Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

В листопаді 2011 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за [PERSON], померлим 03 травня 2009 року право власності на земельну ділянку, розташовану на території Дмитрівської сільської ради та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на згадану земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані посиланням на положення ст..ст.373, 1220,1221,1225,1261 ЦК України. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та треті особи в судове засідання не зявились, направили до суду заяви про розгляд справи без участі своїх представників, не заперечують проти задоволення вимог позивача. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані нею на обґрунтування позову докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: 03.05.2009 року помер чоловік позивача - [PERSON] (а.с. 7,8), після смерті якого відкрилась спадщина, частина якої була прийнята позивачем із отриманням відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 32-33). Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 272 від 08.07.2011 року на підставі рішення загальних зборів членів колективу КП «Аграрій-Д» (а.с. 10) був затверджений список членів комунального підприємства Дмитрівської сільської ради «Аграрій-Д» (а.с. 14), які мають право на отримання земельної частки (паю), згідно з яким [PERSON]. був включений до списку із зазначенням номеру земельної ділянки 234, її площі 4,8483 га та місця розташування с. Дмитрівка, провул.. Залізничний 3/7 (а.с. 18). Цим же розпорядженням згадані земельні ділянки відповідно до затвердженого списку були передані у власність членам комунального підприємства «Аграрій-Д». Земельний акт про право власності на згадану земельну ділянку [PERSON] за життя не видавався. Отже, з часу передачі землі у колективну власність сільськогосподарського підприємства [PERSON] набув право на отримання земельної частки (паю) у власність, як член згаданого підприємства, проте право власності на неї у встановленому законом порядку не оформив в звязку із смертю. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного: Відповідно до положень ст..25 ЦК України цивільна правоздатність особи /здатність мати права та обовязки/ припиняється у момент смерті, з огляду на що не можна визнати обґрунтованою вимогу позивача щодо визнання права власності за померлим, тобто вирішити питання про права особи, цивільна та цивільно-процесуальна правоздатність та дієздатність якої припинилась. Разом з тим, сукупність наданих позивачем доказів дають суду підставу дійти висновку стосовно доведеності факту належності померлому на час смерті права на отримання земельної частки (паю) у власність згідно із проектом приватизації земель та організації території земельних часток (паїв) комунального підприємства Дмитрівської сільської ради «Аграрій-Д», з огляду на що суд вважає за можливе частково задовольнити згадану вимогу і встановити факт належності померлому на час відкриття спадщини права на отримання у власність земельної частки (паю), розташованої в Дмитрівка, пров. Залізничний 3/7 із включенням згаданого права до складу спадщини відповідно до положень ст..1218 ЦК України. Згідно із ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Щодо права власності, то ЦК України передбачає можливість його виникнення на підставі рішення суду у випадках, встановлених ст..376 ЦК України, та підтвердження рішенням суду існуючого в особи права власності у випадках, встановлених ст..392 ЦК України. В інших випадках право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом. Отже, приймаючи до уваги, що померлий не набув право власності на земельну ділянку у встановленому порядку, не існуюче право власності не може бути визнане за спадкоємцями в порядку спадкування за законом, оскільки це не відповідатиме законодавчо закріпленому способу захисту порушеного права, що дає суду підставу задовольнити згадану вимогу частково і визнати за позивачем спадкування права на отримання земельної ділянки у власність. На підставі викладеного,

Outcome: partial