON] підтвердив, що прав на обєкт продажу у третіх осіб немає (п. 7 Договору); також засвідчила, що продавець [PERSON] підтвердив, що відчужуваний спортивно-оздоровчий комплекс є спільною сумісною власністю подружжя та згода іншого з подружжя на укладання такого договору отримана у встановленому законом порядку (п. 8 Договору). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved