Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-06 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до дочірнього: підприємства «Дніпровський круг», третя особа: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської ради Київської області» про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії: Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.10.2004 року [PERSON] та дочірнє підприємство «Дніпровський круг» (далі - ДП «Дніпровський круг») уклали інвестиційний договір № 32 (далі - Договір). Згідно п.1.2, 3.2.1 Договору Відповідач зобов'язався за рахунок залучених від Позивача коштів забезпечити будівництво об'єкту інвестування і передати його у власність Позивача (однокімнатна квартира в житловому багатоквартирному будинку № 51, корпус № 6 по вул. Білогородська, м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області ). Згідно додаткової угоди від 19.04.2011 року до Договору нумерацію квартири було змінено на № 103, загальна площа 54,4 м. кв. За умовами п.З Додаткової угоди від 28.01.2008 року до Інвестиційного договору загальна вартість квартири становить 144 336 (сто сорок чотири тисячі триста тридцять шість) грн. 25 коп., які Позивач був зобов'язаний сплатити остаточно до 25.09.2008 року, яка і була остаточно сплачена 22.09.2006 року останнім на рахунок Відповідача згідно банківської квитанції № ПН49П та інших. 16.06.2011 року на вимогу Відповідача Позивачем було підписано додаткову угоду до Договору, згідної якої Позивач взяв на себе зобов'язання доплатити додатково 15 748 (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 00 коп., що було виконано Позивачем відповідно до банківський квитанцій. В той же час, виходячи зі змісту положень п.1.6 Договору запланований строк будівництва (введення будинку в* експлуатацію): 1 квартал 2006 року. Станом на момент звернення до суду всі будівельні роботи в будинку завершені, однак квартири не підключені до системи опалення та водопостачання; у зв'язку з неоплатою, відключено ліфти. З метою забезпечення реалізації свого права власності, 22.06.2011 року та 06.07.2011 року Позивач повторно звернувся до Відповідача з вимогою про отримання документів для оформлення права власності; для передачі яких встановив термін згідно положень ст. 530 ЦК України протягом семи календарних днів з моменту отримання даної вимоги, однак станом на момент звернення до суду Відповідач дану вимогу проігнорував. 22.06.2011 року [PERSON] звернулась до КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради» з заявою про реєстрацію речового права на об'єкт незавершеного будівництва квартиру № 103, загальною площею 54,4 кв. м. в корпусі № 6 житлового будинку № 51 по вул.. Білогородська в м. Боярка Києво-Святошниського району Київської області, однак згідно відповіді від 20 липня 2011 року їй було відмовлено. Тому, зважаючи на те, що Відповідач порушив і не виконує умови Договору, перешкоджає володінню та користуванню майном Позивача, і в той же час звернувся до господарського суду із заявою щодо порушення процедури банкрутства стосовно себе, Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії. ~ Також Позивач цроеила стягнути з ДП «Дніпровський круг» судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000.(вісім тисяч ) грн. 00 коп. В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд , вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 26.10.2004 року [PERSON] та дочірнє підприємство «Дніпровський круг» (далі - Дії «Дніпровський круг») уклали інвестиційний договір № 32 (далі - Договір). Згідно п.1.2, 3.2.1 Договору Відповідач зобов'язався за рахунок залучених від Позивача коштів забезпечити будівництво об'єкту інвестування і передати його у власність Позивача (однокімнатна квартира в житловому багатоквартирному будинку № 51, корпус № 6 по вул. Білогородська, м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області ). Згідно додаткової угоди від 19.04.2011 року до Договору нумерацію квартири було змінено на № 103, загальна площа 54,4 м. кв. За умовами п.З Додаткової угоди від 28.01.2008 року до Інвестиційного договору загальна вартість квартири становить 144 336 (сто сорок чотири тисячі триста тридцять шість) грн. 25 код., які Позивач був зобов'язаний сплатити остаточно до 25.09.2008 poку яка і була остаточно сплачена 22.09.2006 року останнім на рахунок Відповідача згідно банківської квитанції № ПН49П та інших. 16.06.2011 року на вимогу Відповідача Позивачем було підписано додаткову угоду до Договору, згідної якої Позивач взяв на себе зобов'язання доплатити додатково» 15 748 (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 00 коп., що було виконано Позивачем відповідно до банківський квитанцій. В той же час, виходячи зі змісту положень п. 1.6 Договору запланований строк будівництва (введення будинку в експлуатацію): 1 квартал 2006 року. Станом на момент звернення до суду всі будівельні роботи в будинку завершені, однак квартири не підключені до системи опалення та водопостачання; у зв'язку з неоплатою, відключено ліфти. З метою забезпечення реалізації свого права власності, 22.06.2011 року та 06.07.2011 року Позивач повторно звернувся до Відповідача з вимогою про отримання документів для оформлення права власності, для передачі яких встановив термін .згідно положень ст. 530 ЦК України протягом семи календарних днів з моменту отримання даної вимоги, однак етаном на момент звернення до суду Відповідач дану вимогу проігнорував. 22.06.2011 року [PERSON] звернулась до КГІ «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради» з заявою про реєстрацію речового права на об'єкт незавершеного будівництва квартиру № 103, загальною площею 54,4 кв. м. в корпусі № 6 житлового будинку № 51 по вул.. Білогородська в м. Боярка Києво-Святошниського району Київської області, однак згідно відповіді від 20 липня 2011 року їй було відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи зі змісту п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання прав. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток , (доход) або досягається соціальний ефект. Статтею 7 цього Закону встановлено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Статтею 9 Закону передбачено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-який інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, згідно із ст. 18 Закону, чинні на весь строк дії цих договорів і у разі, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.З ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ст. З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Беручи до уваги наведене та враховуючи, що будинок не введений в експлуатацію, суд визнає майнові права на об'єкт інвестування - квартиру в житловому багатоквартирному будинку № 51, корпус № 6 по вул. Білогородська, м. Боярка Києво- Святошинського району Київської області (предмет Інвестиційного договору). На підставі п. 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування здійснюється оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності, зокрема, фізичним особам на новозбудовані, перебудовані та реконструйовані об'єк?і\\ нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта та введення його в експлуатацію. Тому відповідно до вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в позовній вимозі щодо зобов'язання Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» зареєструвати за [PERSON] право приватної власності на житлове приміщення № 103 загальною площею 54,4 кв. м., розташоване в корпусі № 6 житлового багатоквартирного будинку № 51 по вул. Білогородська в м. Боярка Києво-Святошинської району Київської області. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», граничні розміри компенсації витрат-- пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, диференційована в залежності від платника. Так, якщо компенсація сплачується іншою стороною, її граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи, проте позивачем не надано такого розрахунку. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає стягнути з Відповідача витраіти на правову допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. Відповідно до ст. ч.І ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, суднії витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимсЦ а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовним вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. . На підставі ст, ст.,15,16,. 4.2,3 ст. ЗЗ1, 525, 526 ,629 ЦК України, ст. ст. 1,7,9 Закону України "Про інвестиційну діяльність", п. 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02,2002 № 7/5, Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590«Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом^ цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», ть;

Outcome: approved