overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 22 грудня 1979 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району м. Донецька, актовий запис за № 938. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою фактично припинені. Спільне життя між ними стало неможливим, оскільки постійно виникали конфлікти, викликані відсутністю взаєморозуміння між ними, безпідставними підозрами та ревнощами. Спільного господарства сторони не ведуть, майнового спору не мають. Позивач просив суд шлюб із [PERSON] розірвати. В судове засідання позивач не з‘явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з‘явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 22 грудня 1979 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району м. Донецька, актовий запис за № 938. Подружнє життя між сторонами стало неможливим у зв’язку з конфліктами, що викликані відсутністю взаєморозуміння між ними, безпідставними підозрами та ревнощами. Спільного господарства сторони не ведуть, майнового спору не мають. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що родина фактично розпалася, та її поновлення неможливе, у зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. При цьому посилається на наступне. 02 жовтня 2011 року померла її мати [PERSON], про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька зроблено актовий запис №972, видано свідоцтво про смерть І-НО №559530. Після смерті матері відкрилася спадщина. Заявниця має намір прийняти спадщину у власність як спадкоємець першої черги. Також [PERSON] залишила заповіт від 16 лютого 1995 року, згідно якому все своє майно заповідає [PERSON] З метою прийняття спадщини вона звернулася до нотаріальної контори, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї причини, що в її свідоцтві про народження фамілія матері вказана –[PERSON]. Матір заявниці не перебувала у шлюбі з батьком [PERSON]. При оформленні свідоцтва про народження заявниці, регістратор помилково вказав спільне прізвище як для батька, так і для матері. Просила суд встановити факт того, що вона є дочкою померлої [PERSON]. В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним, просила вимоги заяви задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлені наступні обставини. 15 травня 1964 року народилася [PERSON], про що у книзі реєстрації актів про народження Калінінського відділу РАГС м. Донецька зроблений актовий запис № 1288 від 02 червня 1964 року, згідно якого [PERSON] і [PERSON] є батьками заявниці (а.с. 5). Матір [PERSON] не перебувала у шлюбі з батьком [PERSON] При оформленні свідоцтва про народження заявниці, регістратор помилково вказав спільне прізвище як для батька, так і для матері. 02 жовтня 2011 року померла [PERSON], про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька зроблено актовий запис №972, видано свідоцтво про смерть І-НО №559530 (а.с. 4). Судом встановлено, що [PERSON] залишила заповіт від 16 лютого 1995 року, посвідчений державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори [PERSON], реєстраційний №2-392, в якому все своє майно заповідала дочці [PERSON] (а.с. 6). Факт родинних відносин заявниці [PERSON] та [PERSON] було підтверджено в судовому засіданні свідком [PERSON], яка була у дружніх стосунках з померлою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявниця, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не повязаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у звязку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне: 13.09.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Донецькому міському відділ реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1196. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що втрачені почуття взаєморозуміння та любові, між ними виникали конфліктні ситуації, що негативно впливає на дитину. З травня 2011 р. шлюбні стосунки припинені. З того ж часу не ведуть спільне господарство. Чоловік мешкає окремо. Дитина проживає з позивачкою. Поновлення стосунків вже неможливе. Спору про поділ спільного майна на даний час немає. Просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] не з’явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, просила не надавати строк на примирення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 вересня 2006 року, шлюб зареєстрований у Донецькому міському відділ реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1196 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою. Судом встановлено, що з травня 2011 р. подружжя припинило шлюбні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, мешкають окремо, поновлення і збереження сімейних стосунків є неможливим. Таким чином, судом з’ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У зв’язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне: 28.11.1998 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Ворошиловським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, про що зроблено актовий запис № 434. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З 2009 р. мешкають окремо, не ведуть спільне господарство. Діти мешкають з відповідачкою. Причиною розпаду сім’ї стало відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові. Поновлення стосунків вже неможливе, так як шлюбні стосунки припинені 3 роки тому. Просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, наполягав на розірванні шлюбу, просив не надавати строк на примирення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з’явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 листопада 1998 року, шлюб зареєстрований Ворошиловським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, про що зроблено актовий запис № 434 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкає з відповідачкою. Судом встановлено, що з 2009 р. подружжя припинило шлюбні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, мешкають окремо, поновлення і збереження сімейних стосунків є неможливим. Таким чином, судом з’ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У зв’язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

В лютому 2012 року [PERSON] звернувся в суд з заявою, в якій просить скасувати рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 21 травня 2009 № 2-о-66/2009 про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] вказав, що з заявою про визнання його безвісно відсутнім до суду звернулася його мати – [PERSON]. Він [PERSON] проживав разом із матір’ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. до січня 2007 року, а потім переїхав до своєї співмешканки [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, пр.. Металургів[ADDRESS], де і проживає по теперішній час. В період часу з 2007 року по 2010 рік він неодноразово виїжджав за межі м. Маріуполя до Криму та Західної України. Мати не могла знати про місце його перебування, оскільки він не повідомляв її. 12 червня 2011 року його мати - [PERSON] померла, і лише після її смерті, йому стало відомо про те, що його було визнано безвісно відсутнім.. У даний час він постійно проживає в м. Маріуполі за адресою: пр.. Металургів[ADDRESS], у зв`язку з чим, просить суд, скасувати рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 21 травня 2009 року № 2-о-65/2009 про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім. Зацікавлена особа – відділ громадянства міграції та реєстрації фізичних осіб РВ УМВС в Іллічівському районі м. Маріуполя, направив лист до суду, про розгляд справи у відсутності представника, не заперечує проти задоволення заявлених вимог заявника. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява знайшла своє підтвердження наданими до суду доказами та підлягає задоволенню, тому як відповідно до ч. 1 ст. 250 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. За таких обставин суд вважає , що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

У березні 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що йому на підставі договору довічного утримання № 5-2076 від 18.07.2000р., посвідченого Першою держнотконторою, належить 34/100 частини домоволодіння № 62/64 по вул.Матросова в м.Маріуполі. З метою покращення жилих умов він самочинно збудував нежитлову прибудову літ.А2-1, тамбур літ.а9-1, загальною площею 7,5 кв.м., гараж літ.К-1, літню кухню літ.Ж-1. В теперішній час він бажає розпорядитися належним майном, в зв’язку з чим просив визнати за ним право власності на вказані самочинно збудовані побудови. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача – Маріупольської міської ради в попередньому судовому засіданні проти позову не заперечувала, в судове засідання не з’явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] на підставі договору довічного утримання № 5-2076 від 18.07.2000р., посвідченого Першою держнотконторою, є власником 34/100 частин домоволодіння № 62/64 по вул.Матросова в м.Маріуполі. Згідно довідки Маріупольського БТІ на вказаній земельній ділянці позивач самочинно збудував нежитлову прибудову літ.А2-1, тамбур літ.а9-1, загальною площею 7,5 кв.м., гараж літ.К-1, літню кухню літ.Ж-1. Згідно висновку технічного експерта самочинно побудоване позивачкою нерухоме майно відповідає будівельно-технічним нормам та може експлуатуватись в подальшому. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка його здійснила, якщо це не порушує прав інших осіб. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Позивач 22 лютого 2012 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 02 листопада 1991 року Самойлівською сільською радою Новоазовського району Донецької області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейні відносини між нею та відповідачем припинені, відповідач мешкає окремо, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач батьківські обов’язки не виконує, від утримання дитини ухиляється, турботи щодо неї не проявляє, вихованням не займається, їй, позивачу, допомоги при цьому не надає. Відповідач утриманців не має, фізично здоровий, працює, аліменти нікому не виплачує. Вона, позивач, не має можливості сама забезпечити доньку, бо єдиним джерелом її існування є лише її нерегулярний заробіток. Крім неповнолітньої доньки на її утриманні перебуває спільний їх з відповідачем син [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у коледжі. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення донькою повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає та просить його задовольнити у повному обсязі (а.с.12 ). Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.17 ). Суд, з’ясувавши міркування сторін щодо заявленого позову, дослідивши матеріали справи, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.11.1991 року (а.с.4-зворот), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні (а.с.11). Судом також встановлено, що відповідач, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність і додавши до зазначеної заяви довідку про свої доходи, заперечень проти позову не надав. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши добуті докази, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача від дня пред`явлення позову, тобто з 22 лютого 2012 року, аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення нею повноліття, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач працездатний, працює d ПАО «МК «Азовсталь»м.Маріуполя, аліменти нікому на виплачує. Згідно ст.88 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір»з відповідача на користь держави суд стягує 107 грн.30 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], третіх осіб: Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради про усунення перешкод в користуванні майном, посилаючись на те, що у 1995 р. [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою і з цього часу вони разом проживали [INFO]. Від вказаного шлюбу народилася 27.03.1997 р. донька [PERSON]. 09.05.2006 року відповідачка разом із донькою переїхала жити до своєї матері, де проживає і зараз, забравши усі свої речі. Реєстрація відповідачів, які не проживають на спірній житловій площі, утворює перешкоду у здійсненні права позивачів на користування та розпорядження їхнім майном, тому вони вимушені були звернутися до суду. Позивачі просили визнати [PERSON] та неповнолітню [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею в житловому домоволодінні № 12-А по вул.К.Цеткін у м.Полтава, а також з метою усунення перешкод у користуванні та розпорядженні 2/5 ч. житлового домоволодінні № 12-А по вул.К.Цеткін у м.Полтава зобов'язати ВГІРФО Октябрського р-ну в Полтавській області зняти [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO], з реєстрації по вказаній адресі. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідачка позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та інші зібрані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину по закону від 22.08.1997 р. позивачам на праві спільної часткової власності належить по 1/5 ч. житлового домоволодіння, розташованого у м.Полтава по вул.К.Цеткін,12-А. У 1995 р. [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою і з цього часу вони разом проживали [INFO]. Від вказаного шлюбу народилася 27.03.1997 р. донька [PERSON]. 19.05.1999 року відповідачка разом із донькою [PERSON] були зареєстровані [INFO]. 09.05.2006 року відповідачка разом із донькою переїхала жити до своєї матері, де проживає і зараз, забравши усі свої речі. Відповідно до ст.ст.316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Власник відповідно до ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71-72 ЖК України, член сім»ї наймача, який без поважної причини не проживає в квартирі більше як шість місяців, може бути в судовому порядку визнаний таким, що втратив право користування житлом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що в добровільному порядку останній допомогу на утримання дитини не надає, просила позов задовольнити. У судове засідання сторони не з»явилися, направивши заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач – визнав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.07.2005 року. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. На даний час, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.ст.182,183 СК України, з урахуванням того, що відповідач не обтяжений аліментними зобов’язаннями, суд визначає аліменти на користь позивачки в розмірі 1/3 частини його доходу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Виходячи з викладеного, суд задовольняє позов повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, посилаючись на те, що у зв»язку із народженням дитини та доглядом за нею, вона не може працювати, а відповідач в добровільному порядку допомогу на її утримання не надає, просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що окрім сина [PERSON], [INFO], має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.07.2010 року. Від спільного шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання позивачки та дитини не надає. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка —батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням того, що відповідач обтяжений аліментними зобов”язаннями, суд визначає аліменти на користь позивачки в розмірі 1/9 частини від частини його доходу щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з викладеного, суд задовольняє позов частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне у відповідності до ч.3 ст. 209 ЦПК України проголосити його вступну та резолютивну частини, при цьому складання повного рішення відкласти на строк два дні з дня закінчення судового розгляду.

Outcome: dismissed