Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 13.10.1997р. органом приватизації ДМК, її батько [PERSON], разом із [PERSON] являлись співвласниками квартири, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сачко, 8-8. Після смерті батька вона звернулась до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, у звязку з тим, що, у вищевказаному Свідоцтві про право власності на нерухоме майно не визначено частки кожного із співвласників у праві спільної власності, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та, відповідно до ст.3 ЦПК України, ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», рекомендовано звернутися до суду, на підставі чого вона змушена просити суд визначити спадкову частку, що належала її померлому батькові у спільному майні, та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частку вищевказаної квартири, після померлого 20.10.2009р. батька. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду відгук на позовну заяву, у якому зазначив, що Фонд комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради на вказане у позовній заяві майно не претендує, право власності не оспорює, й просить суд розглянути справу на власний розсуд без участі представника Фонду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, надав до суду письмове клопотання, у якому просив суд провести розгляд справи без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав до суду письмове клопотання, у якому просив суд провести розгляд справи без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки в судове засідання не повідомила, що дозволило суду визнати її неявку в судове засідання з неповажних причин та, відповідно до ст.169 ЦПК України, провести розгляд справи у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 13.10.1997р., орган приватизації ДМК посвідчив, що квартира, розташована за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сачко, 8-8, на праві спільної часткової власності належить [PERSON], та члену її сім'ї [PERSON], без зазначення часток кожного із співвласників у праві спільної власності. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 20.10.2009р. [PERSON] помер. Являючись, згідно свідоцтва про народження, виданого 19.09.1986 року міськЗАГСом м. Дніпродзержинська, донькою [PERSON], позивачка [PERSON] після смерті батька звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з Постанови нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.05.2011р., звернувшись до нотаріуса після смерті батька для отримання свідоцтва про право на спадщину - частку квартири, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сачко, 8-8, позивачка отримала відмову у видачі зазначеного свідоцтва через невизначеність часток кожного із співвласників у праві спільної власності, та рекомендацію звернутися до суду. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як вбачається з Технічного паспорта квартири, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сачко, 8-8, власниками даної квартири зазначено [PERSON] та [PERSON] без визначення часток кожного у спільному майні. Згідно листа ОКП «Дніпродзержинське БТІ» за № 1910 від 04.08.2011р., право власності станом на 04.08.2011р. на квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сачко, 8-8, зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого органом приватизації ДМК 13.10.1997р. Договір про визначення часток кожного із співвласників в праві спільної власності в матеріалах інвентарно-реєстраційної справи - відсутній. Таким чином, судом, в ході розгляду справи встановлено, що, на час відкриття спадщини після померлого батька позивачки, домовленості між ним та [PERSON], як співвласниками вищезазначеної квартири, щодо розміру частки кожного у спільному майні - встановлено не було; про будь-яке рішення суду, що стосується предмета спору в ході розгляду справи суду не повідомлено, що дає підстави суду, відповідно до ст. ч.2 ст.370 ЦК України, задовольнити вимоги позивача в частині визначення розміру частки спадкодавця померлого 20.10.2009р. [PERSON] у праві спільної сумісної власності, для подальшого звернення позивачки до нотаріальної контори та реалізації її права на спадкування. Разом з тим, вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на частку квартири, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Сачко, 8-8, що належала її померлому батькові, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який, відповідно до вимог ст.68 Закону України № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.23 Постанови Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган, у звязку з чим питання щодо визнання за позивачем права на спадщину, враховуючи наявність умов для одержання ним в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину - судовому розглядові не підлягає. На підставі викладеного, враховуючи те, що згідно п.224 розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004р., нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні,

Outcome: partial