Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

У травні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою. В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що її житловий будинок є суміжним із житловим будинком відповідача, при чому порядок користування земельною ділянкою між ними документально не встановлений, але відповідно до умовного розподілу, який сформувався між сторонами, позивач користується земельною ділянкою розміром 885 кв.м., а відповідач -413 кв.м. В зв`язку з тим, що в даний час вони не можуть в добровільному визначитися з приводу користування земельною ділянкою, позивач в судовому засіданні просила призначити судову буді вільно - технічну експертизу. Ухвалою суду від 22 вересня 2011 року по справі було призначено судову будівельно - технічну експертизу та провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено. 27 жовтня 2011 року на адресу суду з експертної установи надійшла справа разом із висновком експерта. 31 жовтня 2011 року провадження у справі було поновлено. У судовому засіданні позивачка просила визначити порядок користування земельною ділянкою по першому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26 жовтня 2011 року. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність та визначити порядок користування земельною ділянкою по першому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26 жовтня 2011 року. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення\~позивача,\~дослідивши матеріали\~по справі,\~суд знаходить\~позов таким,\~що підлягає\~частковому задоволенню\~з наступних\~підстав. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 09.03.2011 року, а відповідачу [PERSON] 1\\2 частина домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування від 01.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сидоренко Л.М. за № 65. Земельна ділянка на якій розташовані домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] та яка підлягає розподілу, має площу 803 кв. м. та належить сторонам на підставі рішень Виконавчого комітету народних депутатів трудящих № 953 від 20.10.1981 року та № 805 від 23.10.1985 року Суд вважає, що визначення порядку користування земельною ділянкою, що належить кожному зі співвласників, зі спільного майна можливий, оскільки при виділі не втрачається цільове призначення уповноважених суб`єктів. Кожен з учасників має певні правомочності у відношенні належної йому частки та відповідно до цього може вимагати виділу своєї частки. Згідно ч. З ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином суд приходить до висновку, що необхідно провести реальний визначення порядку користування земельною ділянкою, на який розташований житловий будинок. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи: договором даруванням; технічним паспортом; рішеннями виконавчого комітету народних депутатів трудящих, висновком експертизи. Ухвалюючи рішення, суд враховував юридичну рівність усіх учасників відносин їх вільне волевиявлення, а також майнову самостійність об`єктів права власності та керувався принципами справедливості, добросовісності і розумності відповідно ст. З ЦК України.

Outcome: partial