Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-22 00:00:00

22.12.2010 року [PERSON]Д, звернувся до суду з позовом про поділ майна, нажитого у шлюбі з 14.06.1986 року до 08.11.2010 року з [PERSON], на суму 25500 грн., а саме : телевізору "Самсунг" вартістю 1400 грн., ліжка з ортопедичним матрацом вартістю 2200 грн., холодильнику "Снайга" вартістю 1600 грн., пральної машини "Рига" вартістю 150 грн., 2 килимів розмірами 2м х 3м по ціні 300 грн. на суму 600 грн., 2 килимів розмірами 2,5м х 1,80м по ціні 150 грн. на суму 300 грн., мікрохвильової печі вартістю 430 грн., газової плити вартістю 270 грн., посудної шафи вартістю 1000 грн. Крім того, оскільки успадкований відповідачкою в період шлюбу жилий будинок із господарчими та побутовими спорудами, розташований по вул. Лесі Українки, 24 в м. Первомайську Миколаївської області, за час шлюбу істотно збільшився у вартості, рахує, що даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а тому за ним необхідно визнати право власності на ? частину вказаного будинку. Під час судового розгляду справи [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги, підтвердили викладені в позовній заяві обставини, просять задовольнити позов. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. При цьому під час розгляду справи відповідачка пояснила, що погоджується із наявністю та частково з вартістю лише телевізора «Самсунг», вартістю 700 грн., холодильнику «Снайга», вартістю 750 грн., одного килиму розміром 2х3 м, вартістю 100 грн., одного килиму розміром 2,5х1,8 м, вартістю 100 грн., а стосовно іншого майна, вказаного у позовній заяві частково не погодилась із його наявністю, частково із вартістю, а частково із включенням до переліку подружнього майна, зокрема, ліжко с ортопедичним матрацом, вартістю 2200 грн. подароване доньці, в якої захворювання хребта, істотне збільшення вартості успадкованого нею будинку відповідачем не доведена, а зазначені відповідачем витрати на ремонт будинку нічим не підтверджені. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із пояснень сторін та матеріалів справи зясовано, що сторони зареєстрували шлюб 14.06.1986 року в міському ЗАГС м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 310, а рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.11.2010 р. даний шлюб розірвано. У сторін є неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Ст. 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а ч. 1 ст. 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Ч. 2 ст. 70 СК України передбачає, що при вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї, а ч. 3 вказаної статті передбачає, що за рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Ч.2 ст. 71 СК України передбачає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання, а п. 25 вказаної постанови передбачає, що вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК, щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. В п. 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України зазначено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Ст. 60 ЦПК України передбачає що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Із переліку майна в позовній заяві сторонами досягнуто згоди щодо наявності та вартості лише телевізору «Самсунг», вартістю 700 грн., холодильнику «Снайга», вартістю 750 грн., одного килиму розміром 2х3 м, вартістю 100 грн., одного килиму розміром 2,5х1,8 м, вартістю 100 грн. та ліжка з ортопедичним матрацом, вартістю 2200 грн. Вказане майно, на загальну суму 3850,00 грн., й підлягає поділу між сторонами, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих наявність та вартість іншого майна, а відповідачкою не надано доказів того, що ліжко з ортопедичним матрацом, вартістю 2200 грн., яке придбано в період шлюбу, не є спільною сумісною власністю подружжя. Визначити ж наявність та дійсну вартість іншого майна суд не має можливості. Крім того, з переліку майна, яке підлягає поділу, слід виключити жилий будинок із господарчими та побутовими спорудами, розташований по вул. Лесі Українки, 24 в м. Первомайську Миколаївської області, оскільки в судовому засіданні встановлено, що право власності на вказаний будинок набуто відповідачкою в порядку спадкування, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Первомайською державною нотаріальною конторою 16.11.2001 р., що підтверджується поясненнями сторін, довідкою МБТІ. Ч. 1 ст. 62 СК України передбачає, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак, позивачем, всупереч вимогам ст. 60 ЦК України, не надано доказів істотного збільшення вартості вищевказаного будинку внаслідок його спільних трудових чи грошових затрат. Позивачем взагалі не доведено в судовому засіданні ні наявність, ні вартість проведених ремонтних робіт, на які він посилається в позові. Суд знаходить, що вищевказане майно, яке підлягає поділу, на загальну суму 3850,00 грн., необхідно поділити наступним чином : позивачеві виділити телевізор «Самсунг», вартістю 700 грн., холодильник «Снайга», вартістю 750 грн., один килим розміром 2х3 м, вартістю 100 грн., один килим розміром 2,5х1,8 м, вартістю 100 грн., а всього майна на 1650 грн., визнавши право власності за останнім на вказане майно. Відповідачці слід виділити ліжко з ортопедичним матрацом, вартістю 2200 грн., визнавши право власності за останньою на вказане майно. Крім того, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути різницю у вартості отриманого майна, в сумі 275,00 грн. В силу ст. 88 ЦПК України, у відповідності до заявлених позовних вимог та пропорційно задоволеним позовним вимогам, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача сплачена сума судового збору, в розмірі 61,94 грн. та витрати на ІТЗ, в сумі 15,22 грн. В решті позовних вимог про розподіл інших речей, визнання права власності на ? частину жилого будинку із господарчими та побутовими спорудами по вул. Лесі Українки, 24 в м. Первомайську Миколаївської області, зобовязання [PERSON] виплатити [PERSON] в рахунок його частки 8125,00 грн. - слід відмовити.

Outcome: partial