Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

07.04.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.01.2011 року [PERSON]Ю отримала від позивача у борг для сплати за земельні паї кошти в сумі 5000 грн. 00 коп., з виплатою позики в червні місяці. 29.10.2010 року відповідачка в черговий раз пообіцяла виплатити борг до 26.12.2010 року про, що була нею написана розписка, проте борг нею так і не було виплачено. Позивач просить стягнути з [PERSON]: 5370 грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди; витрати по справі: 53 грн. 70 коп. витрати на сплату державного мита; 120 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; 650 грн. 00 коп. витрати на правову допомогу; 10 грн. 42 коп. витрати на послуги банку та звязку. Позивач до суду не зявився, подав клопотання про слухання справи без фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує, просить слухати справу за його відсутності, просить провести заочний розгляд справи в разі неявки відповідача. Відповідачка до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач 30.01.2010 року надав [PERSON] у борг 5000 грн. 00 коп., яка зобовязалась його повернути до 26 грудня 2010 року, про що була надана відповідна розписка (а.с. 5). Згідно наданого позивачем розрахунку з урахуванням індексу інфляції на рівні облікової ставки НБУ, сума трьох відсотків річних за час прострочення повернення боргу складає 370 грн. 00 коп.. Відповідно до договору від 23.03.2011 року судом встановлено, що позивач уклав договір з ЧП ЮЦ Александровск 95про надання правової допомоги та сплатив за послуги 650 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 23/1 (а.с. 6,7). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення договору позики між позивачем та відповідачем, матеріалами справи також підтверджується те, що зобовязання за договором позики відповідачкою виконано не було, на підставі чого, враховуючи положення вищезазначених статей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу в розмірі 5000 грн. 00 коп. з [PERSON] на користь [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. Частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ Виходячи з вказаної норми у звязку з несвоєчасним поверненням суми позики, відповідачка зобовязана сплатити позивачу три проценти річних за весь час прострочення, суд приходить до висновку, що вимога про нарахування процентів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в розмірі 370 грн. 00 коп., відповідно до наведеного позивачем розрахунку, який був перевірений судом. Стосовно заявленої вимоги про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 650 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України, суд вважає, що в задоволенні вимог про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 650 грн. 00коп., необхідно відмовити, оскільки особа, з якою було укладено про надання правової допомоги, участь в судовому засіданні не приймала, тому суд не вважає за можливе стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу, які відповідно до зазначеної норми закону повинен нести позивач. Не підлягає задоволенню також вимога позивача про стягнення з [PERSON] 10 грн. 42 коп., на послуги банку та звязку, оскільки дані витрати не відносяться до судових. \~\~ Суд приходить до висновку,про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат, повязаних з явкою до суду, оскільки позивачем було надано заяву про слухання справи за його відсутності в судовому засіданні останній, як і його представник не приймали участі в засіданні, а отже витрати на явку до суду не були понесені ним. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення на його користь державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову суд вказує, що судові витрати з відповідача на користь позивача необхідно задовольнити пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути державне мито в розмірі 48 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 108 грн.

Outcome: partial