Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] покликається на те, що в квітні 2010 року з її зарплатної картки " Приватбанк" утримав гроші. З цього приводу звернулась до відповідача за роз"ясненнями і тоді з"ясувалась наявність укладених від імені неї договорів поруки № 56/к від 26.12.2007року та № 61/к від 8.02.2008 року, відповідно, на 9 тис. дол. і 27 тис. дол. У травні 2010 року працівником банку повернуто 600 грв. і обіцяно, що договори будуть відмінені. Однак пізніше знову відповідачем утримувались кошти. Що спонукало звернутись у суд за захистом порушених прав. Просить визнати договори поруки недійсними бо такі не укладала взагалі та розірвати їх. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з наведених підстав. Відповідач [PERSON] з позовом погодився і пояснив, що, будучи у шлюбі з [PERSON], брав 2 кредити на 9 і 27 тис. дол. Перший - для своєї підприємницької діяльності на створення комп"ютерного клубу, а другий - на придбання автомобіля. Кредит отримав під заставу придбаного майна. А що стосувалося договору поруки то в присутності працівника банку, який оформляв кредит, підписав їх за дружину, як на виконання простої формальності, якій і не придав значення. Про їх існування [PERSON] не повідомив. До настання кризи погашав кредит своєчасно. Пр-к відповідача ПАТ " Приватбанк" [PERSON] позову не визнала, мотивуючи тим, що позивачка могла знати і бачити придбані в кредит речі. Інколи за чоловіка сплачувала за кредит гроші. А придбане [PERSON] майно в інтересах сім"ї. Заслухавши пояснення сторін,показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. У відповідності зі ст. ст. 202 ч.4,203 ч.4,208,207 ч.2 ЦК України дво - чи багатостороннім правочином є погоджена, дія двох або більше сторін. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти... 2) правочини між фізичною та юридичною особою, -2- крім тих, які виконуються сторонами у момент їх вчинення, або підлягають нотаріальному посвідченню. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. З пояснень сторін і показань свідків [PERSON] і [PERSON] та письмових доказів ( копій: паспорта і трудової книжки позивачки та свідоцтв про народження дітей; письмового повідомлення банку позивачці і її скарги в прокуратуру та відповіді на неї; копій договорів поруки №№ 56/к і 61/к від 26.12.07р. і 8.02.2008р., відповідно, на 9 тис. дол. і 27 тис. дол; висновку експерта № 303 від 24.07.11р. та зразків підпису позивачки) судом з"ясовано таке . [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 року до серпня 2009 року. Є 2-є малолітніх дітей. Переїхали у смт. Стара Вижівка у 2004 році. Жили ( і живуть по даний час) на квартирі. Позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною. У жовтні 2009 року влаштувалася на роботу в Старовижівську РДА. Відповідач зареєстрований підприємцем. За подружні кошти організував бізнес по комп"ютерній техніці і орендував приміщення в місцевому готелі. 1-й кредит оформив у Ковельському відділенні " Приватбанку" на придбання автомобіля "ДЕО" на 7 тис. дол. Поручителем виступала позивачка. Обоє тоді укладали договори з особистою явкою в банк. Після виплати даного кредиту вирішив узяти новий кредит на розширення власного бізнесу: на створення комп"ютерного клубу. Що зробив 26.12.2007 року. Комп"ютерна техніка виступала заставним майном. Автомобіль " ДЕО" продав. У сім"ї виникли напружені відносини бо став неправильно поводитись. Позивачка не одобрювала дій чоловіка і вважала першочерговим придбанням власного помешкання. Із-за чого відповідач не бажав радитися попередньо з дружиною. 8.02.2008 року відповідач укладає ще один кредитний договір на 27 тис. дол. на придбання автомобіля "Мітцубісі Ланцер". Обидва кредити отримував у Старовижівському відділенні " Приватбанку", які віч-на віч оформлялись з працівником банку [PERSON] Автомобіль також був заставлений. А що стосується договорів поруки, то вони тоді укладались одночасно і без присутності позивачки. Що ствердила суду і свідок [PERSON], яка визнала, що порушила порядок оформлення договорів поруки, але пояснила, що ці договори відповідач брав підписувати дружиною. Однак чи підписувала їх [PERSON] їй не відомо. Таким чином, правдивість пояснень позивачки, що не укладала і не підписувала договорів поруки стверджується не тільки її поясненням і відповідача [PERSON], а й показаннями свідка [PERSON] Як з"ясовано з пояснень сторін кредитні угоди і похідні договори укладались саме у приміщенні " Приватбанку", тобто, за місцезнаходженням юридичної особи, а не за місцем проживання відповідача. Що передбачено ст.ст. 211,647 ЦК України. Отже, якщо вірити у цій частині свідкові [PERSON] то ніяких правових підстав давати додому підписувати їх, не було. Крім цього, правдивість посилань позивачки доводять слідуючі докази: факт повернення [PERSON] 600 грв. у червні 2010 року, списаних з зарплатної картки банком; і письмова відповідь останнього, що після реалізації автомобіля договір поруки буде відмінено. Свідок [PERSON] цього факту не оспорює, але мотивує тим, що просто пожаліла позивачку і позичила їй таку суму. Одночасно зазначає, що в розписці про позику не вказано. Отже, суд не може брати до уваги в частині позики показання свідка, які спростовуються письмовим документом. До того ж, з"ясовано, що сторони раніше ніколи не перебували в якихось дружніх стосунках, не контактували, а просто знайомі, як мешканці одного населеного пункту. Проведена за клопотанням банку почеркознавча експертиза також не встановила, що підпис на договорах поруки виконаний позивачкою. Тоді як з її паспорта, трудової книжки і зразків наданих на експертизу вбачається, що вони відрізняються від підписів на договорах поруки. І свідок [PERSON] також ствердила невідповідність підписів на договорах з підписами позивачки, який знає бо її документи візує по роду службової діяльності. А також показала, що саме весною 2010 р. позивачка недоотримала зарплати із-за чого по роботі проводилась перевірка -3- правомірності дій бухгалтерії у процесі якої і виявилась наявність договорів поруки. З врахуванням викладеного суд вважає, що в даному випадку має місце укладення правочину шляхом обману. І відповідно до ст.ст. 215-216,230,236 ЦК України такий правочин є недійсним з моменту його вчинення. А тому не потребує додаткового розірвання бо не створює юридичних наслідків. Що стосується посилань пр-ка відповідача, що цей правочин укладався в інтересах сім"ї і створює обов"язки для другого подружжя бо майно одержане за договором, використане в інтересах сім"ї, що передбачено ст. 65 СК України то суд це до уваги брати не може бо встановлено, що за кредитні кошти придбав комп"ютерну техніку і автомобіль для розширення підприємницької діяльності і пересування до місць створення в різних населених пунктах р-ну ( с. Кримне, Смідин) своїх відділів. І згідно ст. 52 ЦК України таке майно є його особистим. Як і сам по собі факт повернення чергового платежу кредиту позивачкою також не створює для неї наслідків поруки. Бо, як ствердила суду, гроші в банк носила від імені чоловіка і на його прохання, які їй для цього давав. Таким чином, позов підставний. Позивачка просить відшкодувати їй судові витрати в сумі 171 грв. Крім цього, за клопотанням пр-ка відповідача проводилась почеркознавча експертиза, вартість якої згідно рахунку № 3359 від 24.07.11р. - 281,28 грв. Вищезгадані витрати слід покласти на обох відповідачів порівну відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved