Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться їх життям та здоров'ям, вихованням та матеріальним забезпеченням доньок не займається, існує велика заборгованість по стягнутих аліментах, зловживає спиртними напоями. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, має велику заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач до дітей не приходить, а вони самі ідуть до нього, коли вона їх відправить. На день народження доньки [PERSON] не подарував того, що у нього просила дитина. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дітей, також не займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням, існує велика заборгованість по сплаті аліментів, випиває, маючи працездатний вік та задовільний стан здоров'я ніде не працює і позивач сама змушена утримувати дітей та займатись їх вихованням. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що від дітей він не відмовляється та просить суд не позбавляти його батьківських прав. Позивач після розірвання шлюбу пішла жити до своїх батьків, а він залишився у власній хаті. Діти приходять до нього і він завжди їх годує та дає все, що може. На день народження доньки [PERSON] він подарував їй 200 гривень, бо більше не має можливості. Ніде не працює бо не має роботи, тому і не сплачує аліменти, а весь його дохід це ті гроші, що йому дадуть в селі, оскільки допомагає людям по господарству. Не відвідує часто дітей, бо батько позивачки, коли забирав речі колишньої дружини сказав: « щоб моєї ноги не було у хаті». Прокурор заперечує проти задоволення позову, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. В даному випадку воно не повинно бути застосовано, оскільки після розірвання шлюбу пройшло трохи більше року, відповідач не є хронічним алкоголіком, на сьогоднішній день складно знайти роботу і відповідач хоч не часто, але ж все-таки спілкується з дітьми, надає гроші по можливості. Представник служби у справах дітей Овруцької райдержадміністрації позов підтримала та пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача, надасть можливість позивачу оформитись як малозабезпечена сім'я та отримувати допомогу від держави, оскільки відповідач взагалі не сплачує аліментів, а позивачу самій тяжко їх утримувати. Незважаючи на те, що в попередньому судовому засіданні відповідач визнавав позовні вимоги, суд не вважає за доцільне по даній категорії справи прийняття рішення про задоволення позову без судового розгляду справи по суті, оскільки в даному випадку зачіпаються інтереси малолітніх дітей. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, прокурора, представника органу опіки та піклування, свідків та дослідивши докази по справі суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.4) та серії [NUMBER] (а.с.5) Відповідач є батьком малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У відповідності до вимог ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Окрім того, хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Вказані вище підстави не знайшли свого підтвердження в даному судовому засіданні: Висновок органу опіки та піклування №02-10/17 від 04.01.12р., який підтримала їх представник, носить лише формальний характер. Із нього не вбачається результатів проведення обстеження умов проживання дітей, батьків, участь батьків у вихованні дітей та ін., а тому не може слугувати належним доказом у даній справі. Із показів свідків [PERSON] та [PERSON] також не вбачається достатність підстав, які вказують на ухилення відповідача від виховання дітей та свідоме нехтування ним своїми обов'язками. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється батьком позивача і ніколи не чинив перешкод для спілкування відповідача з дітьми. За увесь час, що донька проживає із дітьми у них, відповідача він бачив лише один раз, коли той приїзжав до своєї дочки, щоб поздоровити з днем народження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає від позивача десь за 1км., відповідача біля його дітей, після розірвання їх шлюбу, ніколи не бачила. ЇЇ донька ходить разом у школу із донькою відповідача [PERSON] й остання жалілася її донці, що тато їй не подарував на день народження телефон. При спілкуванні з позивачем ніколи не чула, щоб та говорила, що відповідач чимось їм допомагає. Той факт, що позивач не отримує аліментів на утримання неповнолітніх дітей підтверджується довідкою №13372 від 14.10.11 р. відділу ДВС Овруцького районного управління юстиції. Однак вона не може бути єдиним вичерпним і неоспорюваним доказом того, що відповідач ухилення від виховання дітей і свідомо нехтує своїми обов'язками. Інших доказів - в судовому засіданні не було встановлено та позивачем на підтвердження своїх доводів не було надано, не зважаючи на те, що в ст.60 ЦПК України зазначається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не вважав за доцільне вислуховувати в судовому засіданні думку дітей, тому що вони не змогли б її об'єктивно висловити, оскільки, найстарша дитина на момент розгляду справи мала лише повних 9 років, а молодша - 5 років. Уп.15 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В судовому засіданні не встановлено фактів, які б вказували на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими правами. А тому, суд, враховуючи всі обставини справи, зокрема проживання відповідача в іншому населеному пункті, що робить неможливим для відповідача активно приймати участь у вихованні, суд приходить до висновку про недоведеність факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачем сплачено судовій збір у сумі 94,10 грн. На підставі ст.164, 165, ч.3 ст.171 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" та

Outcome: dismissed