Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Тимошівської сільської ради, третя особа: відділ Держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позовній заяві позивач вказав, що 24.01.2007 року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке вони разом з його матір'ю - [PERSON] прийняли у встановленому порядку та отримали відповідні свідоцтва на право власності по Уг частки спадкового майна за законом кожному, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом серії ВМО №№ 690750, 690751, 690752, 690753, 690754, 690755, 690756, 690757 від 04.12.2009 року. 21.03.2010 року померла його мати - [PERSON]. Зареєструвати та отримати правоустановчі документи на право власності на Уг частку земельних ділянок, які залишилися після смерті його батька - [PERSON], його мати не встигла, в звязку з передчасною смертю. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно після смерті його матері - [PERSON] 21.07.2010 року була заведена спадкова справа за № 86, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкових справ. 27 липня 2011 року приватним нотаріусом було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРЛ №№ 990786, 990787, що залишилося після смерті його матері - [PERSON], яка померла 21.03.2010 року. Але, на Уг частину земельних ділянок площею 0,9717 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 102094 від 17.10.2005 року, вартість землі складає 1 284,64 грн.) та на Уг частину земельної ділянки площею 7,6658 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 102093 від 17.10.2005 року, вартість землі складає - 35 941,33 грн.), видача нотаріусом йому свідоцтв на право на спадщину за законом виключається, оскільки на вказані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності за його матірю - [PERSON]. До судового засідання [PERSON] не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши заяву позивача, заяву представника відповідача, та матеріали цивільної справи: світлокопію паспорта та ідентифікаційного номеру [PERSON], світлокопію свідоцтва про смерть [PERSON], світлокопію свідоцтва про смерть [PERSON], світлокопію свідоцтва про народження [PERSON], світлокопію рішення Михайлівського районного суду від 15.09.2008 року, світлокопію свідоцтва про народження [PERSON], світлокопію про причину смерті, світлокопію свідоцтва про розірвання шлюбу, світлокопію свідоцтва про укладення шлюбу, світлокопію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, світлокопії свідоцтва про право на спадщину за законом, світлокопії витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, світлокопії державних актів на право власності на земельні ділянки, світлокопії свідоцтв про право на спадщину за законом, світлокопії Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, світлокопії державних актів на право власності на земельну ділянку, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.І ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязковогчастки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON], являється сином [PERSON], який помер 24.01.2007 року, та [PERSON], яка померла 21.03.2010 року, і відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, або той з подружжя, який його пережив. Крім того відповідач позов визнав. На підставі ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право на спадкування майна, що належало спадкодавцю, як спадкоємець за % заковом, віз права на спадкування не усунений, спадщину в установленому законом порядку прийняв, інших спадкоємців, які б претендували на дану спадщину, не має. суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved