Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про знання права власності на самочинне будівництво, посилаючись на, що вони перебувають у шлюбі і на спільні кошти придбали двокімнатну квартиру № 16 в будинку № 44, що по вул. Леніна з м.Уань, Черкаської області, яку оформили на [PERSON], з метою переобладнання її під магазин. На підставі свідоцтва про ржавну реєстрацію фізичної особи-підприємця, від 15 січня 2002 ку, виданого виконавчим комітетом Уманської міської Ради Черкаської області, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. Після отримання дозволу на реконструкцію квартири в магазин, виконали дані роботи, погодивши їх з відповідними службами, але своєчасно не оформили право власності з БТІ і тому правовстановлюючих документів на магазин не мають. Крім того, в 2007 році до магазину добудували торгівельний зал, в даний час вони позбавлені можливості оформити дане приміщення, так як відсутні дозвіл та проектна документація на дану добудову. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні, позов підтримала, просила його задоволити, посилаючись на те, що разом зі своїм чоловіком [PERSON], на спільні кошти, придбали квартиру № 16, по вул. Леніна, 44, м. Умані, з метою переобладнання її в магазин, так як вона являється приватним підприємцем і має дозвіл на торгівлю. Після проведеної реконструкції квартири під магазин, з метою покращення умов, вони добудували торгівельний зал, площею 20,5 кв.м., але своєчасне не оформили документацію та не зареєструвалиданий об'єкт в БТІ, тому їм відмовлено у видачі правовстановлюючих документів на магазин. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав заязу про розгляд оправи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину магазину, розташованого в будинку № 44, по вул. Леніна, м. Умані. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, але подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Уманська міська рада подала заперечення і позовні вимоги [PERSON], [PERSON] визнала частково і не заперечує щодо узаконення магазину в межах веденої земельної ділянки. Представник державної інспекції архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області в судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, заперечення представника відповідача, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] перебуваючи в шлюбі, на спільні кошти, у вересні 1997 року, придбали квартиру № 16, по вул. Леніна, 44, м. Умані, що дтверджується договором купівлі-продажу від 3 вересня 1997 року згідно рішення Уманського міськвиконкому від 11.03.199 року № 118К [PERSON], було надано дозвіл на реконструкцію кв. № 16 в будинку № 44, по вул. Леніна в м. Умань, під магазин промислових і доврльчих товарів, з влаштуванням додаткового входу, конструкція даної квартири під магазин промислових товарів проведена позивачами за спільні кошти. На підставі акту державної приймальної комісії від 4 січня 2002 року та рішення виконкому Уманської міської Ради № 30 від 23 січня 2002 року, закінчений будівництвом магазин промислових та продовольчих товарів було прийнято в експлуатацію. Рішенням Уманської міської ради № 2.18-2424 від 19 листопада 2003 року, [PERSON] надано в оренду земельну ділянку площею 65 кв.м, в т.ч. спільне користування з РЕУ-1 м. Умань площею 58 кв.м вул. Леніна, 44, під магазин строком на п'ять років, а у 2007 році, [PERSON] звернулася із заявою про відведення земельної ділянки для розширення існуючого магазину і згідно протоколу № 17, засідарня постійної комісії з питань вибору земельної ділянки від 15 листопада 2007 року [PERSON] було надано дозвіл на збір матеріалів по вибору земельної ділянки та отримано відповідні дозволи управлінь Уманського міськвиконкому, тобто управління містобудуванні і архітектури та управління земельних ресурсів. В 2007 році позивачами було самочинно проведено будівництво прибудови до магазину площею 20,5 кв.м. Згідно висновку Уманської міської санітарно-епідеміологічної станції від 03.08.2010 р., № 03/1-262, інсоляція житлових кімнат за рахунок самочинно побудованої прибудови «а» до магазину не порушена, порушець санітарних норм не виявлено. Згідно висновку експерта з питань протипожежної безпеки від 31.07.2010 р. - протипожежний стан окремої прибудови до магазину смислових товарів по вул. Леніна в м. Умань задовільний. На підставі висновку ПП «Проектсервіс» від 03.08.2С10 р. № 4 прибудова і до магазину по вул. Леніна, 44 в м. Умань відповідає вимогам по розміщенню магазину промислових товарів та вимогам державних будівельних норм, стан конструкцій добудови відповідає державним будівельним нормам. Власники квартир, які проживають у 1 під'їзді житлового динку № 44, що по вул. Леніна в м. Умань не заперечують в будівництві прибудови «а» до існуючого магазину, що підтверджується заявою. Відповідно до ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво може звернутися до суду про визнання права власності, якщо це не порушує прав інших осіб, побудоване на земельній ділянці відведеній під будівництво та не має істотних порушень будівельних норм. Згідно наданих документів добудова проведена в межах земельної ділянки, яка була надана в оренду позивачці [PERSON] у 2003 році, загальна площа магазину, після реконструкції, складає 66,2 кв.м., а земельна ділянка відведена в межах 65 кв.м. , тому сул вважає, шо дані порушення є незначними і є підстави узаконити самочинне будівництво. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] і [PERSON]І підлягають частковому задоволенню, оскільки хоч дане приміщення було придбане сторонами на спільні кошти, реконструкція та добудова були проведені також на спільні кошти позивачів і дана будівля являється спільною власністю [PERSON] і [PERSON], але право власності на дане приміщення - магазин може бути визнано тільки за [PERSON], оскільки вона є приватним підприємцем і відповідно до п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», майно приватного підприємства, чи фізичної особи-підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а мають право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності, тому підстав для визнання права власності на 1/2 частину магазину [PERSON] не має, такк як він не являється приватним підприємцем і не використовує даний об'єкти нерухомості для підприємницької діяльності. Відповідно ст. 376 ЦК України,

Outcome: dismissed