Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-21 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому зазначав, що уклав із [PERSON] договір позики, відповідно до якого надав відповідачеві кошти в розмірі 45000 грн., які останній зобовязувався повернути йому до 30 жовтня 2008 року, що підтверджується власноручно написаною ним розпискою. Проте, своїх зобовязань належним чином не виконав, кошти у вказаній сумі у встановлений строк не повернув. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, крім вказаної суми боргу, відповідач [PERSON] повинен ще сплатити на його користь за період з 31 жовтня 2008 року по 28 березня 2011 року суму інфляційних втрат у розмірі 13230 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 3251 грн. 10 коп., всього 61481 грн. 10 коп. Просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в розмірі 61481 грн. 10 коп. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, при цьому позовні вимоги зменшив. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 37500 грн., інфляційні втрати в розмірі 11700 грн. за період з 31 жовтня 2008 року по 28 березня 2011 року та три проценти річних від простроченої суми за цей же період в розмірі 2709 грн. 25 коп., всього 51909 грн. 25 коп. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов з урахуванням зменшення позовних вимог на загальну суму 51909 грн. 25 коп. визнав у повному обсязі. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно із розпискою відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 45000 грн., які зобовязувався повернути до 30 жовтня 2008 року, проте своїх зобовязань належним чином не виконав, кошти в повному обсязі не повернув. На час розгляду справи в суді заборгованість [PERSON] перед [PERSON] складає 37500 грн. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості, з яким погодився відповідач, видно, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України [PERSON] повинен сплатити на користь [PERSON] за період з 31 жовтня 2008 року по 28 березня 2011 року інфляційні втрати в сумі 11700 грн. та три проценти річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 2709 грн. 25 коп. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому на його користь з відповідача [PERSON] підлягають стягненню кошти в розмірі 51909 грн. 25 коп. (37500 грн. сума основного боргу, 11700 грн. інфляційні втрати і 2709 грн. 25 коп. три відсотки річних за прострочення виконання зобовязання. Також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 639 грн. 09 коп. (судовий збір в розмірі 1 % від задоволеної частини позову і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення позову). На підставі ст. ст. 526, 530, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved