Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

Позивач звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить стягнути з ПАТ Чернігівобленерго18\~755 грн. 00 коп. на відшкодування ним понесених витрат по прокладенню електролінії з урахуванням калькуляції станом на 27.05.2011 року, мотивуючи свої вимоги тим, що він фактично є власником електролінії в с. Брусилів, яка була встановлена в 1998 році за його рахунок та якою він користується по даний час. Оскільки відповідач добровільно не бажає відшкодувати понесені ним витрати в звязку з проведенням та обладнанням електролінії, позивач звернувся з до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав повноваження на представлення його інтересів своєму представнику [PERSON] Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ Чернігівобленерго[PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на письмові заперечення. Пояснила, що лінія електропередач в с. Брусилів обліковується на балансі Чернігівського РЕМ ПАТ Чернігівобленерго. Позивач є споживачем електроенергії, а не власником електролінії в с. Брусилів. Також зазначила, що при здійсненні будівництва (реконструкції) мереж повинна бути проектно-кошторисна документація, погоджений проект про здачу в експлуатацію, проте дані документи відсутні. В задоволенні позову просила відмовити в звязку з необґрунтованістю позовних вимог та за пропуском строку позовної давності. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, та розглядаючи позов в межах заявлених вимог та по наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства Чернігівобленергопро відшкодування витрат по будівництву електролінії, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що повітряна лінія 0,4 кВ, яка проходить по вулиці Шевченка в с. Брусилів, обліковується в Чернігівському РЕМ як ПЛ-0,4 кВ Л-2 від КТП-431, і з 01.01.1975 року перебуває на балансі у Чернігівського РЕМ, про що свідчить довідка на а.с.16, яка не була спростовувана представником позивача в судовому засіданні. Відповідно до наданих суду копії Договорів про користування електричною енергією, укладених позивачем з Енергопостачальником, відповідачем по справі, позивач є споживачем електричної енергії з 06.06.2001 року (а.с.17-18). Доводи позивача та його представника про те, що позивач [PERSON] фактично є власником електролінії в с. Брусилів, не підтверджені належними та допустимими доказами. Твердження представника позивача, що придбання позивачем за власні кошти матеріалів та оплата роботи за проведення електролінії для створення можливості електропостачання його будинку, фактично свідчать про його власність на проведену ним електролінію, суд не може прийняти до уваги, оскільки дані твердження не ґрунтуються на вимогах Закону. Додані позивачем копії квитанцій від 11.09.1998 р. та від 14.10.1998 р. про оплату виконаних робіт по монтажу ВЛЄП в с. Брусилів по вул. Шевченко до будинку 151-А, накладною від 11.09.1998 р. на придбання товарів і акт про прийняття виконаних робіт ( а.с. 4-6) не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження права власності позивача на електромережі. Також позивачем та його представником не були обґрунтовані та підтверджені доказами вимоги щодо відшкодування відповідачем вартості матеріалів та робіт по монтажу ЛЕП 0,4 кВ на суму 18\~755 грн., яка порахована відповідно до калькуляції станом на 27 травня 2011 року (а.с.7). Як свідчать пояснення в судовому засіданні представника позивача та додані до позовної заяви копії квитанцій на а.с.5 позивачем фактично понесені витрати по проведенню до свого будинку електролінії у 1998 році на загальну суму 1573 грн.00 коп. До того ж, заявляючи вимоги про відшкодування понесених витрат по проведенню електролінії, позивач посилається на норму Закону п.7 ч.1 ст.25 Закону України Про електроенергетику, якою передбачено право споживача на відшкодування витрат, повязаних з будівництвом (реконструкцією) мереж (споруд) лише з 25.12.2008 року згідно із Законом N 800-VI. Отже, право у [PERSON], як споживача, на відшкодування понесених витрат по проведенню лінії електропередач, на час проведення ним у 1998 році таких робіт, вказаним вище Законом, в редакції 1998 року, передбачено не було. Відповідно до ст. 18 Закону України Про електроенергетику, у разі спорудження або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об'єктів роботи,пов'язані з упорядкуванням і перенесенням повітряних і підземних електричних мереж,теплових мереж та інших об'єктів електроенергетики, виконуються замовниками будівництва і реконструкції відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та вимог відповідних нормативів і під контролем власників споруд або мереж електроенергетики. Проте, жодного з перерахованих документів суду надано не було. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи положення ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що доводи позивача про наявність у нього права на відшкодування відповідачем витрат по проведенню електролінії на суму 18\~755 грн. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Окрім того, позивач без поважних причин пропустив на предявлення позову трьох річний строк позовної давності, встановленого ст.71 ЦК України ( в редакції 1963 року) та ст.257 ЦК України, чинного з 2004 року. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Вважаючи, що витрати по проведенню електролінії позивач поніс у 1998 році, він мав можливість предявити позов на відшкодування ним даних витрат на протязі трьох років, проте цього не зробив. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed