Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому договору купівлі-продажу від 01.02.1997 року квартири [ADDRESS], укладеного між ним та [PERSON], що діяла від себе та неповнолітнього [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при укладенні цього договору нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори була допущена помилка і його по батькові невірно зазначено як «[PERSON]» замість «[PERSON]», що не збігається з його даними, вказаними в паспорті громадянина України. Заявник просить встановити факт, що вказаний договір купівлі-продажу квартири належить йому, оскільки встановлення цього факту має для нього юридичне значення. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заявник надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування даного судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 01.02.1997 року між [PERSON], що діяла від себе та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 4-414. Встановлено, що по-батькові заявника «[PERSON]», зазначене у вказаному договорі, не збігається з його по-батькові, зазначеним в його паспорті громадянина України як «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, що вказаний договір купівлі-продажу належить заявнику [PERSON] підтверджується: - паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим 16.11.1999 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, в якому по-батькові заявника вказано як «[PERSON]» і його місцем реєстрації на день укладання договору зазначена адреса [ADDRESS], тобто та ж адреса, яка зазначена і у зазначеного договорі купівлі-продажу від 01.02.1997 року; - посвідченням № 3431 про присвоєння заявнику почесного звання «Заслужений будівельник України» серії АБ № [NUMBER], в якому його по-батькові зазначено як «[PERSON]»; - посвідченням «Ветеран праці» серії АГ № [NUMBER], виданим 28.10.2008 року Управлінням праці та соціального захисту населення Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, в якому по-батькові заявника зазначено як «[PERSON]»; - пенсійним посвідченням заявника № [NUMBER], виданим Управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, в якому по-батькові заявника зазначено як «[PERSON]». Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав вважати, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між заявником та [PERSON], що діяла від себе та неповнолітнього [PERSON], належить заявнику - [PERSON]. Враховуючи те, що від встановлення факту того, що вказаний договір купівлі-продажу квартири належить заявнику залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових його прав, дасть право володіти, користуватися і розпоряджатися належною йому квартирою на свій розсуд, зважаючи на те, що законом не визначено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved