Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-25 00:00:00

У січні 2010 р. [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є співвласником домоволодіння [ADDRESS] , у якому їй належать 52/200 частини, зокрема 5/6 частин жилого будинку літ. З-1. Відповідачка [PERSON] є власником 4/100 частин того ж домоволодіння, зокрема 1/6 частини жилого будинку літ. З-1. Вважаючи, що частка останньої є незначною, не може бути виділена в натурі, спільне користування зазначеним жилим будинком не є можливим, позбавлення права власності на цю частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, позивачка просила суд в порядку ст. 365 ЦК України припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину жилого будинку літ. З-1 у домоволодінні [ADDRESS] на умовах грошової компенсації її вартості, а також визнати право власності на цю частку за позивачкою. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідачка після проведення у справі судової експертизи до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася (а.с. 61-65), що є підставою для вирішення справи у заочному порядку. Третя особа явку свого представника до суду не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлялася. Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належать на праві власності 52/200 частини домоволодіння [ADDRESS] . 11.08.1993 р . спеціалістами Дніпропетровського МБТІ був складений акт ідеальних часток у зазначеному домоволодінні, у якому зокрема зазначено, що відповідачці [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину належать 3/240 його частини, а фактично в її користуванні перебувають частина житлового будинку З-1, частина жилої прибудови З1-1, частина сіней з-1, частина сіней з1-1, по 1/3 частині сараю Х, гаражу Ш, огорож № 1, 2, 3, 7, 13, 15, у загальному користуванні вбиральня У, водоколонка № 5, мостіння У, що в цілому складають 4/100 частини всього домоволодіння (а.с. 50-52). Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів у м. Дніпропетровську Дніпропетровської обл. від 27.08.1993 р. № 1269 зазначений акт був затверджений та за співвласниками домоволодіння закріплені визначені ним частки, зокрема за [PERSON] 4/100 частини домовлодіння (а.с. 49). Як вбачається з даних КП «Дніпропетровське МБТІ», на частку позивачки у спірному домоволодінні припадає 5/6 частин жилого будинку літ. З-1, частка відповідачки складається з 1/6 частини цього будинку та частин допоміжних будівель і споруд, визначених вищезгаданим актом ідеальних часток (а.с. 48). Згідно висновку проведеної у справі судової будівельної експертизи від 23.06.2011 р. № 3251/3252-10, виділ в натурі частки відповідачки у спірному домоволодінні є неможливим відповідно до чинних нормативних вимог та правил, ринкова вартість цієї частки складає 65.978, 00 грн. (а.с. 39-47). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене рішення суду за позовом одного з співвласників у тому випадку, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членів його сім`ї. Частка відповідачки у спірному домоволодінні в цілому складає 4/100 його частини, при цьому єдина частка у жилій будівлі, що на неї припадає, дорівнює 1/6 будинку \\~літ. З-1. Враховуючи, що цей будинок має загальну площу 71,1 кв.м., частина на яку вправі претендувати відповідачка, дорівнює 11,85 кв.м., що згідно висновку експерта унеможливлює виділ її в натурі (а.с. 46). Виходячи з наведеного суд доходить висновку про те, що частка відповідачки у спільній власності є незначною та не може бути виділена в натурі. Спільне користування будинком також не є можливим у зв`язку з незначним розміром площі, що має бути виділена відповідачці згідно її частки у спільному майні, та відносинами, що склалися між сторонами. Також з матеріалів справи не вбачається, що припинення права власності відповідачки завдасть істотної шкоди їй та членам її сім`ї, будь-які міркування та докази на підтвердження цього нею та її представником не надані. З урахуванням викладеного суд вважає позов обґрунтованим, заснованим на законі і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення, при цьому підлягає достягненню з позивачки в доход держави судовий збір згідно дійсній ціні позову, визначеній експертним шляхом. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~На підставі викладеного,

Outcome: approved