Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-08 00:00:00

Позивач АТ "Банк "[PERSON]" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.03.2008 року між Банком та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту в розмірі 80.000 доларів США із сплатою процентів за користування в розмірі 16 % річних та строком повернення кредиту не пізніше 20.03.2015 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2009 року з [PERSON] на користь Банку стягнуто заборгованість за Договором на загальну суму 672.259 грн. 31 коп. та судові витрати по справі. 11.03.2010 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на виконання судового рішення. До 17.03.2010 року відповідачу був наданий строк для добровільного повернення боргу, але до цього часу рішення суду не виконано. На підставі викладеного Банк вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку проценти та штрафні санкції за Договором про надання споживчого кредиту від 21.03.2008 року в розмірі 201.381 грн. 50 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь Банку проценти та штрафні санкції за Договором про надання споживчого кредиту від 21.03.2008 року за період з 09.11.2009 року по 07.06.2011 року включно в загальній сумі 192.774 грн. 74 коп. та судові витрати по справі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що за судовим рішенням від 09.11.2009 року було відкрито виконавче провадження, яке до цього часу не виконано. Але вини відповідача в цьому немає, а тому немає і підстав для задоволення позову та стягнення з нього штрафних санкцій. На підставі викладеного просили в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ "Банк "[PERSON]" не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2008 року між АТ "Банк "[PERSON]" в особі Філії АТ "Банк "[PERSON]" в м. Київ та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту в розмірі 80.000 доларів США із сплатою відсотків в розмірі 16 % річних та строком повернення кредиту до 20.03.2015 року. Відповідно до п. 1.1 п. 1 Кредитного договору [PERSON] зобов"язався повернути кредит у терміни, встановлені Графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом та сплати процентів за користування кредитом. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов"язань за Кредитним договором, Банк звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення боргу. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2009 року з [PERSON] на користь Банку стягнуто заборгованість за Кредитним договором, в тому числі і пеню за період до 09.11.2009 року, на загальну суму 672.259 грн. 31 коп. та судові витрати по справі. На виконання судового рішення державним виконавцем Відділу ДВС Вишгородського районного управління юстиції у м. Києві 11.03.2010 року було відкрито виконавче провадження і відповідачу надано строк для добровільного виконання судового рішення до 17.03.2010 року. В зазначений в постанові про відкриття виконавчого провадження строк рішення суду відповідачем виконано не було. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п. 3.2.1 п. 3 Кредитного договору відповідач взяв на себе зобов"язання погашати кредит та сплачувати проценти в повному обсязі та на умовах, передбачених Договором. Згідно із п. 3.2.4 п. 3 Договору [PERSON] зобов"язався повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти та неустойку незалежно від настання строку виконання зобов"язання у випадку невиконання ним своїх зобов"язань зі сплати кредиту, процентів, комісійної винагороди. Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В своїх позовних вимогах Банк вказує на те, що у зв"язку з тривалим невиконанням умов Кредитного договору та судового рішення з боку відповідача заборгованість збільшилась на 192.774 грн. 74 коп. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п. 3.3.1 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокове повернення кредиту у сплати процентів, сплати неустойки та відшкодування інших збитків, заподіяних неналежним виконанням зобов"язань, а також відмовитись від подальшого кредитування Позичальника за договором у випадках, передбачених п. 3.2.4 Договору. Згідно із п. 4.1.1 Договору у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п. 1.1 Договору, та\\або строків сплати процентів, та\\або комісійної винагороди, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки. Згідно із п. 5.9 Договору сторони домовились, що позовна давність про стягнення неустойки (пені, штрафу) встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання та зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Але слід зазначити, що судовим рішенням від 09.11.2009 року з відповідача на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитом в загальній сумі 672.259 грн. 31 коп., зокрема: основна сума боргу 68664 доларів США, за прострочення кредиту 7236 доларів США, відсотки 7733, 49 доларів США, комісія 11156 грн. 06 коп., пеня 8.606 грн. 76 коп. Після отримання виконавчого листа в березні 2010 року було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на особисте майно відповідача, зокрема, садову ділянку по вул. Лісовій, 23 в с. Новосілки. Як встановлено судом, після постановлення судового рішення відповідач сплатив Банку в рахунок заборгованості 4700 доларів США, що підтверджується відповідними квитанціями. Крім того, державним виконавцем 19.03.2010 року була винесена постанова про відкладення провадження виконавчих дій. В подальшому 07.04.2010 року за ініціативою державного виконавця було зупинено виконавче провадження. 02.06.2010 року державним виконавцем було складено Акт опису й арешту майна [PERSON] Лише 19.04.2011 року державним виконавцем була винесена постанови про поновлення виконавчого провадження. 13.07.2011 року державним виконавцем прийнята постанова про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні з метою оцінки земельної ділянки та садового будинку, що належать на праві власності [PERSON], для подальшої реалізації в рахунок погашення боргу перед Банком. Як вбачається з вищенаведеного, вини відповідача у невиконанні судового рішення немає, він особисто здійснює всі необхідні дії для проведення оцінки та в подальшому реалізації особистого майна для погашення боргу, за наявності можливості в 2010 році сплатив Банку частину боргу. А тому суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 192.774 грн. 74 коп. немає, оскільки за порушення своїх зобов"язань перед Банком відповідач вже поніс відповідальність за судовим рішенням від 09.11.2009 року, з нього було стягнуто неустойку та пеню за порушення строків повернення кредиту, відповідач в односторонньому порядку не відмовлявся від виконання судового рішення, а тому в задоволенні позовних вимог Банку повинно бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed