Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

до Розівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що з відповідачем вона перебуває в шлюбних відносинах з 3 червня 2006 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, а тому з вересня 2006 року проживають окремо. За таких обставин вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Крім того, позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій вказала нове місце проживання відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, вказавши про те, що вона наполягає на позовних вимогах. Відповідач [PERSON] проживає в [INFO], тому Розівським районним судом Запорізької області в порядку статті 132 ЦПК направлялися в Селидівський міський суд Донецької області судові доручення про його допит. [PERSON] в судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча про час і місце засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення йому судових повісток. Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 і частини 4 статті 169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі, на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 3 червня 2006 року Новомлинівською сільською радою Розівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис за № 07 (а.с. 4). Від шлюбних відносин 14 жовтня 2006 року народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з матір'ю (а.с.5,6). Позивач [PERSON] заявила позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частин 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя та дитини. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Крім того, судом враховано, що згідно частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved