overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 26 серпня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 160 розірвати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем 26.08.2000 року було укладено шлюб, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, оскільки сторони мають різні характери, погляди на життя та сім»ю. На ґрунті непорозумінь між ними часто виникали сварки та лайки, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово застосовував фізичне насильство, погрожує фізичною розправою. На протязі шести місяців сторони не підтримують подружніх стосунків, а тому за даних обставин позивач прийшов до висновку, що їх сім»я розпалась, шлюб існує лише формально, примирення між ними та збереження шлюбу неможливо і суперечить їх інтересам. Позивач вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі на розлучення з позивачем згоден. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задовлення вимог позову, виходячи з натупних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 160 ( а.с. 3) від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Сімейне життя не склалося через те, що між подружжям виникали постійні сварки та лайки, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Крім того, між сторонами вже більш як півроку припинені подружні відносини. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами має формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому 06.10.2000 року, від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні характери та погляди на подружнє життя. На підставі чого в сім'ї постійно виникали сварки, конфліктні ситуації. Така атмосфера в сім'ї призвела до того, що з липня 2011 року проживають як сторонні люди, перестали підтримувати шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, вважає що сімя носить лише формальний характер, примирення між ними неможливе, тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею, прізвище просить залишити Ларіонова. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та суду пояснив, що згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 06 жовтня 2000 року Устимівською сільською радою Васильківського району Київської області, згідно свідоцтва про одруження, актовий запис № 7. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітню доньку Олександру, [INFO], які після розірвання шлюбу батьків будуть проживати з позивачкою. Через різні характери та погляди на життя, спільне подружнє життя сторін не склалось, з липня 2011 року проживають як сторонні люди, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, примиритися вони не бажають і не мають намірів жити разом, а тому згідно ст. 112 СК України, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі Договору купівлі-продажу від 26.08.1980 року йому на праві власності належить 41/100 частини домоволодіння з надвірними будівлями по пров. Гудимівський, 30 в м. Суми та земельна ділянка площею 0,1000 га. Інша частина домоволодіння по пров. Гудимівський,30 в м. Суми належить відповідачці [PERSON] В 2008 році відповідачка без відповідного дозволу Сумської міської ради та його згоди побудувала огорожу (паркан), що примикає до його коридору літ.«а». Самочинно збудована огорожа перешкоджає йому, як власнику майна користуватися своїм майном, а саме: оскільки самочинно збудована огорожа (паркан) постійно закрита у нього немає вільного доступу до зворотної стіни коридору, у звязку з чим не має можливості провести поточний ремонт належної йому частини домоволодіння. Також зазначає, що вищезазначена самочинна будівля не відповідає державно-будівельним вимогам. А тому просить ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні належним йому майном частиною домоволодіння № 30 по пров. Гудимівський в м. Суми шляхом знесення самочинно збудованої огорожі (паркана), що примикає до його коридору літ.«а». В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав з зазначених вище підстав та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення не заперечує. Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши і оцінивши докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Встановлено, що [PERSON] є власником 41/100 житлового будинку № 30 по пров. Гудимівський в м. Суми відповідно до договору купівлі продажу від 26.08.1980 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] /а.с.4-5/. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 074618 від 18.11.2004 року [PERSON] на підставі рішення Сумської міської ради від 28.04.2004 року № 793 МР передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 га. по пров. Гудимівський,30 м. Суми /а.с.6/. З довідки КП «Сумське міське БТІ» від 17.09.2010 року вбачається, що на підставі Договору купівлі-продажу від 08.10.2001 року за № 1488 відповідачка [PERSON] є власником 59/100 частини домоволодіння № 30 по пров. Гудимівський в м. Суми /а.с.36/. В 2008 році відповідачкою без відповідного дозволу Сумської міської ради та згоди [PERSON] побудувала огорожу (паркан), що примикає до коридору позивача літ.«а». З повідомлення Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 03.11.2009 року № 866/01-13 вбачається, що будівництво паркану між частинами ділянок домоволодіння № 30 по пров. Гудимівському в м. Суми виконано з порушенням містобудівного законодавства /а.с.7/. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так як права позивача як власника частини нерухомого майна порушені, вони повинні бути захищені у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Позивач звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до її повноліття, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач коштів на утримання дитини не надає, донька знаходиться на повному її утриманні, однак виховання дитини потребує додаткових витрат, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, які в ній викладені. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб ВРАЦС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис - 2020. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якого являється відповідач (а.с. 3) Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, від виконання своїх батьківських обовязків ухиляється, суд дійшов висновку, що за обставин, які \~склалися, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Виходячи з позовних вимог позивачки розмір аліментів визначається судом в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, до повноліття дитини - [PERSON], [INFO], починаючи з дня предявлення позову до суду. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. \~ Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до ст. 81 ЦПК України та п. 5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, була звільнена позивачка при зверненні до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту на загальну суму 34\~603,47., та судових витрат в сумі 346,03 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, які в ній викладено. Відповідач до суду на неодноразові виклики не зявилася, про слухання справи повідомлена належним чином, що дає підстави до розгляду справи у її відсутності та ухвалення заочного рішення відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27.01.2011 року між позивачем та [PERSON]В,. був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти на поточні потреби в розмірі 20 000 грн., за сплату в розмірі 20% річних, терміном до 27.01.2014 року. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у звязку з чим станом на 06.12.2011 року сума заборгованості по кредитному договору, який укладено з відповідачем, становить 34\~603,47., яка складається: заборгованість по кредиту в розмірі 20 000 грн., відсотки за користування кредитом в розмірі 3\~434,84 грн., комісії за розрахункове обслуговування в розмірі 3\~300 грн., та неустойки в розмірі 7\~868,63 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ Всеукраїнський акціонерний банк до [PERSON] по стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі, тому суд присуджує до стягнення з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 34\~603,47 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 346,03 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Дана справа є складною у зв»язку з чим суду необхідно давати оцінку багатьом доказам, що займе тривалий час. Ці обставини суд вважає винятковими і тому приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст.209 ч.3 ЦПК України складення рішення у повному обсязі необхідно відкласти на строк п»ять днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

В січні 2012 року ПАТ Дельта Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.07.2006 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким надав останньому кредит в сумі 2070,20 грн. з остаточним терміном його повернення та сплати процентів, і комісій не пізніше 17.01.2009 року. Отримавши кредитні кошти відповідач належно не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по кредиту, відсоткам і комісії, що станом на 31.10.2011 року в сумі складає 2471 грн. 80 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не зявився вдруге без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 18.07.2006 року позивач і відповідачка уклали кредитний договір, за яким останній одержав кредит в сумі 2070,20 грн. з остаточним терміном його повернення та сплати всіх платежів не пізніше ніж 17.01.2009 року. (п. 1 кредитного договору) За користування кредитом відповідач зобов'язався сплачувати позивачу проценти, виходячи зі ставки 10 % річних, а також щомісячну комісію в розмірі 2,99 %. (п.п. 2.3., 2.5. кредитного договору). В цьому договорі сторони визначили, що відповідач має повертати кредит, сплачувати відсотки по кредиту та вносити комісію рівними частинами, щомісяця не пізніше 17 числа кожного місяця по 141 грн. (п.п. 2.8. кредитного договору). (а.с. 6-7) Позивачем обов'язки по кредитному договору виконані в повному обсязі і кредитні кошти відповідачу надані. (а.с. 8, 13, 14) Отримавши кредитні кошти, відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором в частині своєчасності повернення кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів, і допустив тривале прострочення. Внаслідок прострочення платежів у відповідача станом на 31.10.2011 року виникла заборгованість: по кредиту 1383,07 грн.; по процентам 76,75 грн.; по комісії 1011,98 грн., а всього 2471,80 грн. (а.с. 15,16) Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по кредитному договору, не повернув у встановлені строки кредит та не сплатив визначені кредитним договором платежі, то на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість по кредитному договору в повному обсязі і судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, в заяві стверджує, після укладення шлюбу з відповідачкою, 4 листопада 2006 року у них народився син [PERSON]. 14.04.2009 року [PERSON] народила дочку, але він не визнає себе батьком дитини , оскільки з відповідачкою подружнє життя не склалось і з 2008 року вони разом не проживали, заяви про реєстрацію народження дитини до виконкому Лісничанської сільської ради він не подавав і вважає, що батьком дитини є інша особа. Просить визнати, що він не являється батьком [PERSON], [INFO] та в свідоцтві про народження [PERSON] в графі "батько" анулювати запис [PERSON]. Позивач позов підтримав, просить його задовольнити. Відповідачка позов визнала повністю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 4 вересня 2004 року. 4 листопада 2006 року у них народився смн Дмитро, батьком якого є він. Подружнє життя не склалось і з серпня 2008 року відповідач проживав окремо в м. Київ , а згодом в смт. Цибулів Черкаської області. 14 квітня 2009 року позивачка народила дочку [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження дитини записала його і подала до суду заяву про стягнення аліментів на утримання двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] але відповідач вважає що дитина не його оскільки зачата тоді, коли вони спільно не проживали, він ніколи не визнавав себе батьком дитини, заяву про реєстрацію народження дитини до виконкому Лісничанської сільської ради не подавав, а також позивачка визнала , що дитина народилась від іншого чоловіка. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ст. 140 СК Українис стягнення з особи, яка записана батьком, матір'ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Таким чином визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17.05.2008 року, який розірвано за рішенням Леніського районного суду м. Вінниця. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов»язаний це робити, а власного матеріального достатку не вистачає, у зв»язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Зазначаючи дані обставини, а також те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала з вищевикладених підстав, зазначила, що відповідач періодично добровільно сплачує кошти на утримання дитини, проте досягти згоди відносно чіткого порядку надання допомоги сторони не можуть. Відповідач позов визнав частково, зазначив, що є працевлаштованим, з урахуванням розміру заробітної плати спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини доходів. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON], є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідач працює за трудовим договором, має постійний заробіток в розмірі 1073 грн. щомісяця. Відповідачем добровільно надано матеріальну допомогу на утримання дитини в таких розмірах: листопад 2011 року 300 грн., грудень 2011 року 300 грн., січень 2012 року 500 грн., березень 2012 року 200 грн. Сторони не можуть діти згоди щодо порядку надання матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач пояснила, що витрачає щомісяця біля 3500 грн. на утримання сина. При цьому, крім повсякденних та звичайних потреб дитини у харчуванні та наявності предметів одягу, вказала на необхідність купівлі дитячих гігієнічних засобів, здійснення медичних заходів. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. До вказаної позивачем суми, як необхідної для утримання дитини щомісяця, суд ставиться критично, вважаючи, що розмір аліментів, з урахуванням положень ст. 182 СК України, також має відповідати загальноприйнятим, суспільним поглядам на потреби дитини, водночас, бути необхідно достатнім для повноцінного та матеріально забезпеченого її зростання. В судовому засіданні позивач висловила приблизний перелік побутових потреб дитини, дала оцінку вартості такого забезпечення, зокрема, вказавши на необхідність купівлі джерельної води загальної вартістю на місяць 300 грн., одягу щомісяця на 600 грн., засобів гігієни для дитини 400 грн. Суд,

Outcome: partial