Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.02.2008 року встановлено неправомірність придбання [PERSON] та [PERSON] будинку по вул.Степній, 48 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та визнано за нею право власності на дане нерухоме майно. У зв?язку з цим просила визнати недійсними укладені між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] договори купівлі-продажу земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,12 га від 24.11.2004 року та 19.04.2007 року відповідно. Крім цього, просила визнати недійсними видані на ім?я відповідачів [PERSON] акти на зазначену земельну ділянку, а також земельну ділянку площею 0,0257 га, що розташована за тією ж адресою та визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1457 га. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2010 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.11.2010 року, позов [PERSON] задоволено у повному обсязі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.04.2011 року вказане рішення та ухвалу скасовано в частині вимог позивачки про визнання недійсними [PERSON] актів на право приватної власності на земельні ділянки та визнання права власності. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечував проти позову, вказуючи на те, що позивачка не є громадянкою України та не може бути власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Інші учасники процесу до суду не з?явились, про причини неявки не повідомили, що, на думку суду, не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин, які згідно з ч. 1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Встановлено, що рішенням Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №1547 від 17.11.2005 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0257 га по вул.Степовій, 48 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 30.08.2006 року на підставі даного рішення [PERSON] отримала [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №563645. 21 березня 2006 року на ім?я [PERSON] були видні [PERSON] акти на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №872013 площею 0,1000 га (цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) та ЯБ №872014 площею 0,02 га (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства), що розташовані по вул.Степовій, 48 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (кадастрові номери 1221411000-02-013-0046 та 1221411000-02-013-0045 відповідно), на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 24 листопада 2004 року між [PERSON] та [PERSON] 29 травня 2007 року на ім?я [PERSON] ([PERSON] після зміни прізвища) були видні [PERSON] акти на право власності на ті ж земельні ділянки (площею 0,1000 га та 0,02 га) серії ЯЕ №148936 та ЯЕ №148937 відповідно, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 19 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.02.2008 року серед іншого визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння по вул.Степній, 48 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно ст.120 ЗК України (в редакції на момент ухвалення колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області вказаного рішення) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Аналогічні положення містить ч.1 ст.377 ЦК України (у відповідній редакції). За таких обставин, вимоги позивачки про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, що призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул.Степовій, 48 у м.Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Видані на ім?я відповідачів [PERSON] акти на право власності на земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,02 га суд визнає недійсними, оскільки рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2010 року визнані недійсними договори купівлі-продажу, що були підставою їх видачі. Вимоги позивачки про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,02 га не підлягають задоволенню, оскільки фактично направлені на набуття права на земельну ділянку, яка перебуває в комунальній власності без відповідного\~рішення органу місцевого самоврядування, що є порушенням його виключної, передбаченої Конституцією України (ст.13) компетенції на здійснення права власності від імені Українського народу на управління землями. Крім цього, позивачка не є громадянкою України, що визнано сторонами в судовому засіданні. Дана обставина відповідно до норм ст.ст.22 ч.5, 81 ч.2 ЗК України виключає можливість набуття нею права власності на землі сільськогосподарського призначення. Суд не знаходить правових підстав для визнання недійсним виданого на ім?я [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0257 га серії ЯГ №563645, оскільки вона не була предметом спірних договорів, набута відповідачкою із земель комунальної власності за рішенням органу місцевого самоврядування, яке не оскаржено та у встановленому законом порядку недійсним не визнано.

Outcome: partial