Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

У вересні 2010 року Національний університет оборони України звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення їх з кімнати № 210 будинку № 13-А по вул. Курській в місті Києві, військового містечка 63 без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що під час перевірки обліку та використання жилої площі в гуртожитку встановлено, що у спірній кімнаті проживають відповідачі. Спеціального ордеру їм для вселення в гуртожиток не видавалось, договору найму жилого приміщення не укладалось, відповідачі за спірною адресою не зареєстровані, незаконно та безпідставно займають спірне жиле приміщення в гуртожитку. Заочним рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2010 року задоволено позов Національного університету оборони України до відповідачів про виселення без надання іншого жилого приміщення. Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 22 березня 2011 року зазначене заочне рішення скасоване, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. Протокольними ухвалами Соломянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року проведено заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON]; неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON]; неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов. Пояснив суду, що правові підстави для проживання в гуртожитку у відповідачів відсутні, проте займане жиле приміщення вони добровільно не звільняють, тому просив виселити їх без надання іншого жилого приміщення. Зазначив, що посилання в тексті позовної заяви на іншу адресу гуртожитку є технічної опискою. Позивач просить виселити відповідачів з кімнати № 210 будинку № 13-А по вул. Курській в місті Києві, військового містечка 63. Також пояснив, що [PERSON] з березня 1999 по серпень 2001 році дійсно проходив службу в [PERSON] Сил України, правонаступником якої стала Національна академія оборони України, а після неї Національний університет оборони України. У серпні 2008 року він перевівся для проходження служби до Української військово-медичної академії. Будь-яких рішень щодо надання відповідачам спірної кімнати не приймалось, ордеру вони не отримували. Вважає, що за таких обставин, відсутні правові підстави для проживання відповідачів у жилому приміщення, яке вони займають. Відповідач [PERSON], який на підставі довіреностей представляє інтереси й інших відповідачів [PERSON] та [PERSON], проти задоволення позову заперечував. Пояснив суду, що мешкає в спірній кімнаті разом з членами своєї сімї дружиною [PERSON] та її повнолітнім сином від першого шлюбу [PERSON] Вони поселились у гуртожитку за спільним рішення житлової комісії Національної академії оборони України та начальника [PERSON] на підставі ордера на заселення, який після заселення був переданий ним до завідуючого гуртожитку. Вважає, що підстави для їх виселення з гуртожитку, передбачені ст. 132 ЖК України, відсутні (а.с. 96-98). У письмових доповненнях до пояснень [PERSON] зазначив, що ордер на вселення у кімнату йому був виданий Академією [PERSON] Сил України у 1999 році, під час проходження служби, як особі, що не забезпечена житлом. Позивачем не надано доказів проведення перевірки обліку та використання жилої площі в гуртожитку. Правові підстави для виселення з гуртожитку, передбачені Житловим кодексом України, відсутні. Він користується спірною кімнатою більше 11 років, і питань щодо законності його проживання ніколи не виникало (а.с. 111-120). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачі мешкають у спірній кімнаті № 210 будинку № 13-А по вул. Курській в місті Києві, військового містечка 63 (гуртожиток). Будинок № 13-А по вул. Курській у місті Києві, військового містечка 63 знаходиться на балансі позивача та обліковується в Київському квартирно-експлуатаційному управлінні як гуртожиток (а.с. 5). Відповідач [PERSON] проходив службу в [PERSON] Сил України з 23 березня 1999 року по 10 серпня 2001 року (а.с. 81). У серпні 2008 року [PERSON] перевівся для проходження служби до Української військово-медичної академії (а.с. 81). Відповідно частин 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач [PERSON], який на підставі довіреностей представляє інтереси й інших відповідачів [PERSON] та [PERSON], заперечував проти позову, посилаючись на те, що він та члени його сімї проживають у спірній кімнаті на підставі ордеру, виданого йому Академією [PERSON] Сил України у 1999 році. Разом з тим, будь-які належні докази на підтвердження таких обставин у відповідачів відсутні. З наданої на запит суду до позивача Національного університету оборони України (правонаступник Національної академії оборони України, що була правонаступником [PERSON] Сил України) довідки № 476/80/1313 від 11 квітня 2011 року вбачається, що стосовно [PERSON] та складу його сімї рішення Житлової комісії, Вченої ради про надання жилої площі в гуртожитку не приймалось, ордер на вселення не видавався (а.с. 80). За клопотанням відповідача [PERSON] судом направлявся запит до Київського квартирно-експлуатаційного управління. З відповіді № 303/25-858 від 14 червня 2011 року вбачається, що будівля № 13-А по вул. Курській в місті Києві перебуває на балансовому обліку Національного університету оборони України. Документи щодо прийняття рішення Житловою комісією [PERSON] Сил України стосовно надання кімнати № 210 будинку № 13-А по вул. Курській у м. Києві [PERSON] у Київському квартирно-експлуатаційному управлінні відсутні. Зазначено, що таку інформацію може надати лише Національний університет оборони України (а.с. 107). За таких обставин, вбачається, що спірна кімната не надавалась відповідачам, як гуртожиток у звязку з трудовими відносинами їх з позивачем, ні як жиле приміщення на підставі ордеру, як те передбачено ст. 58 ЖК України. Відповідно до статей 128, 129 ЖК України жила площа в гуртожитках надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідачі проживають у гуртожитку, в спірній кімнаті, без відповідної правової підстави, фактично в якості тимчасових жильців. Тимчасові жильці, відповідно до частини першої статті 99 ЖК України, самостійного права на займане приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі відмови тимчасових жильців звільнити займане приміщення вони підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (частина третя статті 98 ЖК України). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження права відповідачів на зайняття спірної кімнати в звязку з роботою [PERSON] Таким доказом може бути рішення про надання жилої площі, на підставі якого видається ордер на право зайняття спірної кімнати. Посилання відповідачів на наявність такого документа ґрунтується лише на особистих поясненнях [PERSON] Суд вважає, що заперечення відповідачів та наведені ними доводи не є підставою для відмови в задоволенні позову. Проаналізувавши надані докази та правовідносини сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. У звязку з задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідачів на користь позивача, згідно зі ст. 88 ЦПК України підлягають і судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 08 гривень 50 копійок та 37 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Outcome: approved