overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивачка та відповідач знаходяться в шлюбі з 07 жовтня 1999 року зареєстрованому Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис №18. Від шлюбу мають неповнолітню дитину , доньку [PERSON] , [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що спільне життя не склалося, між подружжям постійно виникали сварки через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя. Подружжя більше десяти років разом не проживає, подружніх стосунків між собою не підтримують, шлюб існує формально. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За згодою з відповідачем, дитина залишається проживати з матірю. Позивачка в судове засіданні не зявилась, надала до суду заяву в якій просить справу слухати без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просить розглядати позов за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Відповідно до свідоцтва про одруження І-ВЛ № 086650, виданого 07 жовтня 1999 року Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 07 жовтня 1999 року, про що в книзі реєстрації шлюбі , зроблено запис № 18. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 114895 виданого 22 грудня 1999 року Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області, актовий запис №22, встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] являються сторони по справі. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, враховуючи, що сторони настоюють на розірвані шлюбу, за час наданий судом примирення не відбулось, подружжя майже десять років не проживає разом , вважає що збереження сім'ї неможливо. Рішення виноситься у межах заявлених вимог на підставі наданих доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

17.10.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання за ним права власності на банківські вклади в Публічному акціонерному товаристві Банк Демарк на ім.я померлого [PERSON] згідно договору строкового банківського вкладу (депозиту) в національній валюті Тепло весни№218136 від 05 березня 2008 року, на якому сума вкладу станом на день смерті вкладника становить 6998 грн. 84 коп. та в Публічному акціонерному товаристві Родовід Банк на рахунках, відкритих на м.я померлого [PERSON] №26209000000777.980.330284 в сумі 3300 грн. та №26206000000888.980.225151 в сумі 291 грн. 29 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що його племінник [PERSON] помер 27.01.2009 року у віці 52 роки і він як спадкоємець. Звернувся до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали. Представник нотаріальної контори в судове засідання не зявився, просив справу розглядати за їх відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши спадкову справу, інші докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що племінник позивача [PERSON] помер 27.01.2009 року у віці 52 роки і він як спадкоємець 06.07.2009 року звернувся до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом по причині наявності інших спадкоємців відповідачів по справі. Відповідно до положень ст.1263 ЦК України, до третьої черги спадкоємців за законом віднесено дядька спадкодавця. З рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.01.2010 року (справа №2-о-3/2010) вбачається, що [PERSON], який помер 27.01.2009 року, є племінником позивача. Викладені обставини є підставою для задоволення позову, оскільки позивач як спадкоємець третьої черги за законом має право на спадкове майно спадкодавця [PERSON] - банківські вклади в Публічному акціонерному товаристві Банк Демарк на ім.я померлого [PERSON] згідно договору строкового банківського вкладу (депозиту) в національній валюті Тепло весни№218136 від 05 березня 2008 року, на якому сума вкладу станом на день смерті вкладника становить 6998 грн. 84 коп. та в Публічному акціонерному товаристві Родовід Банк на рахунках, відкритих на м.я померлого [PERSON] №26209000000777.980.330284 в сумі 3300 грн. та №26206000000888.980.225151 в сумі 291 грн. 29 коп., Відповідачі по справі позов визнали повністю, вони не претендують на спадкове майно, а тому встановлені обставини є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] в жовтні 2011 року пред"явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 27 березня 1995 року, про що зроблено актовий запис № 7 Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області . Від шлюбу неповнолітніх дітей немає . Через різні погляди на життя, упродовж тривалого часу вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків . Тому, вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. В судове у засідання позивачка [PERSON] подала заяву , згідно із якою позовні вимоги підтримала та просить задоволити у повному обсязі, зсилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві , заслухавши справу за її відсутності . Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі.. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 27 березня 1995 року, про що зроблено актовий запис № 7 Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу сторін неповнолітніх дітей немає. Через непорозуміння сторони упродовж тривалого часу не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх і сімейних стосунків. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки , тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

17.11.2011 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS], у порядку спадкування майна її чоловіка [PERSON], який помер 15.03.2011 року. В обґрунтування позову зазначила, що чоловік за життя не оформив правовстановлюючи документи на вказану квартиру, що позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі і змушує захищати свої права в судовому порядку. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Представник відповідача позов визнала. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є дружиною [PERSON], який у 1986 році став членом житлово-будівельного кооперативу № 107 і отримав у користування квартиру [ADDRESS] (далі по тексту Квартира). У 1991 році [PERSON] повністю вніс свій пайовий внесок за Квартиру, проте, він не оформив правовстановлюючи документи на Квартиру, а 15.03.2011 року помер. Відповідно до статті 15 Закону України "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває на неї право власності. Таким чином, не зважаючи на відсутність правовстановлюючого документа вважається, що [PERSON] набув право власності на Квартиру за законом, у звязку з повним внесенням свого пайового внеску. В силу положень статті 22 КпШС України Квартира перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та його дружини [PERSON], яка являється позивачем у даній справі. У звязку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, у тому числі й на 1/2 частину Квартири. Згідно приписів статті 1261 Цивільного кодексу України позивач та її син [PERSON] належать до першої черги спадкоємців майна померлого за законом. У встановлений статтею 1270 цього Кодексу шестимісячний строк позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини чоловіка, а її син [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини батька на користь матері. Згідно статті 1268 Кодексу позивач вважається такою, що прийняла спадщину [PERSON] Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на Квартиру, позивач позбавлена можливості отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на Квартиру, що є підставою для захисту її прав у судовому порядку, та визнання за позивачем права власності на Квартиру в цілому.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

17.11.2011 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, систематичні сварки і непорозуміння при вирішенні життєво-важливих питань, а також на фактичне припинення шлюбних відносин. Сторони у судове засідання не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідно до положень частини 2 статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 27.07.2007 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. Сторони проживають окремо, вони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі, однак в даний час він має лише формальний характер. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій зазначив, що згоден на розірвання шлюбу з позивачем та просить розглядати справу без його участі (а. с. № 21). Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 листопада 2008 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 313, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 5). Від шлюбних відносин дітей не мають. Шлюбне життя подружжя не склалося. Через розбіжність характерів в сім'ї постійно виникали сварки та непорозуміння. В липні 2011 року сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Як зазначила позивач, між нею та відповідачем втрачені почуття поваги та любові. В даний час шлюб має лише формальний характер і не відповідає своєму призначенню. Наданий сторонам строк для примирення та збереження сім'ї позитивного результату не дав. Позивач наполягає, а відповідач згоден на розірвання щлюбу. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї недоцільне. Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовомі засіданні позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 9 травня 2006 року. Від даного шлюбу вони мають дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них з відповідачем не склалось, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально сім`ю не забезпечує в звязку з чим вони проживають окремо, сімейно-шлюбних відносин не підтримують. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилась, надіслала заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд ухвалює рішення про задоволення позову при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 9 травня 2006 року Виконкомом Дружнянської сільської ради Бородянського району Київської області було зареєстровано шлюб між сторонами. З копій свідоцтв про народження вбачається, що сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст.105,110 СК України даний шлюб може бути розірвано за позовом однієї з сторін будь-які права, свободи чи інтереси інших осіб в даному випадку не порушуються. На підставі викладеного, суд вважає, що сім`я фактично розпалась, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

У листопаді 2011 року позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудовані споруди, вказуючи на те, що їх матері, [PERSON], на підставі свідоцтва на право власності №717 від 04.12.1998 року належав будинок №68 по вул. Новоросійській в м. Маріуполі, рішенням Маріупольської міської ради від 21.04.1999 року за цією ж адресою їй було виділено земельну ділянку площею 482 м2, які були включені до складу землекористування. 06.02.2011 року [PERSON] померла, після її смерті позивачі є єдиними спадкоємцями за законом, однак вони не в змозі отримати свідоцтво на право власності, тому що за життя спадкодавця ними було здійснено переобладнання прибудови: житлову кімнату літ. 1-4 в передню 1-1, та нежитлову прибудову літ. А1-1 в житлову літ. А1-1 житловою площею 15 м2, загальною 27,7 м2. Прохали визнати за ними право власності на вказані самочинно перебудовані житлову кімнату літ. 1-4 в передню 1-1 та нежитлову прибудову літ. А1-1 в житлову літ. А1-1 житловою площею 15 м2, загальною 27,7 м2, розташовані за адресою: м. Маріуполь, пров. Новоросійський, 68. Позивачі в судове засідання не зявились, в письмовій заяві позовні вимоги підтримали, прохали суд їх задовольнити, розглянувши справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в письмовій заяві на адресу суду позовні вимоги визнав, прохав суд їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. За правилами ч. 3 ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається з свідоцтва на право власності №717 від 04.12.1998 року та рішення Маріупольської міської ради від 21.04.1999 року, [PERSON] належить домоволодіння та земельна ділянка, розташовані за адресою: м. Маріуполь, пров. Новоросійський, 68, до складу якого входять самочинно переобладнані передня літ. 1-1, житлова прибудова літ. А1-1. Позивач [PERSON] та [PERSON] є дітьми та єдиними спадкоємцями [PERSON], що померла 06.02.2011. З висновку експерта від 14.10.2011 року самочинно переобладнані приміщення відповідають існуючим будівельним нормам та їх технічний стан забезпечує їх безпечну та надійну експлуатацію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 12.11.2005р., від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], 26.02.2006р. народження, яка проживає з матір*ю позивачки в м.Могильові, спільне життя не склалося, виявилось, що вони люди з різними характерами та поглядами на життя і на питання обов*язків в родині, у зв*язку з чим в сім*ї виникали різного роду непорозуміння, відносини між ними погіршились, у зв*язку з чим вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет та проживають окремо з вересня 2009р. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також на те, що примирення між ними не можливо, сім*я розпалась остаточно і шлюб тривалий час фактично існує формально. Відповідач позов визнав, пояснення позивачки підтвердив та просив шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12.11.2005р. (а.с. 5 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], 26.02.2006р. народження (а.с. 4 копія свідоцтва про народження). Як пояснили сторони, їх подружнє з відповідачем життя не склалося, виявилось, що вони люди з різними характерами та поглядами на життя, на питання обов*язків в родині, у зв*язку з чим в сім*ї виникали різного роду непорозуміння, відносини між ними погіршились, у зв*язку з чим вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет та проживають окремо з вересня 2009р. Спір про поділ майна у сторін відсутній. На даний час дитина за погодженням сторін проживає з матір*ю позивачки в м.Могильові. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивачку на розірвання шлюбу, є обгрунтованими, подальше збереження сім*ї є неможливим, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. [PERSON] виявила бажання після розлучення залишити собі шлюбне прізвище «Новікова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач є батьком її малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для самостійного утримання дитини. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, суду пояснив, що в теперішній час вона з відповідачем мешкають окремо, відповідач не надає у достатньому розмірі матеріальну допомогу на утримання їх дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, та пояснив, що на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 2007 року він вже сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу : доньки Анастасії, [INFO] на користь [PERSON] та аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на користь [PERSON] на її утримання. Третя особа в судовому засіданні суду пояснила, що дійсно на її користь з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача на утримання доньки Анастасії, [INFO]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі та є батьками малолітньої дитини : [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем (а.с.5,6,8). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає у недостатньому розмірі. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для самостійного утримання дитини. Дитина здорова, інших доходів не має. Відповідач здоровий, працює в у Відокремленому структурному підрозділі «Павлоградська дистанція колії»Державного підприємства «Придніпровська залізниця», отримує заробітну плату, яка дозволяє надавати допомогу на утримання малолітньої дитини, крім того сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу : доньки Анастасії, [INFO] на користь [PERSON] та аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на користь [PERSON] на її утримання. Зазначені обставини сторонами було визнано та не оспорювалися. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає можливим позовні вимоги задовольнити повністю. У відповідності до п.3 ст.88, ст.84 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved