overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 28 липня 2006 року з відповідачем був укладений договір № 126 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, предметом якого є внесок члена кредитної спілки у сумі 3000 грн. з відсотковою ставкою у розмірі 28%. 04 січня та 16 травня 2007 року ним були зроблені додаткові депозитні внески у сумі 2000 грн. та 8000 грн. 28 липня 2008 року з відповідачем був укладений договір № 360 про залучення внеску у сумі 3000 грн. з відсотковою ставкою у розмірі 28%. Оскільки відповідач добровільно не повертає суму пайового внеску у розмірі 12127,78 грн., просив суд стягнути вказану суму з відповідача. У судове засідання позивач надав письмову заяву, у якій просив слухати справу за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Судом встановлено, що 28 липня 2006 року між сторонами був укладений договір № 126 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, предметом якого є внесок члена кредитної спілки у сумі 3000грн. 28 липня 2008 року між сторонами був укладений договір № 360 про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, предметом якого є внесок члена кредитної спілки у сумі 3000грн. З довідки КС «Надія» встановлено, що станом на 05.08.2011 року на особовому рахунку [PERSON] згідно депозитних договорів знаходяться кошти у сумі 12127,78 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами, на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Отже, у судовому засіданні підтвердився факт порушення відповідачем договірних зобов'язань, тому визнання позову відповідачем слід прийняти, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення донькою повноліття. У попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, суду надала письмову заяву, в якій просила слухати справу за її відсутністю, позов підтримала. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28 липня 2011 року був розірваний заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач (а. с. 2). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому визнання позову відповідачем слід прийняти, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. ст. 81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат, пов'язаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення донькою повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, суду надала письмову заяву, в якій просила слухати справу за її відсутністю, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмової заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, будучи, належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Враховуючи наявність достатніх матеріалів справи про права та взаємовідносини сторін, а також зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 20 лютого 1993 року Лисичанським Палацом урочистих подій, актовий запис №135. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач (а. с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач зазначеного обов'язку не виконує. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат, пов'язаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

позивач звернувся до відповідача з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних злочином, посилаючись на те, що вироком Лисичанського міського суду від 13.08.2010 року відповідача визнаний винним у скоєнні злочину , передбаченого ст. 190 ч.1,2,3, 70 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з відбуванням показання в кримінально-виконавчій установі закритого типу за те, що у вересні 2009 року відповідач шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, які належали [PERSON] в сумі 88 000грн., завдавши йому матеріальну шкоду. Внаслідок злочинних дій він позбувся даху над головою, меблі, кухонної утварі, змінився уклад його життя. На той час в його квартирі була зареєстрована його вагітна донька, яка також залишилась без житла, без речей з неповнолітнім сином на руках. Діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює на суму 10 000грн. У судове засідання позивач не з»явився, причина невідома. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, письмове пояснення відповідача . Відповідач у судове засідання не з»явився, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, подав до суду письмове пояснення, в якому пред»явлений позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Матеріалами справи встановлено, що вироком Лисичанського міського суду від 13.08.2010 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 1,2,3, 70 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з відбуванням показання в кримінально-виконавчій установі закритого типу за те, що у вересні 2009 року відповідач шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами, які належали [PERSON] в сумі 88 000грн., завдавши йому матеріальну шкоду ( а.с. 16-20). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 88000грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини. Суд вважає, що відповідач своїми діями дійсно завдав позивачу моральну шкоду. При визначенні суми моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності і справедливості, матеріальний стан обох сторін, тому завдану моральну шкоду суд оцінює на суму 2000грн. і вважає за необхідне стягнути її з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення донькою повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, суду надала письмову заяву, в якій просила слухати справу за її відсутністю, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмової заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Враховуючи наявність достатніх матеріалів справи про права та взаємовідносини сторін, а також зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЩІК України. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №685. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач (а. с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач зазначеного обов'язку не виконує. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат, пов'язаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1999 року по 17 серпня 2010 року. Від сумісного проживання сторони по справі мають сина [PERSON] - [INFO]. Посилаючись на викладене, позивачка просить на підставі ст.ст. 180,181,182,184 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. В судове засідання позивачка не з»явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.. Відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він має постійний заробіток та є на утримання малолітня дитина. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що від подружнього життя сторони мають сина [PERSON] - [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка проживає разом з позивачкою, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1\\4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки [PERSON] має постійний заробіток.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній з 2006 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом шизофренія. Потребує регулярного прийому ліків, у добровільному порядку від лікування ухиляється. За своїм психічним станом потребує в наданні амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки в період загострення хвороби стає злобним, агресивним до оточуючих, неодноразово був помічений з ножем «для самозахисту». В судовому засіданні представник психіатричного закладу [PERSON] просила заяву задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надано суду відповідні докази. Прокурор Євтєєва Ю. Е. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. [PERSON], у судове засідання не з'явився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутністю, проти надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом шизофренія. Згідно висновку лікарської комісії від 12 вересня 2011 року [PERSON] за психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, оскільки страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренія, в силу якого може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній з 1990 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, дебільність помірного ступеню. Потребує регулярного прийому ліків, у добровільному порядку від лікування ухиляється. За своїм психічним станом потребує в наданні амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки вчиняє дебоші та схилений до алкоголізації. В судовому засіданні представник психіатричного закладу [PERSON] просила заяву задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надано суду відповідні докази. Прокурор Євтєєва Ю. Е. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Законний представник, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] С, [INFO] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, дебільність помірного ступеню. Згідно висновку лікарської комісії від 12 вересня 2011 року [PERSON] за психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, оскільки страждає тяжким психічним розладом у формі легка розумова відсталість, в силу якого може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній з 2009 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом шизофренія. Потребує регулярного прийому ліків, у добровільному порядку від лікування ухиляється. За своїм психічним станом потребує в наданні амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки в його поведінці спостерігається схильність до агресії, брутальність, негативне відношення до оточуючих. В судовому засіданні представник психіатричного закладу [PERSON] просила заяву задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надано суду відповідні докази. Прокурор Євтєєва Ю. Е. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Законний представник, [PERSON], у судовому засіданні проти надання її сину амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, прокурора, законного представника, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом шизофренія. Згідно висновку лікарської комісії від 12 вересня 2011 року [PERSON] за психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, оскільки страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренія, в силу якого може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

14.09.2011 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.03.1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: Єлизавету, [INFO] та Поліну, [INFO]. На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до повноліття старшої дитини. Сторони до початку судового засідання надали заяви про слухання справи у їх відсутність, відповідач позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.03.1999 року відділом РАГС Васильківського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 19 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей Єлизавету, [INFO] та Поліну, [INFO], в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком (а.с.4). Згідно ст.ст.180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти стягуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України на відповідача слід віднести витрати по сплаті судового збору в дохід держави в сумі 51 грн. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою\~ у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed