Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-28 00:00:00

Позивач, ПАТ «ПриватБанк», у травні 2011 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором без номеру від 27 вересня 2006 року у сумі 8202 гривні 74 копійки (а.с. 2). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 27 вересня 2006 року уклав із [PERSON] кредитний договір без номеру, згідно з яким надав йому кредит у сумі 8000 гривень, зі строком користування, який відповідає строку дії картки, під 36% річних від суми залишку заборгованості. Відповідач зобов'язувався погашати кредит, сплачувати відсотки за його користуванням і комісію у терміни, та на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання виконав, видавши [PERSON] кошти у обумовленій договором сумі. Однак відповідач своїх обов'язків за кредитним договором не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 28 лютого 2011 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 8202 гривні 74 копійки, яку прохає стягнути з [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 29). Відповідач належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим повідомленням, викликався до суду. Поштовий конверт із рекомендованим поштовим повідомленням повернуто до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 28). Не отримання відповідачем конверту із рекомендованим поштовим повідомленням, розцінюється судом як відмова від отримання судової повістки. Згідно з вимогами п. 8 ст. 76 ЦПК України, особа, яка відмовилася одержати судову повістку вважається належним чином повідомленою. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 вересня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, згідно з яким йому надано кредит в сумі 8000 гривень, зі строком користування, який відповідає строку дії картки, під 36% річних від суми залишку заборгованості (а.с. 7). Згідно із наданим суду розрахунком заборгованості, станом на 28 лютого 2011 року за [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 8202 гривні 74 копійки, яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом у сумі 4717 гривень 79 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 2618 гривень 15 копійок, штрафу у сумі 500 гривень та штрафу у сумі 366 гривень 80 копійок (а.с. 4-6). Судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи становлять 202 гривні 03 копійки (а.с. 1). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України, банк зобов'язується надати грошові кошти позивальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав з [PERSON] кредитний договір. Позичальник умов договору належним чином не виконує. Внаслідок цього право банка на повернення його власності - кредитних коштів та нарахованих на них відсотків, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості з [PERSON] і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором у сумі 8202 гривні 74 копійки підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved