Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Прокурор Снятинського району звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що Снятинською міською радою порушено вимоги земельного законодавства при передачі [PERSON] земельної ділянки для гаражного будівництва. У позовній заяві прокурор вказав, що Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім»я [PERSON] виготовлений без усіх необхідних матеріалів погодження, зокрема відсутні висновки СЕС, відділу культури, належним чином не оформлений проект відведення спірної земельної ділянки. Посилався на те, що Снятинська міська рада не вправі була приймати оспорюване рішення, оскільки попереднім рішенням від 31.01.2008р. нею було надано дозвіл громадянам [PERSON] та [PERSON] на виготовлення матеріалів попереднього погодження для будівництва гаража в м. Снятині по вул. Шевченка, 129. [PERSON] та [PERSON] було виготовлено всі матеріали попереднього погодження на зазначену земельні ділянку, однак Державний акт на неї не було видано. Вказав, що Снятинська міська рада допустила порушення земельного законодавства, оскільки неправомірно передала спірну земельну ділянку [PERSON], який, у свою чергу, її відчужив [PERSON]. Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] є інваліди першої групи, тому в їх інтересах заклав даний позов до суду. В судовому засіданні представник прокуратури позов підтримала, просила його задоволити з підстав викладених у позовній заяві. [PERSON] та представник [PERSON] позов підтримали та зазначили, що вони протягом тривалого часу користувалися спірною земельною ділянкою, виготовили всі необхідні документи для отримання Державного акту на право власності на неї, однак їм було Снятинською міською радою безпідставно відмовлено у передачі даної земельної ділянки у приватну власність. Просили позов задоволити. Представник Снятинської міської ради та представник [PERSON] позов не визнали, в поданому запереченню вказали, що позов є безпідставним, оскільки [PERSON] було правомірно надано земельну ділянку для гаражного будівництва. Вказали, що у [PERSON] та [PERSON] відсутні будь - які правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, а тому їхні права не є порушеними. Просили в позові відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився з невідомих для суду причин, про місце і час судового засідання повідомлявся належним чином. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] позов не визнала, вказала, що на момент вчинення спірного правочину, обтяжень на спірну земельну ділянку не було встановлено, а право [PERSON] на неї підтверджувалося належними документами. Просила в позові відмовити. Суд заслухавши показання сторін та їх представників, повно та всебічно дослідивши докази по справі, встановивши дійсні обставини справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Статтею З ЦПК України передбачено, що кожна особа має право у порядку, встановленими нормами ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, передбачених законом, до суду можуть звернутися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. В силу вимог ст. 11, 57, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інші обставини, які мають значення для справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Як слідує з матеріалів справи [PERSON], згідно рішення Снятинської міської ради № 605 від 25.12.2008р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,01га для гаражного будівництва. На підставі даного рішення [PERSON] було видано спірний Державний акт на право власності на земельну ділянку. В подальшому [PERSON], згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.12.2010р. відчужив вказану ділянку [PERSON]С, якому було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Прокурор, закладаючи позов до суду, мотивував свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] на підставі вищезазначених рішень та Державних актів, порушують права [PERSON] та [PERSON] на володіння земельною ділянкою для будівництва гаражу. Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Зі змісту даної норми закону слідує, що правовстановлюючі документи на земельні ділянку повинні відповідати рішенням органів влади про її надання. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам захист прав на землю. У ст. 155 Земельного кодексу України зазначено, що у разі видання органами державної влади або органами місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В силу вимог ст.125 Земельного кодексу України, право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. У судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] та у [PERSON] відсутні будь-які правовстановлюючі документи на право володіння, користування чи розпорядження спірною земельною ділянкою. Надання Снятинською міською радою дозволу позивачам на виготовлення матеріалів погодження місця будівництва гаража не є документом, що б підтверджував їх право власності чи користування спірною земельною ділянкою. Крім того у судовому засіданні встановлено, що Снятинська міська рада відмовила позивачам у затвердженні матеріалів попереднього погодження про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З огляду на наведене, суд вважає, що оспорювані рішення Снятинської міської ради та державні акти на право власності на земельну ділянку, прийняті та видані у спосіб, що передбачений діючим законодавством та не порушують прав позивачів щодо володіння та користування спірною земельною ділянкою. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed