Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що 22 липня 2011 року між нею та [PERSON] було укладено Договір купівлі - продажу квартири за адресою вул.. [PERSON], будинок,4 [ADDRESS], м. Херсон, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №10166473 від 22.07.2011 року. 26 липня 2011 року [PERSON] отримала витяг про державну реєстрацію прав, який видав Херсонське державне бюро технічної інвентаризації №30753031 від 26.07.2011 року. Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з проханням у добровільному порядку виїхати з квартири та змінити місце реєстрації, але Відповідач в добровільному порядку змінити місце проживання та реєстрації відмовляється, створює перешкоди в користуванні квартирою. Самоправно займаючи квартиру Відповідач перебуваючи в ній без достатніх правових підстав перешкоджає Позивачу користуватися власністю. Просить суд, визнати Відповідача, таким, що втратив право користування житловою квартирою за адресою: м. Херсон, вул.. Академіка Тарле, 4, корпус2, квартира, 93.; усунути перешкоди в користуванні квартирою за вище вказаною адресою без надання іншого житла; зобов'язати сектор громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Суворовського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, що не суперечить вимогам ст. 169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник ВГІРФО Суворовського ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] на підставі Договору купівлі - продажу від 22 липня 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки від 23 серпня 2011 року за № 11-138 з житлово-будівельного кооперативу №100, за адресою: м. Херсон, вул.. Ак. Тарле,4, корп..2, квартира ,93 зареєстрований [PERSON] Згідно довідки адресно -довідкової служби ,ВГІРФО УМВС України в Херсонській області місце проживання [PERSON]' зареєстровано за адресою: [INFO], корп..2, квартира , 93. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь -які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь -яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло -житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 4 05 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз змісту вказаної правової норми дає підстави для висновку про те, що право члена сімї власника житлового будинку користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оскільки житлові права членів сімї власника житлового будинку (квартири) є похідними від прав власника цього будинку, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сімї на користування цим будинком. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач дійсно є власником спірної квартири, відповідач не є членом її сімї, а тому позовна вимога визнання [PERSON] Прокопоича таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved