Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить визнати право власності і порядку спадкування за заповітом на будинок, що розташований за адресою: м. Донецьк, віл. Миргородська, буд. 98, мотивуючи тим, що в 1953 році бабусі позивачки [PERSON] Сталінським міським житловим управлінням міського комунального господарства було видано «Свідоцтво про право власності на будівлю або право забудівлі» від 04.08.1953 року за № 3115 на будинок розташований за адресою: м. Сталіно, вул. Піонерська, буд. 74 (на теперішній час м. Донецьк, вул. Миргородська, буд. 98). В «Свідоцтві про право власності на будівлю або право забудівлі» від 04.08.1953 року за № 3115 виданому Сталінським міським житловим управлінням міського комунального господарства в прізвищі допущена орфографічна помилка – [PERSON], а вірне прізвище - [PERSON]. 29.12.2009 року [PERSON] померла, за заповітом все своє майно вона залишила позивачці. Позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори, для прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки в правовстановлюючому документі допущена орфографічна помилка. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 03.02.2011 року встановлено факт того, що «Свідоцтво про право власності на будівлю або право забудівлі» від 04.08.1953 року видане [PERSON] належало саме їй. Після чого позивача звернулась до КП «БТІ» із заявою про видачу витягу з реєстру прав власності для оформлення спадщини на житловий будинок, однак їй було відмовлено. Рішенням виконкому Железнодорожньої районної ради депутатів трудящих м. Сталіно від 15.07.1958 року [PERSON] дозволено будівництво нового житлового будинку зі зносом старого. У 1958 році будівництво нового будинку було завершено. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Миргородська, буд. 98 [PERSON] своєчасно оформлено не було. Позивачка звернулась до нотаріуса, яким було відмовлено в оформлені спадщини за заповітом, оскільки позивачка позбавлена можливості надати правовстановлюючі документи. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві обставинам, вказавши, що спадкове майно вона прийняла, оскільки звернулася у встановленому законом порядку до нотаріуса, інші спадкоємці – відповідачі по справі – на спадщину не претендують, відмовилися на її користь. Відповідач [PERSON] в судове зсідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Треті особи до судового засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. В зв’язку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що 04.08.1953 року Сталінським міським житловим управлінням міського комунального господарства було видано «Свідоцтво про право власності на будівлю або право забудівлі» за № 3115 на будинок розташований за адресою: м. Сталіно, вул. Піонерська, буд. 74, [PERSON]. Встановлено, що, адреса будинку змінена з вул. Піонерської, 74 на вул. Миргородську, 98 у м. Донецьку. [PERSON] померла 29.12.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 431073 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку. 23.03.2004 р. [PERSON], яка померла 29.12.2009 р., склала заповіт, який був посвідчений П’ятою донецькою державною нотаріальною конторою, згідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно у тому числі будинок розташований за адресою: м. м. Донецьк, вул. Миргородська, буд. 98. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 018833 виданого ВРАЦС Будьоновського районного управління юстиції м. Донецька, позивачка [PERSON] 30.07.2005 року одружилась з [PERSON] та змінила прізвище на «Познякова». Наявність спадкової справи до майна [PERSON], яка померла 29 грудня 2009 року підтверджується довідки П’ятої донецької державної нотаріальної контори від 21.09.2011 року № 554/01-16 та витягом із спадкового реєстру. Матеріалами справи встановлено, що спірним майном є домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Миргородська, буд. 98. З листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» від 21.06.2011 року, вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи КП «БТІ м. Донецька», домоволодіння за адресою: м. Донецьк, вул. Миргородська, буд. 98, складалось з житлового будинку літ. А-1, надвірними прибудовами та належало [PERSON] на підставі свідоцтва права власності. Рішенням виконкому Железнодорожньої районної ради депутатів трудящих м. Сталіно від 15.07.1958 року [PERSON] дозволено будівництво нового житлового будинку зі зносом старого. У 1958 році будівництво нового будинку було завершено. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: м. Донецьк, вул. Миргородська, буд. 98 [PERSON] своєчасно оформлено не було. У зв’язку з чим, видати витяг з реєстру прав власності для оформлення спадщини на спірний житловий будинок неможливо. Відповідно до листа приватного нотаріусу Донецького міського нотаріального округу від 30.08.2011 року № 135/01-1, позивачці було відмовлено в оформлені спадщини за заповітом, оскільки вона позбавлена можливості надати правовстановлюючі документи. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 02/12-1 від 02 грудня 2011 року за результатами проведення технічного обстеження об’єктів: прибудови (літ. л1) до житлового будинку (літ. Л-1), прибудови (літ. б1) до літньої кухні (літ Б) та сараю (літ. Е) за адресою: вул. Миргородська, буд. 98 в Куйбишевському районі м. Донецька, встановлено його відповідність вимогам Державних будівельних норм і безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації. Відповідно до ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або спадкоємцем незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Після смерті [PERSON] у відповідності до ст.ст.1268-1269 ЦК України позивач у встановлений законом 6-місячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом, що підтверджено повідомленням органу нотаріату. В вз’язку з чим є таким, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця. У відповідності до 346 п.11 ЦК України не допускається після смерті власника реєстрація правовстановлюючих документів на право власності. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, в зв’язку з чим суд визнає право власності на спірне спадкове майно, у вигляді домоволодіння № 98 по вул. Миргородській у Куйбишевському районі м. Донецька, в порядку спадкування за заповітом за позивачем. На підставі ст.ст. 328, 346, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved