Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство»(надалі за текстом спілка) про стягнення коштів за депозитним договором, посилаючись на такі обставини. Сторони 14 жовтня 2008 року уклали договір № НИ-1/1376/08/127, за умовами якого відповідач прийняв від позивача внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 20 000,0 гривень строком на дванадцять місяців. На порушення умов договору № НИ-1/1376/08/127 від 14 жовтня 2009 року, відповідач ухиляється від належного виконання прийнятих на себе зобовязань в частині своєчасного повернення суми вкладу та відсотків за депозитним договором, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду з цим позовом. Відповідач у судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, представник якого не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Відповідно до укладеного договору № НИ-1/1376/08/127 від 14 жовтня 2009 року відповідач отримав від позивача загальний внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 20 000,0 гривень на умовах строковості, зворотності та платності на строк в дванадцять місяців зі сплатою відсотків за вкладом у розмірі 20,0 % річних. Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 18684 від 14 жовтня 2008 року. Відповідно до п. 2.6 договору № НИ-1/1376/08/127 від 14 жовтня 2009 року сплата члену КС процентів, нарахованих на внесок, здійснюється у строк, передбачений у п. 1.1 цього договору, в якості закінчення його строку дії або в день остаточного розрахунку у випадку дострокового розірвання цього договору. Відповідач не виконав свої обовязки згідно вказаного договору у частині повернення суми вкладу та нарахування відсотків у повному обсязі. Таким чином, враховуючи суму внеску (20 000,0 гривень) та 20% річних (4 000,0 гривень), на день закінчення строку дії договору № НИ-1/1376/08/127 від 14 жовтня 2009 року сума остаточного розрахунку з позивачем склала 24 000,0 гривень Після закінчення строку дії договору № НИ-1/1376/08/127 від 14 жовтня 2009 року, в порушення умов зазначеного договору відповідач не повернув позивачу суму внеску та не у повному обсязі повернув нараховані проценти. Суд повинен застосувати до спірних правовідносин за аналогією закону положення про договір банківського вкладу (депозиту), передбачені в параграфі 3 глави 72 ЦК України. В цьому висновку суд виходить з характеру спірних цивільних відносин, що виникли між сторонами, в яких спілка отримала від позивачки на депозитний рахунок грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності. Між сторонами виникли складні цивільні правові відносини, повязані з членством у спілці, з однієї сторони, а з другої договірні відносини, безпосередньо повязані з виконанням спірного договірного зобовязання, основні умови якого визначено обома сторонами в договорі від 14 жовтня 2009 року. За висновком суду, спірні правовідносини безпосередньо не повязані з реалізацією прав позивача як члена кредитної спілки, передбачених в ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки», а як кредитора спілки. Зокрема, за п. 3.2.4. вказаного договору спілка зобовязалась повернути позивачу суму внеску та нараховані але не сплачені відсотки на внесок до вказаної дати. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності; кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Оскільки грошове зобовязання виконано відповідачем не було, ним порушено положення ст. 1058 ЦК України, за якою одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За змістом ч. 3 ст. 1058, ч. 4 ст. 1066 ЦК України до правовідносин, що виникають між фінансовою установою (кредитним товариством) та членом кредитної спілки застосовуються положення Глави 72 ЦК України «Позика. Кредит. Банківський вклад». Крім цього згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки»кредитні спілки є фінансовими установами. Відповідач не виконав вимог ч. 5 ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки». Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. Всупереч умов цього договору до цього часу відповідач не дотримався вказаних зобовязань, у звязку із чим у відповідача перед позивачкою виникла значна за розміром заборгованість. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. За положенням ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Оскільки грошове зобовязання відповідачем не виконано, є наявним порушення вимог ч. 2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки», відповідно до якої кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивачки суму заборгованості у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стосовно вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного. За змістом п. 4 ст. 611 ЦК України правовим наслідком порушення зобовязання, який встановлено договором або законом, зокрема, є відшкодування моральної шкоди. Враховуючи доведеність та обґрунтованість обставин порушення законних прав позивачки, тривалість такого порушення, порушення укладу життя сімї позивачки, викликану необхідність залучення додаткових зусиль для організації життя сімї позивачки, погіршення її нервового стану, суд вважає обґрунтованою вимогу про часткове відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має врахувати масштабність порушення прав позивачки, характер та тривалість створених їй незручностей. Суд вважає зазначену суму такою, яка частково відповідає характеру та рівню порушення немайнових прав, душевних та моральних втрат, яких зазнав позивач в результаті протиправної поведінки відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,0 гривень, а також стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 227,20 гривень.

Outcome: approved