Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт належності на праві приватної власності нерухомого майна домоволодіння, розташованого за адресою с. Карнаухівка, м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, вул. Пролетарська, 89, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона успадкувала зазначене домоволодіння після смерті своїй матері. Фактично вступила в володіння цим майном, але не може оформити право власності в установленому законом порядку, так як відсутні документи, підтверджуючі родинні стосунки між нею і матірю в звязку з розбіжностями в прізвищах. В судовому засіданні позивачка і її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Представники третіх осіб в судове засідання також не зявилися, про дату й час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 09.01.2001 р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть № 1-КИ №359964 від 12.01.2001 р. (а. с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається зокрема з домоволодіння, розташованого за адресою с. Карнаухівка, м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, вул. Пролетарська, 89. Згідно технічного паспорту загальна площа будинку складає 58,6 кв. м, житлова 33,7 кв. м. (а. с. 17-20). Згідно витягу з Спадкового реєстру (спадкові справи) № 26984210 від 19.05.2011 р. спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 15). Згідно витягу з Спадкового реєстру(заповіти/спадкові договори) №26984213 від 19.05.2011 р. заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався.(а.с. 14). 19.05.2011 р. позивачка звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] Постановою від 20.05.2011 року [PERSON] було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене домоволодіння, у звязку з відсутністю документів, підтверджуючих родинні стосунки між нею і матірю в звязку з розбіжностями в прізвищах (а. с. 6). В свідоцтві про народження [PERSON] в графі батько записаний [PERSON], в графі мати [PERSON] (а. с. 8). Актові записи шлюб та розірвання шлюбу на гр. [PERSON] 1920 р. н. не збереглися довідка від 18.02.2011 р. № 235102-22 (а. с. 18). [PERSON] з 1999 року й по теперішній час зареєстрована за адресою [INFO]. Згідно довідці з місця проживання, в зазначеному будинку проживала позивачка і її матір [PERSON] (а. с. 22). Свідки [PERSON] і [PERSON], допитані в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] була рідною матірю позивачки [PERSON], і що позивачка після смерті матері проживала і на теперішній час проживає в спірному будинку, тобто фактично прийняла спадщину після смерті матері. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] яка померла 09.01.2001 р. згідно свідоцтву про смерть № 1-КИ №359964 від 12.01.2001 р. була рідною матірю позивачки по справі [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається домоволодіння, розташованого за адресою м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, с. Карнаухівка, вул. Пролетарська, 89, яке складається з будинку А-1, загальною площею 58,6 кв. м, житловою 33,7 кв. м, в тому числі: 1-1- коридор, площею 6,9 кв. м; 1-2 коридор, площею 5,8 кв. м; 1-3 кімната, площею 8,2 кв. м; 1-4 кімната площею 18,0 кв. м; 1-5 кухня площею 5,5 кв. м; 1-6 кімната площею 7,5 кв. м; 1-7- коридор, площею 6,7 кв. м; та господарсько-побутових будівель: В-1 літня кухня, ганок; Г-1 сарай; Д-1 вбиральня, водопровід, ворота, хвіртка, та розташоване на земельній ділянці площею 1445 кв. м, яке належало померлої на праві приватної власності. Оскільки заповіту складено не було, то спадкування повинно здійснюватися за законом. У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (набрав чинності 1 січня 2001 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року). Приписами статті 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкування майна, яке належало на праві власності [PERSON] повинно відбуватись по закону. Позивачка, як дочка спадкодавця, має право успадкувати спадщину згідно з законом у першу чергу. Інші спадкоємці першої черги згідно з законом відсутні. Згідно ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Так, у відповідності до зазначених вище приписів ЦК УРСР, чинних на час укладання угоди, позивачка [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON] Згідно ст. 1261 ЦК України, позивачка є спадкоємцем 1-ї черги після померлої [PERSON] Таким чином, слід визнати, що позивачка після смерті спадкодавця набула прав спадкоємця на зазначене майно згідно з законом, але у звязку з тим, що у неї відсутні документи, підтверджуючі родинні стосунки зі спадкодавцем, так як існують розбіжності у прізвищах, позивачка не може реалізувати своє право власності на зазначене нерухоме майно. Право власності це врегульовані законом суспільні відносини, щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.316-319 ЦК України). Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання права його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним (ст.41 Конституції України). У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами. На підставі викладеного, за позивачкою [PERSON] необхідно визнати право власності на будинок, розташований за адресою с. Карнаухівка, м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, вул. Пролетарська, 89, загальною площею 58,6 кв. м, житловою 33,7 кв. м в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved