Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому вказав, що згідно з договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 26 вересня 1967 року, посвідченим нотаріусом Костянтинівської нотаріальної контори в реєстрі за №5300, йому належить будинок за №5 по вулиці Ульянова в місті Дружківці Донецької області. Його дружина [PERSON] померла 21 вересня 2011 року. 16 травня 2011 року з місць позбавлення волі повернувся його онук [PERSON], який разом із своєю матірю, а його донькою [PERSON] без його згоди вселилися в належний йому будинок, а залишилися зареєстрованими: [PERSON] [INFO], а [PERSON] по вулиці Островського 137 в місті Костянтинівці Донецької області. Відповідач [PERSON] на шлях виправлення не став, зловживає спиртними напоями, постійно вимагає у нього гроші на випивку, погрожує фізичною розправою, кидається битися. [PERSON] також не дає йому спокійно жити в будинку, вимагає гроші. У відповідачки мається свій будинок, який розташований в місті Костянтинівці, але вона в ньому проживати не бажає. Він являється людиною похилого віку, йому потрібен спокій. Він неодноразово просив відповідачів виїхати з належного йому будинку, але в добровільному порядку виселитися із його власності відповідачі не бажають. Він звертався із заявою до Дружківського відділу міліції, але своєї поведінки відповідач не змінює. Він вимушений тимчасово проживати у своєї другої доньки [PERSON], оскільки боїться за своє життя. Просить виселити відповідачів з належного йому будинку без надання їм іншого житла. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягає на позовних вимогах і просить виселити відповідачів із будинку №5 по вулиці Ульянова в місті Дружківці без надання іншого жилого приміщення. Відповідачі в судовому засіданні не визнали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] пояснила, що в 2005році вона приїхала із міста Донецька, де жила у доньки, до батьків в селище Олексієво-Дружківку, щоб зняти житло, оскільки її будинок в місті Костянтинівці не придатний для проживання. Її мати [PERSON] дозволила їй жити з батьками в будинку. На той час її батько [PERSON] не заперечував проти її проживання в будинку. Після того, як мати захворіла, вона весь час доглядала за нею до самої її смерті. Її син [PERSON] звільнився із місць позбавлення волі і приїхав до неї, щоб її провідати, і залишився мешкати з нею. Дійсно, були такі випадки, що син сварився з батьком і той його боявся. Дійсно, в лютому місяці 2012 року батько звертався із заявою в міліцію з приводу поведінки сина. У неї з батьком ніяких конфліктів не було. Вона визнана інвалідом 3 групи, живе в будинку з дозволу батьків, її будинок не придатний для мешкання, тому просить залишити проживати її разом з батьком. Відповідач [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що дійсно він відбував міру покарання в місцях позбавлення волі. 16 травня 2011 року він звільнився і приїхав до матері, яка мешкала разом зі своїми батьками по вулиці Ульянова 5. Бабуся [PERSON] дозволила йому мешкати разом з ними. У вересні місяці 2011 року бабуся померла. Він так і мешкає разом з матірю та дідом. Йому відомо, що будинок документально належить діду. Зареєстрований він по вулиці Першотравневій 103 в селищі Олексієво-Дружківці в будинку, який продала мати. Дійсно, у нього з позивачем виникали конфлікти і той звертався в міліцію, але він діда не чіпав ніколи. Іншого житла він не має. Просить винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що 19 січня 2012 року батько [PERSON] прийшов до неї і розповів, що онук [PERSON] розбив вікно в будинку, побив посуд, ліжко, стілець, оскільки знаходився в стані алкогольного спяніння. 12 лютого 2012 року батько знов розповів, що онук хапав його за одяг і вимагав гроші на продукти, погрожуючи при цьому. З того часу батько живе у них, оскільки боїться погроз зі сторони онука, який був засуджений за вбивство. Будинок, в якому мешкають її сестра [PERSON] на племінник [PERSON], належить батькові [PERSON], який не хоче, щоб відповідачі жили з ним. Сестра [PERSON] приїхала в 2006 році із міста Донецька і їх мати [PERSON] дозволила їй пожити в будинку, доки вона не відремонтує свій будинок в місті Костянтинівці, а вона мешкає в будинку батька до сієї пори. Свідок [PERSON]М, також пояснив в судовому засіданні, що 19 січня 2012 року його тесть [PERSON] ночував у них вдома і розповів, що онук побив посуд і погрожував йому. Наступного дня він поїхав з ним. [PERSON] знаходився в стані алкогольного спяніння і розмовляти з ним він не став. Він пішов до дільничного інспектора. Щоб той поговорив з [PERSON]. щоб залишив у спокої стару людину. 12 лютого 2012 року тесть знову прийшов до них і розповів, що онук вимагав у нього гроші. Він не хоче жити з відповідачами, оскільки боїться онука. Він знає, що [PERSON] приїхала в 2006 році із міста Донецька і зняла будинок, але в ньому було прохолодно, теща її пожаліла і пустила мешкати в будинок. З того часу вона проживає в спірному будинку. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що років 5-6 назад [PERSON] запросила пожити в будинок доньку [PERSON] Потім вона доглядала за матірю до її смерті. Коли повернувся із місць позбавлення волі онук [PERSON], бабуся [PERSON] дозволила і йому жити в будинку, якщо він буде гарно себе вести. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 26 вересня 1967 року, посвідченим нотаріусом Костянтинівської нотаріальної контори в реєстрі за №5300, [PERSON] належить будинок за №5 по вулиці Ульянова в місті Дружківці Донецької області. Відповідно до вимог ст.116 ЖК України, якщо наймач або інші особи, які проживають разом з ним. систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі вселились в спірне жиле приміщення не самовільно, а за згодою власника жилого приміщення. Крім того, вони являються членами його сімї, а саме, донькою та онуком. Цей факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому вирішувати питання про їх виселення, як осіб, що самовільно вселилися в жиле приміщення суд не може. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона в судовому засіданні зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. В судовому засіданні позивач не надав суду доказів тому факту, що відповідачі роблять неможливим проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, тому суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed