Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], Артемівської міської ради та Відділу державної виконавчої служби Артемівського міського управління юстиції про відновлення меж земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, встановлення земельного сервітуту, визнання дій державного виконавця неправомірними та відшкодування моральної і моральної шкоди. В подальшому, згідно до заяви позивача [PERSON], позовні вимоги в частині вимог про визнання дій державного виконавця неправомірними, стягнення з відділу державної виконавчої служби матеріальної шкоди у розмірі 500 гривень, зобовязання відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення частини гаражу, зобовязання відновити межі земельної ділянки позивача відповідно з актом на земельну ділянку було залишено без розгляду. Також позивач уточнив свої позовні вимоги, про що надав уточнену позовну заяву, і просив суд встановити безстроковий безоплатний земельний сервітут на право проходу до стіни належного позивачеві сараю з боку земельної ділянки №319-а уздовж всієї стіни сараю довжиною 5,6 м і шириною 1 м; зобовязати відповідача [PERSON] сплатити витрати по державній реєстрацію вказаного земельного сервітуту, та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої уточнені позовні вимоги і зазначив, що він є власником земельної ділянки № 319 по вул. Петровського в м. Артемівську, про що свідчить державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. Його земельна ділянка межує з земельною ділянкою № 319-а по вул. Петровського в м. Артемівську. Користувачем вказаної ділянки є відповідачка [PERSON] На його земельній ділянці знаходиться належна йому споруда, яка на плані зазначена як сарай. Для технічного обслуговування сараю необхідно мати можливість підходу до нього. Однак відповідачка не надає йому такої можливості. В літку 2009 року вона викопала на своїй земельній ділянці, неподалеку від його сараю зливну яму, та зробила насип землі уздовж стіни сараю позивача, що унеможливлює належне обслуговування споруди і може призвести до негативних наслідків, а саме до передчасного руйнування будівлі. На його неодноразові звернення до [PERSON] щодо прибирання насипу землі, відповідачка не реагувала. Також [PERSON] відмовляється укласти з ним земельний сервітут, тому вирішите це питання позасудовим розглядом не має можливості, так як він не може дійти згоди з відповідачкою щодо укладення з нею земельного сервітуту. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд встановити безстроковий безоплатний земельний сервітут, згідно з яким дозволити йому прохід по земельній ділянці, яка належить Артемівській міській громаді та знаходиться у користуванні відповідачки [PERSON], шириною 1 м. вздовж стіни належного йому сараю для обслуговування цієї господарської споруди за адресою вул. Петровського, 319 в м. Артемівськ Донецької області. Також просить стягнути з відповідачки на його користь моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, оскільки вважає, що своїми неправомірними діями відповідачка заподіяла йому моральну шкоду, порушуючи його право власності на належну йому господарську споруду сарай. Він позбавлений можливості підходу до сараю з боку ділянки відповідачки, внаслідок чого не може здійснювати технічне обслуговування споруди, що може призвести до передчасного його руйнування, що спричиняє йому моральні страждання. Також просив стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати Просить стягнути також з відповідача на його користь понесені ним витрати по розгляду справи у вигляду сплаченого ним держмита у сумі 58 грн. 50 коп. Представник позивача у судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача . у повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона є користувачем земельної ділянки № 319-а по вул. Петровського в м. Артемівську. Межа її земельної ділянки граничить з земельною ділянкою [PERSON]. На земельній ділянці розташовано будинок, власником якого вона є на підставі свідоцтва про спадщину. В будинку проживає її донька племінниця з сімєю. Не заперечує того, що дійсно в жовтні 2009 року вона викопала на своїй земельній ділянці, неподалеку від його сараю, зливну яму, та зробила насип землі уздовж стіни сараю [PERSON]. Однак вважає, що такі її дії не заважають [PERSON] здійснювати обслуговування сараю. Зазначила, що вона не заважає позивачу проходити до стіні сараю з боку її ділянки та обслуговувати споруду. Вона не згода з пропозицією позивача щодо встановлення земельного сервітуту так як вважає, що в ньому немає необхідності. В судовому засіданні [PERSON] також заперечувала проти встановлення земельного сервітуту однак вказала на те, що якщо суд прийде к висновку про встановлення земельного сервітуту, то бажає, щоб було встановлено платний земельний сервітут з оплатою позивачем на її користь 100 грн. в місяць, оскільки з встановленням земельного сервітуту вона буде позбавлена можливості на ділянці зайнятій під проходом саджати овочі. Заперечує проти задоволення вимог щодо стягнення з неї на користь позивача моральної шкоди, так як вважає, що не здійснювала ніяких дій, які б спричинили позивачу моральну шкоду. Просила суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову [PERSON] і просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. Представник Артемівської міської ради в судовому засіданні зазначив, що земельна ділянка № 319а по вул. Петровського в м. Артемівську знаходиться у власності територіальної громади м .Артемівська. Міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача [PERSON] стосовно встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї споруди. , що є власником земельної ділянки за адресою № 319 по вул. Петровського у місті Артемівську Донецької області, проти позову не заперечував. Представник Артемівського міського відділу земельних ресурсів пояснив, що виходячи із суті спору щодо встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні [PERSON] приводу для заперечення не вбачає. Представник ТОВ «Артемівського земельно-кадастрового центру»до суду не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, вирішити справу на розсуд суду. Свідок [PERSON]. суду пояснила, що є родичкою [PERSON] і проживає в її будинку разом із з співмешканцем [PERSON] та дитиною з 2008 року. Не заперечує того, що дійсно в жовтні 2009 року вона із співмешканцем викопали зливну яму на своїй ділянці за сараєм позивача. Яма викопана на відстані близько трьох метрів від стіни сараю і вибрана земля насипом, висотою понад одного метру, знаходиться на відстані близько 30 см. від стіни сараю позивача. Земля до теперішнього часу не вивезена. Свідок [PERSON] суду показав, що він співмешкає з [PERSON] і проживає разом з нею в будинку [PERSON] Підтвердив те, що дійсно в жовтні 2009 року він викопав зливну яму на своїй ділянці за сараєм позивача. Яма викопана на відстані близько трьох метрів від стіни сараю і вибрана земля насипом висотою понад одного метру знаходиться на відстані близько 30 см. від стіни сараю позивача. Землю до теперішнього часу не вивезено. По можливості земляний насип буде прибрано. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В судовому засіданні було встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 1000 кв. м за адресою: м. Артемівськ вул. Петровського, 319 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого 07 червня 1994 року Артемівською міською Радою народних депутатів (Серія ДН 00868). Відповідачу [PERSON] є власником жилого будинку з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться в м. Артемівську по вул.. Петровського № 319а на земельній ділянці розміром 600,0 кв.м. Таким чином [PERSON] є користувачем зазначеної земельної ділянки площею 600 кв. м за адресою: м. Артемівськ вул. Петровського, 319-а. Відповідач [PERSON] є користувачем земельної ділянки площею 1000 кв. м за адресою: м. Артемівськ вул. Петровського, 319-а . На межі земельних ділянок № 319 та № 319-а, яка знаходиться в постійному користуванні у відповідачки [PERSON] перебуває належна [PERSON] споруда, яка на плані зазначена як сарай. За приписами статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Відповідно до т. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між собою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. . Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстраціє в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Згідно до вимог ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь - яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь - якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Статтею 404 Цивільного кодексу України, зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Спеціальні норми стосовно об'єкта сервітуту, такого як земельна ділянка, викладені у Земельному кодексі України. Згідно із статтею 98 Земельного кодексу України, зміст права земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною земельною ділянкою з метою усунення недоліків своєї ділянки. Статтею 99 вказаного Кодексу передбачено види права земельного сервітуту, зокрема, як право проходу, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом. Він повинен звернутися до власника (користувача) суміжної ділянки за дозволом на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту. Відповідно до статті 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Зі змісту вказаної статті вбачається, що встановлення сервітуту здійснюється у правових формах, як договір, закон, заповіт або рішення суду. Цей перелік є вичерпним. Таким чином, судове рішення є окремою формою сервітуту. При цьому, підставою для такої форми сервітуту є відсутність домовленості сторін. Вказане узгоджується зі статтею 100 Земельного кодексу України, відповідно до якої, власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку. Особа, яка вимагає встановлення сервітуту має право звернутися з позовною заявою, якщо не було досягнуто домовленості щодо встановлення сервітуту та його умов. В судовому засіданні встановлено, що не зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] наполягає на тому, що не заважає позивачу [PERSON] здійснювати обслуговування належної йому господарчої споруди сараю, домовленість сторін відносно встановлення сервітуту на право проходу до стіни сараю відсутня. Про це свідчить той факт, що ще влітку 2010 року відповідачка [PERSON] на своїй ділянці, але неподалеку від сараю позивача викопала зливну яму, та зробила насип землі уздовж стіни сараю позивача. До наступного часу насип не прибрано. Цей факт сторони не заперечують, та підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які за згодою відповідачки [PERSON] мешкають у належному їй будинку №319-а по вул. Петровського у м. Артемівськ Донецької області, та фактично користуються земельною ділянкою за вказаною адресою. За таких обставин твердження позивача про те, що насип землі, що залишився біля стіни належного йому сараю після викопування відповідачкою зливної ями, перешкоджає нормальному обслуговуванню сараю, заслуговує на увагу, та свідчить про відсутність домовленості сторін про право позивача мати можливість вільного проходу уздовж стіни зазначеної господарчої споруди і обслуговувати її. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлення земельного сервітуту не порушить прав і законних інтересів власника суміжної земельної ділянки, буде сприяти належному землекористуванню як позивачем, який отримає право вільного доступу до частини господарчої споруди сараю для його ремонту, обслуговування, так і для відповідача [PERSON], оскільки на думку суду, встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку шириною 1м вздовж стіни сараю позивача, є найменш обтяжливим для її власника відповідача по справі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку є всі законні підстави для встановлення земельного сервітуту і вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити і встановити [PERSON] безстроковий безоплатний земельний сервітут на право проходу до стіни належного йому сараю з боку земельної ділянки землекористувача [PERSON] №319 «а»по вулиці Петровського в м. Артемівську Донецької області уздовж всієї стіни сараю довжиною 5,6 м і шириною 1 м. Щодо побажання відповідачки [PERSON] відносно можливості встановлення платного земельного сервітуту - з оплатою [PERSON] на її користь 100 грн. в місяць, які вона обґрунтовує тим, що начебто вразі встановлення земельного сервітуту вона буде позбавлена можливості на ділянці, зайнятій під проходом, саджати овочі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3,4 ст. 98 ЗК України встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Враховуючи наступне, суд вважає за необхідне встановити саме безоплатний земельний сервітут, так як в судовому засіданні відповідачка не обґрунтувала того, що суд повинен встановити саме платний земельний сервітут; посилання [PERSON], як на підставу встановлення платного земельного сервітуту, на те, що начебто вразі встановлення земельного сервітуту вона буде позбавлена можливості на ділянці, зайнятій під проходом, саджати овочі, не заслуговують за увагу. Зазначений сервітут, у такому його вигляді, не призведе до обмеження права користування земельною ділянкою відповідачкою [PERSON] Також суд зазначає, що відповідно до чинного земельного законодавства власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту і тому відповідачка не позбавлена права, в разі спричинення їй матеріальної шкоди, на її відшкодування позивачем у встановленому законом порядку. Щодо вимоги про зобовязання відповідача [PERSON] здійснити сплату витрат на державну реєстрацію земельного сервітуту суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно до Закону України «Про землеустрій»(від 22 травня 2003р. з наступними змінами):- межування земель - комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних утворень, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка; - план земельної ділянки - графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об'єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2,3 ст. 26 Закону розробниками документації із землеустрою є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону. Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором. Тобто встановлення меж земельного сервітуту та інші землевпорядні роботи виконуються землевпорядними організаціями, які мають на це ліцензію. Таким чином . договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державні реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. (Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 1 липня 2004р. зі змінами). Оскільки серед підстав для встановлення земельного сервітуту є рішення суду, то воно також підлягає держаній реєстрації. (Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень від 1 липня 2004р. зі змінами). Отже, оскільки в даному випадку замовником є позивач [PERSON], тому і оплата усіх робіт має бути покладена саме на нього. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідачки на його користь моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього. Зокрема суд повинен зясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд бере до уваги те, що позивачем [PERSON] суду не надано доказів і в судовому засіданні не встановлено те, що діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] була спричинена моральна шкода, тому в даній частині позовних вимог слід відмовити в звязку з їх безпідставністю. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачки понесених ними витрат, повязаних з розглядом даної цивільної справи. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] сума сплаченого судового збору по вимогам про встановлення земельного сервітуту у розмірі 17 грн., які підтверджені документально, в іншій частині слід відмовити.

Outcome: partial