Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення з - під арешту автомобілю марки CHEVROLET LACETTI, року випуску-2006, № кузова KL1NF353Е6К398113, д.н.з. [NUMBER] та виключенню його з акту опису майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2006 р. між ними та [PERSON] укладено договір застави вказаного автомобіля до кредитного договору №88/П/27/2006-840 від 09.10.2006. \~Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 1-219 від 04.04.2008 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Акваріум23124,82 грн. 03.03.2011 р. постановою державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві накладено арешт на автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, року випуску-2006, № кузова KL1NF353Е6К398113, д.н.з. [NUMBER] та накладено заборону на його відчуження. Позивач вважає такі дії неприпустимим, оскільки у відповідності до ЗУ "Про заставу" кредитор (заставодержатель) має в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Просить виключити автомобіль з акту опису і арешту та звільнити його з - під арешту. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не запарував.. Причини неявки відповідача та третьої особи суду невідомі, про причини своєї неявки відповідач не повідомив, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених відповідача та третьої особи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача. \~\~ Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може \~забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третьої особі. Правила про окремі види застав встановлюється законом. Згідно із ст. 589 ЦК України та \~ст. 19 Закону України Про заставуу разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором \~- неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Судом встановлено, що 09.10.2006 р. між [PERSON] та ПАТ КБ НАДРАбув укладений договір застави до кредитного договору №88/П/27/2006-840. У відповідності до п.п. 1.1, 1.2, 2.1. вказаного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 25108,00 доларів США для придбання автомобіля, з поверненням кредиту і сплатою відсотків щомісячно, відповідно до умов кредитного договору. В якості забезпечення зобовязань за кредитним договором №88/П/27/2006-840 від 09.10.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір застави, посвідчений 09.10.2006 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 912, згідно з яким [PERSON] передала у заставу належний їй автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, року випуску-2006, № кузова KL1NF353Е6К398113, д.н.з. [NUMBER]. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобовязання щодо виконання даного договору. Також судом встановлено, що станом на день розгляду справи заборгованість по вказаному кредитному договору не погашена. Відповідно до умов договору застави, у разі не повернення суми кредиту в повному обсязі, а також в інших випадках встановлених договором, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави для задоволення вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 1-219 від 04.04.2008 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Акваріум23124,82 грн. 03.03.2011 р. постановою державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві накладено арешт на автомобіль марки CHEVROLET LACETTI, року випуску-2006, № кузова KL1NF353Е6К398113, д.н.з. [NUMBER] та накладено заборону на його відчуження. Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ Про виконавче провадженнястягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача заставодержателя. Згідно із ч.3 ст. 54 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, що не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути \~звернено лише у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів. Таким чином, враховуючи першочерговість права на погашення заборгованості та норму ч. 3 ст. 588 ЦК України, позивач має переважне право на задоволення вимог із заставленого рухомого майна за кредитним договором №88/П/27/2006-840, яке при цьому не може бути повторно предметом застави без згоди заставодержателя за іншими договорами відповідно до умов договору застави, підписаного між сторонами. Оскільки постанова старшого державного виконавця про накладення арешту унеможливлює виконання умов договору кредиту,\~шляхом звернення стягнення на рухоме майно та позбавляє можливості скористатись своїм правом на продаж заставленого майна у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, суд виходячи з того, що жодний документ, постанова або ж рішення суду не можуть порушувати прав інших сторін, приходить до висновку про задоволення вищевказаних позовних вимог.

Outcome: approved