Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання недійсною виконавчого напису та його скасуванні. Згодом позовні вимоги уточнив та просив про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та його скасування, вказуючи на те, що 17.07.2008 року між ним та ЗАО «Донгорбанк», (надалі по тексту - ПАТ «Перший Український [PERSON]», що є правонаступником) було укладено кредитний договір №29 на суму 100000,00 доларів США з кінцевим строком повернення 14.07.2028 року. У забезпечення зазначеного договору було укладено іпотечний договір №29/1 від 17.07.2008 року, згідно якого він передав банку в іпотеку нежилі приміщення №2,3,4, загальною площею 579,4 кв.м та земельну ділянку, площею 0,1086 га, які розташовані за адресою: м. Маріуполь, пр. Луніна, 171. 16.09.2009 року приватним нотаріусом [PERSON] був здійснений виконавчий напис на предмет іпотеки з метою його реалізації та задоволення вимог банку в сумі 107354,98 доларів США. Вважає, що нотаріальний напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус при його вчинені порушив вимоги діючого законодавства України, що регулюють вчинення нотаріальних дій, а саме: сума заборгованості за кредитним договором не відповідала дійсності, від банку та нотаріуса ніяких повідомлень про наявність заборгованості та необхідність її погашення у тридцяти денний строк він не отримував, з розрахунком заборгованості не ознайомлювався. Виконавчий напис здійснено до припинення строку дії договору іпотеки, який повинен діяти до спливу строку основного зобовязання за кредитним договором, тобто до 17.07.2028 року. Також вважає порушенням здійснення напису не на оригіналі іпотечного договору та внесення до виконавчого напису суми заборгованості в іноземній валюті доларах США, а не в гривні станом на 11.09.2009 року, оскільки державний виконавець під час його виконання не має права перераховувати за курсом доларів до гривні з урахуванням його коливання. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, за участю його представника. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та обставини викладені в заяві, та додатково пояснила, що сума заборгованості за кредитним договором стягнена з позивача рішенням суду та виконавчим написом, за якими відкриті виконавчі провадження державними виконавцям, що є подвійним стягненням. Оскільки відповідач має можливість задовольнити свої вимоги шляхом стягнення суми боргу за рішенням суду, вважає, що суд має право відмовити банку у виконанні виконавчого напису нотаріуса, що не буде порушувати прав відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на необґрунтованість вимог, надавши письмові заперечення, де зазначав, що виконавчий напис здійснено з дотриманням вимог діючого законодавства. Після чого, у наступне судове засідання по невідомим суду причинам не зявився, в звязку з чим розгляд справи закінчено за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що в Приморському ВДВС на виконанні знаходиться виконавчий напис щодо реалізації нерухомого майна [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, провадження якого на час розгляду справи зупинено. Зазначення суми боргу в іноземній валюті, а саме доларах США не суперечить законодавству та не перешкоджає виконанню напису. Інших виконавчих проваджень по стягненню зазначеної заборгованості з позивача не має. Третя особа приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду письмові заперечення, якими просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством "Донгорбанк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне Акціонерне Товариство «Перший Український [PERSON]»(надалі [PERSON]), та позивачем [PERSON], був укладений кредитний договір № 29 від 17.07.2008 року, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 100000 доларів США, а останній зобовязався повернути суму кредиту у порядку та на умовах цього Договору в строк до 14.07.2028 року. /а.с.22-25,26-33/ З метою забезпечення виконання зобов'язань боржника перед Банком за Кредитним договором між відповідачем та позивачем був укладений договір іпотеки № 29/1 від 17.07.2008 року, згідно з яким позивач передав в іпотеку Банку нежилі приміщення №2,3,4, загальною площею 579,4 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,1086 га, що розташовані по пр. Луніна, 171, в м. Маріуполі./а.с.14-21/ Додатковими угодами до кредитного договору за заявами позивача строк сплати кредиту та процентів за користування кредитом неодноразово відстрочувався по причині незадовільного фінансового стану позивача./а.с.65-84/, однак позивачем у встановлений строк не сплачувалися. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що зобовязання за кредитним договором позивач не виконує з грудня 2008 року, та станом на 21.07.2009 рік сума заборгованості складала 104503,31 доларів США, про необхідність сплати якої протягом 30 днів позивач був повідомлений банком 21.07.2009 року, про що свідчить його власноручний підпис./а.с.105/ Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Ст. 1050 ЦК України передбачає що, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно з ст. 575 ЦК України іпотека - це застава нерухомого майна. Стаття 589 ЦК України передбачає, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 589 цього ж Кодексу заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). Відповідно з ч.ч. 1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону…Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.3.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно, у випадку невиконання вимоги Іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання. Згідно п.4.4 Договору іпотеки звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на вибір Іпотекодержателя, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Позивач не виконав письмови вимоги ПУМБ щодо дострокового погашення суми кредиту та не звернувся з заявою про оспорювання вказаної суми. 22.08.2009 року строк виконання вимоги Банку сплинув. Дані обставини не заперечуються сторонами. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат»для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пунктами 282,283,284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, передбачено порядок вчинення виконавчого напису. Так згідно п. 282 вказаної Інструкції передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України… Виконавчий напис (окрім вимоги про неоплату чека) вчиняється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, знаходження боржника або стягувача. Пунктом 1 постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 р. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. В п. 283 вказної Інструкції зазаначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Згідно п. 284 вказаної Інструкції, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Судом встановлено, що 14.09.2009 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису. До заяви [PERSON] надав усі передбачені вказаним Переліком документи, а саме: договір іпотеки, розрахунок заборгованості, вимогу про дострокове повернення кредиту/а.с.103/. 16.09.2009 року приватним нотаріусом відповідно до вимог діючого законодавства було вчинено виконавчий напис за № 1724 на загальну суму заборгованості з 21.07.2009 року по 10.09.2009 року в розмірі 107354,98 доларів США та 3300 гривень, що становлять витрати на вчинення виконавчого напису/а.с.103-105/. Виконавчий напис нотаріуса, яким звернене стягнення на майно позивача, здійснений після спливу тридцяти днів з моменту одержання позивачем вимоги Банку, тобто після 22.08.2009 року, та у межах трьохрічного строку з дня, коли у Банка виникло право примусового стягнення боргу. Напис вчинено на іпотечному договорі та продовжений на спеціальному бланку, що був прикріплений до нього, що передбачено п.288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5. Зі спливом тридцяти денного строку на виконання вимоги банку, настали всі строки платежу за кредитним договором, закінчився строк виконання основного зобовязання, а тому і сплинув строк дії іпотечного договору. Таким чином, доводи представника позивача щодо порушення приватним нотаріусом строків та порядку здійснення виконавчого напису є неспроможними. Зазначення суми заборгованості за кредитним договором у виконавчому напису в іноземній валюті доларах США не суперечить вимогам діючого законодавства щодо його змісту та не перешкоджає його виконанню, що врегульовано ЗУ «Про виконавче провадження». Виходячи з наведеного, суд вважає, що дії відповідача та нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису провадилися у відповідності з вище вказаними нормами закону, та підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не має. 22.01.2010 року державним виконавцем Приморського ВДВС за виконавчим написом відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] встановленої суми заборгованості./а.с.12/ Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 10.06.2010 року з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Донгорбанк»за кредитним договором також стягнута заборгованість в сумі 119917, 09 доларів США, відповідно до якого на підставі виконавчого листа 22.10.2010 року Орджонікідзевським ВДВС відкрите виконавче провадження, яке на час розгляду справи на виконанні не перебуває./а.с.241/ Наявність рішення суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та договором поруки з солідарних боржників [PERSON] та [PERSON] не позбавляє [PERSON] права задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Іпотека є одним із засобів забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором та не виключає одночасне застосування інших. Крім того, віповідно до вимог ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони обєднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, повязаних з організацією та проведеннім виконавчих дій. Тому, суд не погоджується з доводами представника позивача щодо подвійного стягнення суми заборгованості по кредитному договору за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса.

Outcome: dismissed