overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON] подали до Носівського районного суду позовну заяву про визнання права власності на житловий будинок, розташований в с. Софіївка Носівського району, вул. Щорса, 40. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що 3 липня 2009 року померла їх мати [PERSON], яка володіла вказаним спадковим будинком. Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті матері. Спадщину вони прийняли, подавши заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але отримати свідоцтва про право на спадщину вони не мають змоги, тому що спадкодавець за життя не зареєструвала свої майнові права на будинок. Тому позивачі просили визнати за ними право власності на житловий будинок судовим рішенням: по 1/2 частини за кожною. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов та пояснила, що вона не може оформити право власності на частину житлового будинку через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов та пояснила, що вона не може оформити право власності на частину житлового будинку через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Представник відповідача, Софіївської сільської ради Носівського району, у судове засідання не зявився. Голова сільської ради направив до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та просив справу розглянути без участі представника відповідача. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Відповідно до положень абзацу 6 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд може ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди. Відповідач без застережень визнав позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23. 05.2007 р. , в якому просить стягнути 16\~712,47 грн. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 23 травня 2007 року між ПАТ «ОТП» та [PERSON] укладений кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16\~000, 00 грн. строком о 21.05.2010 року. Позивач виконав зобов*язання перед відповідачем. За кредитним договором відповідач зобов*язаний за користування кредитом відповідну плату. Відповідно до п. 3 ч.1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користуванням кредитом використовується фіксована відсоткова ставка у розмірі 3% за кожен календарний місяць. Загальна сума заборгованності по кредитному договору складає: 16712, 47 грн. Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, по кредитному договору Банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошві кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов*язання , забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитом як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача суму судового збору 1700, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись та те, що 03.12.2010 року уклала шлюб з відповідачем у справі. Від шлюбу мають дочку [PERSON] - [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач припинив надавання матеріальної допомоги на утримання дитини. Дочка проживає з позивачем і перебувають на її утриманні, допомоги на її утримання відповідач не надає. Просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, до її повноліття. Сторони, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, натомість подали заяви якими позивач позов підтримала, відповідач позов визнав та просили розглянути справу у їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно вимог ст.181 п.1 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обовязку по утриманню дитини визначаються за домовленістю між ними. Разом з тим, п.3 цієї норми визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обставинами, які враховуються судом визначенні розміру аліментів є стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на обставини справи, що викладені в позові і які визнав відповідач, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому останній має бути задоволений шляхом стягнення на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120-00 грн. та судовий збір в розмірі 5100 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про виключення запису про батьківство. У своєму позові позивач вказала, що 25.08.2000 року вона вступила в шлюб з [PERSON] Спільне життя з [PERSON] не склалося через непорозуміння, несумісність характерів. Шлюбні відносини фактично були припинені з 2007 року. З 2007 року позивач проживає у цивільному шлюбі з [PERSON]М, від якого завагітніла. 11.05.2011 р. шлюб з [PERSON] було розірвно. 04.07.2011 року у позивача народилась донька [PERSON], батьком якої у свідоцтві був записаний [PERSON], а фактично батьком є [PERSON] Батьком дитини [PERSON] не являється. Сам [PERSON] помер 25.05.2011 року. Позивач просить виключити запис про батьківство [PERSON] з актового запису про народження [PERSON] , [INFO]. Позивач у судове засідання не з8явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з*явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просить позов розглянути без його участі, позов визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про анродження 1-ЖС № 175093 встановлено, що [PERSON] народилась 04 липня 2011 року і її батьком вказано: [PERSON]. Із свідоцтва про смерть 1-ЖС № 206156 встановлено, що [PERSON] помер 26.05.2011 року. Із рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11.05.2011 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. І рішення також встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини з 2007 року. Таким чином, судом встановлено, що дитина у позивача народилась у липні 2011 року. Шлюбні відносини позивач [PERSON] припинила з [PERSON] з 2007 року. Тому, [PERSON] не є батьком дитини [PERSON]. Відповідно до п.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст..128 СК України за відсутності заяви,право на подання якої встановлено ст..126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] про виключення з актового запису про батьківство повністю знайшов своє обґрунтування і докази в судовому засіданні і тому повністю підлягає задоволенню. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду,пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін,на що може бути витрачений значний час,суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Сторони можуть ознайомитися з повним текстом рішення після 26 жовтня 2011 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте в позові зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі та без застосування технічних засобів. Судові витрати бере на себе. Представник відповідача до суду не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника сільської ради та без застосування технічних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що, не склавши за життя заповіту, 04.01.2009 року померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, 1973 року забудови, який розташований в с. Дубівка Таращанського району Київської області по вул..Космонавтів, 10, вартістю 81013 грн. Спадкоємцем за законом першої черги є позивач по справі. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Позивач своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. У видачі Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та рекомендовано звернутися до суду. Той факт, що житловий будинок з господарськими будівлями належав на праві власності померлій [PERSON], стверджується: випискою з погосподарської книги № 2 за 2006-2010 роки, особовий рахунок №183, виданою виконкомом Дубівської сільської ради, згідно якої головою домогосподарства в будинку, розташованому в с. Дубівка по вул. Космонавтів, 10 Таращанського району Київської області, зазначена [PERSON], яка померла 04.01.2009 року; довідками № № 95, 96 від 14.03.2011 року, виданими виконкомом Дубівської сільської ради, згідно яких [PERSON], яка померла 04.01.2009 року, проживала і була зареєстрована та мала власний будинок № 10 по вул..Космонавтів в с. Дубівка Таращанського району Київської області, тобто була власником будинку. Таким чином, позивач своєчасно прийняв спадщину і є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], яка померла 04.01.2009 року. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Судові витрати позивач бере на себе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Прокурор Володимирецького району в інтересах Володимирецької ЦРЛ звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпіллого від злочину, мотивучи слідуючим: 02 вересня 2009 року, біля 15 години, неподалік с. Заболоття Володимирецького району Рівненської області, автомобіль марки САЗ-3507, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на пішохода [PERSON], яка отримала тілесні ушкодження , з якими була доставлена і госпіталізована в травматологічне відділення Володимирецької ЦРЛ. Згідно судово-медичної експертизи за №388 від 23.09.2009 року, тілесні ушкодження отримані [PERSON] у вигляді: полі травми: перелому великого горба правого стегна, перелому даху суглової западинки, розходження крижово-здухвинного зєдання, розходження симфіза, симптома позиційного стиснення правого стегна, масивних розривів сідничних мязів, масивної гематоми сідничної ділянки. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета внаслідок наїзду колесом вантажного автомобіля, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Вироком Володимирецького районного суду від 29.01.2010 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Вартість лікування потерпілої в хірургічному відділенні Володимирецької ЦРЛ становить 20773, 20 грн. Дані витрати відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК. Прокурор надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Відповідач заявлені вимоги визнав, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Вироком Володимирецького районного суду від 29.01.2010 року [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Згідно довідки-розрахунку, виданої Володимирецькою ЦРЛ №1809 від 15.09.2011 року вартість лікування потерпілої [PERSON]. у хірургічному відділенні ЦРЛ з 02.09.2009 року по 20.10.2009 рік становить 20773, 20 грн. А як зазначено у ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 17.05.1998 року померла її сестра [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке б вона хотіла прийняти у спадщину, але зробити цього не може, оскільки нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не звернулася, оскільки не знала про наявність спадкового майна. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважної причини. Просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадкового майна. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області в судове засідання не з?явився, подавши письмову заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка є спадкоємцем другої черги за законом майна померлої 17.05.1998 року [PERSON]. Позивачка протягом шести місяців, як це передбачено діючим законодавством, не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна з поважних причин, оскільки не знала про існування спадкового майна. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду 01 серпня 2011 р. з даним позовом, мотивуючи тим, що 24 липня 2007 року шлюб з відповідачем розірвано і від шлюбу у них народився син [PERSON], 11 г грудня [INFO]. Допомоги відповідач їй з дитиною не надає, відмовляється належно утримувати сина, хоча здоровий та працездатний і може допомагати в його утриманні, а тому просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилася, однак подала заяву, в якій змінила позовні вимоги та просить, суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в її користь у твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Від відповідача поступила письмова заява, в якій він позов визнає частково та згідний сплачувати аліменти по 450 грн. щомісячно і клопотання про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, а - саме: копію свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 190 від 24 липня 2007 року, копію свідоцтва про народження: [PERSON], актовий запис № 5 від 10 січня 2003 р., суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення, оскільки згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а тому слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в межах вимог позивача. В решті позову відмовити. На підставі ст., ст. 180-184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду 18 липня 2011 р. з даним позовом мотивуючи тим, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони люди різних характерів та поглядів на життя, постійно виникають сварки, конфліктні ситуації. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем неможливе, а тому просить, суд шлюб розірвати, спору про майно не виникає. Позивач в судове засідання не з"явилася, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, а тому, суд вважає за можливе слухати справу за наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про шлюб, актовий запис № 1 від 06 лютого 2004 р., копію свідоцтва про народження дитини: [PERSON], 16 серпня 2004 р., актовий запис № 15, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення поскільки позивач довела, що їх подружнє життя з відповідачем не склалось і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, тому шлюб слід розірвати, а дитину залишити проживати з позивачем. На підставі ст., ст. 110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду 01 серпня 2011 р. з даним позовом, мотивуючи тим, що 13 квітня 2011 року розірвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Допомоги відповідач їй з дитиною не надає, відмовляється належно утримувати сина, хоча здоровий та працездатний і може допомагати в його утриманні, а тому просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з»явилася, однак подала заяву, в якій змінила позовні вимоги та просить, суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в її користь у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, а - саме: копію рішення суду від 13 квітня 2011 р, копію свідоцтва про народження: [PERSON], актовий запис № 71 від 25 грудня 2007 р., суд вважає, що зменшені позовні вимоги частково підставні і підлягають до часткового задоволення, оскільки згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а тому слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в межах вимог позивача. В решті позову відмовити. На підставі ст., ст. 180-184 СК України та

Outcome: partial