Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

В січні 2011 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги мотивували тим, що між АКБ «Укрсоцбанк» (в подальшому був перейменований у ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено Договір кредиту, відповідно до якого Банк надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 99 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за їх використання. В забезпечення виконання боржником зобовязань за кредитним договором був укладений Іпотечний договір між Банком, [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку позивачу домоволодіння з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, яке знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пров. Жовтневий, 30. Свої зобовязання Банк виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти в зазначеному розмірі. Однак відповідач [PERSON]І належним чином зобовязання за кредитним договором не виконує, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює погашення заборгованості. Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту № 640/4-155 в розмірі 886 648,21 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме домоволодіння з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, яке знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пров. Жовтневий, 30. В подальшому представник ПАТ «Укрсоцбанк» позовні вимоги уточнив в звязку зі збільшенням заборгованості, а саме просив суд в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту № 640/4-155 в розмірі 946 307,95 грн. звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання припиненим іпотечного договору. Свої вимоги мотивувала тим, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткові угоди до Договору кредиту № 640/4-155, відповідно до яких відсоткову ставку було підвищено з 13,5 % річних до 15 % річних. Таким чином, на думку [PERSON], було збільшено обсяг її відповідальності, а відтак договір іпотеки є припиненим з часу укладання додаткової угоди - 20.10.2008 р. В подальшому [PERSON] уточнила зустрічні позовні вимоги. На підставі викладеного остаточно [PERSON] просила суд визнати припиненим з 20.10.2008 р. Іпотечний договір від 18.03.2008 р., укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], [PERSON]; зняти заборону відчуження домоволодіння з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, яке знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пров. Жовтневий, 30, яка була накладена ПН [PERSON]; зобовязати ПН [PERSON] виключити з реєстру іпотеки та заборони відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження вищевказаного нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги Банку не визнав. Уточнений зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 17.03.2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (в подальшому був перейменований у ПАТ «Укрсоцбанк», який є його правонаступником) та [PERSON] був укладений Договір кредиту №640/4-155. Відповідно до умов договору Банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 99 000 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних та комісій.. Відповідно до п. п. 3.3.4, 3.3.6, 3.3.7 Договору кредиту відповідач зобовязувався суворо дотримуватись положень договору, сплачувати проценти за використання кредиту та комісії. Згідно п.4.1 Договору кредиту у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту позичальни- сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення. В забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за Договором кредиту 18.03.2008 р. між Банком, [PERSON] та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідачі передали в іпотеку Банку належне їм на праві спільної часткової власності домоволодіння з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами яке знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пров. Жовтневий, 30. 8/100 часток вказаного домоволодіння належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 07.03.2008 р.; 92/100 часток - [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 07.03.2008 р.. Відповідно до п. п. 1.4, 1.5 Іпотечного договору іпотекою забезпечується повернення кредиту, сплата процентів, за користування кредитом, комісій, сплата можливої неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, повязаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки. З умовами вищезазначених договорів відповідачі були ознайомлені, ними вони підписані. Про наявність заборгованості та необхідність її погашення їм було повідомлено (а.с. 36-39). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 17.06.2011 р. сума заборгованості Договором кредиту № 640/4-155 від 17.03.2008 р. складає 946 307 грн. 95 коп. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Проте відповідачами в односторонньому порядку порушені умови вищезазначених договорів. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення привернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», п. 2.4.3, п. 4.1 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи вищевикладене, оцінюючі надані докази в сукупності суд вважає, що позовні вимоги Банку до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання припиненим Іпотечного договору, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що в жовтні 2008 р., між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору кредиту, відповідно до умов якого відсоткову ставку за кредитом було підвищеного з 13,5 % до 15 %. При цьому вона згоду на зміну умов кредитного договору не давала. Таким чином зі збільшенням відсоткової ставки, на думку [PERSON], збільшився обсяг її відповідальності як поручителя. Крім того збільшився розмір щомісячних платежів за кредитним договором. Однак умовами Додаткових угод до Договору кредиту не передбачено зміну кінцевого терміну повернення основної заборгованості. Сума наданого кредиту також залишилась незмінною. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи - боржника. Враховуючи вищевикладене [PERSON] є майновим поручителем. Оскільки позивачка за зустрічним позовом є майновим поручителем, обсяг її відповідальності згідно до Іпотечного договору при збільшенні відсоткової ставки за кредитним договором жодним чином не змінився. Крім того наданий Банком уточнений розрахунок заборгованості за кредитним договором був здійснений з урахуванням відсоткової ставки саме в розмірі 13,5 %. Згідно ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання; реалізації предмета іпотеки відповідно до ЗУ «Про іпотеку»; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення предмету іпотеки, якщо іпотекодавець не відновив його. Таким чином, оскільки жодна з вищевказаних обставин не настала, суд вважає, що підстави для припинення іпотеки відсутні. Щодо посилань [PERSON] на положення ст. 559 ЦК України, то вказані положення поширюються на правовідносини, які виникають безпосередньо внаслідок договорів поруки. Припинення поруки, передбачене ст. 559 ЦК України, розповсюджується лише на фінансову поруку, оскільки відносини щодо майнового поручительства регулюються ЗУ «Про іпотеку». Враховуючи вищевикладене, оскільки відсутні підстави щодо визнання припиненим Іпотечного договору від 18.03.2008 р., безпідставними та необгрунтованими є також вимоги [PERSON] про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також зобовязання приватного нотаріуса виключити з реєстру іпотеки та заборони запис про іпотеку та заборону відчуження домоволодіння з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, яке знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пров. Жовтневий, 30. Згідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати по оплаті судового бору за подачу позову в сумі 1700 грн., та витрати на ІТЗ у зв'язку з розглядом цивільної справи у розмірі 120 грн. На підставі ст.ст. 541, 543, 549, 553, 554, 572, 574, 575, 589, 590, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, 35 ЗУ «Про іпотеку»,

Outcome: approved