Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому вказали, що позивачеві [PERSON] належить автомобіль „Ауди. 4 вересня 2003 року о 8 годині 30 хвилин на автодорозі Дніпропетровськ-Миколаїв з вини водія [PERSON], який у звязку з трудовими відношеннями керував автомобілем „ЗАЗ-968, який належить відповідачеві, сталася ДТП. Внаслідок ДТП належний позивачеві [PERSON] автомобіль був пошкоджений. Внаслідок пошкодження автомобіля [PERSON] спричинено матеріальної шкоди в розмірі 112116 гривень 84 копійки. Крім матеріальної шкоди йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 гривень. Під час ДТП за кермом належного [PERSON] автомобіля знаходився позивач [PERSON], який вважає, що йому спричинена моральна шкоду, яку він також оцінює в 20000 гривень. Моральну шкоду пояснює тим, що погіршилося його самопочуття, він почав боятися їздити в автомобілі, погіршилися його стосунки з позивачем [PERSON], який під час, коли він керував належним [PERSON] автомобілем, знаходився в салоні цього автомобіля. Представник відповідача позов не визнав, вважаючи, що вина водія [PERSON] у скоєнні ДТП не доведена. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а позов [PERSON] задоволенню не підлягає за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачеві [PERSON] належить автомобіль „Ауди. 4 вересня 2003 року о 8 годині 30 хвилин на автодорозі Дніпропетровськ-Миколаїв з вини водія [PERSON], який у звязку з трудовими відношеннями керував автомобілем „ЗАЗ-968, який належить відповідачеві, сталася ДТП. Внаслідок ДТП належний позивачеві [PERSON] автомобіль був пошкоджений. Під час ДТП за кермом належного [PERSON] автомобіля знаходився позивач [PERSON] Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін в суді, крім того: ·постановою органу дізнання про закриття кримінальної справи відносно [PERSON], у звязку з відсутністю в його діях складу злочину, якою встановлено, що виновним в ДТП є саме цей водій, який на перехресті нерівноцінних доріг не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі (т. 1 а.с.13-16, 74, 122-123); ·свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, із якого вбачається, що пошкоджений автомобіль АУДИ належит позивачеві [PERSON] (т 1 а.с. 22); ·дефектною відомістю, із якої вбачається, що належний [PERSON] автомобіль був пошкоджений (т. 1 а.с. 23-25); Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Оскільки водій [PERSON] керував автомобілем у звязку з трудовими відносинами з власником автомобіля, проти чого не заперечує представник відповідача, у звязку з чим ця обставина доказуванню не підлягає, він не повинен відшкодовувати спричинену з його вини шкоду. Шкоду повинен відшкодувати власник автомобіля, після чого має право відповідно до трудового законодавства в порядку регресу стягнути шкоду з винної особи. Згідно висновку експерта матеріальна шкода від пошкодження автомобіля дорівнюється його ринковій вартості та складає 53373 гривні 56 копійок, вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує остаточну вартість автомобіля (т. 2 а.с. 14-52). Згідно ч. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 із подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» суд, при ухваленні рішення про відшкодування шкоди, повинен обговорити питання про передачу пошкодженого майна яке має певну цінність і було замінено новим, про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Враховуючи вказане розяснення, а також те, що матеріальна шкода дорівнює залишковій вартості автомобіля позивача на момент ДТП, суд вважає, що пошкоджений автомобіль повинен бути переданий відповідачу після відшкодування ним шкоди позивачу. Суд вважає, що власнику пошкодженого автомобіля позивачеві [PERSON] спричинена моральна шкода, але заявлений ним розмір моральної шкоди черезмерний, і позов в цієї частині підлягає частковому задоволенню. Суд вважає, що спричинення позивачеві [PERSON] моральної шкоди не знайшло в судовому засіданні свого підтвердження, і в позові йому повинно бути відмовлено. Ствердження про те, що після ДТП погіршилося його самопочуття ніякими доказами не підтверджено, як не підтверджено і те, що після ДТП його відносини з власником автомобіля погіршилися, та що погіршення відносин якимось чином повязано з ДТП. Власник автомобіля в момент ДТП знаходився в автомобілі і, якщо власник після ДТП, в якому [PERSON] не був винною особою, почав гірше до нього відноситися, ніяким чином не повязано з діями винного в ДТП водія, а повязано з особами самих позивачів. Крім того, погіршення відносин з власником автомобіля спростовується тим, що обидва позивача звернулися до суду із спільною заявою. Суд вважає також, що витрати позивачів на юридичні послуги також належним чином не доведені, і в цей частині позов також не підлягає задоволенню. Вказані витрати не були зараховані на відповідні рахунки особи, яка надає юридичні послуги, а підтверджується лише самою вказаною особою виписаними квитанціями (т.1 а.с. 171, 172), крім того розмір оплати не відповідає затраченому на розгляд справи часу, який не є часом знаходження справи в суді, оскільки більшість часу справа була призупинена. Суд вважає, що судові витрати повинні бути відшкодовані відповідачем пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 533 гривні 74 копійки, а витрати на проведення експертизи 1200 гривен (т. 2 а.с. 56).

Outcome: partial