Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 984 грн. 98 коп., мотивуючи тим, що він працював у відповідача на посаді інженера-землевпорядника по Великофоснянській сільській раді і при звільненні 12.08.2011 року з ним не розрахувалися. Остаточний розрахунок відбувся лише 30.08.2011 року. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що розрахуватися з позивачем 12.08.2011 року не було можливості, так як на рахунку установи не було коштів та бухгалтер знаходилася у відпустці. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав. Позивач працював у відповідача і був звільнений 12.08.2011 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. З даного часу не працює. Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача. На час звільнення позивачу не було виплачено 2426 грн. 56 коп. заборгованості по компенсації за невикористану відпустку, яку було виплачено 29.08.2009 року, що підтверджується довідкою відповідача № 3209 від 30.08.2011 року та копією ощадної книжки позивача. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємтсва, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В разі, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної в ч.1 цієї статті компенсації зменшується на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи. Відповідно до ч.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про застосування судами законодавства про оплату праці» , установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання представника відповідача на відсутність коштів на рахунку установи та відпустка бухгалтера, яка не підтверджена доказами, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. Позивач працював в день звільнення, а тому суд вважає, що день звільнення позивача слід рахувати останнім робочим днем і з відповідача слід стягнути компенсацію за несвоєчасний розрахунок в розмірі середнього заробітку за весь час затримки, яка складає на час погашення заборгованості: 57, 94 коп. (середньоденний заробіток згідно довідки відповідача про середню заробітну плату) х 10 (робочі дні з часу звільнення до часу погашення заборгованості з 12.08.2011 року по 29.08.2011 року) = 579 грн. 40 коп. (середній заробіток за весь час затримки). Відповідно до ч.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати та розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується в порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита, а тому від сплати судового збору позивач звільнений на підставі п.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито. З відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 70 грн. 58 коп. ( 120 грн. Х 58,82% (відсоток задоволеної частини вимог):100%) в дохід держави. З позивача підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи пропорційно до відхиленої частини вимог в розмірі 49 грн. 42 коп. в дохід держави ( 120 грн. Х 41,18% (відсоток відхиленої частини вимог):100%).

Outcome: partial