Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-18 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулась до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення і визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом. В обґрунтуванні своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого Люботинським міського колгоспом 28 січня 1947 року № 64/1003, житловий будинок, розташований за адресою м. Люботин, пров. Червоноармійський, 2, належить [PERSON]. З 09 травня 1916 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [PERSON] помер 10 березня 1978 року. За життя [PERSON] склав заповіт, із змісту якого вбачається, що [PERSON] заповідає все належне йому майно в рівних частинах позивачці та своїй дружині [PERSON]. Житловий будинок, розташований за адресою м. Люботин, пров. Червоноармійський, 2, набутий подружжям за час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя. Спадщина після смерті [PERSON] складає ? частина житлового будинку за адресою м. Люботин, пров. Червоноармійський, 2. На день смерті [PERSON] проживав за адресою [INFO]. Спадкоємцями за заповітом, які в шестимісячний термін прийняли спадщину після смерті [PERSON] є позивачка та його дружина [PERSON]. [PERSON] померла 25 листопада 1979 року. Позивачка проживала з [PERSON] однією сімєю і в звязку з тим, що з серпня 1978 року позивачка не працювала та перебувала на утриманні [PERSON], оскільки мала малолітню дитину. Після смерті [PERSON] в шестимісячний термін позивачка прийняла спадщину, як утриманець. Інших спадкоємців у [PERSON] не має. У звязку з наведеним позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою м. Люботин, провулок Червоноармійський, 2, після смерті [PERSON] померлого 10 березня 1978 року, встановити юридичний факт перебування позивачки на утриманні [PERSON] за період з серпня 1978 року по день її смерті та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування утриманцем на ? частин житлового будинку з господарськими будівлями за адресою м. Люботин, провулок Червоноармійський, 2, після смерті [PERSON], померлої 25 листопада 1979 року. В судовому засідання позивачка - [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив позов задовольнити. Від відповідача - Люботинської міської ради Харківської області на адресу Люботинського міського суду надійшов лист, в якому зазначено, що проти задоволення позову не заперечують, з позовами згодні повністю, просили розглядати справу у відсутності їх представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності відповідача по справі, який був належним чином та своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи та висловив свою думку щодо вирішення спору. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки Люботинського бюро технічної інвентаризації № р-1131 від 01 серпня 2011 року (а.с.6) житловий будинок, розташований за адресою м. Люботин, пров. Червоноармійський, 2, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28 січня 1947 року Люботинським міським колгоспом № 64/1003, зареєстрованого в Люботинському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 15, реєстровий № 1770 (а.с.39). [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 травня 1916 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження ЯФ № 324673, виданим на підставі актового запису №210/10 (а.с.15). [PERSON] помер 10 березня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ІІ-ВЛ № 274324, виданим Люботинською міською радою Харківського району на підставі актового запису № 116 від 22 березня 1978 року (а.с.17). Враховуючи, що [PERSON] помер 10 березня 1978 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01.01.2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. На підставі ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 14 травня 1975 року нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за реєстром № 1491. Із змісту зазначеного заповіту вбачається, що заповідач заповідає все належне йому майно в рівних частинах [PERSON] - позивачці та своїй дружині - [PERSON] (а.с.16). Житловий будинок, розташований за адресою м. Люботин, пров. Червоноармійський, 2, набутий подружжям за час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя що відповідає вимогам ст. 22 КпШСУ, тобто майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON], складає ? частину житлового будинку за адресою м. Люботин, пров. Червоноармійський, 2. Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 14 липня 2011 року № 2020-01/21 заяви про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися (а.с.33-34). На день смерті [PERSON] мешкав за адресою м. Люботин, пров. Червоноармійський, 2, що вбачається з відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області від 29 червня 2011 року № 435-02-12 (а.с.20). Спадкоємцями за заповітом, які в шестимісячний термін прийняли спадщину після смерті [PERSON] є позивачка та його дружина [PERSON], оскільки вони мешкали в спірному будинку, що підтверджується записами в будинковій книзі (а.с.21-23), доглядали за ним та надвірними будівлями, тобто протягом шести місяців вступили в управління спадковим майном. [PERSON] померла 25 листопада 1979 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ІІ-ВЛ № 321111, виданим Люботинською міською радою Харківського району на підставі актового запису № 461 від 01 грудня 1979 року (а.с.17). Враховуючи, що [PERSON] померла 25 листопада 1979 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01.01.2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Відповідно до вимог ст. 531 ЦК України (в редакції 1963 року) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Позивачка [PERSON] мешкала з [PERSON] однією сімєю та перебувала на утриманні [PERSON] в звязку з тим, що з серпня 1978 року позивачка не працювала, оскільки мала малолітню дитину. Зазначений факт підтверджується актом, виданим Головою квартального комітету № 6 [PERSON], в якому вказано, що [PERSON] дійсно мешкала разом з [PERSON] в період з 25 лютого 1978 року по день смерті, тобто по 25 листопада 1979 року, та знаходилася на її утриманні (а.с.40). Крім того, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які не є родичами позивачки, не зацікавлені у результаті вирішення спору, підтвердили, що [PERSON] дійсно мешкала разом з [PERSON] в період з 25 лютого 1978 року по день смерті, тобто по 25 листопада 1979 року, та знаходилася на її утриманні. Враховуючи пояснення свідків, [PERSON] та [PERSON], та аналізуючи вказані вище докази, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] з лютого 1978 року по день смерті останньої, тобто по 25 листопада 1979 року. Встановлений в суді факт проживання однією сімєю має для позивачки юридичні наслідки для оформлення права власності в порядку спадкування за законом. Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 14 липня 2011 року № 2021-01/21 заяви про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися (а.с.35). Спадкоємицею, яка в шестимісячний термін прийняла спадщину після смерті [PERSON], є позивачка, оскільки вона мешкали в спірному будинку, що підтверджується записами в будинковій книзі (а.с.21-23), доглядала за ним та надвірними будівлями, тобто протягом шести місяців вступила в управління спадковим майном. На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне: ·визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою м. Люботин, провулок Червоноармійський, 2, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 10 березня 1978 року. ·встановити юридичний факт: а саме, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] з лютого 1978 року по день смерті останньої, тобто по 25 листопада 1979 року. ·визнати за [PERSON] право спільної часткової власності в порядку спадкування утриманцем на 3/4 частин житлового будинку з господарськими будівлями за адресою м. Люботин, провулок Червоноармійський, 2, після смерті [PERSON], померлої 25 листопада 1979 року. Судові витрати з позивачки судом не стягуються, оскільки вона сплатила державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в повному обсязі при звернені з позовом до суду.

Outcome: approved