Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-21 00:00:00

У червні 2011 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 03 серпня 1990 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Приморською міською радою Виборгського району Ленінградської області, актовий запис №30. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось та шлюбні відносини фактично між ними припинилися, так як понад 15 років сторони проживають окремо. Відповідач не бажає давати згоду на розлучення, посилаючись на зайнятість. Позивачка [PERSON] вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе, на примирення не згодна. Спору по розділу майна не має. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але через канцелярію суду 19.07.2011 року надійшла заява в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, на розірвання шлюбу з [PERSON] згоден, також пояснив суду, що відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 1990 року Приморською міською радою Виборгського району Ленінградської області, актовий запис №30. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач припинив подружні відносини і однією сім'єю з позивачкою вони не проживають понад 15 років, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем Батуріна. Спору по розділу майна немає. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 8,50грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 30,00грн. на користь позивачки. На підставі ст. 105 ч.3,110,112,113,115,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved