Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] і просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарчих споруд, що знаходяться за адресою: смт. Царичанка, провулок 3-й Піонерський, 24 Дніпропетровської області. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою уклав шлюб 18.06.1994 року і під час перебування в шлюбі вони збудували вказаний будинок. Домоволодіння є їх спільною сумісною власністю, а тому його частка становить 1/2 від всього домоволодіння. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали і просили відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вислухавши сторони, перевіривши справу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 18.06.1994 року і, перебуваючи в шлюбі, за власні кошти збудували будинок з господарськими будівлями за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, смт. Царичанка, провулок 3-й Піонерський, 24. Сторони проти цього не заперечують. Враховуючи вказане, суд вважає, що вказане домоволодіння являється спільною сумісною власністю сторін і відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка у разі поділу є рівними. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити і визнати за ним право на 1/2 частину домоволодіння. В судовому засіданні під час дебатів представник відповідачки просив відмовити позивачу в задоволенні позову з тих підстав, що він пропустив строк позовної давності. Вирішуючи це питання, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. З та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, і сплив позовної давності, про застосування якої стороною заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. З рішення суду вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 08 липня 2005 року, а тому строк позовної давності в три роки позивачем таки пропущено. В ч. 2 ст. 72 СК України зазначено, що позовна давність обчислюється від дня. коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Аналогічний припис зазначено і в ч. 1 ст. 261 ЦК України. Як вбачається із позовної заяви позивач проживає у спірному домоволодінні (а. с. 3). Дана обставина підтверджується і довідкою про склад сім'ї (а. с. 5). В матеріалах справи мається заява позивача, у якій він просить винести ухвалу про забезпечення позовних вимог шляхом заборони відключення від енергопостачання, посилаючись на те, що відповідачка з метою створити йому та їх сину, який проживає з ним у спірному будинку, перешкоду в користуванні житлом, написала заяву на ім'я начальника Царичанського РЕМ про відключення будинку від електромережі, оскільки будинок зареєстровано на неї (а. с. 7), і суд цю заяву задовольнив (а. с. 8). Враховуючи вказане, суд вважає, що саме ця обставина змусила позивача звернутися до суду після того, як відповідачка звернулася з заявою про відключення будинку від електромережі, порушуючи, на думку суду, його право на користування будинком, і саме тоді (липень 2010 року) він дізнався про порушення його прав. До цього часу порушення його прав не допускалося і вин проживав із сином у спірному домоволодінні, де проживає і на даний час, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а. с. 5). За вказаних обставин суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності і з цих підстав не приймає до уваги доводи представника відповідачки та самої відповідачки про пропуск [PERSON] строку позовної давності. відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанцій позивач при подачі позовної заяви сплатив 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а. с. 1) та 100 грн. судового збору (а. с. 2), а тому ці суми підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, оскільки його позовні вимоги задовольняються у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved