Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

В вересні 2009 р. Відкрите акціонерне товариство „[PERSON] Аваль" звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про дострокове розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. В позовній заяві зазначено, що 25 липня 2008 р. між банком та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий Кредитний договір №014/0012/82/127365, за умовами якого [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 10 490 (десять тисяч чотириста дев'яносто) евро, з яких: кредит в сумі 10 280 (десять тисяч двісті вісімдесят) евро 20 центів призначений на споживчі цілі та кредит в сумі 209 (двісті дев'ять) евро 80 центів призначений для оплати комісії за надання кредиту, зі сплатою процентної ставки у розмірі 14 (чотирнадцять відсотків) % річних, строком на 120 (сто двадцять) місяців, з кінцевим терміном повернення кредиту до 25 липня 2018 р. включно, в обмін на зобов'язання Позичальника використовувати кредит за цільовим призначенням, повернути основну суму кредиту, шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до Графіку, а також сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, визначенні даним Договором. В якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань між банком та відповідачкою [PERSON] в той же день був укладений іпотечний договір, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №1589, за яким [PERSON] передала банку в іпотеку належну їй на праві особистої власності на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого Органом приватизації Вознесенської міської Ради Миколаївської області 26 листопада 1996 р, квартиру №129 (сто двадцять дев'ять) у будинку №18 (вісімнадцять) по вулиці 60 Років Жовтня в місті Вознесенськ Миколаївської області. Посилаючись на те, що [PERSON] у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, а відповідач [PERSON], незважаючи на це, порушив їх, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування кредитними коштами, позивач просив захистити його порушене право шляхом розірвання кредитного договору за №014/0012/82/127365 від 25 липня 2008 р., що укладений між Відкритим акціонерним товариством „[PERSON] банк Аваль" та [PERSON], а також стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 127 425 (сто двадцять сім тисяч чотириста двадцять п'ять) грн. 83 коп. і звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру №129 (сто двадцять дев'ять) у будинку №18 (вісімнадцять) по вулиці 60 Років Жовтня в місті Вознесенськ Миколаївської області, що належить відповідачці [PERSON] В подальшому позовні вимоги неодноразово збільшувались позивачем ПАТ „[PERSON] Аваль" (відповідно до протоколу Загальних зборів акціонерів №36-45 від 14 жовтня 2009 р. відбулася зміна найменування юридичної особи Відкритого акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" на Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль") та остаточно банк просив стягнути з відповідача [PERSON] 237 591 (двісті тридцять сім тисяч п'ятсот дев'яносто одна) грн. 18 коп., з яких: - 101 428 (сто одна тисяча чотириста двадцять вісім) грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; - 31 016 (тридцять одна тисяча шістнадцять) грн. 70 коп. - заборгованість за відсотками; - 105 146 (сто п'ять тисяч сто сорок шість) грн. 28 коп. - сума пені за порушення умов договору. В іншій частині позовні вимоги залишенні позивачем без змін. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої уточненні позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справі повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суд не повідомили. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність представника позивача та відповідачів, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що відповідно до протоколу Загальних зборів акціонерів №36-45 від 14 жовтня 2009 р. відбулася зміна найменування юридичної особи ВАТ „[PERSON] Аваль" на ПАТ „[PERSON] Аваль". Згідно Статуту, позивач - ПАТ „[PERSON] Аваль" є юридичною особою, діє на підставі Закону України „Про банки і банківську діяльність", Закону України „Про акціонерні товариства", а також Статуту. Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем [PERSON] та банком 25 липня 2008 р. був укладений письмовий Кредитний договір №014/0012/82/127365, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 10 490 (десять тисяч чотириста дев'яносто) евро, з яких: кредит в сумі 10 280 (десять тисяч двісті вісімдесят) евро 20 центів призначений на споживчі цілі та кредит в сумі 209 (двісті дев'ять) евро 80 центів призначений для оплати комісії за надання кредиту, зі сплатою процентної ставки у розмірі 14.00 (чотирнадцять відсотків)% річних, строком на 120 (сто двадцять) місяців, з кінцевим терміном повернення кредиту до 25 липня 2018 р., в обмін на зобов'язання позичальника використовувати кредит за цільовим призначенням, повернути основну суму кредиту, шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до Графіку, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію та виконати інші зобов'язання, визначенні даним Договором. Відповідно до ст.ст.204,227 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При цьому, чинність кредитного договору №014/0012/82/127365 від 25 липня 2008 р. в судовому засіданні сторонами не оспорювалася, а факт виконання позивачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що між сторонами мають місце договірні відносини, зокрема, кредитні. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Проте, відповідно до розрахунку, наданого як доказ ПАТ „[PERSON] Аваль", відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення належних за кредитним договором платежів не виконує, в наслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 12 січня 2011 р, становить 237 591 (двісті тридцять сім тисяч п'ятсот дев'яносто одна) грн. 18 коп., у тому числі: - 101 428 (сто одна тисяча чотириста двадцять вісім) грн. 20 коп. - заборгованість за кредитом; - 31016 (тридцять одна тисяча шістнадцять) грн. 70 коп. - заборгованість за відсотками; - 105 146 (сто п'ять тисяч сто сорок шість) грн. 28 коп. - сума пені за порушення умов договору. На письмове повідомлення позивача про порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] не реагував та заборгованість за кредитним договором на час розгляду справи в суді не погасив. За таких обставин невиконання умов кредитного договору №014/0012/82/127365 від 25 липня 2008 р. знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, що дає підстави до застосування правових наслідків, встановлених договором або законом, відповідно до ст.611 ЦК України. Так, згідно п.п.16.2 вказаного Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк має право вимагати дострокового виконання грошових зобов'язань. Окрім того, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від суми простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення (п.п.16.3 вищезазначеного кредитного договору). Разом з тим, що стосується вимог про стягнення суми пені, то суд виходить з того, що ч.З ст.551 ЦК України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду, за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що діючим законодавством не наводиться чіткий перелік таких обставин та це питання повинно вирішуватися на підставі аналізу конкретної ситуації, а також те, що пеня є засобом цивільно - правової відповідальності та має бути співмірною з розміром основного боргу, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, оскільки її розмір, нарахований позивачем, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, до 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами мали місце договірні правовідносини, які повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в установлений строк (ст.ст.526,527,530 ЦК України). Проте, відповідач [PERSON] порушив умови договору, тому з врахуванням вимог ст.526 ЦК України та умов Договору повинен відповідати за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань. З врахуванням вищенаведеного та відповідно до ст.ст. 1049,1054 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, а з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню розмір заборгованості за кредитним договором на загальну суму 149 444 (сто сорок дев'ять тисяч чотириста сорок чотири) грн. 90 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом - 101 428 (сто одна тисяча чотириста двадцять вісім) грн. 20 коп., заборгованість по відсоткам - 31 016 (тридцять одна тисяча шістнадцять) грн. 70 коп. та пеня в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. Водночас з положень ч.2 ст. 651 ЦК України вбачається можливість дострокового розірвання судом договору на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки матеріали справи вказують на те, що позичальник порушив істотні умови договору щодо своєчасного повернення суми кредиту, сплати відсотків, внаслідок чого позивач позбавляється можливості отримати ці кошти в позасудовому порядку (реальна шкода) та використовувати їх для подальшої господарської діяльності (упущена вигода), тому кредитний договір підлягає розірванню. Також, з матеріалів справи вбачається, що в якості забезпечення виконання грошових зобов'язань за обумовленим кредитним договором, 25 липня 2008 р., банком та відповідачкою [PERSON] був укладений іпотечний договір, за яким [PERSON] передала банку в іпотеку належну їй на підставі Свідоцтва на право власності на житло, виданого Органом приватизації Вознесенської міської Ради Миколаївської області 26 листопада 1996 р. на підставі розпорядження від 26 листопада 1996 р. за № 2074, та зареєстрованого Вознесенським МБТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно 27 листопада 1996 р. за реєстраційним №8058, квартиру, загальною площею 37.5 кв.м., житлова площа 20 кв.м., яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця 60 Років Жовтня, будинок №18 (вісімнадцять)[ADDRESS] (сто двадцять дев'ять). Згідно умов договору іпотеки, а також ст.ст.3,33 Закону України „Про іпотеку" від 15 грудня 2005 р. (з послідуючими змінами та доповненнями) в разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, зокрема шляхом звернення на предмет останньої. Відповідно до положень ст.ст.33,35 Закону України „Про іпотеку", згідно з якими у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, він вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання. Без попереднього повідомлення іпотекодавця іпотекодержатель може в будь-якій час звернутися за захистом своїх порушених прав до суду тільки в тому випадку, коли затримка, що викликана таким повідомленням, може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Окрім того, порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено п.6 іпотечного договору, яким визначено, що іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення та якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, останній вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Ст.60 ЦПК України однозначно визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, суд вважає, що вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасними, оскільки останній не дотримався встановленого порядку попередження іпотекодавця, у зв'язку з відсутністю будь-яких даних про знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки ( будь - яких доказів на підтвердження направлення та отримання [PERSON] лист - попередження про стягнення заборгованості від 13 серпня 2008 р. позивачем суду не надано). Тому недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для відмови в позові. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ „[PERSON] Аваль" підлягають стягненню в повернення сплаченого судового збору в розмірі 1 274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 26 коп. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Outcome: partial