Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг з урахуванням індексу інфляції - 116394,00 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 880,77 грн., моральну шкоду - 4000 грн., а всього - 121274,77 грн. також судові витрати - 3332,75 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 08 листопада 2010 року відповідач згідно нотаріально посвідченого договору та під розписку отримав від позивача позику грошових коштів у 114000 грн., які [PERSON] зобовязувався повернути в строк до 30.03.2011р. Проте до теперішнього часу гроші не повернуті, а спроби звернення до [PERSON] по даному питанню закінчувались тим, що останній звертався до правоохоронних органів. Такими неправомірними діями позивач вказує, що йому заподіяна моральна шкода, яка виражається в негативних емоціях та погіршенні стану здоровя (перебував на стаціонарному лікуванні) потребував санаторно- курортного лікування, але за браком коштів не зміг пройти таке. Також разом із сімєю взагалі був вимушений відмовитися від відпочинку через відсутність необхідних коштів. Крім того, розраховував на повернення коштів для фінансування закупівлі товарів, бо є фізичною особою - підприємцем. Як наслідок виникла напружена ситуація у справах із партнерами. Позивач просить застосувати вимоги ст.625 ЦК України щодо відповідальності за порушення грошового зобовязання. У судовому засіданні позивач і його представник повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини та зауважили на стягненні витрат на правову допомогу саме в розмірі 1950 грн. згідно квитанції, а не помилково вказані у позові 2000 грн. Відповідач неодноразово в суд не зЯвлявся, але його представник проти позову заперечує повністю. Просить в задоволенні такого відмовити, оскільки ніяких грошей [PERSON] відповідачу не передавав, а 114000 грн. це була недостача, нарахована дружиною позивача, по магазину, де працювала [PERSON] із якою співмешкав [PERSON] Тому [PERSON] під тиском позивача уклав договір позики та дав розписку, щоб [PERSON] припинив погрози фізичною розправою [PERSON] та її дитині. Також належним чином не розраховані індекс інфляції та три відсотки річних. Крім того, моральна шкода нічим не обґрунтована. Витрати на правову допомогу не можуть бути задоволені, бо договір укладений із юридичною особою, і така допомога стягується за участі адвоката, а не представника. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] договору позики від 08 листопада 2010 року позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] отримав у власність гроші в сумі 114000 гривень. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною [PERSON] в момент передачі йому суми позики. Зазначену суму позики позичальник зобовязується повернути позикодавцю готівкою в строк до 30 березня 2011 року (а.с. 8). Так дійсно, судом встановлено, що згідно власноручно написаної [PERSON]М розписки від 08.11.2010р. останній підтверджує, що отримав від [PERSON] у позику гроші в сумі 114000 грн., які зобовязувався повернути до 30.03.2011р. (а.с. 28). Факт укладення вищевказаного договору позики та написання відповідної розписки підтверджується і представником відповідача. Заперечення сторони відповідача щодо отримання [PERSON] від позивача будь-яких грошових коштів не знайшло свого підтвердження в суді як і те, що укладений договір позики та зміст розписки не відповідав його волі, та такі були підписані, складені піл впливом погроз фізичного насильства та психологічного тиску. Адже згідно вказаного договору позики від 08.11.2010р. сторони попередньо ознайомлені нотаріусом із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, володіючи необхідним обсягом цивільної дієздатності, повною мірою усвідомлюючи значення своїх дій та на підставі вільного волевиявлення, котре повністю відповідає внутрішній волі сторін, як учасників правочину (а.с. 8). Також заперечення представника відповідача з приводу неправомірної поведінки позивача щодо вимагання грошей спростовуються постановами правоохоронних органів від 16.12.2010р., 02.02.2011р. про відмову у порушенні кримінальних справ відносно [PERSON] на підставі п.2 ст.6 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу злочину (а.с. 30-32). Крім того, в судовому порядку, згідно ст. 1051 ЦК України у звЯзку з тим, що грошові кошти насправді не були одержані від позикодавця (на чому наполягає представник відповідача) [PERSON], договір позики, не оспорював. В силу ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Також зі змісту договору позики (п.12), що узгоджується із приписами ст.625 ЦК України вбачається, що сторони домовилися, що у разі прострочення Позичальником строку виконання зобвЯзання за договором, він зобовязаний сплатити суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми. За таких обставин коли відповідач в порушення договору позики не повернув позивачу (позикодавцеві) суму позики в строк до 30.03.2011р., тобто порушив своє зобовязання, тому [PERSON] повен нести відповідальність і за порушення грошового зобовязання, в частині стягнення з нього суми боргу з врахуванням індексу інфляції, який становить 116394 грн., а також 3-х процентів річних за період з З0 березня по 01 липня 2011 року - 880,77 грн. Відповідні розрахунки, проведені згідно встановленого порядку їх визначення (а.с. 6-7) та жодним чином не спростовані стороною позивача, окрім безпідставних висловлювань щодо неправомірності таких. Отже вимоги позивача [PERSON] (позичальника) є законними та обгрунтованими, а тому позов у цій частині підлягає до задоволення зі стягненням на його користь 117274,77 (116394+ 880,77) грн. Задовольняючи таким чином позовні вимоги, згідно ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача - 1172,74 грн. + 120 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи. А також згідно вимог ст.84 ЦПК України стягненню підлягають і витрати на правову допомогу в розмірі 1950 грн., що підтверджується квитанцією та договором про правову допомогу з довіреністю (а.с. 22-25, 29). Граничний розмір таких витрат відповідає постанові КМУ від 27.04.2006р. № 590. У той же час, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та необгрунтованими. За таких обставин загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 117274,77 + 3242,74 = 120517,51 грн.

Outcome: partial