Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

У листопаді 2011р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту необґрунтованого піддання покаранню позасудовим органом та реабілітацію. Свою вимогу мотивував тим, що він народився 19.03.1937 р. у м. Владівосток. 31.07.1938р. його разом з матірю за рішенням Особливої наради при НКВС СРСР було заслано за межі Далекосхідного краю терміном на два роки, які перебував у м. Миколаєві. На підставі ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» 03.03.2001р. він був реабілітований за ст. 3 цього Закону, проте він вважає себе особою, яка підлягає реабілітації на підставі ст. 1 вищевказаного Закону, у звязку із тим, що він і його сімя були репресовані не за рішенням органів державної влади і управління, а за постановою Особливої наради при НКВС СРСР, яка є позасудовим органом. Крім цього, зазначає, що зміна підстав для реабілітації має для нього значення, оскільки особи, які реабілітовані на підставі ст. 1 вказаного Закону, більш соціально захищені у порівняні з особами, яких реабілітовано на підставі ст. 3 Закону. У звязку із чим просить заяву задовольнити у повному обсязі. Заявник у судовому засіданні вимоги позову підтримав. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] народився 19.03.1937 р. у м. Владівосток. 31.07.1938р. за рішенням Особливої наради при НКВС СРСР його разом з матірю було заслано за межі Далекосхідного краю терміном на два роки, які перебував у м. Миколаєві. На підставі ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» 03.03.2001р. він був реабілітований за ст. 3 цього Закону, яка регламентує реабілітацію громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлення майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандо пособниками та їх сімями. Стаття 1 ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» регламентує реабілітацію осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому позасудовому порядку. П. 4 Постанови ВР України «Про тлумачення ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» від 24.12.1993р. зазначено, що застосування (підання) репресій оголошення вироку, ухвали/постанови/ судом першої інстанції або рішення /постанови/ позасудовим органом про застосування кримінального покарання, відправлення у заслання та вислання без предявлення обвинувачення у конкретному злочині. Враховуючи наведене, суд вважає, що [PERSON] і його сімя були репресовані не за рішенням органів державної влади і управління, а за постановою Особливої наради при НКВС СРСР, яка є позасудовим органом, тому заявник підлягає реабілітації на підставі ст. 1, а не ст. 3 ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». На підставі ст. 1, 3, 7 ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», Постанови ВР України «Про тлумачення ЗУ «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» та

Outcome: approved