Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договірним зобов'язанням на суму 6658,14 доларів США, що згідно курсу НБУ в гривневому еквіваленті на час розрахунку становить 52689,19 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 13.04.2006 року між ВАТ КБ «Надра»(зараз ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] укладено Кредитний договір № 202974-1/02, згідно якого відповідачу надано кредит на суму 7790 доларів США терміном на 60 місяців зі сплатою за користування кредитом 10 відсотків річних. Для забезпечення вказаного зобов'язання Банком укладено з [PERSON] Договір поруки від 13.04.2006 року, за яким відповідач поручається перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, при цьому несе відповідальність в повному об'ємі та виступає як солідарний боржник. Проте, [PERSON] всупереч умов договору та вимог закону не повертає кредит. П.4.2.4 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів передбачених кредитним договором та можливих штрафних санкцій, якщо боржник не вніс черговий мінімальний платіж в сумі 190,17 доларів США у термін визначений п.3.4.3 кредитного договору (до 15 числа поточного місяця). Станом на 29.09.2010 року заборгованість позичальника становить 6658,14 доларів США, з яких кредит -4888,02 доларів США, відсотки -620,48 доларів США, донараховані відсотки -38,02 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення відсотків -376,65 доларів США, плата за управління кредитом -734,97 доларів США, що відповідає умовам договору. Враховуючи наведене, просить стягнути солідарно суму заборгованості з відповідачів. Відповідач [PERSON] пред'явила зустрічний позов до ПАТ КБ «Надра», третя особа [PERSON] про визнання припиненим договору поруки від 13.04.2006 року. Зустрічний позов мотивує тим, що 13.04.2006 року між ВАТ КБ «Надра»та [PERSON] укладено кредитний договір № 202974-1/02. В забезпечення зобов'язань в той же день між Банком та [PERSON] укладено договір поруки. 13.09.2006 року між Банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду до кредитного договору, якою внесено зміни до п.3.3.3 та зазначено, що позичальник здійснює погашення кредиту та відсотків, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за тим, в якому було проведене нарахування відсотків. Відповідно позичальник сплачує пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно простроченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, Банк збільшив зобов'язання [PERSON], встановивши новий графік погашення заборгованості, не довівши це до відома поручителя, не отримавши її згоди, внаслідок чого збільшив обсяг відповідальності, що в силу ст. 559 ЦК України є підставою для визнання договору поруки припиненим. Про існування додаткової угоди [PERSON] дізналася отримавши первісну позовну заяву з додатками. За таких обставин просить задоволити зустрічний позов. У судовому засіданні представник позивача Пелещишин І.Р. підтримав первісні позовні вимоги та надав суду аналогічні пояснення зазначеним в заяві, просив стягнути заборгованість в еквіваленті до національної валюти станом на день ухвалення судового рішення. Проти зустрічного позову заперечив та пояснив, що 13.09.2006 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду, якою доповнено кредитний договір п.3.3.3 «Позичальник здійснює погашення кредиту та відсотків, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за тим в якому було проведене нарахування відсотків». Це є саме доповненням, а не як помилково зазначено в угоді внесеними змінами, оскільки при укладенні кредитного договору такого пункту не існувало. Дана угода не є зміною зобов'язання, не вплинула на розрахунок заборгованості та не збільшила обсягу відповідальності поручителя, тому порука не припинилася. Також заперечив проти застосування позовної давності до первісних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, вважає такий строк позивачем не пропущений, як і строк звернення з вимогами до позичальника та поручителя про погашення заборгованості. Представник відповідача по первісному позову [PERSON] -[PERSON] в судовому засіданні заперечила проти первісного позову та підтримала зустрічний позов з викладених в ньому мотивів. Додатково пояснила, що поручитель не була ознайомлена з графіком погашення заборгованості, внаслідок внесених змін-доповнень в кредитний договір збільшився обсяг відповідальності [PERSON], що є підставою для припинення договору поруки, а відповідно підставою для відмови в первісному позові про стягнення заборгованості з поручителя. Крім цього, звертає увагу, що вимога про погашення заборгованості, яка надсилалася [PERSON], а також позов пред'явлені до поручителя за спливом шестимісячного строку встановлено ч.4 ст. 559 ЦК України, що також є підставою для припинення поруки. Також просить застосувати річний строк позовної давності встановлений для вимог про стягнення штрафних санкцій за договірним зобов'язанням. Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання жодного разу не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що первісний позов підлягає частково до задоволення, а зустрічний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Кредитного договору № 202974-1/02 від 13.04.2006 року (а.с.7-8). ВАТ КБ «Надра»(зараз ПАТ КБ «Надра») надано відповідачу [PERSON] в кредит грошові кошти в сумі 7790 доларів США з цільовим використанням для придбання транспортного засобу, витрат страхувальника по договору страхування (п.1.1., п.1.2.). Відповідно до п.п.1.3.1,1.3.2.,1.3.4. вказаного договору кредит надано строком на 60 місяців з платою за користування кредитом 10% річних, платою за управління кредитом щомісячно із розрахунку 0,5 % від розміру фактичного залишку заборгованості. Згідно п.3.4.4. кінцевий термін повернення кредиту -13.04.2011 року. Відповідно до п.3.4.1. та п. 3.4.2. позичальник повертає кредит та сплачує банку вказані вище платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок мінімально необхідного платежу - 190,17 доларів США. П.4.2.4 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів передбачених кредитним договором та можливих штрафних санкцій, якщо боржник не вніс черговий мінімальний платіж в сумі 190,17 доларів США у термін визначений п.3.4.3 кредитного договору (до 15 числа поточного місяця). З метою забезпечення вказаного зобов'язання 13.04.2006 року ВАТ КБ «Надра»з відповідачем [PERSON] укладено договір поруки (а.с.10). Згідно п.1.1. цього договору поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору від 13.04.06р. в повному обсязі. На підставі п.п.1.2., 1.3. договору поруки позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. 13 вересня 2006 року між ВАТ КБ «Надра»та позичальником [PERSON] укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 202974-1/02 (а.с.9), згідно якої сторони домовилися внести зміни в п.3.3.3 розділу 3 «Порядок надання кредиту та сплати заборгованості»кредитного договору і викласти його в такій редакції : «3.3.3 Позичальник здійснює погашення кредиту та відсотків, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за тим в якому було проведене нарахування відсотків». Як вбачається з кредитного договору, в такому відсутній п.3.3.3, та графік погашення заборгованості додатково між сторонами не погоджувався, відтак суд приймає до уваги як об'єктивні пояснення представника позивача по первісному позову, що даним пунктом було лише доповнено кредитний договір, жодних змін до зобов'язання не вносилося. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. На підставі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник [PERSON] не виконує взятих на себе зобов'язань, не повертає суму кредиту та відсотки, внаслідок чого ВАТ «БК «Надра»в установленому порядку направлялася вимога боржнику про погашення заборгованості (а.с.103-104). Також на підставі п.2.2.договору поруки поручителю [PERSON] надсилалася вимога про виконання зобов'язання (а.с.95-97). Проте заборгованість не погашена, станом на 29.09.2010 року така становить 6658,14 доларів США, з яких кредит -4888,02 доларів США, відсотки -620,48 доларів США, донараховані відсотки - 38,02 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення відсотків -376,65 доларів США, плата за управління кредитом -734,97 доларів США, що підтверджується належним розрахунком (а.с.6). Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, на що просить звернути увагу представник відповідача за первісним позовом. Як вбачається з розрахунку неустойка у виді пені в розмірі 376,65 доларів США нарахована за період з 29.09.08р. по 28.09.09р., а позов пред'явлено 26.11.10р., тобто з пропуском встановленого річного строку позовної давності. Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В ході розгляду справи представник ПАТ КБ «Надра»не навів жодних поважних причин пропущення позовної давності, а відтак у суду не має підстав для задоволення первісного позову в частині стягнення пені в розмірі 376,65 доларів США. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача [PERSON] про те, що на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України порука припинилася у зв'язку з спливом шести місяців на пред'явлення вимоги до поручителя. Так, кінцевий термін повернення кредиту встановлено 13.04.2011 року, за договором поруки поручитель несе обов'язок по сплаті коштів в разі невиконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, відтак за наявності заборгованості позичальника, договір поруки не припинився. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором кредиту та враховуючи умови договору поруки, слід частково задовольнити первісний позов та стягнути заборгованість (без врахування суми пені) солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра»в сумі 6 281,49 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на дату ухвалення рішення становить 50 176 грн. 54 коп. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд також присуджує судові витрати понесені та документально підтверджені ПАТ КБ «Надра»(а.с.4,5) солідарно з [PERSON] та [PERSON] пропорційно задоволеним вимогам та стягує на користь позивача 120 грн. витрат на ІТЗ і 501,76 грн. судового збору. Щодо зустрічного позову суд відмовляє в задоволенні вимог [PERSON] про визнання припиненим договору поруки від 13.04.2006 року з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається з умов кредитного договору, на забезпечення яких укладено договір поруки, і з якими була ознайомлена [PERSON], такий передбачав можливість внесення додатків, змін та доповнень до основного договору. При цьому, як встановлено судом, додатковою угодою внесено доповнення п.3.3.3, а не зміни до кредитного договору, дана обставина не порушила права поручителя та умов договору поруки, оскільки при розрахунку заборгованості банк виходив з п.п.4.2.4., 3.4.3 кредитного договору, та доповнення зазначені в п.3.3.3. жодним чином не вплинули на збільшення розміру заборгованості, а відповідно обсяг відповідальності поручителя збільшений не був. Крім цього, згідно ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Проте такого способу захисту, як визнання в судовому порядку договору поруки припиненим у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, законодавством України не передбачено. Не передбачає такого способу й укладений між сторонами договір поруки. Враховуючи наведене,

Outcome: partial