Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

03.11.2011 року [PERSON] звернувся до суду до [PERSON] підприємства Астейяз позовом про повернення грошових коштів за договором, мотивуючи це тим, що 18 листопада 2008 року між [PERSON] та ПП Астейябуло укладено договір купівлі-продажу № 18/11/08, згідно якого перший мав намір придбати катір для власних потреб. Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний поставити позивачу і передати у власність товар, а саме: катер AQUADOR32C, бортовий номер Cin-code FIAQUM0266F809, двигун номер [NUMBER], устаткування, запасні частини і оснащення згідно з кресленнями і специфікаціями, приведеннями в Додатках до договору, разом іменується Устаткування. Оплата за договором мала проводитися згідно графіку: перший платіж авансовий у розмірі 270000,00 євро сплачується протягом 3х банківських днів від дати підписання договору згідно рахунку Продавця і довідки банку про комерційний курс євро, остаточний платіж у розмірі 20000,00 євро протягом 3х банківських днів від дати підписання сторонами акту приймання-передачі. 18 листопада 2008 року на розрахунковий рахунок ПП Астейябуло перераховано 2008800,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10283. Відповідно до п.2.1. договору Устаткування мало бути доставлено Продавцем протягом 30 календарних днів від дати отримання авансового платежу. Однак у зазначений строк Устаткування не було позивачеві передано. У звязку з чим, враховуючи той факт, що Продавець не виконав умов договору щодо надання позивачеві замовленого товару, 16 грудня 2008 року між сторонами було укладено угоду про розірвання договору уцпівлі-продажу №18/11/08 від 18.11.2008 року. За вказаною угодою Продавець (ПП Астейяповертає покупцю авансовий платіж протягом 3х банківських днів від дати підписання угоди. Розмір авансового платежу, що підлягає поверненню складає 2008800,00 (два мільйони вісм тисяч вісімсот) гривень,в т.ч. ПДФ, еквівалент якої дорівнює 270000,00 євро) по комерційному курсу 7,44 грн. За 1 євро на день отримання відповідного платежу від покупця. Дана угода набула чиності з моменту її підписання сторонами. Однак до теперішнього часу вказана сума позивачеві не повернута, чим порушуються законні права як споживача. Таким чином, з вини продавця, [PERSON] не зміг задовольнити власні потреби у отриманні вибраного товару, крім того, навіть розірвавши договір, грошові кошти не були повернуті. Як наслідок, через брак коштів позивач не може придбати необхідний йому товар у іншого продавця чи розпорядитися своїми коштами іншим чином на свій розсуд. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] підприємства Астейя у відшкодування витрат по сплаті збору на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. Представник позивача в судове засідання не з*явився, повідомлявся, надав заяву про підтримання позову у повному обсязі, просив провадити розгляд справи за його відсутності і у поданій до суду письмовій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] підприємства Астейя в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, у відповідності з поданою представником позивача письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника позивача. Суд, з урахуванням не явки відповідача, який є належним чином повідомленим, не повідомлення ним про причини не явки, не надання заяв про розгляд справ за його відсутністю, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення на підставі наявних доказів у відповідності до правил ст. ст. 169, 224 ЦПК України, приймаючи до уваги, що представник позивача у поданій письмовій заяві про розгляд справи за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, як такий, що заснований на Законі та такий, що підтверджується матеріалами справи, при цьому суд виходить із наступного: 18 листопада 2008 року позивач [PERSON] сплатив відповідачу [PERSON] підриємству Астейягрошові кошти у розмірі 2008800,00 грн., що вбачається з платіжного доручення № 10283 (а. с. 9), про що було оформлено договір купівлі-продажу (а. с. 6-7). 16 грудня 2008 року у звязку з тим, що умови договору щодо надання позивачеві замовленого товару, а саме: катер AQUADOR32C, бортовий номер Cin-code FIAQUM0266F809, двигун номер [NUMBER], було не виконано, договір купівлі-продажу було розірвано, що вбачається з угоди про розірвання договору купівлі-продажу №18/11/08 від 18.11.2008 року (а. с. 8) 19 грудня 2008 року відповідачем [PERSON] підприємством Астейябуло повернуто позивачеві [PERSON] грошові кошти у розмірі 1008800,00 грн., що вбачається з платіжного доручення № 9 (а. с. 24) Згідно ст. 526 ЦК України зобов*язання повинно виконуватися відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Суд набуває висновку, що факт отримання коштів [PERSON] підприємством Астейя від [PERSON] у розмірі 2008800,00 грн. дійсно мав місце., в той час як докази повернення відповідачем коштів позивачу свідчать лише про часткове повернення грошових коштів внаслідок розірвання договору у сумі 1008800,00 грн. Таким чином, суд доходить висновку, що з відповідача належить стягнути на користь позивача 1000000 грн. (виходячи з розрахунку 2008800,00 1008800,00 = 1000000,00) Також суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні з ПП Астейяна користь [PERSON] витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., оскільки Законом України Про судовий збір, який набрав чинності 01.11.2011 року не передбачає серед судових витрат збір не інформаційно-технічне забезпечення. [PERSON] звернувся до суду поданням позову поштою 03.11.2011 року тобто під час дії Закон України Про судовий збір., сплативши при цьому ІТЗ 31.10.2011 року тобто до звернення до суду із даним позовом. Отже відсутні правові підстави стягнення у якості судових витрат збору, сплата якого не передбачена діючим законодавством. Згідно ст. 22 Закону України Про захист прав споживачівзахист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом, споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial