overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Західно-Чорноморського державного басейного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства «Західно-Чорноморська держрибінспекція» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Представник позивача посилається на те, що 23 лютого 2011 року о 10 год. 30 хв. на каналі, який зєднується з р. Дністер в районі ГНС у районі с. Маякі Біляївського району, Одеської області, відповідач, порушуючи вимоги законодавства України у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснював лов водних живих ресурсів з-під льоду на дві зимові вудочки у забороненому, Правилами любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного Комітету рибного господарства від 15 лютого 1999 року № 19 для любительського та спортивного рибальства місці, на протязі всього року каналі. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не сповістив. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 23 лютого 2011 року о 10 год. 30 хв. на каналі, який зєднується з р. Дністер в районі ГНС у районі с. Маякі Біляївського району, Одеської області, відповідач, порушуючи вимоги законодавства України у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснював лов водних живих ресурсів з-під льоду на дві зимові вудочки у забороненому, Правилами любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного Комітету рибного господарства від 15 лютого 1999 року № 19 для любительського та спортивного рибальства місці, на протязі всього року каналі. Зазначеними незаконними діями відповідач порушив ст. 63 Закону України « Про тваринний світ» за № 2894-ІІІ від 13 грудня 2001 року, п. 3.15, 4.11, 4.12 Правил любительського і спортивного рибальсьтва, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, в результаті чого заподіяв шкоду рибним запасам України, згідно з оцінки шкоди по таксам, затвердженим Постановою КМУ за № 32 від 19 січня 1998 року на загальну суму 102,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Викладене підтверджується постановою Дністровського територіального відділу державного басейнового управління «Західно-Чорноморська держрибохорони» від 4 березня 2011 року за № 016137/168, протоколом про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2011 року за № 016137/168, акту прилову молоді риб. При викладених обставинах суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

В вересні 2011 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час слухання справи, до суду не зявився. Суд не досліджує докази, в звязку з визнанням позову в повному обсязі. Суд приходить до наступного: Сторони в 2004 році уклали шлюб, мають сина [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 2009 року в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 10658,47 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконала зобов'язань за кредитним договором б/н від 12.09.2008 р. Представник позивача у судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив справу слухати за його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати за її відсутності, позов визнала, про що надала письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2008 р. між сторонами був укладений кредитний договір б/н відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 7000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31.08.2011 року відповідачем зобов'язання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 10658,47 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4948,80 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 4225,93 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 500 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 483,74 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не порушує нічиїх охоронюваних законом прав та інтересів. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 106,58 грн. та сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 226,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача боргу у сумі, еквівалентній 12000 доларів США. Він посилається на те, що 12 червня 2002 року [PERSON] позичив у нього гроші в сумі 12000 доларів США, у підтвердження чого написав розписку, в якій зобовязався повернути борг у строк до 12 червня 2008 року. Він неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути борг, однак відповідач повертати борг відмовився, у звязку чим він був вимушений звернутися до суду. Відповідач позов визнав, не заперечував, що дійсно позичав грошові кошти у позивача, та борг не повернув. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2002 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000 доларів США. Даний факт підтверджується, як поясненнями відповідача [PERSON] так і розпискою від 12 червня 2002 року, в якій [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] 12000 доларів США в строк до 12 червня 2008 року. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). При викладених обставинах [PERSON] повинен повернути [PERSON] борг у сумі 95760 гривень (згідно з курсом НБУ на 17.11.2011 року 1 долар США 7,98 гривень). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача, в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, в якому вони знаходяться з 22.09.1990 року, мотивуючи тим, в остані два роки подружнього життя особливо виявилась несхожість наших характерів. Зникло порозуміння один одного. З травня 2011 року припинили сімейні стосунки, проживають окремо. При таких обставинах позивач вважає, що її шлюб з [PERSON]О носить формальний характер і підлягає розірванню, майнового спору немає. У судове засідання позивачка зявилась та підтримала свої позовні вимоги. Відповідач не зявися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 1990 року сторони зареєстрували шлюб в Палаці урочистих подій м. Одеси, актовий запис № 1960, згідно свідоцтва про шлюб серія ІІІ-ЖД № 321512 (а.с.6). Від шлюбу народився син 11.12.1998 року [PERSON], який проживає разом з матірю. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Судом встановлено, що з травня 2011р. сторони не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть та проживають окремо. Майнового спору між сторонами не має. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і тому підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Заявник - Лисичанська міська громада в особі управління з виконання політики міської ради в галузі житлово-комунального господарства звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про визнання спадщини, яка складається із квартири № 17 житлового будинку №37 кв. Дружби народів в місті Лисичанську, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 20.04.1994 року, відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що надав суду письмову заяву. Суд дослідив письмові докази: довідка ЛКП «БТІ» про належність нерухомого майна /а.с.4/, довідка ЛКП «Паспортна служба» /а.с.5/, копія довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану /а.с.6-7/, довідка КП «ЛЖЕК № 5» /а.с.8/, копія довідки Лисичанської державної нотаріальної контори /а.с.9/, копія рішення Лисичанської міської ради /а.с.10/, копія запису акта про смерть № 700 від 20.04.1994 р. /а.с.17/, інформаційна довідка зі Спадкового реєстру /а.с.19/. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 20 квітня 1994 року померла [PERSON], що підтверджується копією запису акта про смерть № 700 від 20.04.1994 року /а.с.17/, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири № 17 житлового будинку № 37 кв. Дружби народів в місті Лисичанську, що належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Лисичанським міськвиконкомом 31.01.1994, що підтверджується довідкою ЛКП «Бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2011 року /а.с.4/. Згідно довідки ЛКП «Паспортна служба» за адресою: місто Лисичанськ, кв. Дружби народів[ADDRESS] ніхто не зареєстрований, [PERSON] знята з реєстраційного обліку 01.08.1994 року, у зв'язку зі смертю /а.с.5/. Після смерті [PERSON]С, з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 28414704 від 19.10.2011 року /а.с.19/. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON], ніким не була прийнята, то існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Заявник - Лисичанська міська громада в особі управління з виконання політики міської ради в галузі житлово-комунального господарства звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про визнання спадщини, яка складається із квартири № 24 житлового будинку № 36 кв. Дружби народів в місті Лисичанську, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 02 грудня 2005 року, відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що надав суду письмову заяву. Суд дослідив письмові докази: довідка ЛКП «БТІ» про належність нерухомого майна /а.с.4/, довідка ЛКП «Паспортна служба» /а.с.5/, копія довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану /а.с.6-7/, довідка КП «ЛЖЕК № 5» /а.с.8/, копія довідки Лисичанської державної нотаріальної контори /а.с.9/, копія рішення Лисичанської міської ради /а.с.10/, копія запису акта про смерть № 0437 від 13.03.2002 р. /а.с.17/, інформаційна довідка зі Спадкового реєстру /а.с.19/. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 02 грудня 2005 року померла [PERSON], що підтверджується копією запису акта про смерть № 1931 від 02 грудня 2005 року /а.с.17/, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири № 24 житлового будинку № 36 кв. Дружби народів в місті Лисичанську, що належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Фондом міського коммайна 07.10.1994 року, що підтверджується довідкою ЛКП «Бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2011 року /а.с.4/. Згідно довідки ЛКП «Паспортна служба» за адресою: місто Лисичанськ, кв. Дружби народів[ADDRESS] ніхто не зареєстрований, [PERSON] знята з реєстраційного обліку 02.12.2005 року, а/з 1931 у зв'язку зі смертю /а.с.5/. Згідно довідки КП «ЛЖЕК № 5» за вищевказаною адресою ніхто не проживає /а.с.8/. Після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 28415260 від 19.10.2011 року/а.с.19/. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON]. ніким не була прийнята, то існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Заявник - Лисичанська міська громада в особі управління з виконання політики міської ради в галузі житлово-комунального господарства звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про визнання спадщини, яка складається із квартири № 94 житлового будинку N° 22 кв. Дружби народів в місті Лисичанську, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 13 березня 2002 року, відумерлою. Представник заявника у судове засідання не з'явився, заяву підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що надав суду письмову заяву. Суд дослідив письмові докази: довідка ЛКП «БТІ» про належність нерухомого майна /а.с.4/, довідка ЛКП «Паспортна служба» /а.с.5/, копія довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану /а.с.6-7/, довідка КП «ЛЖЕК № 5» /а.с.8/, копія довідки Лисичанської державної нотаріальної контори /а.с.9/, копія рішення Лисичанської міської ради /а.с.10/, копія запису акта про смерть № 0437 від 13.03.2002 р. /а.с.17/, інформаційна довідка зі Спадкового реєстру /а.с.19/. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується копією запису акта про смерть № 0437 від 13 березня 2001 року /а.с.17/, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири № 94 житлового будинку № 22 кв. Дружби народів в місті Лисичанську. що належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Лисичанським міськвиконкомом 25.06.1996 року, що підтверджується довідкою ЛКП «Бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2011 року /а.с.4/. Згідно довідки ЛКП «Паспортна служба» за адресою: місто Лисичанськ. кв. Дружби народів[ADDRESS] ніхто не зареєстрований, [PERSON] знята з реєстраційного обліку 13.03.2002 року, а/з 437 у зв'язку зі смертю /а.с.5/. Згідно довідки КП «ЛЖЕК № 5» за вищевказаною адресою ніхто не проживає /а.с.8/. Після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину ніхто не звертався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 28414775 від 19.10.2011 року/а.с.19/. Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Оскільки спадщина після смерті [PERSON], ніким не була прийнята, то існують передбачені законом підстави для визнання спадщини, що відкрилася після її смерті, відумерлою. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

У жовтні 2011 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 листопада 1973 року Павлоградським міським відділом ЗАГС Дніпропетровської області, актовий запис № 814 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2011 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 23 листопада 1973 року уклали шлюб. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, мотивуючи тим, що 10.10.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем з яким мають спільну дитину , сина Станіслава [INFO] У вересні 2011 року шлюб з відповідачем був розірваний. Відповідач матеріальної допомоги не надає, дитина знаходиться на її утриманні, коштів на утримання дитини у позивачки не вистачає в зв'язку з чим позивачка прохає суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі 400грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю , прохає їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю, дає згоду на стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] [INFO] Дослідивши обставини справи, докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Встановлено, що 10.10.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем з яким мають спільну дитину , сина Станіслава [INFO] У вересні 2011 року шлюб з відповідачем був розірваний. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, від домовленості про утримання дитини ухиляється, коштів на утримання дитини у позивачки не вистачає, інших утримань у відповідача не має. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття чого не виконує відповідач. У відповідності з ст.181ч.3 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Позивачка прохає суд стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 400грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, з чим відповідач погодився.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

Позивачка 20 жовтня 2011 року звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки: [PERSON] , [INFO]. В судовому засіданні позивачка прохала позов задовольнити. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем знаходилась у шлюбних відносинах з 2003 року по 30 серпня 2010 року. Від шлюбу мають - доньку [PERSON] , [INFO]. Після розірвання шлюбу вона з донькою проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги не надає , відомостей про те , чи працює відповідач позивачка немає, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 350 грн. щомісяця до досягнення донькою повноліття , починаючи з дня звернення до суду. В судове засідання відповідач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у своєї відсутності проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження (серія І-ВЛ № 296757 виданого Петропільської сільською радою Шевченківського району, Харківської області 17 травня 2005 року , батьками [PERSON] , [INFO], вказано відповідно: [PERSON],[PERSON] З довідки №1028 Петропільскої сільської ради Шевченківського району Харківської області від 19 жовтня 2011 року [PERSON] мешкає разом з позивачкою. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначені розміру аліментів суд враховує положення ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст. 184 Сімейного кодексу України вбачається ,що аліменти у твердій грошовій сумі стягуються якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий доход, частину доходу одержує в натурі , а також за наявність інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не працює, має нерегулярний доход, тому суд вважає можливим стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно починаючи з 20 жовтня 2011 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір суд стягує з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved