Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної на моральної шкоди В обґрунтування вимог зазначав, що 25 липня 2009 року уклав з відповідачем договір позики на суму 3000 гривень, що підтверджується розпискою. За умовами договору [PERSON] повинна була повернути йому вказану суму до 14 вересня 2009 року, але взяті зобов,язання не виконує, позивач неодноразово звертався до неї з цього приводу, навіть змушений був звертатися до правоохоронних органів. Невиконанням взятих на себе зобов,язань [PERSON]завдала йому моральну шкоду, оскільки він змушений був звертатися до правоохоронних органів і у нього виникло стійке психологічне страждання, що призвело до невротичних порушень. До того ж щоб позичити гроші [PERSON] позивач звертався до іншої особи і завинив цій особі гроші. Неповернення коштів нанесло шкоду його честі і гідності. Моральну шкоду оцінює у 2500 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення, не заперечував тієї обставини, що зустрічався із відповідачем і її сестрою [PERSON], але гроші безпосередньо передавав [PERSON], розписку писала вона власноруч,договір підписувала також вона, а текст договору викладений ним. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що гроші для [PERSON] брала [PERSON], тобто укладала усі правові документи, а гроші були передані позивачем безпосередньо [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню Судовим розглядом встановлено, що 25 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір займу, підтверджений борговою розпискою, за яким відповідач отримала від позивача 3000 гривень і брала на себе зобов,язання повернути борг до 14 вересня 2009 року. Укладання договору і розписка свідчать про те, що основні вимоги для підтвердження виникнення цивільно-правових відносин та обов'язків, які зазначені в приписах ч.2 ст. 1046 ЦК України встановлені, підтверджують укладення договору позики та його умов та відповідають вимогам припису ч.2 ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п.4.2. договору позики, строк повернення боргу встановлений до 14.09.2009 р., але в порушення зазначеної норми закону, відповідач не виконав свого зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України у відповідача виникає відповідальність за не виконання свого зобов'язання. Факт отримання вказаних коштів саме відповідачем сумніві не викликає, у всякому разі інше суду не доведено. Договір укладено між позивачем і відповідачем, інших осіб стороною у договорі не зазначено, тому взяті зобов,язання повинні виконуватися саме [PERSON]Л.і в цій частині позов підлягає задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки доказів цього суду не надано. Суд не може прийняти до уваги твердження позивача, щодо нанесення шкоди його честі і гідності , бо доказів того, що він брав у борг гроші у іншої особи для того щоб позичити їх [PERSON] суду не надано. Не може суд прийняти до уваги і твердження позивача щодо погіршення стану його здоров,я з приводу неповернення грошових коштів, бо ним не надана доказів причинного зв,язку між його захворюванням і неповерненням грошей. До того ж , як вбачається із наданого суду договору позики, зобов,язань, щодо відшкодування моральної шкоди при несвоєчасному поверненні коштів [PERSON] на себе не брала і умовами договору це не передбачено. На підставі викладеного і

Outcome: partial