Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

05 грудня 2011 року позивач звернувся до суду з названим позовом та просив ухвалити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача нараховану, однак не виплачену заробітну плату за період 2009-2010 року у розмірі 15008,09 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що з 16.04.2007 року він працював слюсарем ремонтником у Відкритому акціонерному товаристві «Холдингова компанія «Краян». 02.11.2009 позивач був перведений в ВОХР Стрілком. Наказом від 26.03.2010 року № 54\\к він був звільнений з посади стрілка ВОХР за власним бажанням. На день звільнення позивачу було нарахована заробітну плату у розмірі 15008,09 гривень за період перебування на роботі з 2009р. по 2010 роки. Однак, сума виплачена не була. Позивач досі суму своєї зарплати не отримав, тому звернувся до суду та просить стягнути з відповідача нараховану заробітну плату у розмірі 15 008,09грн. Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, заяв та клопотань про відкладання не заявляв, причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами є трудовими, та врегульовані нормами КЗпП України. У судовому засіданні встановлено, що з 16.04.2007 року [PERSON] працював слюсарем ремонтником у Відкритому акціонерному товариству «Холднингова компанія «Краян», що підтверджується трудовою книжкою, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. 11.02.2009 року він був переведений в ВОХР стрілком, та наказом від 26.03.2010 року позивач був звільнений з посади стрілка за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП. На день звільнення з роботи з Холдингової компанії «Краян»позивачу була нарахована заробітна плата у розмірі 15008,09 гривень за період з 2009 року по 2010 рік, що підтверджується розрахунковим листком за травень 2011 року у розмірі 15008,09 гривень ( а.с.9), однак виплачена вказана сума не була. У звязку з несплатою позивачу заробітної плати, він звернувся до комісії по трудовим спорам с заявою про стягнення заробітної плати, однак йому роз`яснено, що вся існуюча заборгованість по заробітній платі була передана до виконавчої служби Малиновського району, як вбачається з довідки наданої Холдинговою компанією «Краян»від 08.11.2011 року ( а.с.5) З огляду на це, позивач звертався по-перше до суду в порядку наказаного провадження для стягнення заробітної плати, однак відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2011 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу було відмовлено ( а.с.11). Також з приводу несвоєчасної виплати заробітної плати позивач звертався до Територіальної державної інспекції праці в Одеській області, однак отримав відповідь, що рішенням комісії по трудовим спорами сума заборгованості у розмірі 8186,03 гривень була передана на примусове стягнення до Першого Малиновського відділу ДВС ОМУЮ. За наслідками перевірки був складений акт. У звязку з виявленими порушенням законодавства про працю до посадових осіб товариства вжиті заходи відповідного реагування згідно наданих повноважень. Доведено до відома позивача, що згідно до Положення посадові особи Держнаглядпраці та його територіальні органи на мають право виступати посередниками, арбітрами чи експертами у вирішення трудових спорів, у зв`язку з чим йому рекомендовано звернутись до суду ( а.с.6-7) . Суд вважає, що відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Суд,

Outcome: approved