Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування від 10.08.2007 р., дарувальником якого є карнелюк В.А., обдарованою [PERSON], недійсним. При цьому, посилається на те, що по вказаному договору він подарував своїй доньці [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Однак цей договір є фактично договором купівлі-продажу, бо [PERSON] за підписання договору дарування зобовязалася виплатити йому 80000 грн. для закінчення будівництва дачного будинку, розташованого в Садовому товаристві Інтеграл, або закупити на ці кошти будівельні матеріали, що не виконала, і вважає, що договір дарування носить удаваний характер. Після підписання договору дарування він продовжує проживати в квартирі та оплачувати за неї за житлово-комунальні послуги. Укладали саме договір дарування, а не договір купівлі-продажу, виходячи також з того, що державне мито при вказаних договорах сплачується в різних розмірах і при укладанні договору дарування сплата державного мита набагато у меншому розмірі. В судовому засіданні [PERSON] уточнив та доповнив позовні вимоги і просить визнати договір дарування від 10.08.2007 р. недійсним (удаваним), визнати договір купівлі-продажу в кредит ( з розстроченням платежу) квартири [ADDRESS] між [PERSON] і [PERSON], який вони насправді вчинили, (прихований)-дійсним, визнати такий договір купівлі-продажу, який є прихованим, договором дарування від 10.08.2007 р., розірваним. При цьому, мотивує свої вимоги тим, що удаваним правочином є договір дарування від 10.08.2011 р., прихованим правочином, який вони насправді вчинили, є договір купівлі-продажу, а оскільки договір купівлі-продажу, як один із видів договірних зобовязань, не тільки не суперечить і передбачений чинним законодавством, договір купівлі-продажу квартири укладений між ним і [PERSON], є дійсним. Представники [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнала частково і предявила зустрічний позов до [PERSON] про стягнення 15000 грн., посилаючись на те, що фактично придбала квартиру у батька в розстрочку, бо домовленість була, що вона в рахунок оплати квартири буде фінансувати будівництво його дачного будинку в розмірі 80000 грн. на протязі 3-х наступних років (2008-2010 років). На виконання домовленості достроково в 2007 р. вона надала [PERSON] 5000 грн. на придбання будівельних матеріалів, в 2008 р. нею були придбані для батька будівельні матеріали та інструменти на суму 10000 грн. Повністю виконати домовленість відносно батькової квартири вона не змогла у звязку з непередбачуваними обставинами в фінансово-економічній ситуації України, в результаті яких її доходи різко зменшились. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію своєї довірительниці. Третя особа [PERSON] проти основного та зустрічного позовів не заперечує, пояснивши, що при укладанні договору дарування не були враховані також і його інтереси, що стосується майна, до якого він може мати відношення в разі спадкування. Третя особа державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] подала заяву про слухання справи без її участі, тому суд, враховуючи думку учасників судового розгляду, матеріали та обставин справи, вважає за можливе вирішити спір без її участі. Притягнуте до участі в справі в якості третьої особи Головне управління юстиції у м. Києві належним чином про час, місце слухання справи повідомлялось, його представник в судове засідання не зявився, тому суд, враховуючи думку учасників судового розгляду, матеріали та обставин справи, вважає за можливе вирішити спір без участі представника вказаної третьої особи. Представник притягнутого до участі в справі в якості третьої особи Публічного акціонерного товариства Універсал Банкпозови не визнав, пояснивши, що спірна квартира знаходиться в іпотеці по договору іпотеки від 28.03.2008 р., укладеного між ПАТ Універсал Банкта [PERSON], що був укладений в забезпечення виконання кредитного договору №010-2008-921, укладеного 28.03.2008 р. між ПАТ Універсал Банкта [PERSON], згідно якого банк надав [PERSON] позику в розмірі 95670 швейцарських франків під 11, 45 річних, зі строком повернення до 3.10.2028 р. [PERSON] залишається боржником за кредитним договором і зобовязана повернути запозичені грошові кошти. Визнання недійсним договору дарування квартири від 10.08.2007 р. позбавляє [PERSON] права власності на предмет іпотеки і відповідно права на вчинення договору іпотеки від 28.03.2008 р. і такі дії направлені на порушення прав банку як іпотеко держателя та припинення забезпечення зобовязання [PERSON], що випливають з кредитного договору. Позовні вимоги [PERSON] не відповідають способам захисту права, передбаченим чинним законодавством, позивач не довів укладення договору купівлі-продажу в кредит між сторонами по справі. Крім того, [PERSON] пропустив строки позовної давності звернення з позовом до суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, третіх осіб, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що основний та зустрічний позови не підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 10.08.2007 р. між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір дарування квартири №39, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Корольова, 1-а. Згідно з умовами договору дарування [PERSON] подарував своїй доньці [PERSON] вищевказану квартиру, належну йому на праві приватної власності. Договір був посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.9. 10). Згідно ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ст.718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодна норма матеріального права не вказує на недійсність удаваного правочину і враховуючи положення ст. 215 ЦК України удаваний правочин не є нікчемним. Оскільки удаваний правочин не суперечить вимогам ст. 203 ЦК України або будь-яким іншим актам цивільного законодавства, то сам по собі удаваний правочин не може бути визнаний судом недійсним [PERSON] реально прийняла дар у вигляді квартири, яку передала в іпотеку ПАТ Універсал Банкпо договору іпотеки від 28.03.2008 р., укладеного між ПАТ Універсал Банкта [PERSON], що був укладений в забезпечення виконання кредитного договору №010-2008-921, укладеного 28.03.2008 р. між ПАТ Універсал Банкта [PERSON], згідно якого банк надав [PERSON] позику в розмірі 95670 швейцарських франків під 11, 45 річних, зі строком повернення до 3.10.2028 р. Суду залишилося недоведеним, що договір дарування квартир був удаваним та прихованим, що прикривав інший договір купівлі-продажу. Не може бути безумовною і достатньою підставою для визнання договору дарування квартири недійсним посилання позивача та його представника, відповідача, її представника на те, що домовленість між сторонами була про оплатну передачу квартири, бо нотаріус, посвідчуючи договір дарування квартири діяв відповідно до вимог Закону України Про нотаріат, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р. №20/5, згідно п.36 якої нотаріус посвідчує правочин, пересвідчившись, що кожна сторона однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Сторони по справі під час посвідчення договору дарування не заявляли про те, що вони насправді мають на увазі укласти інший договір, а саме договір купівлі-продажу. Сторони по справі скарг на дії державного нотаріуса не подавали. Отже, суд вважає, що дійсними намірами сторін по справі було саме укладення договору дарування, про що свідчить і п.5 договору дарування квартири. Посилання сторін на розписку від імені [PERSON] про заборгованість [PERSON] 65000 грн. по договору дарування квартири від 10.08.2007 р. за квартиру суд не приймає до уваги як належні (а.с.11).. Так, згідно ст. 695 ЦК України істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою по розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Ні позивач, ні відповідач, ні їх представники не надали суду доказів у підтвердження згоди сторін з такими істотними умовами договору, а їх усні пояснення в судовому засіданні згідно вимог цивільного процесуального кодексу України не є доказами. Суд враховує, що існують родинні інтереси по предмету спору-оспорювання договору дарування квартири від батька до доньки, й таке оспорювання відбувається, коли квартира перебуває в іпотеці банку, у [PERSON] існує заборгованість перед банком по кредитному договору, і в разі невиконання умов кредитного договору звернення стягнення може відбутись на цю квартиру (а.с. 69, 70, 90-93). Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, коли відсутні законні підстави визнавати недійсним договір дарування квартири, то не можуть бути задоволені й позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири в кредит дійсним та розірваним. Не може бути задоволений і зустрічний позов [PERSON], бо не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, що договір дарування квартири укладався на платній основі. Крім того, суд вважає, що подавачем позову пропущений трирічний термін подачі позову до суду про оспорювання договору дарування, про застосування позовної давності заявив представник третьої особи ПАТ Універсал Банк, і від позивача по справі заяви про поновлення строку звернення з позовом до суду не поступало, то відповідно до ст.ст. 257, 267 ЦК України ця обставина також є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed