Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «[PERSON] компанія «Граве Україна»звернулося в суд з позовом до [PERSON], Львівської філії Закритого акціонерного товариства «[PERSON] компанія «Просто-страхування»про стягнення суми в порядку регресу. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 02.10.2007 року на перехресті вул.Зелена-Кримська, в місті Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], що належить гр.[PERSON], під керуванням гр.[PERSON] та автомобіля марки «Шкода»р.н. [NUMBER], під керуванням гр.[PERSON] Згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2007 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. У відповідності до Договору страхування, позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 40372,47 гривень, і зважаючи на це має право на відшкодування витрат, пов'язаних із виплатою страхувальнику страхового відшкодування в зазначеному вище розмірі від Відповідачів. 16.11.2010 року позивач уточнив свої позовні вимоги, зменшивши їх через те, що ЗАТ «[PERSON] компанія «Простострахування»погасила регресну вимогу позивача в розмірі 25 000 гривень. Відповідно до вищевикладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] грошову суму в розмірі 14 872,47 гривень відшкодування, а також 148,72 гривень державного мита та 120,0 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав повністю та дав пояснення, аналогічні мотивам уточненої позовної заяви. Просить суд позов задоволити повністю. Представник відповідача позов заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позов, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог (а.с.67-68). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.6-7), 15 грудня 2006 року Закрите акціонерне товариство «[PERSON] компанія «Інпро», правонаступником всіх прав і обовязків якого на сьогоднішній день є Приватне акціонерне товариство «[PERSON] компанія «Граве Україна»уклала Договір страхування № 03530.30-150.151 з гр.[PERSON] про страхування автомобіля [NUMBER]. Відповідно до умов договору страхування, [PERSON] повинен відшкодувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) за участю транспортного засобу. 02 жовтня 2007 року на перехресті вулиць Зелена та Кримська, в місті Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], що належить гр.[PERSON], під керуванням гр.[PERSON] та автомобіля марки «Шкода»р.н. [NUMBER], під керуванням гр.[PERSON], що підтверджується довідкою 1-го міжрайонного відділу ДАІ при УМВС України у Львівській області від 04.10.2007 року (а.с.17). Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Згідно Постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2007 року (а.с.29), гр.[PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34,0 гривень. Згідно Висновку спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження № 460 від 17.10.2007 року (а.с.9-12), автомобіль [NUMBER] потребує відновлювального ремонту, вартість якого складає 40923,80 гривень. У відповідності до Договору страхування, [PERSON] № СНТ/03530.30-150.151/1, Рішення про виплату страхового відшкодування № СНТ/03530.30-150.151/1 від 24.10.2007 р. та Рішення про виплату страхового відшкодування № СНТ/03530.30-150.151/1 від 16.10.2007 р. позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 40372,47 гривень. Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування", статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки власник Застрахованого автомобіля реалізував своє право на відшкодування завданої йому шкоди, шляхом виплати страхового відшкодування від позивача, а не від особи, відповідальної за заподіяні збитки, право вимоги до такої особи, тобто до гр.[PERSON] переходить до позивача. Судом встановлено, що позивач виплатив страхувальнику - власнику автомобіля [NUMBER] - страхове відшкодування у розмірі 40372,47 гривень, у зв'язку з чим має право на відшкодування витрат, пов'язаних із виплатою страхувальнику страхового відшкодування в зазначеному вище розмірі від Відповідача. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1187 передбачає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи те, що вина відповідача [PERSON] встановлена постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.11.2007 року, а також на те що згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, таким чином, суд приходить до висновку про під ставність позовних вимог позивача, [PERSON] є належним відповідачем у справі, вина якого у вчиненні правопорушення є доведеною та відповідно саме з нього має бути стягнута сума матеріальної шкоди, заподіяної ним. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача 148,72 гривень судового збору та 120,0 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved