Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-01 00:00:00

ДП НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] вартість навчання у розмірі 14 979,30 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 61,20 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., посилаючись на те, що 27.11.2006 року між ДП « НАЕК «Енергоатом», Севатопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості та [PERSON] ( зараз [PERSON]) А.Ю. був укладений договір № 1668/07-288-3 про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» та в подальшому Договір № 2207-4/07-107-3 про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст». Предметом Договору були освітні послуги, які надавалися СНУЯЕтаП [PERSON] за спеціальністю «метрологія та менеджмент систем якостії» з загальним терміном навчання 3 роки за рахунок коштів ДП «НАЕК «Енергоатом». В пункті п.4.6 зазначеного Договору передбачено обов'язок прибути після закінчення університету у вказані у направленні терміни і відпрацювати не менше чотирьох років в підрозділі ДП «НАЕК «Енергоатом». Відповідно до п. 4.8 підписаного Договору встановлено обов'язок фізичної особи відшкодувати ДП «НАЕК «Енергоатом» вартість навчання у випадку звільнення з підрозділу до закінчення чотирирічного терміну залежно від відпрацьованого періоду, а саме: звільнення з роботи до року - 100%вартості навчання; звільнення з роботи через рік - 70 % вартості навчання; звільнення з роботи через два роки - 50 % вартості навчання; звільнення з роботи через три роки -30 % вартості навчання. 02.10.2009р. відповідачка була прийнята ВП «ЗАЕС» на посаду «електрослюсар з ремонту та обслуговуванню автоматики та засобів вимірювань електростанцій» та 03.02.2010р. звільнена за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Таким чином, [PERSON] порушила умови пункту 4.6 підписаного між сторонами Договору про підготовку фахівця від 01.09.2008 р. та не відпрацювала 4 роки на ВП «ЗАЕС» та звільнилась через рік після працевлаштування, таким чином заборгувала 70% від вартості навчання - 21 399 грн. х 70 % = 14 979,30 грн. про що її було повідомлено. В добровільному порядку відповідачка витрати на навчання не повертає. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позові. Представники відповідачки [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що звільненню [PERSON] із ВП «ЗАЕС» передував погоджувальний лист в.о. ректора СНУЯЕтаП з заступником генерального директора ВП «ЗАЕС» згідно якого останній надав згоду на працевлаштування відповідачки в підрозділи університету. Представник третьої особи про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з?явився надіславши пояснення та клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вбачає підстави для задоволення позову, встановивши наступні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 01.09.2008. був укладений тристоронній договір № 2207-4/07-107 про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Спеціаліст». Замовником за договором виступив ДП НАЕК "Енергоатом", виконавцем СНУЯЕтаП. Предметом договору було проведення виконавцем навчання особи [PERSON] за відповідною спеціальністю. Навчання останньої оплачує замовник (п.1.4 договору). За умовами п.4.6 вказаного договору на навчання, [PERSON] була зобовязана прибути після закінчення університету у вказані в направленні терміни і відпрацювати не менше чотирьох років у підрозділах замовника. За вимогами норми ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Копією наказу від 02.10.2009р. на підставі наказу ВП «ЗАЕС» № 385-пр підтверджено, що відповідачка була прийнята на посаду «електрослюсар з ремонту та обслуговуванню автоматики та засобів вимірювань електростанцій». 15.01.2010р. [PERSON] було змінено прізвище на [PERSON] у зв'язку з реєстрацією шлюбу (свідоцтво про шлюб 1-БВ № 067457). 03.02.2010р. на підставі наказу ВП «ЗАЕС» № 22-з [PERSON] було звільнено за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Пунктом 4.8 договору на навчання встановлено, що у випадку звільнення із підрозділу замовника до закінчення терміну, встановленого договором (4 роки) особа повинна компенсувати замовнику грошові кошти, витрачені на її навчання в університеті: у випадку звільнення з роботи через рік 70% вартості всього терміну навчання. Отже, оскільки відповідачка в порушення вказаних умов договору звільнився з роботи саме за власним бажанням, а не за інших умов, на які вказують представники відповідачки, відпрацювавши один повний рік, то суд вбачає наявність підстав для стягнення із неї 70% вартості його навчання, що було оплачене позивачем. За поданої позивачем довідки про розрахунок затрат на навчання від 01.03.2011 р. за № 1/18-352 та довідки поданої третьою особою від 16.01.2012 р за № 1/18-64 слідує, що позивачем затрачено на навчання відповідачки 21 399 грн. Вказаний розрахунок ґрунтується на вартості навчання, що визначалася додатковими угодами до укладених сторонами . Таким чином стягненню із відповідачки на користь позивача підлягає 70% від суми вартості навчання. Це становить 21 399 грн. х 70 % = 14 979,30 грн. Оскільки, позовні вимоги позивача задовольняються, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судовий збір в сумі 61,20 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн..

Outcome: approved