Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], ПП Тернопільська фірма Будівельник, ПАТ Хрещатик, третьої особи - приватного нотаріуса [PERSON] про визнання недійсними: договору дольової участі у будівництві квартири № 25, загальною площею 67,5 кв.м. за адресою вул.Юності в м. Тернополі, укладеного між [PERSON] та ПП Тернопільська фірма Будівельник та договору іпотеки від 6.07.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ Хрещатик, зареєстрованого в реєстрі за № 2118 , предметом іпотеки за яким стали майнові права [PERSON] на квартиру № 25, загальною площею 67,5 кв.м. за адресою вул. Юності в м. Тернополі. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на ту обставину, що оспорюваний нею договір про пайову участь у будівництві квартири, укладений між [PERSON] та ПП ТФ Будівельник є фіктивним, тобто укладений без наміру створення обумовлених ним правових наслідків, метою його укладання була лише необхідність отримати кредит в фінансовій установі для задоволення потреб ПМП ТФ Будівельник, [PERSON] коштів в рахунок оплати вартості будівництва не вносила. Крім того, на вказану квартиру № 25 , проектною загальною площею 106,3 кв.м. по вул. Юності в м.Тернополі укладено договір дольової участі між нею та ПМП ТФ Будівельник 12 квітня 2007 року та при його укладенні нею було оплачено забудівнику кошти в розмірі 100 відсотків оплати вартості будівництва, що стверджується квитанціями про оплату. Крім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.02.2011 року за нею визнано майнові права на вказану незавершену будівництвом квартиру. Оскільки предметом спірного договору іпотеки стали неіснуючі майнові права [PERSON], вважає, що його слід визнати таким, що вчинений під впливом обману. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю та попросив його задовольнити з викладених у заяві мотивів. Відповідачка [PERSON] до суду не зявилась, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи у суді у встановленому законом порядку, а тому у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України справа розглядається у її відсутності. Представник ПП "Тернопільська фірма Будівельник" до суду не зявився, проте, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. ПАТ Хрещатик не направив до суду свого представника, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи у суді у встановленому законом порядку. Третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] не заявив про свою участь в справі, хоча також був повідомлений про час та місце її розгляду у суді у встановленому законом порядку. Судом встановлено наступні факти. 12.04.2007 року між ПМП "Тернопільська фірма "Будівельник" (котре перейменоване на Приватне підприємство "Тернопільська фірма Будівельник") в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено договір дольової участі у будівництві квартири № 25 , проектною загальною площею 106,3 кв.м. по вул. Юності в м.Тернополі. Відповідно до умов даного договору позивачка внесла в касу забудівника кошти в рахунок 100% оплати вартості приміщення, що підтверджується платіжними квитанціями. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2011 року за нею визнано майнові права на вказану квартиру. Разом з тим 22.11.2005 року між [PERSON] та ПМП "Тернопільська фірма Будівельник" в особі директора [PERSON] укладено договір дольової участі у будівництві квартири №25, площею 67,5 м2 за адресою вул. Юності в м.Тернополі. В подальшому 3.07.2007 року між ПАТ Хрещатикта [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 98100 Євро, з метою забезпечення виконання боржником зобовязань по якому між банком та [PERSON] 6.07.2007 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2118, предметом якого стали майнові права на квартиру №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернополі, належні іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору про пайову участь від 22.11.2005 року, укладеному між нею та ПП ТФ Будівельник. На підставі вказаного договору іпотеки за заявою банку в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна зареєстровано заборону відчуження квартири №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у житловому будинку по вул.Юності в м. Тернопіль, що підтверджується витягом з реєстру за № 13336338 від 6.07.2007 року. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою статті 203 цього Кодексу. Відповідно ч.1, ч.3, ч.5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. В п.24 Постанови № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Пленум Верховного Суду України зазначає, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним в ч.5 ст. 203 ЦК України, оскільки спрямований не на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивному правочині воля сторони не відповідає зовнішньому її прояву. Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням) , такий правочин визнається судом недійсним. Правочин може бути визнаним вчиненим під випливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в обману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману на відміну від помилки є умисел: особа знає про наявність або відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією , не всупила б у правовідносини не вигідні для неї. Виходячи із змісту п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 6.11.2011 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивимога про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та інтереси якої порушено вчиненням право чину. Як свідчать досліджені в судовому засіданні протоколи допитів в якості свідка [PERSON] та директора ПП ТФ Будівельник [PERSON], дані ними під час досудового слідства, у кримінальній справі , порушеній стосовно директора ПП Тернопільська фірма Будівельник [PERSON] за ч.5 ст. 191 КК України та за ч.2 ст. 364 КК України, що розглядається Тернопільським міськрайонним судом за № 1- 679, відповідачка не вступала в дольову участь у будівництві двокімнатної квартири №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернопіль, жодних коштів в рахунок оплати вартості житла не вносила, а лише на прохання керівника ПП ТФ Будівельник підписала договір пайової участі, договір іпотеки та кредитний договір, які є предметом даного судового розгляду, для отримання фірмою Будівельник кредитних коштів. [PERSON] визнав те, що укладення договору пайової участі у будівництві двокімнатної квартири №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернопіль від 22.11.2005 року між [PERSON] та ПП ТФ Будівельник та видача фірмою довідки № 384 від 29.06.2007 року про повну сплату [PERSON] коштів в рахунок 100 відсоткової оплати вартості квартири мали на меті лише отримання фірмою кредиту в банку, коштів в рахунок оплати вартості квартири [PERSON] не вносила . Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що спірний договір дольової участі від 22.11.2005 року, укладений між [PERSON] та ПМП ТФ Будівельник слід визнати фіктивним, оскільки він укладений без наміру створення правових наслідків ним обумовлених, а саме - набуття права власності [PERSON] на двокімнатну квартиру №25, загальною проектною площею 67,5 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернопіль, так як [PERSON] жодних коштів за ним не вносила, а його укладення переслідувало на меті передачу в іпотеку банку неіснуючих у [PERSON] майнових прав на спірну квартиру для отримання ПП ТФ Будівельник кредитних коштів. А тому, суд вважає, що спірний договір іпотеки також слід визнати недійсним, оскільки він вчинений під впливом обману . Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що укладення між [PERSON], ПП ТФ Будівельник та ПАТ Хрещатикдоговорів, які є предметом спору, порушує майнові права позивачки на квартиру №25, загальною проектною площею 106,3 кв.м., яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по вул.Юності в м. Тернополі, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання їх недійсними.

Outcome: approved