Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.10.2007 року о 19-30 годині на вул. Вітчизняній у м. Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21104, державний номер [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів щодо зупинки транспортного засобу та, не впоравшись з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110557, державний номер [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди належному позивачу [PERSON] автомобілю ЗАЗ-110557, державний номер [NUMBER], заподіяні ушкодження. Постановою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2007 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 68 грн. З метою визначення розміру заподіяної шкоди було проведено автотоварознавче дослідження, відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця від 13.11.2007 року №ZU131107/1, складеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, спричиненого володільцу автомобіля ЗАЗ-110557, державний номер [NUMBER], становить 9763,26 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, крім того 450 гривень витрат за проведення автотоварознавчого дослідження та 223,14 гривень судових витрат по справі. Відповідач проти позу заперечував з тих підстав, що позивач не є власником автомобіля, а керував їм за довіреністю, тому право на відшкодування має [PERSON] як власник автомобіля, а він з позовом до суду не звертався, тому просив суд у позові [PERSON] відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, адміністративної справи та висновок спеціаліста, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 11.10.2007 року о 19-30 годині на вул. Вітчизняній у м. Дніпропетровську відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21104, державний номер [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів до зупинки транспортного засобу та, не впоравшись з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ-110557, державний номер [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON]. У результаті дорожньо-транспортної пригоди належному позивачу [PERSON] автомобілю ЗАЗ-110557, державний номер [NUMBER], заподіяні ушкодження. Даним автомобілем позивач керував на підставі довіреності від 07.09.2007 року. З метою визначення розміру заподіяної шкоди було проведено автотоварознавче дослідження, відповідно до висновку спеціаліста автотоварознавця від 13.11.2007 року №ZU131107/1, складеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, спричиненого володільцу автомобіля ЗАЗ-110557, державний номер [NUMBER], становить 9763,26 грн. Вина відповідача у скоєнні вказаної ДТП підтверджується постановою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2007 року, на підставі якої [PERSON] був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 68 грн. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок по кримінальній справі, або постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, які вступили в законну силу, обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесені вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою. В силу ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди№6 від 27.03.1992 року, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на праві власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). До заперечень відповідача стосовно відсутності у позивача повноважень на звернення до суду з позовом суд ставиться критично, оскільки на момент скоєння ДТП [PERSON] був володільцем автомобіля ЗАЗ-110557, державний номер [NUMBER], на підставі генеральної довіреності, згідно якої мав право не тільки на керування вказаним автомобілем, а також і право повного розпорядження даним транспортним засобом, та на відшкодування шкоди винною особою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 9763 гривні 26 копійок, 450 гривень за проведення автотоварознавчого дослідження та 223 гривні 14 копійок витрат у справі.

Outcome: approved