Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до виконкому Кримоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області , в якому визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями №17 по вул.. Миру в с. Кримок Радомишльського району Житомирської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 26 червня 2007 року у віці 73 років в селі Кримок Радомишльського району помер її батько [PERSON]. Після його смерті позивачка належним чином прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про її прийняття на підставі закону. Однак, нотаріус позбавлений можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину на зазначений будинок , так як у покійного спадкодавця відсутній документ підтверджуючий право власності на будинок. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, просить визнати за нею право власності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу на підставі наявних матеріалів. Третя особа [PERSON] в засідання не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення , перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги , виходячи зі слідуючого. Як встановлено судом позивачка є рідною дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про її народження та про одруження. Ще в 1963 році батьки позивачки побудували житловий будинок з надвірними спорудами розташований в селі Кримок Радомишльського району Житомирської області на вул. Миру 17, яким відкрито і вільно володіли. Даний будинок був зареєстрований в по господарській книзі Кримоцької сільської ради. 26 червня 2007 року в с. Кримок Радомишльського району Житомирської області у віці 73 років помер батько позивачки [PERSON], про що виконкомом Кримоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області зроблено запис за № 11 в Книзі реєстрації смертей . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить вказаний житловий будинок з надвірними спорудами. Позивачка як спадкоємниця першої черги звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу №657 (2007). Мати позивачки [PERSON] надала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь дочки. Інші спадкоємці першої черги відсутні. В даний час у виникла необхідність оформлення спадщини, де серед іншого майна є судаковий будинок з господарськими спорудами, але перепоною до позитивного вирішення справи є та обставина, що у покійного спадкодавця відсутній документ підтверджуючий право власності на будинок, а тому нотаріус невзмозі видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Оскільки спадковий будинок був побудований під час дії ЦК Української PCP в редакції 1963 року, діючим на той час законодавством не передбачено було реєстрацію будинків, документом, що підтверджував право власності на будинок була погосподарська книга сільської ради , то суд приходить до висновку , що батьки позивачки мали право власності на спірний будинок. А тому визнає його за ним. Відповідно до положень ст.ст.ЮО. 101 ЦК Української PCP в редакції 1963 року ( яка діяла на той час) громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 « Особиста власність» цього ж Кодексу не пов»язувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією. У відповідності до п.4ч.2п.п.6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним судом УРСР від 15 січня 1966 року (що була чинна до 13 грудня 1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. З довідки Кримоцької сільської ради , виписок із погосподарських книг видно , що покійний спадкодавець користувався будинком на праві власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають до задоволення, оскільки вона є спадкоємницею першої черги, належним чином прийняла спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved