Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-31 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.03.2009 року сталася ДТП з вини громадянина [PERSON], внаслідок якої завдано значну шкоду здоровю, визнано інвалідом ІІІ групи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач до суду не зявився, просив справу розглядати за його відсутності, надав письмові пояснення, позов визнає частково. Представник третьої особи до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином і завчасно, про причини неявки суд не повідомив, надав письмові пояснення. Під час розгляду справи судом на обговорення було поставлено питання щодо залучення до участі у справі в якості співвідповідача МТСБ України, однак представник позивача згоди на залучення в якості відповідача МТСБ України не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення позову. Судом встановлено, що 21.03.2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Опель Омега, яким керував [PERSON], внаслідок якої сталося зіткнення з автомобілем РАФ 22031 днз.4502 ЧНА під керуванням [PERSON], який отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою стійкої втрати працездатності більше як на 1/3. Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 29.07.2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст..286 ч.2 КК України. Відповідно до ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП водій автомобіля [NUMBER] [PERSON], [INFO], одержав тілесні ушкодження у вигляді: забиття лівого ока, субконюктивального розриву склери, гіфеми, гемофтальму, підвивиху кришталику, травматичного відриву ціліарного тіла, що ускладнились відшаруванням сітківки, субатрофією очного яблука; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, з вегетосудинною дисфукцією, стійкою цефалгією та церебростенією, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою стійкої втрати працездатності, більше як на 1/3. 7 липня 2010 року комісією МСЕК позивач був визнаний інвалідом ІІІ групи у звязку з травмою на виробництві. На момент ДТП відповідач мав чинний договір міжнародного страхування цивільно-правової відповідальності (Зелена картка) ВУ/01/278/23/69. 20 серпня 2009 року позивач з метою отримання страхового відшкодування в порядку п.41.2 ст.41 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівзвернувся до МТСБ України з проханням про відшкодування витрат, понесених на лікування та відшкодування не отриманих доходів у звязку з тимчасовою, а згодом стійкою втратою працездатності. Відповідно до ст..23 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого у результаті ДТП, є шкода, повязана з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, із стійкою втратою працездатності потерпілим, із смертю потерпілого. Пункт 24.1 ст.24 зазначеного Закону передбачає, що у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Моторним (транспортним) страховим бюро України було сплачено позивачу відшкодування в сумі 26072 грн. 43 коп., що підтверджується відповідними квитанціями, на відшкодування неотриманих доходів потерпілим у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на відшкодування неотриманих доходів потерпілим у звязку із стійкою втратою працездатності, відшкодування витрат на лікування, в звязку з втратою працездатності. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином позивачем не доведено, що з відповідача на його користь необхідно стягнути 27000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, в тому числі на відшкодування 12000 грн. середньої вартості путівки. Разом з тим, враховуючи ступінь тілесних ушкоджень, перебування на лікуванні, фізичний біль та страждання, які позивач зазнав внаслідок ДТП суд вважає за доцільне визначити розмір моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП у розмірі 10000 грн. Пункт 22.3 ст. 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівприписує, що при настанні страхового випадку страховик відшкодовує потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, у встановленому судом розмірі, але не більш ніж 5% ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто не більше 2550 грн. 00 коп. (51000 грн. 00 коп. ліміт, визначений вказаною нормою права, х 5% = 2550 грн. 00 коп.). Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 7450 грн. ( 10000 грн. 2550 грн.) З відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: partial