Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №876с-льв від 25 травня 2007р. в сумі 5869,80грн. та понесених при подачі позову до суду судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі кредитного договору №876с-льв від 25 траня 2007р. відповідачу було надано кредит в розмірі 5000грн. строком до 25 травня 2008 року, із сплатою за користування кредитом 0,13151% за кожен день користування кредитом. Проте відповідачем не виконуються умови кредитного договору та заборгованість станом на 04.06.2011року становить 5869,80грн., з яких: 1627,33грн. - заборгованість по кредиту, 2615,14грн. - заборгованість по відсотках, 1627,33грн. нараховані штрафні санкції, яку просить стягнути з останнього. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання зявилася, позов заперечила, пояснила, що кредит отримувала та сплачувала у Львівському відділенні Кредитної спілки «Аккорд», що по вулиці Менделєєва, 15 у м.Львові, однак згодом це відділення ліквідували, у зв'язку з чим була позбавлена можливості сплачувати кредит. Окрім цього, настоює на застосуванні строку позовної давності - три роки. Зазначає, що кредит їй було надано строком до 25 травня 2008року, а позивач звернувся до суду з позовом лише 25 серпня 2011р., тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. У зв'язку з наведеним просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що 25 травня 2007р. між Кредитною спілкою «Аккорд» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №876с-льв, згідно якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит в розмірі 5000грн. строком до 25 травня 2008 року зі сплатою 0,13151%, які нараховуються на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. Позивачем умови укладеного кредитного договору виконано та видано відповідачу кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Проте відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала та, згідно розрахунку заборгованості позивача, станом на 04 червня 2011 р. утворилася заборгованість на загальну суму 5869,80грн., з яких: 1627,33грн. - заборгованість по кредиту, 2615,14грн. - заборгованість по відсотках, 1627,33грн. нараховані штрафні санкції. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно п.2.2 кредитного договору №876с-льв від 25 травня 2007року, позичальник зобов'язалася щомісячно сплачувати проценти та частину кредиту в терміни та розмірах не менше, ніж відповідно вказано у рекомендованому графіку платежів (додаток №1). Як вбачається з витягу рішення Кредитного комітету про зменшення пені від 04.11.2011р., позичальником [PERSON] останній платіж за кредитним договором №876с-льв від 25 травня 2007року здійснено 29 січня 2008 року. Згідно додатку №1 до Договору №876с-льв укладеного між Кредитною спілкою «Аккорд»та [PERSON], відповідач по справі [PERSON] зобов'язувалась виконати свої зобов'язання за договором до 25 травня 2008р. Отже, 25 травня 2008 року слід вважати днем, коли сплив строк виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, тобто днем початку перебігу строку позовної давності, який, відповідно, сплив 25 травня 2011 року. До суду Кредитна спілка «Аккорд» звернулася лише 25 серпня 2011року. Про застосування строку позовної давності до позовних вимог Кредитної спілки «Аккорд»заявлено відповідачем [PERSON], доказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано. На підставі наведенного, суд приходить до висновку про пропущення Кредитною спілкою «Аккорд»строку позовної давності звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №876с-льв від 25 травня 2007р.з [PERSON] без поважних причин, що є самостійною підставою для відмови у позові. На підставі ст.ст.256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed