Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом з вимогою до відповідача про усунення перешкод в користуванні жилим примішенням та вселення. До початку розгляду справи по суті відповідач подав зустрічну позовну заяву до Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи Деснянське РУГУ МВС України в м. Києві, [PERSON], [PERSON] про визнання незаконними розпоряджень Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації (далі по тексту Деснянська РДА), визнання недійсним ордеру на жиле приміщення та зобовязання змінити договір найму, яку було уточнено протягом судового розгляду справи в частині скасування наказу Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві. В судовому засіданні позивач за первісним позовом підтримав позовні вимоги, просив винести рішення щодо його задоволення, посилаючись на ст.ст. 58, 122 ЖК України та на те, що відповідно до ордеру, виданого Деснянською РДА було надано службову квартиру, яка складається з 1 ї кімнати жилою площею 19, 1 кв.м та знаходиться в [ADDRESS] (далі по тексту спірна кімната). В даній квартирі проживає відповідач [PERSON], який категорично відмовляться впускати його та його дітей. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не мають під собою правового підґрунтя. Відповідач [PERSON] за первісним та позивач за зустрічним позовом та його представники в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили задовольнити зустрічний позов, посилаючись на те, що Деснянська РДА, прийнявши розпорядження про включення спірної кімнати до числа службових та надання її третій особі, порушила право позивача за зустрічним позовом та членів його сімї на отримання додаткової житлової площі. Зазначають про те, що відповідно до п. 1.4 Положення, затвердженого наказом МВС України від 10.09.2004 № 1039, жиле приміщення включається до числа службових за рішенням органу місцевого самоврядування за наявності на це дозволу МВС України. В порушення вказаного нормативно правового акту Деснянська РДА прийняла розпорядження „Про включення до числа службових кімнати у [ADDRESS] від 05 серпня 2009 року № 739 за відсутності такого дозволу МВС України. Начальник Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві в односторонньому порядку без засідання житлово-побутової комісії цього органу прийняв наказ про надання службового житла [PERSON] Крім того, при наданні службових жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя. У зв'язку з тим, що Деснянським РУ ГУ був порушений порядок надання [PERSON] та його родині службового житла, незаконним є також розпорядження Деснянської РДА від 12 серпня 2009 року № 760, яким затверджено наказ про надання [PERSON] та його родині службового житла» від серпня 2009 року за № 218 о/с. Представник відповідача Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації зустрічний позов не визнала, мотивуючи тим, що позивач [PERSON] звернувся до суду м. Києва за захистом прав та інтересів, які на його думку порушені у звязку з прийняттям Деснянською РДА розпоряджень та видачею [PERSON] і членам його сім'ї ордеру на право зайняття жилого приміщення (спірної кімнати). Ордер був виданий виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів м. Києва 30.05.1990 р. на імя [PERSON] У відповідності з даним ордером, [PERSON] та члени її родини, чоловік [PERSON] (позивач) та мати [PERSON] отримали право на зайняття житлового приміщення. У 1996 році мати [PERSON] [PERSON] померла. Таким чином, у квартирі залишились проживати квартиронаймач [PERSON] та її чоловік [PERSON] У 2001 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У грудні 2007 року [PERSON] звернулась до Деснянської РДА з заявою про зміну договору найму спірної квартири. На підставі розпорядження Деснянської РДА від 25.12.2007 р. № 1869 договір найму квартири змінено, укладено окремі договори найму як з [PERSON], так і з [PERSON] Отже, з 25.12.2007 року квартира фактично стала комунальною. У листопаді 2008 року [PERSON] померла. Твердження позивача [PERSON] про те, що він доглядав за хворою колишньою дружиною, а також узяв на себе всі витрати, повязані з її похованням, в жодному разі не заперечуються та не оспорюються Деснянською РДА, проте, посилання позивача на ті обставини, що за життя [PERSON], остання та [PERSON] фактично проживали однією сімєю і вели спільне господарство є недоцільними. З відповідними заявами до Деснянської РДА [PERSON] не зверталась. Сам [PERSON] неодноразово звертався з заявами про обєднання особових рахунків у спірній квартирі на його імя, однак вже після смерті [PERSON] За результатами розгляду йому надавались ґрунтовні відповіді, у яких з посиланням на відповідні норми діючого законодавства України заявнику розяснювалось, що надавати йому кімнату, яка залишилась після смерті [PERSON] немає правових підстав. При цьому спірна кімната не була приватизована, а отже безпосередньо відноситься до державного житлового фонду та включається до числа службових у відповідності до ст. 118 ЖК України, на підставі чого у серпні 2009 року Деснянською РДА було видано розпорядження, у відповідності з яким спірну кімнату було включено до числа службових приміщень Деснянського РУГУ. Розпорядженням Деснянської РДА від 12.08.2009 р. № 760 було затверджено наказ Деснянського РУ ГУ про надання майору міліції [PERSON] та його родині службової кімнати у спірній квартирі, після чого [PERSON] було видано ордер на право зайняття спірної кімнати. Представник відповідача Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що спірна кімната знаходиться на балансі у КП „Житлорембудсервіс та її включено до обєктів комунальної власності територіальної громади Деснянського району м. Києва. Тому Деснянське РУГУ жодним чином не зазначає, що спірна кімната знаходилася чи знаходиться у його віданні чи передавалася на баланс районному управлінню. Вирішення питання про надання звільненої кімнати відноситься до компетенції Деснянської РДА, тому адміністрація за клопотанням районного управління і включила до числа службових жилих приміщень Деснянського РУ дану кімнату. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, просив розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного та частковому задоволенні зустрічного позову, а саме щодо відмови у задоволенні зустрічного позову щодо визнання незаконним наказу, скасування розпорядження Деснянської РДА про включення до службових, зобовязання змінити договір найму та задоволенні позову в частині скасування розпорядження Деснянської РДА про затвердження наказу Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві про надання спірної кімнати [PERSON], визнання недійсним ордеру на жиле приміщення, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.10, ч. 2 ст. 27 і ст. 60 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При розгляді справи судом встановлено наступне. Ордер на [ADDRESS] був виданий виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів м. Києва 30.05.1990 р. на імя [PERSON] У відповідності з даним ордером, [PERSON] та члени її родини, чоловік [PERSON] (позивач) та мати [PERSON] отримали право на зайняття житлового приміщення, що складалось з двох кімнат за адресою: [ADDRESS]. У 1996 році мати [PERSON], [PERSON] померла. Таким чином, у квартирі за вищевказаною адресою залишились проживати квартиронаймач [PERSON] та її чоловік [PERSON] 19 грудня 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 31 січня 2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та стала проживати разом з ним у спірній квартирі. У грудні 2007 року [PERSON] звернулась до Деснянської РДА з заявою про зміну договору найму спірної квартири. На підставі розпорядження Деснянської РДА від 25 грудня 2007 року № 1869 договір найму квартири за вище вказаною адресою було змінено, укладено окремі договори найму: з [PERSON] на кімнату житловою площею 19,10 кв. м., з [PERSON] кімнату житловою площею 11,50 кв. м. Отже, з 25 грудня 2007 року у звязку з укладанням двох окремих договорів найму квартира фактично стала комунальною. 10 жовтня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду розірвано, а 29 листопада 2008 року [PERSON] померла. В судовому засіданні [PERSON] визнав, що за життя [PERSON] ні він, ні померла [PERSON] жодного разу не звертались до Деснянської РДА з письмовими заявами щодо обєднання особових рахунків у спірній квартирі. При цьому останній зазначив, що з його боку мали місце усні звернення до Деснянської РДА з приводу обєднання особових рахунків. Проте такі твердження жодним чином не підтверджуються, тому суд не бере їх до уваги. 29 листопада 2008 року [PERSON] померла і лише через декілька днів після її смерті, [PERSON] вперше, а саме 04 грудня 2008 року звернувся до Деснянської РДА з письмовою заявою про обєднання особових рахунків у спірній квартирі на його імя, про що свідчать матеріали справи. Але, ці заяви свідчать лише про бажання позивача користуватись всією квартирою і жодним чином не доводять, що померла [PERSON] також мала бажання і намір обєднати особові рахунки. Твердження [PERSON] про те, що він доглядав за хворою колишньою дружиною, а також узяв на себе всі витрати, повязані з її похованням, в жодному разі не заперечуються та не оспорюються Деснянською РДА, проте посилання позивача на ті обставини, що за життя [PERSON], остання та [PERSON] фактично проживали однією сімєю і вели спільне господарство є недоцільними. Адже, з правової точки зору ці обставини, якщо і мали місце, юридичного значення для вирішення справи по суті не мають. Зокрема, [PERSON] не було надано до суду доказів того, що за життя його колишня дружина [PERSON] мала намір укласти один договір найму, тобто повернути все до попереднього стану, що мав місце до укладення [PERSON] та [PERSON] окремих договорів найму. Тобто, з відповідними заявами до Деснянської РДА [PERSON] не зверталась. За результатами розгляду заяв [PERSON] надавались відповіді з посиланням на відсутність правових підстав надання йому кімнати, яка залишилась після смерті [PERSON] Необхідно зазначити, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] на квартирному обліку не перебував, а також не був віднесений до категорії осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Отже, позивачу законно було відмовлено у наданні спірної кімнати. Допитані свідки в судовому засіданні за клопотанням [PERSON], ситуацію, що склалась не прояснили. Зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що приблизно один раз на тиждень бачив, як [PERSON] разом з [PERSON] приходили на богослужіння. При цьому, як зазначив свідок, позивач піклувався про померлу [PERSON] Через рік свідок помітив, що [PERSON] став зявлятись на богослужіннях з іншою жінкою. Свідок [PERSON] пояснив, що знає про спільне життя [PERSON] з [PERSON] виключно зі слів позивача. Свідок [PERSON] надала суду пояснення, що за період перебування нині померлої [PERSON] у лікарні, [PERSON] усіляко піклувався і надавав останній допомогу. Свідок [PERSON] повідомив суду, що є сусідом, у звязку з чим йому відомо про взаємини [PERSON] з [PERSON] та з нинішньою дружиною [PERSON], з якою він проживає з квітня 2009 року. Свідок [PERSON] надав пояснення щодо сімейного життя [PERSON], зокрема зазначив, що як йому відомо, [PERSON] мешкав разом з [PERSON] до дня смерті останньої, а з травня 2009 року почав жити з нинішньою дружиною. Свідок [PERSON] повідомила, що знайома з [PERSON] з 2007 року. Саме зі слів позивача їй відомо про те, що у [PERSON] була тяжко хвора дружина. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з позивачем у звязку зі спільними інтересами. Відносно стосунків [PERSON] та [PERSON] свідок зазначила, що неодноразово гостювала у позивача та нині померлої [PERSON], взаємини останніх були дружні і доброзичливі. Виходячи з наведеного, пояснення, надані свідками, жодним чином не доводять обставин, на які посилається [PERSON] у своїй позовній заяві, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 54 ЖК України, ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (ст. 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. 29 травня 2007 року [PERSON] звернувся до відділу по обліку та розподілу житлової площі Деснянської РДА з заявою про прийняття його на квартирний облік по категорії „працівник міліції. Розглянувши заяву [PERSON] на підставі ст. 39 ЖК УРСР та „Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених [PERSON] Міністрів Української РСР та Української [PERSON] професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470, Деснянською РДА було видано Розпорядження від 04 липня 2007 року № 559 „Про розгляд заяв громадян та організацій Деснянського району з квартирних питань, у відповідності з яким [PERSON] було прийнято на квартирний облік. 12 лютого 2008 року [PERSON] звернувся до відділу обліку та розподілу житлової площі Деснянської РДА з заявою про внесення змін до справи квартобліку, про включення до квартирної справи його дітей сина [PERSON] та дочки [PERSON] 07 березня 2008 року було видане Розпорядження від № 282 „Про розгляд заяв громадян та організацій Деснянського району з квартирних питань, згідно з яким в облікову справу були внесені зміни, у відповідності з якими сина та дочку [PERSON] було включено до квартирної справи. Як вбачається з листа за підписом в.о. директора КП „Житлорембудсервіс, станом на 30 січня 2009 року за адресою: [ADDRESS] зявилась кімната поточного звільнення, власник особового рахунку [PERSON], яка померла. Кімната не приватизована. 13 квітня 2009 року на імя Голови Деснянської РДА надійшов лист за підписом в.о. начальника Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, який містив клопотання щодо поліпшення житлових умов сімї [PERSON]. На зазначений лист була надана відповідь від 23 квітня 2009 року за підписом начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Деснянської РДА, у якій зазначалось, що питання поліпшення житлових умов родини [PERSON] буде розглянуто райдержадміністрацією при наявності відповідного житла. У відповідності з Розпорядженням Деснянської РДА від 05 серпня 2009 року № 739, спірну кімнату включено до числа службових жилих приміщень Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Порядок надання службових жилих приміщень регулюється ЖК України та Положенням „Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим [PERSON] Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. № 37. Зокрема, у п. 1 зазначено, що це Положення визначає порядок надання службових жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду і користування ними. Встановлено, що спірна кімната не була приватизована, а отже безпосередньо відноситься до державного житлового фонду. Статтею 118 ЖК України передбачено,що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів. У відповідності до п. 3 [PERSON] Міністрів Української РСР від 04.02.1988 р. № 37 „Про службові жилі приміщення, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. У серпні 2009 року в.о. начальника Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві був підписаний наказ № 218 „Про надання службового житлового приміщення працівнику управління, у відповідності з яким [PERSON] була надана спірна кімната, що включена до числа службових жилих приміщень Деснянського РУ ГУ. Розпорядженням Деснянської РДА від 12 серпня 2009 року № 760 зазначений наказ був затверджений. На підставі зазначеного розпорядження [PERSON] було видано ордер на право зайняття спірної кімнати. Статтею 121 ЖК України передбачено, що порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. У статті 122 ЖК України зазначено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. П. 16 [PERSON] Міністрів Української РСР від 04.02.1988 р. № 37 „Про службові жилі приміщення визначено, що службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. 19 серпня 2009 року на імя голови Деснянської РДА надійшов лист за підписом в.о. обовязки начальника Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, у якому містилось клопотання щодо виключення кімнати з числа службових жилих приміщень та закріпити її в установленому порядку за сімєю [PERSON] у звязку з тим, що [PERSON] працює в МВС України більше 20 років. На підставі Розпорядження Деснянської РДА від 06 жовтня 2009 року № 935 „Про виключення із числа службових жилих приміщень, спірна кімната була виключена з числа службових жилих приміщень Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві. У п. 6 [PERSON] Міністрів Української РСР від 04.02.1988 р. № 37 „Про службові жилі приміщення вказано, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів. Статтею 64 ЦПК України передбачено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням має право вимагати подання оригіналу. Справа неодноразово відкладалася у звязку з наданням на запит суду оригіналу наказу Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві „Про надання майору міліції [PERSON] та його родині у складі: він, син [PERSON], дочка [PERSON] службової кімнати житловою площею 19,1 кв.м. у загальній [ADDRESS] [PERSON] від серпня 2009 року № 218 о\\с суду. Жоден з відповідачів не надали цього документа в оригіналі. Суду також невідомо якою датою винесено наказ. При перевірці службової документації канцелярії Деснянського РУГУ накази та реєстраційні журнали перевірено за 2009 2010 р.р., однак інформації стосовно наказу щодо надання житлового приміщення [PERSON] не знайдено. (а.с.116) При перевірці архівних матеріалів Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, наказ про надання [PERSON] та його родині службової кімнати відсутній, в журналі реєстрації наказів даний наказ не зареєстровано. (а.с.154) Деснянська РДА надала суду засвідчену копію оскаржуваного наказу, який містився у квартирній справі [PERSON] Вказана обставина дає підстави стверджувати, що Деснянська РДА своїм Розпорядженням від 12 серпня 2009 року № 760 затвердила не сам наказ, а його копію, що також є суттєвим порушенням порядку надання службового житла [PERSON], оскільки закони та підзаконні нормативно-правові акти передбачають затвердження рішень адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, а не їх копій. Виходячи з наведеного, відсутність зазначеного вище наказу не є підставою визнання незаконним та скасування неіснуючого наказу, на підставі якого в подальшому було видано Розпорядження Деснянської РДА від 12 серпня 2009 року № 760 про затвердження зазначеного вище наказу начальника Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві про надання спірної кімнати [PERSON], яке і підлягає визнанню незаконним, оскільки винесене за відсутності самого наказу. Підстави і порядок визнання недійсним ордера на жиле приміщення викладені у ст. 59 ЖК України, згідно з якою ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним зокрема, у випадках подання громадянами не відповідних дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Таким чином, дослідивши обставини справи, з урахуванням вище викладених правових норм, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення зустрічного позову, виходячи з вище наведених підстав та відмову у задоволенні первісного позову про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення на підставі ордеру, оскільки за визнанням незаконним розпорядження слідує визнання недійсним ордеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial