Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 8.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 48. Від даного шлюбу вони мають двоє малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. [PERSON] намагався зберегти сімю, але його намагання виявилися марними. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сімї стали неможливими. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Фактично їх сім?я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сімя розпалась з вини відповідача, [PERSON] просив шлюб між ними розірвати, малолітніх дітей залишити на проживанні у відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Враховуючи думку відповідача, яка не заперечує щодо розгляду справи у відсутності позивача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив розглядати справу у відсутності позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, пояснивши, що спільне життя з позивачем у них не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання та місце проживання малолітніх дітей між ними немає. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сімя між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, наполягання позивача та відповідача на розірванні шлюбу, а також те, що вони фактично проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання і виховання малолітніх дітей між ними немає. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сімя між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам малолітніх дітей. Виходячи із інтересів малолітніх дітей і враховуючи бажання батьків, суд вважає за доцільне залишити дітей після розірвання шлюбу на проживанні у відповідача [PERSON] За бажанням відповідача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище [PERSON]. Оскільки відповідач [PERSON] є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, має відповідне посвідчення вона згідно п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито від 21 січня 1993 року підлягає звільненню від сплати судового збору в доход держави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачених позивачем при поданні позову.

Outcome: approved