Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ "Агро- Лада" про витребування та повернення від відповідача належних їй земельних ділянок площею 5,02 га та 5,01 га, які знаходиться на території Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Свої вимоги мотивувала тим, що зазначені земельні ділянки належать їй на праві приватної власності відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 000575 від 25.02.2005 року та серії ЧН №000554 від 22.05.2005 року 25 січня 2006 року між сторонами укладено договори оренди вказаних земельних ділянок, які зареєстровані у Бахмацькому райвідділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК 14.03.2006 року за номерами №.№. 040683200160 та 040783200161. Далі зазначає, що відповідно до ст.15 Закону України "Про оренду землі" зазначені договори оренди, не містить необхідної інформації про обєкт оренди, а тому їх не можна вважати укладеними. Посилаючись на зазначене, просила прийняти рішення про витребування (повернення) земельних ділянок. Заочним рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 березня 2011 року позовні вимоги задоволено, витребувані від ТОВ "Агро - Лада" належні [PERSON] земельні ділянки площею 5,01 та 5,02 га, які знаходиться на території Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та повернуті позивачу. В апеляційній скарзі ТОВ "Агро - Лада" просить скасувати рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 березня 2011 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутні будь - які підстави вважати вказані договори оренди земельних ділянок не укладеними, оскільки вказані спірні договори були зареєстровані в Бахмацькому районному відділі ЧРФ Центру ДЗК у відповідності до вимог законодавства України. Державна реєстрація вказаних договорів оренди на даний час не скасована і є чинною. Далі зазначає, що державна реєстрація договорів оренди землі не могла бути проведена без долучення всіх документів, які є невідємною частиною таких договорів. Крім того, апелянт вказує, що договори містять всі істотні умови, які передбачені ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі", що вбачається з матеріалів справи, а факт укладення договорів підтверджується його фактичним виконанням обома сторонами. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, підписаний сторонами договір не містить необхідної інформації про об'єкт оренди, як однієї із істотних його умов, а тому вказаний договір укладений між сторонами не був. А оскільки відповідач земельну ділянку набув без достатньої правової підстави він зобов'язаний її повернути позивачу в натурі. Однак погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач є власником земельної ділянки площею 5,01 та 5,02 га, розташованих на території Голінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Між позивачем та відповідачем 25 січня 2006 року укладено договори оренди вказаних земельних ділянок на 40 років, які зареєстровані у Бахмацькому районному відділі ЧРФ Центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.03.2006 року за номерами №.№. 040683200160 та 040783200161. Згідно ст. 19 Закону України "Про оренду землі" дана земельна ділянка є землею сільськогосподарського призначення, про що вказано в Договорі оренди. Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтями 18, 20 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку встановленому законодавством. Такий порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073. Отже, державна реєстрація правочину є юридичним посвідченням його укладення та підтвердженням дійсності такого правочину. Доводи позивача стосовно того, що до договорів оренди землі не долучені: кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акту приймання - передачі обєкта оренди; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до прикінцевих положень вказаного договору оренди невід'ємними його частинами є: кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання - передачі об'єкта оренди, що відповідає ч.4 ст.15 Закону України "Про оренду землі". Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач отримував орендну плату згідно укладеного договору, що свідчить про виконання сторонами на протязі тривалого часу умов договору \\а.с.86-100\\. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, між позивачем та відповідачем склались цивільно-правові відносини, пов'язані з платним користуванням земельною ділянкою, і обома сторонами виконувались прийняті на себе договірні зобов'язання на протязі більше 5-ти років. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для повернення земельної ділянки на підставі ст.1212 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed