Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-19 00:00:00

У жовтні 2011 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19 травня 2006 року Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] уклали Кредитний договір № СТ-004/284/2006, за яким, банк надав відповідачу кредит в сумі 16 505,00 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 12,00 % річних. Кредитні кошти надавались Банком на підставі Кредитної заявки Позичальника від 19 травня 2006 року шляхом перерахування коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку. В свою чергу Позичальник зобов»язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов»язання, визначені Кредитним договором. Відповідачем були порушені умови Кредитного договору, таким чином, станом на 11 серпня 2011 р. виникла заборгованість перед Банком в сумі 24 781,68 доларів США, що еквівалентно 197 529,82 грн. За офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та 551108,18 гривень, що складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі 15378,93 доларів США, що еквівалентно 122 582,38 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; суми несплачених відсотків за користування кредитом, яка розрахована за період з 22.08.2006 року по 11.08.2011 р. - 9 402 доларів США, що еквівалентно 74 947,44 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; пені за прострочення виконання зобов»язань за період з 05.11.10 року по 11.08.2011 року в розмірі 551 108,18 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (правонаступника за всіма правами та обов»язками) заборгованість за Кредитним договором та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Крім того відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення у пресі. Тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.05.2006 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № СЬ-004/284/2006(а.с. 12-17). Пунктом 3.1.1. кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки Позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного зобов»язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково' до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього Договору(а.с. 17). Судом встановлено, що відповідач своїх зобов»язань за кредитним договором не виконує, у зв»язку з чим станом на 11 серпня 2011 року має заборгованість в сумі 197 529,82 грн. та 551108,18 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі 122 582,38 грн., суми несплачених відсотків за користування кредитом , яка розрахована за період з 22.08.2006 року по 11.08.2011 року в сумі 74 947,44 грн.; пені за прострочення виконання зобов»язань за період з 05.11.2010 по 11.08.2011 року в розмірі 551 108,18 грн. (а.с.21, 33). 05 листопада 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким до позивача перейшло право вимоги за Кредитним договором № СТ-004/284/2006.(а.с. 26-32). Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитознавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або це строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встанолено договором. Судом встановлено, що відповідачем грошові кошти (кредит) були отримані в повному обсязі, однак ним його зобов»язання за договором, які стосуються повернення кредиту та проентів за його користування, не виконуються. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умо та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умо, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Зі змісту статті 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встанволені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов»язання внасілдок одностронньої відмови від зобов»язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов»язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе за договором зобовязань, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved