Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

У жовтні 2010 року Публічне акціонерне товариство Універсал Банк (далі ПАТ Універсал Банк, [PERSON]) звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 07 листопада 2007 року Відкрите акціонерне товариство Банк Універсальний (далі [PERSON]), правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ Універсал Банк, і [PERSON] (далі Позичальник) уклали кредитний договір № 009-2902/840-0438, за умовами якого остання отримала у Банку кредит в сумі 210000 доларів США строком користування до 01 листопада 2018 року зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом. Цільове призначення на споживчі потреби. Згідно із п. 2.4 кредитного договору сплата Позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до графіка платежів у останній робочий день, що передує 01 числу кожного місяця. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видав [PERSON] кредит шляхом переказу коштів на її рахунок, що підтверджується випискою з рахунку відповідача та заявою на отримання готівки від 07 листопада 2007 року. Однак, у порушення умов договору [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним не виконує. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п. 5.2.5 кредитного договору [PERSON] має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування ним понад два місяці. 24 квітня 2010 року відповідачу [PERSON] надсилалася вимога про дострокове повернення кредиту, станом на день подачі позову Позичальник будь-яких дій щодо погашення заборгованості по кредиту не вчинила. Станом на 25 серпня 2010 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 219806,54 доларів США, що в грошовому еквіваленті за курсом НБУ (1 долар США = 7,89 грн.) складає 1734273 грн. 60 коп., з яких: заборгованість за кредитом 196578,48 доларів США, що еквівалентно 1551004 грн. 21 коп.; заборгованість за відсотками 22141,08 доларів США, що еквівалентно 174693 грн. 12 коп. та підвищені відсотки 1086,98 доларів США, що еквівалентно 8576 грн. 27 коп. Також для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 07 листопада 2007 року сторони уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 6794. Згідно із умовами договору іпотеки [PERSON] передала в іпотеку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно: житловий будинок № 10 по вулиці Луговій у місті Броварах Київської області, загальною площею 343,4 м2, житловою площею 127,5 м2, та земельну ділянку площею 0,0625 га за цією ж адресою, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських споруд. Відповідно до ст. ст. 7, 12, 33 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням. На підставі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно із ст. 39 Закону України Про іпотеку одночасно із рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Просило стягнути з [PERSON] на користь ПАТ Універсал Банк заборгованість за кредитним договором № 009-2902/840-0438 від 07 листопада 2007 року в розмірі 219806,54 доларів США, що в еквіваленті складає 1734273 грн. 60 коп.; у порядку ст. 217 ЦПК України звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок і земельну ділянку площею 0,0625 га, що розташовані за адресою: місто Бровари Київської області вулиця Лугова, 10, шляхом надання Банку права їх продажу від свого імені будь-якій особі за ціною, визначеною відповідно до ст. 38 Закону України Про іпотеку, з подальшим направленням коштів, отриманих від їхньої реалізації на погашення заборгованості за кредитом, залишок стягнути в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження. Крім того, у звязку із зверненням стягнення на предмет іпотеки просило зняти з реєстраційного обліку та виселити усіх осіб, які проживають за адресою: [INFO]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні подала зустрічну позовну заяву до ПАТ Універсал Банк, третя особа: Національний банк України, у якому зазначала, що позов Банку задоволенню не підлягає, оскільки підписання кредитного договору стало наслідком чисельних порушень чинного законодавства і прав Позичальника як споживача кредитної послуги з боку Банку. Так, 07 листопада 2007 року між нею і ВАТ Банк Універсальний було укладено кредитний договір № 009-2902/840-0438, за яким [PERSON] надав їй грошові кошти в розмірі 210000 доларів США на споживчі потреби зі строком повернення до 01 листопада 2018 року та сплатою 13,45 % річних за користування кредитними коштами. 29 липня 2008 року вона і [PERSON] уклали генеральний договір про надання кредитних послуг № BL6319, за яким [PERSON] надав їй кредитні кошти в сумі 115000 доларів США на поточні потреби, строком повернення до 30 червня 2028 року та сплатою 16,45 % річних за користування кредитом. Базовою валютою за цими кредитними договорами є долар США. Забезпеченням виконання зобовязання за цими двома договорами є два договори іпотеки від 07 листопада 2007 року та від 29 липня 2008 року на одне й теж саме нерухоме майно, посвідчені приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON], якими накладена заборона відчуження нерухомості: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0625 га за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Лугова, 10. Вважає, що зазначені вище спірні договори не відповідають вимогам закону. Так, чинним законодавством України використання іноземної валюти долара США як засобу платежу між резидентами на території України заборонено, що випливає із положень ст. ст. 32, 55 Закону України Про банки і банківську діяльність, ст. ст. 192, 524 ЦК України та ст. 99 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із п. 1 ст. 3 [PERSON] Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93 (далі [PERSON]) валюта України є єдиним законним способом платежу на території України, якщо інше не передбачено цим [PERSON], іншими актами валютного законодавства України. У ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 5 цього [PERSON] встановлено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам України на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Відповідно до ч. 2 ст. 5 [PERSON] наявність генеральної ліцензії не звільняє сторону від отримання індивідуальної ліцензії. Згідно із підпунктами в, г п. 4 ст. 5 [PERSON] проведення резидентами валютних операцій, а саме використання іноземної валюти на території України як засобу платежу потребує отримання індивідуальної ліцензії на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється лише у чітко визначених законодавством випадках: сплати мита, інших податків та зборів (обовязкових платежів), митних зборів, сплати платежів за охорону та супроводження підакцизних і транспортних товарів митними органами, оплати товарів і послуг у зоні, що звільнена від сплати мита та податків. Перелік цих випадків є вичерпним. Сплата відсотків за користування валютним кредитом під наведені вище випадки не підпадає. Таким чином, використання готівкової іноземної валюти на території України між резидентами дозволяється за умови отримання індивідуальної ліцензії, яка видається виключно на підставі окремої постанови Правління Національного банку України. Підписавши п. 1.1 кредитного договору [PERSON] підтвердив, що у нього є всі необхідні ліцензії і дозволи Національного банку України для видачі і обслуговування кредиту, у тому числі індивідуальна ліцензія, що не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій не має. За таких обставин, [PERSON] не мав права надавати споживачеві фінансову послугу кредит в іноземній валюті на споживчі потреби для завершення будівництва на території України, оскільки будівельні матеріали і розрахунки з будівельниками, резидентами України, проводились у валюті України гривні. У ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема ч. 1 ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Обидва спірні кредитні договори поєднані спільною єдиною іпотекою житлового будинку та земельної ділянки. Крім того, стягнення за первісним позовом за рахунок іпотеки тягне за собою негативні наслідки для генерального договору. На підставі викладеного, просила визнати недійсними з моменту укладення кредитний договір № 009-2902/840-0438 від 07 листопада 2007 року та генеральний договір про надання кредитних послуг № BL6319 від 29 липня 2008 року, укладені між нею та ВАТ Банк Універсальний, як такі, що не відповідають вимогам законодавства, а також два договори іпотеки від 07 листопада 2007 року і від 29 липня 2009 року, якими заборонено відчуження житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0625 га, що знаходяться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Лугова, 10. Представник позивача [PERSON], враховуючи, що станом на 05 серпня 2011 року заборгованість [PERSON] перед Банком за кредитним договором збільшилася, позовні вимоги змінив, збільшив їх та уточнив (а. с. 161-162). Просив: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ Універсал Банк заборгованість за кредитним договором № 009-2902/840-0438 від 07 листопада 2007 року в розмірі 253071,99 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 05 серпня 2011 року становить 2017287 грн. 45 коп.; у рахунок погашення вказаної суми заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, загальною площею 343,4 м2, житловою площею 127,5 м2, та земельну ділянку площею 0,0625 га, що розташовані за адресою: місто Бровари Київської області вулиця Лугова, 10, шляхом проведення прилюдних торгів; зняти з реєстраційного обліку та виселити усіх осіб, які проживають за адресою: [INFO]. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, просив у його задоволенні відмовити, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону. 04 грудня 2001 року Національний банк України видав ВАТ Банк Універсальний, правонаступником якого є ПАТ Універсал Банк, Банківську ліцензію № 92-1 (генеральну ліцензію) на право здійснення операцій з валютними цінностями. Надання Банком кредиту в іноземній валюті та повернення його Позичальником здійснюється на підставі генеральної ліцензії. Доводи відповідача про обовязковість отримання індивідуальної ліцензії є безпідставними. Представник відповідача [PERSON] у суді позовні вимоги Банку не визнала, просила у задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити в повному обсязі зустрічні позовні вимоги [PERSON] Третя особа: Національний банк України у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, у якій зазначає, що зустрічний позов [PERSON] не підтримує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 листопада 2007 року Відкрите акціонерне товариство Банк Універсальний, правонаступником усіх прав та обовязків якого є позивач ПАТ Універсал банк, та [PERSON] уклали кредитний договір № 009-2902/840-0438. Відповідно до п. п. 1.1-1.3 цього договору [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кредит на споживчі потреби в сумі 210000 доларів США, зі сплатою 13,45 % річних за його користування на строк до 01 листопада 2018 року. Банк свої зобовязання за цим кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредитні кошти у вказаному розмірі, проте відповідач [PERSON] у порушення умов договору свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користуванням ним не виконує. Станом на 05 серпня 2011 року заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 253071,99 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 2017287 грн. 45 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 19303,98 доларів США, заборгованість по кредиту 177274,50 доларів США; заборгованість по відсотках 49348,28 доларів США; заборгованість за підвищеними відсотками 7145,23 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім кредитного договору, 07 листопада 2007 року Відкрите акціонерне товариство Банк Універсальний та відповідач [PERSON] уклали ще договір іпотеки. Згідно із п. 1.1 договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником [PERSON] зобовязань за вказаним вище кредитним договором, остання передала в іпотеку належні їй на праві приватної власності житловий будинок, загальною площею 343,4 м2, житловою площею 125,5 м2, із господарськими будівлями: навіс, огорожа та земельну ділянку загальною площею 0,0625 га, які знаходяться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Лугова, 10. Також судом встановлено, що 29 липня 2008 року Відкрите акціонерне товариство Банк Універсальний і відповідач [PERSON] уклали генеральний договір про надання кредитних послуг № BL6319, згідно із п. 1.1 якого [PERSON] надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 115000 доларів США на строк до 30 червня 2028 року, і договір іпотеки за яким в іпотеку знову передано зазначені вище житловий будинок із господарськими будівлями та земельна ділянка. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] неналежно виконує свої зобовязання перед ПАТ Універсал Банк за кредитним договором № 009-2902/840-0438 від 07 листопада 2007 року, внаслідок чого має перед останнім заборгованість за цим договором на суму 253071,99 доларів США, що за курсом Національного банку України на дату розрахунку 05 серпня 2011 року складає 2017287 грн. 45 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім стягнення заборгованості за кредитним договором, [PERSON] додатково просив звернути ще стягнення на предмет іпотеки належні відповідачу [PERSON] на праві приватної власності житловий будинок із господарськими будівлями та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Лугова, 10, а також у звязку із зверненням стягнення на предмет іпотеки просив зняти з реєстраційного обліку та виселити усіх осіб, які проживають за цією адресою. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги Банку саме шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи положення ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3, 4 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ Універсал Банк участині звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно із стягненням з відповідача заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають, оскільки у такому випадку фактично відбудеться подвійне стягнення. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними з моменту укладення кредитного договору № 009-2902/840-0438 від 07 листопада 2007 року та генерального договору про надання кредитних послуг № BL6319 від 29 липня 2008 року як таких, що не відповідають вимогам законодавства, а також двох договорів іпотеки від 07 листопада 2007 року і від 29 липня 2009 року, то суд дійшов таких висновків. Як на підставу визнання недійсними вказаних вище кредитних договорів відповідач [PERSON] посилалася на відсутність у Банку при укладенні цих договорів всупереч вимогам підпункту в п. 4 ст. 5 [PERSON] Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93 індивідуальної ліцензії. Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Будь яких обмежень щодо використання іноземної валюти в Україні дана норма не містить. У ст. 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із вимогами ст. ст. 19, 47 Закону України Про банки і банківську діяльність, п. 2 ст. 5 вказаного [PERSON] як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті. У судовому засіданні встановлено, що на час укладення оспорюваних відповідачем кредитних договорів ВАТ Банк Універсальний мало видану Національним банком України Банківську ліцензію на право здійснення банківських операцій з валютними цінностями, тому мало право на надання кредитів у іноземній валюті. Щодо вимог підпункту в п. 4 ст. 5 цього ж [PERSON], який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то законодавством на даний час меж термінів і сум надання або одержання кредитів у іноземній валюті не встановлено. Виходячи з наведеного, вказаний вище пункт [PERSON] застосуванню не підлягає, тому підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] судом не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь Банку з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1820 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial