Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном та визнання права власності на майно. У судовому засіданні представник позивачів підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що позивачами на території гаражного кооперативу ГРАНД ДЮКза адресою м. Одеса, вул. Левітана,117 побудовано гаражі. Будівництво проводилося на земельній ділянці, що була відведена відповідачу на підставі рішення Таїровської селищної ради № 13 від 27 квітня 1994 року. В подальшому відповідачем було оформлено державний акт на право постійного користування земельною ділянкою. На даний період часу земельна ділянка за адресою: вул. Левітана,117 відноситься до Київського району м. Одеси, що підтверджено довідкою Одеської регіональної філії Центру ДЗКвід 24.06.2011р. та листом Київської районної адміністрації від 29.06.2011р. Маючи намір оформити правовстановлюючі документи на приміщення гаражів, позивачі зіштовхнулися з перешкодами у праві користування та розпорядження майном, оскільки ТОВ ГРАНД ДЮКне надає необхідні для цього документи. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю ГРАНД ДЮК в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не сповістив, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачів, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 1994 року рішенням Таїровської селищної ради № 13 було відведено земельну ділянку для будівництва гаражного кооперативу. Відповідно до дозволу № 9 від 4 серпня 1994 року гаражним товариством ГРАНД ДЮКотримано дозвіл на провадження будівельно-монтажних робіт госпспособом. Кожному з позивачів [PERSON] комітетом Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області було видано будівельний паспорт на будівництво господарсько-побутових споруд, у якому зазначено кількість споруд, їх площу та графічні зображення. Так, [PERSON] відповідно до будівельного паспорту на будівництво господарсько-побутових споруд (надалі паспорт) від 16 липня 2004 року надано дозвіл на будівництво гаражу для автомашини. На відведеній земельній ділянці [PERSON] було збудовано гараж загальною площею 135,3 кв.м. [PERSON] було видано 7 серпня 1994 року та 15 квітня 1996 року паспорти на будівництво гаражів. Загальна площа збудованого гаражу 67,8 кв.м. Відповідно до паспорту від 27 квітня 1999 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаражу. Крім того, між ТОВ ГРАНД ДЮКта [PERSON] 1 вересня 2007 року укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 200 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Левітана № 117. Договір укладено до закінчення дії державного акту на право постійного користування землею від 06.06.1994 року, реєстраційний № 8-18, виданого ТОВ ГРАНД ДЮК. На отриманій в оренду земельній ділянці та відповідно отриманого дозволу на будівництво [PERSON] було збудовано гараж загальною площею 137 кв.м. [PERSON] на підставі паспорту від 15 липня 2001 року було надано дозвіл на будівництво гаражу. [PERSON] було збудовано гараж площею 39,7 кв.м. [PERSON] отримала дозвіл на будівництво гаражу на підставі паспорта від 19 січня 2005 року. На відведеній під будівництво земельній ділянці [PERSON] було збудовано гараж загальною площею 491,9 кв.м. Відповідно до паспортів від 21 січня 2005 року та 22 грудня 2006 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаражів. На відведеній під будівництво земельній ділянці [PERSON] було збудовано гараж загальною площею 110,2 кв.м. та гараж площею 21,2 кв.м. Крім того, всім позивачам передано на зберігання знаки, якими була закріплена розбивка будівель у натурі, у присутності представника виконавчого комітету сільської ради народних депутатів. Відповідно до ч.1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно з ст. 9 Кодексу до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди. Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Таким чином, судом встановлено, що позивачами будівництво гаражів для автомашин було проведено на законних підставах, оскільки органами місцевої влади було, по-перше надано дозвіл на будівництво, а по-друге, при видачі будівельних паспортів на місце будівництва у присутності представника виконавчого комітету сільської ради народних депутатів проводилася розбивка будівель у натурі та закріплення знаків на місцевості. При отриманні будівельних паспортів між позивачами та відповідачем існувала домовленість щодо отримання правовстановлюючих документів на гаражі після закінчення будівництва та благоустрою прилеглої території. Однак, дана домовленість з боку ТОВ ГРАНД ДЮКне була дотримана, товариство відмовило позивачам у наданні необхідних документів для оформлення права власності. Враховуючи зазначені обставини суд вважає можливим задовольнити вимогу позивачів стосовно усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає з закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Outcome: approved