Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2007 року звернулась до Жовтневого районного суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те що вона - [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1991 року по 2008 рік. Зараз шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду від 14.10.2008 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . У період спільного подружнього життя з відповідачем, вони за спільні кошти сім`ї придбали нерухоме та рухоме майно, перелік та вартість якого неодноразово уточнювався позивачем відповідно до ст. 31 ЦПК України. Відповідно до останніх позовних вимог від 04.11.2011 року позивач [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини будинку [ADDRESS] , враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, та виділити їх в натурі, визнати за нею право власності на земельну ділянку в розмірі 2/3 частини, на якій знаходиться домоволодіння, визначивши при цьому порядок користування нею та оскільки з нею мешкає двоє дітей просила суд відступити від рівності часток, Також позивач просила суд припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] на автомобіль Шевроле Авео, д/н [NUMBER] , вартістю 70 324,60 грн., виділити відповідачу кошти в розмірі 45 000,00 грн.; отримані від продажі автомобіля „Мазда 626, вартістю 85 000,00 грн. Також [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини рухомого майна вартістю 131 300,00 грн., в тому числі вартість меблів та предметів обіходу - 81 300,00 грн. та вартість автомобіля Мерседес Бенц - 50 000,00 грн., а також стягнути з відповідача на її користь різницю за рахунок компенсації вартості майна в розмірі 2/3 частини: вартості меблів та предметів обіходу - 51-200,00 грн., вартості автомобіля Мерседес Бенц - 33 332,00 грн., а всього стягнути на її користь компенсацію в розмірі - 84 532,00 грн. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, звернувся з зустрічним позовом про визнання за [PERSON] право власності на автомобіль Шевроле авео, д/н [NUMBER] та стягнути з неї на його користь грошову компенсацію за Ѕ \\~частину автомобіля у розмірі 35\\~162,30 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, в задоволені позовних вимог [PERSON] просила відмовити. Відровідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні, також підтримали позовні вимоги по зустрічному позову, просили їх задовольнити, у задоволені позовних вимог [PERSON] просили відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого у них народились дочка - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . У 2007 році [PERSON] забравши дітей, а також частину речей пішла з квартири і стала проживати у рідних, 14.10.2008 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано за рішенням суду. Представник відповідача [PERSON] пояснила суду, що останній перебував у шлюбі з [PERSON] . В шлюбі з [PERSON] вони народили дочку - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] . Оскільки подружнє життя між ними не склалося, то позивач забравши частину речей, а також дітей переїхала до будинку [ADDRESS] , де мешкали її рідні. Щодо придбання автомобіля Шевроле Авео, д/н [NUMBER] , представник відповідача пояснила суду, що даний автомобіль було придбано за спільні кошти подружжя та зареєстровано за позивачем [PERSON] , оскільки на даний час вона ним володіє та користується, то відповідач не заперечує проти виділення автомобіля у користування останньої, зі сплатою йому 1/2 частини компенсації від вартості автомобіля. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи та письмовими доказами, дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню з наступних підстав, В судовому засіданні судом встановлені такі факти: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.03.1991 року по 14.10.2008 року. Шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. Від спільного подружнього життя сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . За час спільного сумісного проживання сторонами придбано майно: домоволодіння [ADDRESS] , автомобіль „Шевроле авео", д/н [NUMBER] , автомобіль „Мерседес Бенц", 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , автомобіль Мазда 626, державний номерний знак [NUMBER] . Судом також встановлено, що перебуваючи у шлюбі сторони придбали автомобілі „Мерседес Бенц" та Мазда 626, обидва автомобілі були зареєстровані на відповідача [PERSON] , знаходились у його користуванні та були ним відчужені на користь третіх осіб, на підставі договорів купівлі-продажу. Щодо правового статусу нерухомого манна, а саме домоволодіння [ADDRESS] , то судом з`ясовано, що це домоволодіння була придбано на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради, власником цього домоволодіння в свідоцтві про право власності на нерухоме майно вказаний відповідач [PERSON] та суд вважає що спірне домоволодіння не може розглядатися як майно що є особистою приватною власністю відповідача [PERSON] . Судом встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] була видана на ім`я [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності за землю від 23 липня 1998 року(т. 1 а.с. 14). Щодо розподілу спільного майна подружжя [PERSON] , зі збільшенням частки на користь позивача, то суд вважає що підстав для розподілу майна подружжя, відповідно до ч.З ст. 70 Сімейного кодексу України, як того просить позивач, судом не вбачається, у зв`язку з чим розподіл необхідно провести виходячи з того, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором, як то передбачено ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо один від одного. Разом з позивачем [PERSON] мешкають неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . [INFO] . Судом встановлено, що сторони не можуть домовитися щодо розподілу спільного майна, а шлюбний договір між ними не укладався. У зв`язку з необхідністю встановлення ринкової вартості спірного домоволодіння та автомобіля, судом на розв`язання цього питання було призначено будівельно-технічну та автоговарознавчу експертизи. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №213-09 ринкова вартість автомобіля „Шевроле авео", 2006 року впуску становить 70 824,60 грн. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи розподіл спірного домоволодіння в натурі на 1/2 частини можливий лише після здійснення деяких переобладнень. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, нажите подружжям в період шлюбу, належить чоловіку і дружині на правах загальної спільної власності. Відповідно до ч.іст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. З ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Сімейного Кодексу України, майно що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що під час шлюбу подружжя [PERSON] набуло таке майно: домоволодіння [ADDRESS] , автомобіль „Шевроле авео", д/н [NUMBER] . Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] . Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника чи членам його сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного Кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо розподілу цього майна, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне провести його розподіл відповідно до вимог ст. 372 ЦК України, без виділу часток в натурі та шляхом стягнення компенсації за рахунок вартості тієї частки, котра залишається у одного з подружжя. Відповідно до ч. 2,3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки у співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні в їх сукупності, та вирішуючи вимоги за основним та зустрічним позовами, суд виходив з того, що при вирішенні даної категорії спорів, зокрема, необхідно встановити обсяг і вартість майна, придбаного подружжям у період шлюбу, час набуття такого майна, а також підстави його придбання. З огляду на встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що під час спільного життя та за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] набуто у власність та належним чином зареєстровано наступне майно: будинок [ADDRESS] , автомобіль „Шевроле авео" державний номерний знак [NUMBER] , що дозволяє вважати таке майно в розумінні ст. 60 CK України таким, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Стосовно включення до складу спільного майна подружжя земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] . то враховуючи, що дана земельна ділянка передана у власність [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, який є актом індивідуальної дії, то суд не включає земельну ділянку до складу спільного майна подружжя. Суд також, при вирішенні справи не приймає посилання [PERSON] про компенсацію на її користь грошових коштів за продаж автомобіля „Мерседес Бенц", 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та компенсацію на користь відповідача [PERSON] коштів за продаж автомобіля Мазда 626, державний номерний знак [NUMBER] , оскільки дані автомобілі були відчужені у період шлюбу та кошти, отримані від їхнього продажу пішли у загальний сімейний бюджет та ведення спільного господарства. Також, враховуючи, що [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження вартості та часу придбання переліченого нею у позові меблів та предметів обіходу, суд також не включає зазначене майно до складу спільного майна подружжя. Приймаючи до уваги те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності між позивачем та відповідачем домовленості з приводу розподілу майна та між ними не укладався шлюбний договір, суд виходить із рівності часток співвласників та вважає за необхідне розподілити рівними частками, тобто по 1/2 частці кожному із подружжя наступне спірне майно: домоволодіння [ADDRESS] , автомобіль „Шевроле авео", д/н [NUMBER] , виділивши його в натурі у користування [PERSON] та визнавши за нею право власності на нього, стягнувши при цьому компенсацію за 1/2 частину автомобіля на користь [PERSON] у розмірі 35 162,30 грн. Вирішуючи питання судових витрат та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок повернення судових витрат суму у розмірі - 1 700,00 грн., стягнути з [PERSON] в дохід держави 24,62 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial