Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

У січні 2012 року позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2011 року, укладеного між нею та продавцем [PERSON] в особі її представника за довіреністю [PERSON], що у свою чергу був уповноважений в порядку передовіри відповідачкою [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. У подальшому під час укладання договорів зі спеціалізованими підприємствами та організаціями щодо надання комунальних послуг позивачка з’ясувала, що [PERSON], яка у зазначеній квартирі фактично не мешкає, залишається у ній формально зареєстрованою, що тягне для позивачки невиправдані додаткові витрати, чим порушує її право. На звернення з цього приводу до реєстраційного підрозділу Жовтневого РВ позивачка отримала відповідь про необхідність вирішення питання у судовому порядку. На підставі викладеного просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 43 у будинку № 3 по вул. Фурманова у м. Дніпропетровську. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідачка до суду не з’явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася за місцем реєстрації (а.с. 15-17), що є підставою для розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2011 року, укладеного між нею та продавцем [PERSON] в особі її представника за довіреністю [PERSON], що у свою чергу був уповноважений в порядку передовіри відповідачкою [PERSON] (а.с. 5-7), у якій зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] У подальшому з’ясувалося, що [PERSON], яка у зазначеній квартирі фактично не мешкає, залишається у ній формально зареєстрованою. На звернення з цього приводу до реєстраційного підрозділу Жовтневого РВ позивачка отримала відповідь про необхідність вирішення питання у судовому порядку (а.с. 11). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ст. 383 ЦК України власник жилого приміщення має право використовувати його для власного проживання, проживання членів його сім’ї та інших осіб, для яких ст. 162 ЖК України визначені правила, що регулюють відносини найму жилого приміщення. Право користування позивачки Виходячи з фактичних обставин справи та змісту зазначеної норми закону суд доходить висновку про те, що відповідачка не є членом сім’ї позивачки у розумінні житлового законодавства, а отже існуючі між ними правовідносини за своєю правовою природою є відносинами найму жилого приміщення приватного житлового фонду. Оскільки згідно ст. 163 ЖК України у випадку тимчасової відсутності наймачів жиле приміщення даної категорії зберігається за ними виключно з підстав та на строки, встановлені пп. 1, 5 ст. 71 ЖК України, ознак яких у спірних правовідносинах не вбачається, непроживання відповідачки у спірній квартирі є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved