Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства Альфа -Банк про визнання недійсним п. 5.2 договору кредиту № 800001328 від 02 серпня 2007 року. Свій позов обґрунтовував тим, що 02 серпня 2007 року між відповідачем та позивачем був укладений Договір кредиту № 800001328 (Договору) про надання кредиту у сумі 19000 американських доларів на термін до 02 серпня 2017 року, зі сплатою 11,50 % річних щомісячно рівними частками. Згідно п. г ч.2 ст. 11 ЗУ Про захист прав споживачів, п. б п.п. 2.1. п.2 Постанови НБУ за № 168 від 10 травня 2007 року, банк зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про тип відсоткової ставки. Згідно умов Договору позичальник та банк встановили, що кредит надається за фіксованою ставкою у розмірі 11,50 %. Позивач при обгрунтуванні позовних вимог посилається на Постанову Національного банку України № 361 від 02 серпня 2004 року, ч. 1 ст. 56 ЗУ Про Національний банк України, ч. 1,3 ст. 203, ч. 4 ст. 215, ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 1054, ч. 1ст. 651, п.1 ст. 654, п.1 ст. 638 ЦК України та зазначає, ідо сторони кредитного договору № 800001328 від 02 серпня 2007 року визначили відсоткову ставку за кредитом як "фіксовану, тобто таку, яка не підлягає переоцінці протягом дії всього договору; відповідач не визначив правило за яким змінюється відсоткова ставка за кредитом; в п. 5.2. кредитного договору № 800001328 від 02 серпня 2007 року не визначені умови і правила відсоткової ставки, а все залежить виключно від волі відповідача; підвищуючи ставку за кредитом до 15 % річних (на 3,5 %), відповідач виходив виключно із своїх фінансових апетитів, а не вимог чинного законодавства чи/або умов договору кредиту; відповідач не повідомив позивача про збільшення відсоткової ставки за кредитом у спосіб передбачений абз. 2 п.6 ч. 4 ст. 11 ЗУ Про захист прав споживачів чи/або оспорюваним п. 5.2. Договору кредиту № 800001328 від 02 серпня 2007 року; за відсутності відповіді позивача щодо погодження на підвищення відсоткової ставки за кредитом, в тому числі додаткової угоди, дія відповідача з самостійного підвищення відсоткової ставки визначається законом агресивно. Під час розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог, та просив суд визнати недійсним договір кредиту № 800001328 від 02 серпня 2007 року, визнати недійсним іпотечний договір земельної ділянки № 800001328 - И від 02 серпня 2007 року, зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу виключити з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна відомостей про нерухоме майно, яке було передано в іпотеку за Іпотечним договором земельної ділянки № 80000Д328 -И від 02 серпня 2007 року, а саме: земельної ділянки, площею 0,1823 га, кадастровий номер 3221287201:01:035:0005, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, вул. Пушкіна. В обґрунтування збільшення позовних вимог зазначив, що 02 серпня 2007 року між ним та ПАТ Альфа банк був укладений Договір кредиту № 800001328 від 02 серпня 2007 року на суму 19000 американських доларів, на термін до 02 серпня 2017 року, із сплатою фіксованих 11,50 % річних щомісячно рівними частками. В забезпечення виконання фінансових зобовязань за кредитним договором між сторонами укладено 02 серпня 2007 року іпотечний договір земельної ділянки № 800001328-И. Крім наведених вище обґрунтувань зазначає, що всі розрахунки по виконанню цивільно-правових та господарських зобовязань на території України, мають бути визначеними та проводити в гривні; зобовязання можуть бути визначені в грошовому еквіваленті до іноземної валюти, але розрахунки мають проводитися у гривні, за курсом НБУ або визначеному у договорі; отримання кредиту у валюті потребує від фізичної особи індивідуальної ліцензії; договори про надання фізичним особам валютних кредитів, без наявності у останніх індивідуальної ліцензії та доходи у валюті перевищують допустимий граничний рівень ризик - менеджменту передбачений НБУ, вказаних вимог відповідач (банк) недотримався, тому у банка не має жодних правових підстав спираючись на умови Кредитного договору перекладати валютні ризики на позичальника. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства Альфа банк в судове засідання не зявився, будучі належно повідомленим, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. До суду надав письмові заперечення. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Представник третьої особи Національний банк України в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, вислухавши представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає наявність фактів, якими обґрунтовувались вимоги, встановленими. В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2007 року між позивачем та ПАТ Альфа банк був укладений Договір кредиту № 800001328 від 02 серпня 2007 року на суму 19000 американських доларів, на термін до 02 серпня 2017 року, із сплатою фіксованих 11,50 % річних щомісячно рівними частками. В п. 2 вказаного договору зазначається про те, що банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання кредит на суму 19000 американських доларів (п.2.1.), процентною ставкою 11,50 % річних (п.2.2.), з останньою датою повернення 02 серпня 2017 року (п.2.3.). В п. 2.9. зазначається іпотека обєкту нерухомості, а саме земельної ділянки, кадастровий № 3221287201:01:035:00, площею 0,18 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, вул. Пушкіна. Інші істотні умови цього Договору викладені в Розділі № 2, який є невідємною частиною цього Договору (п.4.), в п. 5 зазначено, що графік здійснення платежів з повернення кредиту та детальний розпис сукупної вартості Кредиту з урахуванням, реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, видів, предмету та вартості супутніх послуг викладений в Додатку № 1 до Договору, який є невідємною частиною. В п. 5.2. Розділу № 2 зазначається про те, що Банк має право змінити розмір процентної ставки за користування кредитом у односторонньому порядку в разі зміни конюктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежить від волі сторін Договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до кого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів Банку. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у звязку із цим змін до Додатку № 1 до цього договору Банк повідомляє Позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу Позичальника, зазначену в Розділі № 1. У звязку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежно від волі сторін, Сторони погоджуються, що оновлений Додаток № 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Банк не має права змінювати процентну ставку за кредитом у звязку зі зміною кредитної політики Банку. В забезпечення виконання фінансових зобовязань за кредитним договором між сторонами укладено 02 серпня 2007 року іпотечний договір земельної ділянки № 800001328-И, що розташована: Київська область, Броварський район, с. Рожни, вул. Пушкіна посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № кдз-3637. Як вбачається з матеріалів справи 19.08.2008 року на адресу позивача [PERSON] направлений лист в якому попереджається про зміну відсоткової ставки на 15 % річних за користування кредитом починаючи з 02 вересня 2008 року. Також 08 вересня 2008 року на адресу позивача повторно був направлений лист про зміну відсоткової ставки на 15 % річних. В ст. 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. В ст. 2 ЗУ Про банки та банківську діяльність від 07 грудня 2000 року № 2121 - III визначається поняття кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно ст. 47, 49 Закону України Про банки та банківську діяльність та глави 2 Положення про порядок видачі банкам банкірської ліцензії, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (Постанова Правління Національного банку України від 17 липня 2001 року № 275) банки мають право здійснювати кредитні операції в іноземній валюті на території України на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Згідно ч. 1 ст. 5 Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Як вбачається з наданих суду Банківської ліцензії № 61 від 01 грудня 2001 року, 61-3 від 03 грудня 2001 року виданої Закритому акціонерному товариству Альфа Банк на право здійснювати банківські операцій визначених пунктами 1-4 частини другою та частиною четвертою ст. 47 ЗУ Про банки та банківську діяльність, додатку до дозволу Національного банку України № 61-3 від 31 травня 2002 року, № 61-4 Національного банку України від червня 2007 року, додатку до дозволу № 61-4 від 25 червня 2007 року, дозволу Національного банку України № 61-5, додатку до дозволу Національного банку України № 61-5 від 31 липня 2008 року відсутнє право відповідача надавати валютні кредити фізичній особі. Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06 листопада 2009 року Пр осудову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними правочин юридичної особи, вчинений нею без відпвоідного дозволу (ліцензії), згідно зі ст. 227 ЦК України є оспорюваним. Вимоги про визнанн такого правочину недійсним можуть заявлятися сторонами правочину, так і будь-якою заінетересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її права чи законні інтереси, а також органами державної влади, які відповідно до закону здійяснюють контроль за видом діляності, яка потебує ліцензування. Отже, оспорюваний кредитний договір відповідно до ст.ст. 203, 215, 227 ЦК України є недійсним. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно ч. 1, 2 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання (основного зобовязання)забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійснезобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином зважаючи на те, що вимоги позивача щодо визнання недійсним кредитного договору № 800001328 від 02 серпня 2007 року укладеного між ним та ПАТ Альфа банк, є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, укладений в забезпечення виконання зобовязань іпотечний договір земельної ділянки № 800001328-И, підлягає визнанню судом недійсним на підстав ч.2 ст. 548 ЦК України. Визнані недійсним правочини не створюють для сторін тих прав і обовязків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом. В ст. 16 ЦК України наведений перелік способів захисту прав і законних інтересів юридичних та фізичних осіб, проте враховуючи ч.1 ст. 216 ЦК України з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе застосувати наслідки недійсності договору іпотеки, виключивши з Державного реєстру іпотек запис за № кдз - 3637 від 02 серпня 2007 року про державну реєстрацію Договору іпотеки №800001328 - И від 02 серпня 2007 року та з Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна запис за № кдз - 3638 про державну реєстрацію заборони відчудження нерухомого майна за Договором іпотеки № Договору іпотеки №800001328 - И від 02 серпня 2007 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved