Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-01 00:00:00

В Рівненський міський суд Рівненської області із позовною заяво. звернувся [PERSON] до [PERSON] та третьої особи приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON]. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] вчиняючи 10 червня 2011 року виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] боргу у сумі 1709962 грн. та пеню у сумі 907989 грн. , не перевірив документів, що підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, які можуть бути підтверджені тільки документами первинної бухгалтерської документації. Позивач стверджує, що жодним чином не погоджував суми заборгованості виставленої до сплати по оспорюваному виконавчому напису, що підтверджує відсутність безспірності своїх зобов'язань перед відповідачем. Просить суд визнати виконавчий напис за реєстраційним номером № 1876 від 10 червня 2011 року вчинений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача позовні вимоги у судовому засіданні не визнав та в обгрунтування своєї позиції пояснив, що на виконання умов договору позики від 14 вересня 2010 року, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено 10 червня 2011 року виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] борг у сумі 1709962 грн. та пеню у сумі 907989 грн. . Відповідачем було надано всі необхідні документи щодо вчинення виконавчого напису, і даний виконавчий напис вчинено відповідно до чинного законодавства. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала і в обгрунтування своєї позиції пояснила, що виконавчий напи с від 10 червня 2011 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики вчинено відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 14 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 2727, згідно якого [PERSON] дав у борг для [PERSON] 215632 (двісті п'ятнадцять тисяч шістсот тридцять два) долара США, що еквівалентно 1709962 (один мільйон сімсот дев'ять дев'ятсот шістдесят дві) гривні 00 копійок і зобов'язується повернути до 14.12.2010 року без нарахування відсотків, але у випадку несвоєчасного повернення позиченої суми повинен сплатити пеню в розмірі 0,3 відсотка від неповерненої суми за кожен день прострочки. 10 червня 2011 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON], [INFO] грошової суми на користь [PERSON], [INFO] в розмірі 2622951,82 (два мільйона шістсот двадцять дві тисячі дев'яносто п'ятдесят одну) гривню 82 копійки, в тому числі : суми основного боргу розміром 1709962 грн., нараховану пеню в розмірі 907989,82 грн., за вчинення виконавчого напису 5000 грн. Зазначені суми боргу та пені підлягають сплаті [PERSON] на підставі договору позики, посвідченого 14 вересня 2010 року [PERSON], приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за реєстраційним номером 2727. Згідно ст.50 Закону України «Про нотаріат» спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Відповідно до ст.. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, і вказаний перелік є вичерпним. Відповідно до вказаного Переліку, стягнення заборгованості за нотаріального посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на підставі оригіналу посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Представником відповідача не надано жодних переконливих та допустимих доказів щодо наявності у нотаріуса при вчиненні оскаржуваного боржником виконавчого напису документів, передбачених переліком. Аналогічні приписи містять пункти 287, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 р. за №283/8882. відповідно до яких, виконавчий напис вчиняється на оригіналі документу, що встановлює заборгованість (нотаріально посвідчені угоди, опротестований вексель та ін.), і має містити, зокрема, строк, за який провадиться стягнення. Проте, при посвідченні виконавчого напису приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] від 10.06.2011 року, не було встановлено строку, за який заборгованість виникла, нарахована та підлягає до стягнення. Згідно до вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше 3-х років. Відповідно до п. 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Отже, з контексту аналізу наведених норм можна зробити висновок, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи,мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Оцінюючи в сукупності докази, суд вважає, що виконавчий напис від 10 червня 2011 року вчинений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним номером 1876 - визнати таким, що не підлягає до виконання На підставі ст.ст. 50, 87-89 Закону України «Про нотаріат», п. 282, 286, 287, 288 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 р. за №283/8882,

Outcome: approved