Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Південноукраїнська скляна компаніяпро визнання права власності на транспортний засіб автомобіль марки HONDA ACCORD, 2007 р.в., тип - легковий седан, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 2354 куб. см. При цьому посилається на те, що 05.02.2010р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ Південноукраїнська скляна компаніяукладено Договір купівлі-продажу автотранспортного засобу № 05-02-р/10, за яким відповідач зобовязувався передати у власність позивачу, а позивач - прийняти та сплатити транспортний засіб, що належить ТОВ Південноукраїнська скляна компаніяна праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, а саме: автомобіль марки HONDA ACCORD, 2007 р.в., чорного кольору, номер кузова [NUMBER]. Оплата вартості транспортного засобу мала бути здійснена шляхом погашення позивачем зобовязань відповідача по Кредитному договору № 2320/OF від 25.05.2007р., укладеному між ТОВ Південноукраїнська скляна компаніята ВАТ МОРСЬКИЙ [PERSON]. Позивач сплатив вартість транспортного засобу шляхом виконання грошових зобовязань відповідача перед банком, у звязку з чим кредитор ВАТ МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНКзняв заборону відчуження майна, яке знаходилося у заставі в якості забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором. Але відповідач відмовляється надати позивачу необхідні документи для реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ, що свідчить про невизнанням права власності позивача на придбаний транспортний засіб, у звязку з чим позивач як власник майна позбавлений права користуватися та розпоряджатися придбаним майном. Представниця позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду лист, в якому також просить здійснювати розгляд справи за його відсутністю. Проти позову не заперечував, підтвердив укладення договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу та здійснення позивачем розрахунків. Представник третьої особи в судове засідання не зявився без поважних причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Було надано лист в якому повідомлено, що третя особа не має до спірного майна жодних претензій та прав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з наданих позивачем документів 05.02.2010р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ Південноукраїнська скляна компаніяукладено Договір купівлі-продажу автотранспортного засобу № 05-02-р/10. Згідно укладеного договору відповідач (Продавець) зобовязувався передати у власність позивачу (Покупцю), а позивач - прийняти та сплатити транспортний засіб, що належить ТОВ Південноукраїнська скляна компаніяна праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, а саме: автомобіль марки HONDA ACCORD, 2007 р.в., чорного кольору, номер кузова [NUMBER], вартістю 59 438,59 грн. ( пп.1.1, 1.2 Договору). Додатковою угодою від 08.02.2010р. до Договору визначено, що місцем виконання договору та знаходження майна є як склад відповідача (Продавця): м. Одеса, вул. Стовпова, 26. П. 3.2. Договору передбачено, що оплата придбаного транспортного засобу має бути здійснена шляхом погашення позивачем (Покупцем) боргу відповідача по Кредитному договору № 2320/OF від 25.05.2007р. 05.02.2010р. своїм листом № 18 від 05.02.2010р. відповідач звернувся до позивача з проханням на підставі договору поруки № 5384-СО від 05.02.2010р. сплатити заборгованість відповідача за кредитним Договором № 2320/OF від 25.05.2007р. Судом встановлено, що за платіжним дорученнями, наданими позивачем, сплачено відповідно договору поруки № 5384-СО від 05.02.2010р. заборгованість за кредитним договором № 2320/OF від 25.05.2007р: платіжним дорученням № 1 від 05.02.2010р.; платіжним дорученням № 2 від 05.02.2010р.; платіжним дорученням № 3 від 05.02.2010р.; платіжним дорученням на № 5 від 05.02.2010р.; платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 05.02.2010р.; платіжним дорученням в іноземній валюті № 2 від 05.02.2010р.; платіжним дорученням в іноземній валюті № 3; платіжним дорученням в іноземній валюті № 4 від 05.02.2010р.; платіжним дорученням в іноземній валюті № 5 від 05.02.2010р.. Публічне акціонерне товариство МАРФІН БАНК, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у своєму листі № 2958/1 від 05.08.2011р. повідомило, що ПАТ МАРФІН БАНКперетворене з ВАТ МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНКшляхом зміни організаційно-правової форми та найменування, що не вплинуло на обсяг прав та обовязків, які існували у ВАТ МОРСЬКИЙ [PERSON]. Згідно договору поруки № 5384-СО від 05.02.2010р., укладеному між ВАТ МОРСЬКИЙ [PERSON] та [PERSON], поручителем [PERSON] в рахунок виконання забезпеченого порукою зобовязання сплатила борг Товариства з обмеженою відповідальність Південноукраїнська скляна компаніяза кредитним договором № 2320/OF від 25.05.2007р., у звязку з чим 05.02.2010р. ВАТ МТБзняло заборону на відчуження транспортного засобу автомобіль марки HONDA модель ACCORD, 2007 р.в., тип - легковий седан, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 2354 куб.см. Також ПАТ МАРФІН БАНКповідомив про відсутність претензій та своїх прав щодо спірного транспортного засобу. Відповідач у своєму листі б/н від 28.07.2011р. також підтвердив, що позивачка дійсно в якості поручителя сплатила заборгованість відповідача перед ВАТ Морський транспортний банк( на сьогодні ПАТ Марфін Банк), чим розрахувалася за проданий їй автомобіль HONDA ACCORD, 2007 р.в., кузов № [NUMBER], чорного кольору. Порядок визначення умов щодо здійснення розрахунків за укладеним договором купівлі-продажу автотранспортного засобу не суперечить діючому законодавству України, відповідає змісту ч.2 ст. 556, ст. 627 ЦКУ. Як пояснив представник позивача, після укладання договору купівлі-продажу автотранспортного засобу та здійснення оплати, позивачу були передані Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля. Згодом, позивачка передала придбаний транспортний засіб відповідачу на зберігання за адресою м. Одеса, вул. Стовпова, 26, що підтверджується актом передачі майна на зберігання від 31.03.2010р. Із наданих до суду документів, а саме Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 01.08.2011р., не вбачається наявність обтяжень ВАТ МТБабо ПАТ МАРФІН БАНКщодо ТЗ - автомобілю марки HONDA ACCORD, 2007 р.в., чорного кольору, номер кузова [NUMBER], держ. номер [NUMBER]. Але за даними Витягу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містяться записи про інші обтяження майна боржника ТОВ Південна будівельна компанія, а саме: запис 1 від 27.02.2007р. про приватне обтяження АБ Південнийза обєктом обтяження - виробниче обладнання згідно опису до договору застави.; запис 2 від 30.09.2009р. про публічне обтяження відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції за обєктом обтяження - майно в межах 49\~559,52 грн. ; запис 3 від 30.09.2009р. про публічне обтяження відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції за обєктом обтяження - майно в межах 141\~620,99 грн.; запис 4 - від 12.02.2010р. про публічне обтяження ДПІ в Малиновському районі м. Одеси (податкова застава) активів платника податків згідно з Актом опису від 10.02.2010р. Але зазначені обтяження не вливають на зміст правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем на підставі укладеного договору, та не перешкоджають захисту права власності позивача виходячи з наступного. Відповідно ст. 7 ЗУ Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьу правочині, на підставі якого або у зв'язку з яким виникає обтяження, повинен визначатись опис предмета обтяження. У разі відсутності опису предмета обтяження чи якщо існуючий опис не дозволяє ідентифікувати предмет обтяження, таке обтяження є недійсним. Відповідно опису заставленого майна від 27.02.2011р. між відповідачем та АБ Південнийта запису 1 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, у заставу передано майно виробниче обладнання, до якого не відноситься транспортних засіб, та в описі заставленого майна спірний транспортний засіб також відсутній. Відповідно Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 N 2344-III, автомобіль це колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт. Загальне поняття виробничого устаткування наведено у Класифікаторі видів економічної діяльності ДК 009:2005, затвердженого Наказом Держкомстату від 26.12.2005 N 375 та визначається як машини та обладнання, які підлягають установленню та призначені для виробництва продукції. Наприклад, металорізальні верстати, пральні машини для пралень. Отже, оскільки автомобіль не призначений для виробництва продукції, а призначений для перевезення людей та вантажів, він не може класифікуватися як виробниче обладнання (устаткування). Відповідно записів 2 та 3 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна арешт накладено на майно відповідача в межах 49\~559,52 грн. та майно в межах 141\~620,99 грн. Майном, відповідно ч.1 ст.190 Цивільного кодексу України, як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Ст. 179 ЦКУ визначається, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. П. 2.7 Інструкції Про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Минюсту від 29.07.2004 № 73/5, передбачено, що розділ Опис предмета обтяження, у разі якщо предметом обтяження є рухоме майно, що має серійні номери, має містити наступну інформацію: опис майна, серійний номер та номер державної реєстрації, де в полі опис майнавноситься назва майна, в полі серійний номеруноситься номер, наданий об'єкту під час його випуску на заводі, а в полі номер державної реєстраціївноситься номер, наданий об'єкту під час його реєстрації у відповідному державному органі. Також обовязковість зазначення в Реєстрі опису рухомого майна, що є предметом обтяження, достатнього для його ідентифікації, передбачено п. 8. Постанови КМУ від 05.07.2004, № 830 Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Автомобіль це транспортний засіб, що має відповідні марку, серійний номер (номер кузова, наданий під час виробництва на заводі) та номер державної реєстрації в органах ДАІ. Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм, суд доходить висновку, що обтяження згідно записів 2 та 3 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та у наданому Витягу від 01.08.2011р., не розповсюджуються на спірний транспортний засіб, оскільки не містять його опису відповідно приписів діючого законодавства. Окрім іншого, відповідно наявного в матеріалах справи фінансового звіту субєкта малого підприємництва відповідача від 31.03.2011р., баланс підприємства (необоротні та оборотні активи) становить на початок звітного року 54\~408,0 тис. грн., а на початок звітного періоду - 49\~691,4 тис. грн. Щодо запису 4 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно Витягу від 01.08.2011р. про обтяження активів платника податку відповідача - податковою заставою від 12.02.2010р., то слід зазначити, що таке обтяження відбулося після продажу транспортного засобу, тому не розглядається судом як наявність обмежень щодо укладання договору купівлі-продажу автотранспортного засобу та відсутність належного обсягу прав відповідача на відчуження спірного майна. Оскільки позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем за договором, на момент укладання договору відсутні перешкоди у сторін для його укладання та виконання, а відповідач відмовляється надати позивачу необхідні документи для реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Відповідно ч.1 ст.328, ст. 392 ЦКУ право власності набувається з підстав, не заборонених законом, зокрема, за правочинами, та може захищатися шляхом його визнання. За договором купівлі-продажу згідно ст. 655 ЦКУ одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 658 ЦКУ право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Право власності відповідача на момент відчуження спірного автотранспортного засобу підтверджується наявним в матеріалах справи Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії ВНС № 037496, виданим Управлінням ДАЇ УМВС в Одеській області МРЕВ -1 від 24.05.2007р. Для договорів купівлі-продажу, зокрема, рухомого майна, укладених між юридичною особою та фізичною особою, п.2 ч.1 ст.208 ЦКУ встановлюється проста письмова форма, яку позивачем та відповідачем було дотримано. Відповідно ст.210 ЦКУ, п.5 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого Постановою КМУ від 26.05.2004р. № 671, договори купівлі-продажу транспортних засобів не підлягають державній реєстрації. Відповідно ст.204 ЦКУ правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір купівлі-продажу в розумінні ч.ч.1,3 ст.202 ЦКУ є двостороннім правочином. Судом не встановлено підстав недійсності договору купівлі-продажу автотранспортного засобу № 05-02-р/10 від 05.02.2010. Особа, яка вважає, що її право порушено, вправі самостійно обирати способи захисту своїх прав відповідно до ст.16 ЦК України. Суд не вбачає, що при задоволенні позову та застосування засобів захисту прав, обраних позивачем, можуть бути порушені права інших осіб. Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та гідно принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному у ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved