Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», (далі-Позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 19 березня 2008 року між Позивачем та [PERSON] (Відповідач) було укладено Кредитно-заставний договір №KRНТА800000263 (Договір), згідно умов якого Відповідач отримав кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 5 594.31 дол.США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 18.03.2011 року. Відповідно до умов укладеного договору Відповідач зобовязаний щомісяця сплачувати кредит, нараховані відсотки за користування кредитними коштами, комісії, а у разі неналежного виконання зобовязань передбачено нарахування та сплата штрафних санкцій. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним Договором, Відповідач передав в заставу автомобіль модель ВАЗ 21093, рік випуску 2005, № кузова/ шасі:Y6D21093050011974, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності Відповідачу. У звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 19.08.2011 року, заборгованість складає 91 672,56 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 4 746,75 дол.США; - заборгованість по відсоткам 561,43 дол.США; - заборгованість за комісією 918,85 дол.США; - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 5 273,73 дол.США; Разом: 11 500,76 дол.США (4 746,75 + 561,43 + 918,85 + 5 273,73), що по курсу НБУ, станом на 18.08.2011р., є еквівалентом 91 672,56 грн. Відповідно до ст. ст. 572, 590 ЦК України, у разі порушення боржником основного зобовязання, заставодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета застави. Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за Договором, звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу вказаного майна, з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом, з іншою особою покупцем, зі знаттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАЇ України, з наданням Відповідачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також стягнути витрати у справі. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову, просила суд також стягнути з Відповідача витрати, повязанні з розглядом справи. У судовому засіданні відповідач [PERSON], його представник [PERSON], позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволенні позову відмовити, оскільки, Позивач, всупереч умов Договору, не довівши до відома Позивача, самовільно, безпідставно, в односторонньому порядку, без письмового повідомлення про подію дефолту, не зареєструвавши у Державному Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави, вилучив у нього предмет застави ще 17.12.2008 року, з цього часу утримує автомобіль без законних на то підстав, тим самим штучно збільшує розмір заборгованість за Договором. Крім того, просили суд застосувати приписи ст.551 ЦК України в частині нарахування пені. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов - частково, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, 19.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений Кредитно-заставний договір №KRНТА800000263, згідно умов якого Відповідач отримав кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 5 594,31 дол.США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 18.03.2011 року, що підтверджується копією укладеного договору (а.с.10-19), та не заперечується самими сторонами. Відповідно до умов укладеного Договору Відповідач зобовязаний щомісяця сплачувати кредит, нараховані відсотки за користування кредитними коштами та комісії, у разі неналежного виконання зобовязань передбачено нарахування та сплата штрафних санкцій. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним Договором, Відповідач передав в заставу автомобіль модель ВАЗ 21093, рік випуску 2005, № кузова/ шасі:Y6D21093050011974, реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Відповідно до ст. ст. 525-527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього кодексу. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. В порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору, Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 19.08.2011 року, існує заборгованість у розмір - 91 672,56 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 4 746,75 дол.США; - заборгованість по відсоткам 561,43 дол.США; - заборгованість за комісією 918,85 дол.США; - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 5 273,73 дол.США; Разом: 11 500,76 дол.США (4 746,75 + 561,43 + 918,85 + 5 273,73), що по курсу НБУ, станом на 18.08.2011р., є еквівалентом 91 672,56 грн. Таким чином, вимоги Позивача в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором, нарахованих відсотків та комісійних виплат, є доведеними. Однак, вимоги Позивача, в частині стягнення штрафних санкцій, підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст.611 ЦК України при порушенні зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата пені та штрафу. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею у Кодексі визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Статтею 551 ЦК України передбачено, що якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Заявлений до стягнення розмір штрафних санкцій 5 273,73 дол.США, шо по курсу НБУ станом на 18.08.2011 року є еквівалентом 42 031,63 грн., не відповідає сумі неповернутого кредиту, відсотків, та комісії 6 227,03 дол. США, що по курсу НБУ, станом на 18.08.2011 року, є еквівалентом 49 629,43 грн., оскільки співвідношення предявлених до стягнення санкцій, і наслідки порушення зобовязань не є співрозмірними, виходячи з принципів справедливості та розумності, закріплених у ст.3 ЦК України, суд дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру пені до 1 500 дол.США, що по курсу НБУ станом на 18.08.2011 року, є еквівалентом 11 955 грн. Отже, до стягнення підлягає - 61 584,43 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 4 746,75 дол.США; - заборгованість по відсоткам 561,43 дол.США; - заборгованість за комісією 918,85 дол.США; - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 1 500 дол.США; Разом: 7 727,03 дол. США (4 746,75 + 561,43 + 918,85 + 1 500), що по курсу НБУ станом на 18.08.2011 року є еквівалентом 61 584,43 грн. Згідно приписів ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (застводавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності до ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобовязань, згідно до вимог Договору, Позивачем на адресу Відповідача була надіслано письмове повідомлення (вих.№3909 від 18.08.2011 року (а.с.31) про погашення заборгованості. Як убачається з витягу про реєстрацію обтяжень рухомого майна Позивачем внесені зміни до відомостей про обтяження рухомого майна та зареєстровано 16.09.2011 року тип обтяжень: звернення стягнення (а.с.44). Враховуючи той факт, що Позивачем виконані умови Договору, передбачені Розділом «Звернення стягнення і реалізація предмету застави», додержані строки, обумовлені Договором, виконано процедура, передбачена ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд вважає вимоги Позивача в частині звернення стягнення на предмет застави правомірними. Таким чином, вимоги Позивача в частині звернення стягнення на предмет застави, є доведеними. Слід також зазначити, що у відповідності до приписів ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про повернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави, із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає в тому числі, і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Не заслуговують на увагу доводи Відповідача та його представника щодо незаконного вилучення предмету застави, що призвело до штучного збільшення розміру заборгованості, оскільки умовами Кредитно-заставного договору передбачена можливість передачі предмету застави із володіння банку, тобто із закладу, знову в користування (в заставу) Позивачу, при умовах задоволення останнім забезпечених вимог, а саме: при погашенні заборгованості, але Відповідач не побажав скористатися цією можливістю, та мав непогашену заборгованість перед Позивачем, як на момент вилучення автомобіля, так і на сьогоднішній день. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, отже 615,84 грн. судового збору, та 120,00 грн. - ІТЗ, підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial