Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

7 жовтня 2011 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що її шлюб, зареєстрований з відповідачем, був розірваний 14.10.2008 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 064358 від 14.10.2008 р. В період вказаного шлюбу, у сторін народився син [PERSON], 19.07.2000 р., який до сьогодні проживає разом із своєю матір`ю позивачкою окремо від відповідача, який в свою чергу, не надає своєму сину ніякої матеріальної допомоги, яку потребує малолітня дитина для нормального повноцінного життя, а саме на харчування, одяг та багато інших речей, потрібних дитині, у звязку з чим, позивачка просила суд, стягнути з відповідача на свою користь, на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі ј частин усіх заробітків відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд встановив і це не заперечувалось сторонами, що шлюб між позивачкою та відповідачем, був розірваний 14.10.2008 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 064358 від 14.10.2008 р. (а.с. 4). В період вказаного шлюбу, у сторін народився син [PERSON], 19.07.2000 р., що підтверджується свідоцтво про народження серії І-ЖД № 320804 від 29.08.2000 р., і який до сьогодні проживає разом із своєю матір`ю позивачкою окремо від відповідача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї Овідіопольської селищної ради № 2557 від 27.07.2011 р., який в свою чергу, не надає своєму сину ніякої матеріальної допомоги, яку потребує малолітня дитина для нормального повноцінного життя, а саме на харчування, одяг та багато інших речей, потрібних дитині, проти чого не заперечував відповідач, пояснивши суду, що не відмовлявся від утримання дитини (а.с. 2,3). Однак, суд з`ясував, що відповідач на сьогоднішній день, не надає своєму сину ніякої матеріальної допомоги, яку потребує малолітня дитина для нормального повноцінного життя, а саме на харчування, одяг та багато інших речей, потрібних дитині. При цьому, відповідач пояснив суду, що позивачка нібито не надає йому можливості побачень з дитиною, не надавши при цьому жодних належних та допустимих доказів вказаного, а тому судом не приймаються вказані заперечення відповідача. На підставі викладеного, та з урахуванням обставин справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved