Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 4 серпня 2011 року сторони уклали договір позики, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 5000 доларів США з умовою їх повернення до 01.10.11 року або у гривневому еквіваленті. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув. Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу з урахуванням 3% річних становить 5150 доларів США, що за курсом НБ України на момент подачі позиву складає 41098 грн.00 коп. Тому просив стягнути з відповідача 39900 гривень боргу що є еквівалентом 5000 доларів США а також 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 1197 гривень. 00 коп., судові витрати 2500 гр. моральної шкоди. всього 44107 гривень . В судовому засіданні позивач позов зменшив, просив стягнути з відповідача суму боргу, 3% річних та судові витрати. Відповідач позов визнав. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав: Судом встановлено, що 4 серпня 2011 року сторони уклали договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 5000 доларів США з умовою їх повернення до 01.10.11 або гривневому еквіваленті, що підтверджується розпискою. До даного часу борг відповідачем не повернуто. Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу з урахуванням 3%річних становить 5150 доларів США,що за курсом Національного банку України на момент подачі позиву складає 41098 грн.00 коп. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Нормою ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позивальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно норм ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved