Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, де зазначає, що він є власником житлового будинку, розташованого в с. Подорожнє по вул. Приморській, 41. В зазначеному будинку мешкали раніше відповідачі, але з жовтня 2009 року вони там не мешкають, а мають інше житло. За таких обставин, вони втратили право на користування житлом. Добровільно вирішити питання відповідачі не бажають і тому позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач підтвердив свої позовні вимоги, просить визнати відповідачів таким, що втратили право на користування зазначеним житлом. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації в судовому засіданні з позовом позивача не погодився в частині втрати права на користування житлом неповнолітньої [PERSON] Відповідачі в судове засідання не прибули, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Будь-яких заперечень на позов суду не надавали. Причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст.ст.74,76,77 ЦПК України, судові повістки вважаються врученими відповідачам. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, за таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних доказів у справі. Позивач проти цього не заперечує. Суд, вислухавши позивача, представника заінтересованої особи служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації, вивчивши матеріали справи, встановив слідуючи фактичні обставини: позивач має у власності житловий будинок за адресою: Генічеський район, с. Подорожнє по вул. Приморська, 41. Відповідачі будучи членами родини позивача мешкали у цьому будинку, але з 2009 року виселилися і постійно мешкають в іншому місці. Таким чином, вони не користуються житлом за адресою с. Подорожнє по вул. Приморська, 41, вже тривалий час, більше півроку. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 71 ЖК України, встановлено, що жиле приміщення зберігається при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї протягом шести місяців. На більший строк право на користування житлом не зберігається. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] були відсутні в житловому приміщенні понад шість місяців і не продовжували цей строк у встановленому порядку, а також, мають інше житло, то за таких обставин, вони втратили право на користування житловим приміщенням належним позивачу. Щодо визнання неповнолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 141, 160, 161 СК України, питання щодо виховання неповнолітньої, а також, щодо місця її проживання, вирішується батьками та дитиною в окремому порядку. Враховуючи, що неповнолітня [PERSON] є рідною дитиною позивача, то вона має право проживати та користуватися тим житловим приміщенням, яке належить обом її батькам, в тому числі і позивачу. Таким чином, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини та її права на визначення її місця проживання, незалежно від окремого проживання батьків, то суд виходить з того, що в цій частині позов є необґрунтованим і не може бути задоволений. Рішення приймається на підставі наданих сторонами доказів. Будь-яких інших доказів суду не надано. Судом створені всі умови для всебічного та обєктивного розгляду справи.

Outcome: partial