Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду, посилаючись на те, вона е членом садового товариства «Меркурій» та власником земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 397705 від 28.04.2011 року., яка розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області. На плані зовнішніх меж земельної ділянки, зображеному на Державному акті, земельна ділянка позивача межує з земельною ділянкою [PERSON] ( в межах від «Б» до «В») та ділянкою [PERSON] (в межах від «Г» до «А»). Дана земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості), що підтверджується Актом про встановлення в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки, що передається у власність від 29.04.2011 року. Під час складання даного акту, ніяких претензій з боку суміжних користувачів не заявлено. Позивач зазначає, що 14 травня 2011 року, приїхавши на свою земельну ділянку побачила, що вся її земельна ділянка огороджена парканом, який поставив відповідач. На звернення позивача прибрати паркан, відповідач пояснив, що він є членом садового товариства «Меркурій-3», купив цю земельну ділянку і вона йому належить на законних підставах. Оскільки відповідач не демонтував паркан, продовжує порушувати права власності на землю, позивач просить зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання земельною ділянкою. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], садового товариства «Меркурій» про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва, яка розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що у 2006 році його було прийнято в члени садового товариства «Меркурій-3» та закріплено земельну ділянку № 406 площею 0,1200 га. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 16.10.2008 року №773 затверджено технічні документації щодо складання державних актів на землю громадян садівницького товариства «Меркурій-3» та йому передано у власність земельну ділянку № 406 площею 0,1200 га. З 2006 року він сплачував членські внески та інші платежі в товаристві, уклав договір на користування електричною енергією, земельну ділянку обробляв та користувався нею, влітку 2010 року встановив огорожу, а лише у 2011 році дізнався , що [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, що була надана йому у користування. Вважає, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,12 га, яка розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області на імя [PERSON] виданий незаконно, а тому просить його визнати недійсним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити, в зустрічному позові просили відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, просили у задоволенні позовних вимог відмовити, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Представник третьої особи за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - садівницьке товариство «Меркурій» - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, просив задовольнити, у зустрічному позові просив відмовити. Представник третьої особи - садівницького товариства «Меркурій-3» [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, зустрічний позов [PERSON] визнала в повному обсязі. Третя особа - Вишгородська районна державна адміністрація Київської області свого представника в судове засідання не направила, повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації №219 від 22.02.2011 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельних ділянок 31-ому громадянину для ведення садівництва на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення садівництва та передано 31-ому громадянину (згідно додатку) безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 3,6883 га , з них сіножаті - 3,6883 га для ведення садівництва. Згідно додатку [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,1200 га, із них сіножаті 0,1200 га ( а.с.85-86). 28.04.2011 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №397705 від 28.04.2011 року, згідно якого є власником земельної ділянки площею 0,1200 га з цільовим призначення для ведення садівництва, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 322188801001360 (а.с.6). Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації №773 від 16.10.2008 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам, членам садівницького товариства «Меркурій-3» на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області» затверджені технічні документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю та передано у власність земельні ділянки загальною площею 3, 6818 га, в тому числі багаторічні насадження - 3,6818 га для ведення садівництва. Згідно додатку до вказаного розпорядження [PERSON] безоплатно у власність передано земельну ділянку № 406 площею 0,12 га (а.с.81-83). Статтями 78,81 ЗК України передбачено, що право власності на землю -це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповіднодо ст.90, ч. 1 ст.116,125,126,152 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь- яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Як вбачається з матеріалів справи, згідно кадастрового плану земельної ділянки [PERSON], що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області вбачається, що межі даної земельної ділянки виділені в натурі та погоджені із суміжними землекористувачами та відповідно до графічного зображення вона від А до Б - це землі Сувидської сільської ради (дорога), від Б до В межує з [PERSON], від В до Г - землі надані громадянам у власність, від Г до А межує з [PERSON] Відповідно до Акту про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків від 18.10.2009 року, межі земельної ділянки [PERSON] з суміжними землевласниками погоджені та не викликають спірних питань, претензій не заявлено, що також підтверджується актом від 29.04.2011 року (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] обгородив парканом земельну ділянку, яканалежить на правіприватної власності [PERSON], тобто своїми діями порушив право власника [PERSON]. наземлю, що передбачені ст.90 ЗК України. Даний факт був предметом розглядуна загальних зборах садівницького товариства «Меркурій» , щопідтверджується протоколом№1 від 14.05.2011 року (а.с.5). Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою площею 0,1200 га, що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області, що стверджується заявою [PERSON] до голови садівницького товариства «Меркурій» про огородження парканомїї земельної ділянки та незаконним захватом земельної ділянки, яка належить їй на правівласності. В матеріалах справи відсутні документи які б стверджували, що [PERSON] являється власником або землекористувачем земельної ділянки № 406 площею 0,1200 га, яка розташована на території Сувидської сільської ради, а тому, відповідно до вимог чинного законодавства він не має права вимагати усунення перешкод в користуванні землею. Оскільки, згідно ст.152 ЗК України тільки власник або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень йогоправ на землю. Представлене [PERSON] рішенняВишгородської районної державної адміністрації Київської області № 773 від 16.10.2008 року не може являтись доказом того, що він являється власником земельної ділянки, оскільки відповідно до діючого земельного законодавства особа зобовязана була звернутись про виконання даного рішення та виділення вказаної земельної ділянки на місцевості із вказанням межівників, тобто повинен бути акт встановлення меж земельної ділянки на місцевості на підставі якого видається державний акт на право власності на землю. Приступати до використання земельних ділянок до встановлення їх меж в натурі (на місцевості), одержання документів, що посвідчують право на них та державної реєстрації - забороняється. Таким чином, аналізуючи викладене вбачається, що земельною ділянкою площею 0,1200 га [PERSON] користується на законних підставах, які визначені чинним земельним законодавством України, тому доводи [PERSON] про те, що дана земельна ділянка була передана йому у власність у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження і спростовуються дослідженими доказами. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що [PERSON] незаконно встановив паркан на земельній ділянці [PERSON] та чинить перешкоди їй у користуванні земельною ділянкою, а тому його слід зобовязати демонтувати даний паркан та не чинити перешкод в користуванні власнику земельною ділянкою. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Звертаючись до суду із позовними вимогами про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя [PERSON], [PERSON] не довів обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, тобто не довів, що передана йому земельна ділянка перебуває у [PERSON] у незаконному володінні. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що [PERSON] у встановленому порядку було виділено та передано у власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,1200 га., що розташована на території Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 25.11.2010 року позивачеві надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для ведення садівництва ( ах. 175-177). Відповідно до ч.9 ст. 118 ЗК України, проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно- епідеміологічними органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Відповідна місцева державна адміністрація, сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Наданий судупроект землеустроюмістить усі передбачені документи, які мають входити до технічної документації із землеустрою, які передбачені ст.56 Закону України «Про землеустрій». Таким чином відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства вказує на дійсність Державного акту на право власності на земельну ділянку, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а в зустрічному позові [PERSON] слід відмовити.

Outcome: approved