Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом, посилаючись на те, що 15.05.2006 р. за кредитним договором надав [PERSON] кредит у розмірі 30000 дол. США із сплатою 12 відсотків річних на строк до 15.05.2006 р. та щомісячною сплатою процентів за користування кредитом. Згідно з додатковою угодою від 06.07.2006 р. максимальний ліміт заборгованості збільшено до 55000 дол. США. В забезпечення виконання зобов`язання 15.05.2006 р. з [PERSON] був укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого передано в іпотеку нерухоме майно - належний їй житловий будинок. Боржник не сплачує кредит, у зв`язку із чим згідно з умовами договору повинна достроково повернути його, тому у позивача виникло право звернути стягнення на заставне майно на суму 756984,5 грн. Просить також виселити відповідачів із вказаного будинку та стягнути судові витрати. У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги. Станом на 02.11.2011 р. розмір заборгованості становить 860405,49 грн., а саме: неповернена основна сума кредиту - 44595,97 дол. США, відсотки за користування кредитом - 18976,92 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 37221,95 грн., штраф за невиконання певних умов договору - 39600 дол. США. Представник позивача у судове засідання подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позову не визнала, пояснила, що кредит отримала її невістка, яка і повинна його сплати, вважає суму заборгованості завищеною, несвоєчасне погашення кредиту пояснює скрутним матеріальним становищем. Суд, ухвалив справу розглядати без участі відповідачки [PERSON] , яка, будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду не прибула і заяви про розгляд справи за їх відсутності не надійшло. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання 21.12.2011 р. не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 15.05.2006 року за кредитним договором та умовами додаткової угоди від 06.07.2007 р. позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 55 000 дол. США на строк до 15.05.2016 р. зі сплатою 12 % річних, пені за несвоєчасну сплату відсотків та штрафних санкцій. Відповідно до договору іпотеки від 15.05.2006 р. відповідач [PERSON] є майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] і передає в іпотеку нерухоме майно у якості забезпечення зобов`язання - житловий будинок по [ADDRESS] . 06.07.2007 р. до вказаного договору внесено зміни і в іпотеку також передано земельну ділянку площею 0,2011 га. За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позичальник [PERSON] допустила заборгованість за кредитом і за сплатою процентів. Відповідно до представленого позивачем розрахунку розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором станом на 02.11.2011 р. становить 103172,64 дол. США та 37221,95 грн., а всього в національній валюті України 860405,49 грн., а саме: основна сума кредиту - 44595,97 грн., відсотки за користування кредитом - 18976,92 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 37221,95 грн., штрафні санкції-39600,00 дол. США. Відповідно до ч.І ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України). Пунктами 4.2, 4.3, 4.4 кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобов`язання, а саме: пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення та штраф у розмірі 3% від суми кредиту. Тобто за одне й те саме порушення зобов`язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідач [PERSON] представила суду документи про її хворобу та лікування, свідоцтво про смерть її сина, що значно вплинули на несвоєчасну сплату кредиту. З урахуванням наведеного, порядку погашення заборгованості, встановленого п.2.11 Договору, а також матеріального стану відповідачів, стану здоров`я, співрозмірності розміру неустойки наслідкам порушення, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача за кредитом слід зменшити на суму нарахованого позивачем штрафу. Таким чином розмір заборгованості має складати 63572,89 дол. США та 37221,95 грн., що разом в національній валюті України станом на 02.11.2011 р. становить 544406,47 грн., а саме: основна сума кредиту - 44595,97 дол. США, відсотки за користування кредитом - 18976,92 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 37221,95 грн. Згідно з договором іпотеки від 15.05.2006 р. та відповідно до ст.589 ЦК України за невиконання або неналежне виконання позичальником умов договору, кредитор має право звернути стягнення на предмет застави. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що саме оскільки заборгованість за кредитним договором становить 544406,47 грн., саме на цю суму слід звернути стягнення на заставлене майно. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. З ст.109 ЖК, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями в розумінні вимог ст. З ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом, тому у цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved