Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на її користь грошові кошти за договором позики у розмірі 42534 грн. 60 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що 08 квітня 2011 року вона надала в борг [PERSON] перфоратор вартістю 1300 грн., кошти за який відповідач зобовязався повернути не пізніше 08 червня 2011 року. 23 травня 2011 року вона надала в борг останньому інструменти на суму 4500 грн., кошти за які він зобовязався повернути не пізніше 15 липня 2011 року. 24 травня 2011 року вона знову надала в борг [PERSON] інструменти на суму 2408 грн., кошти за які він зобовязався повернути не пізніше 20 липня 2011 року. За договорами позики відповідач зобовязався у разі прострочення повернення боргу виплатити проценти в розмірі 5 % від суми боргу за кожний день прострочення. В звязку з тим, що відповідач добровільно не бажає виплатити борг за договорами позики, вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти за договорами позики у розмірі 42534 грн. 60 коп., з урахуванням 5 % від суми боргу за кожний день прострочення станом на 27 жовтня 2011 року, а також стягнути судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с. 17). Вислухавши пояснення позивачка, яка не заперечувала проти винесення заочного рішення, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 квітня 2011 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передала в борг [PERSON] перфоратор вартістю 1300 грн., а останній прийняв його та зобовязався повернути кошти не пізніше 08 червня 2011 року, а у разі прострочення повернення боргу виплатити проценти в розмірі 5 % від суми боргу за кожний день прострочення (а.с. 6). 23 травня 2011 року позивачка надала в борг останньому інструменти на суму 4500 грн., кошти за які він зобовязався повернути не пізніше 15 липня 2011 року (а.с. 7), а 24 травня 2011 року вона знову надала в борг [PERSON] інструменти на суму 2408 грн., кошти за які він зобовязався повернути не пізніше 20 липня 2011 року (а.с. 8), а у разі прострочення повернення боргу виплатити проценти в розмірі 5 % від суми боргу за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Укладення сторонами договорів позики від 08 квітня 2011 року, 23 травня 2011 року та 24 травня 2011 року відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 ЦК України та підтверджується змістом боргових розписок (а.с. 6, 7, 8). В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до наданих суду розписок відповідач одержав від позивачки інструменти на загальну суму 8208 грн. (1300 + 4500 + 2408), тому позовні вимоги стосовно стягнення боргу за договорами позики від 08 квітня 2011 року, 23 травня 2011 року та 24 травня 2011 року обґрунтовані та підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, але пунктом 5 розділу VIII прикінцевих положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що до приведення законодавства у відповідність з цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до положень зазначеного Закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою (п. 6 ст. 4); фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п. 5 ч. 1 ст. 1). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. Отже, в інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Позивачка не надала суду доказів того, що вона має право на надання фінансових послуг як фізична особа субєкт підприємницької діяльності, а тому її позовні вимоги стосовно стягнення на її користь з [PERSON] боргу у розмірі 42534 грн. 60 коп., з урахуванням 5 % від суми боргу за кожний день прострочення станом на 27 жовтня 2011 року не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 402 грн. 08 коп. (82,08 + 120 + 200) судових витрат. А тому всього на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача 8610 грн. 08 коп. (8208 + 402,08) .

Outcome: partial