Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до КС Перше кредитне товариство(далі Відповідач) про стягнення збитків, вказуючи на те, що 09.09.2009 року в м. Ізмаїл між [PERSON] та КС Перше кредитне товариствобуло укладено депозитний договір про залучення внеску (вкладу) № ІЗ-1/0191/09/1812 строком на шість місяців до 09.03.2010 року та 27.01.2010 року в м. Ізмаїл депозитний договір про залучення внеску (вкладу) № ІЗ-1/0029/10/1834 строком на шість місяців до 27.07.2010 року. Після закінчення термінів зазначених Договорів, Відповідач відмовився повернути позивачу суму основного внеску та сплатити відсотки, посилаючись на свої фінансові труднощі. Таким чином, на теперішній час Відповідач, неповерненням залишку суми вкладу та залишку відсотків по цим Договорам, заподіяв позивачу збитки у загальній сумі 47 806,00 (сорок сім тисяч вісімсот шість) гривень. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути заподіяні йому збитки. В судове засідання сторони не зявились, в письмовій заяві просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримають у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін, відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Як випливає з матеріалів справи, позивач уклала з Відповідачем два депозитних договору № ІЗ-1/0191/09/1812 та № ІЗ-1/0029/10/1834. Депозитний договір № ІЗ-1/019/09/1812 було укладено 09.09.2009 року строком на шість місяців, з 09.09.2009 р. до 09.03.2010 р. на суму 10 000 (десять тисяч) гривень. Відсоткова ставка дорівнює 22 відсотки річних. Депозитний договір № ІЗ-1/0029/10/1834 було укладено 27.01.2010 року строком на шість місяців, з 27.01.2010 р. до 27.07.2010 р. на суму 34 500 (тридцять чотири тисячі пятсот) гривень. Відсоткова ставка дорівнює 22 відсотка річних. Згідно з п.п. 2.6., 2.7., 2.2. Договору Відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати позивачу відсотки у розмірі 22 % річних за користування вкладом, а в кінці строку дії Договору повернути позивачу суму внеску (вклад) та сплатити залишок відсотків по ньому. За Договором позивач мала отримати 3763,82 грн. відсотків, а отримала лише 457,82 грн. Після закінчення терміну цього Договору, Відповідач відмовився повернути позивачу суму внеску (вклад) та сплатити залишок відсотків, посилаючись на свої фінансові труднощі. Таким чином, на теперішній час Відповідач, неповерненням залишку суми вкладу та залишку відсотків по цьому Договору, заподіяв позивачу збитки у загальній сумі 37\~806,00 грн. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 3 Закону України "Про кредитні спілки", кредитна спілка діє на основі самофінансування, несе відповідальність за наслідки своєї діяльності та виконання зобов'язань перед своїми членами. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про кредитні спілки", внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України "Про кредитні спілки", повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 3, 15, 31, 79, 88, 119-120, 159, 166, 208-210 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved