Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Виконуючий обов'язки прокурора Рахівського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Карпатського біосферного заповідника до [PERSON], міськрайонного управління Держкомзему у місті Рахів і Рахівському районі про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 536503 від 24.10.2007 року та виключення його з реєстру державних актів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 жовтня 2007 року розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації № 610 Про затвердження проектів землеустрою та передачі земельних ділянок у власність за межами населених пунктівзатверджено проекти землеустрою земельних ділянок та передано у приватну власність земельну ділянку площею 2 га за межами населеного пункту с.Богдан на полонині Рогнеска громадянці [PERSON], 24.10.2007 року, на підставі зазначеного розпорядження було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №536503. Однак, 27.07.2010 року, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду визнано незаконним розпорядження голови Рахівської РДА Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність за межами населених пунктів від 15.10.2007 року №610 в частині затвердження проектів землеустрою та передачі земельної ділянки у власність на землях Богданської сільської ради (полонина Рогнєска) громадянинці [PERSON] Зазначене розпорядження було скасовано з тих підстав, що воно суперечило вимогам Конституції України, Земельному кодексу України, Закону України Про природно-заповідний фонд України, оскільки Указом Президента України "Про розширення територій Карпатського біосферного заповідника" від 11.04.1997 року № 325/97 - земельні ділянки полонини Рогнеска(квартал 14-15) площею 334 га були включені до складу Карпатського біосферного заповідника без вилучення. Таким чином, зазначені землі являються землями природно-заповідного фонду, які не можуть передаватися у комунальну або приватну власність. Отже, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №536503 від 24.10.2007 року суперечить вимогам законодавства, тому прокурор просить визнати його недійсним. В судовому засіданні прокурор Сич Х.В. та представник Карпатського біосферного заповідника [PERSON] позов підтримали, на задоволенні позовних вимог наполягають із підстав наведених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник за дорученням, [PERSON], в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свдчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомляли. Представник відповідача, міськрайонного управління Держкомзему у місті Рахів і Рахівському районі - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що на момент видачі державних актів управлінню Держкомзему у місті Рахів і Рахівському районі не було відомо, що земельні ділянки відносяться до земель природно-заповідного фонду. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд повинен всебічно та повно дослідити всі обставини справи з метою усунення всіх суперечностей, розглянути всі доводи сторін та винести обґрунтоване, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, рішення (ч.3 ст.213 ЦПК України). У звязку із цим суд вважає за необхідне та обовязкове обґрунтувати свої доводи щодо задоволення даного позову з наступних доводів. У відповідності до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності у порядку визначеному ст. 118 цього кодексу, яка передбачає, що передача у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства здійснюється за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади в залежності від місяця розташування цієї землі. Пунктом 12 Перехідних положень Земельного Кодексу України передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Статтею 116 Земельного кодексу України визначено підстави набуття права на землю, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 15.10.2007 року №610 Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність за межами населених пунктівзатверджено проекти землеустрою та передано у власність земельні ділянки за межами населених пунктів громадянам згідно з додатком, в якому зазначено про те, що [PERSON], мешканці м. Запоріжжя, вул. Вишнева, 43/б, передається земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, що розташована на полонині Рогнеска. Як встановлено в ході розгляду справи, на підставі зазначеного розпорядження [PERSON] 24 жовтня 2007 року було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №536503. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 липня 2010 року, розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність за межами населених пунктів від 15 жовтня 2007 року №610 в частині затвердження проектів землеустрою та передачі земельних ділянок у власність на землях Богданської сільської ради (полонина Рогнеска), в тому числі громадянці [PERSON], мешканці м. Запоріжжя, вул. Вишнева, 43/б, визнано незаконним. Як вбачається з мотивувальної частини зазначеної постанови суду, підставою для визнання протиправним та скасування вказаного вище розпорядження голови Рахівської РДА стало те, що землі полонини Рогнеска включені до Карпатського біосферного заповідника та відносяться до природно-заповідного фонду, а отже у відповідності до статті 84 Земельного кодексу України не можуть передаватися у комунальну чи приватну власність, а повинні використовуватися для задоволення соціальних інтересів усього суспільства, для виконання загальнодержавних завдань, а не регіональних чи місцевих спільнот населення країни. Незважаючи на неодноразові клопотання відповідачки [PERSON] про зупинення провадження у даній справі у зв'язку з тим, що в провадженні Львівського апеляційного адміністративного суду знаходиться справа за її апеляційним оскарженням про законність рішення щодо переводу належної їй земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду відповідач [PERSON] так і не надала суду доказів того, що на розгляді у апеляційному адміністративному суді Львівської області розглядається така справа. Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Указом Президента України "Про розширення територій Карпатського біосферного заповідника" від 11.04.1997 року № 325/97 - земельні ділянки полонини Рогнеска(квартал 14-15) площею 334 га включені до складу Карпатського біосферного заповідника без вилучення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначені землі являються землями природно-заповідного фонду, які не можуть передаватися у комунальну або приватну власність. Вилучення особливо цінних земель (до яких відносяться землі природно-заповідного фонду) регулюються ст. 150 ЗК України. Відповідно до ч.2 цієї статті особливо цінні землі, до яких відносяться землі природно-заповідного фонду, можуть вилучатись за постановою Кабінету Міністрів України. Даній нормі кореспондують положення ст.ст.5, 38, 53 ЗУ "Про природно -заповідний фонд України" про те, що повноваження щодо вказаних земель належать саме центральному органу виконавчої влади. Зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] позбавила себе процесуального права довести ті обставини (розгляд справи в апеляційній інстанції), на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов, оскільки останній заявлений у відповідності до положень цивільно-процесуального законодавства, а виходячи із доказів, наведених позивачем та отриманих судом в ході розгляду справи, позов є достатнім, аргументованим, підставним та таким, що відповідає вимогам статей 59-60 ЦПК України. Отже, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №536503 від 24.10.2007 року суперечить вимогам законодавства, а тому слід визнати його недійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved