Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-29 00:00:00

27.08.2009 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений 03.04.2001р. з [PERSON], посилаючись на те, що остання з вересня 2007 року перестала виконувати взяті на себе зобов»язанння по вказаному договору, а саме: не забезпечує її належним наглядом, не надає ліків та медичного обслуговування, не надає необхідної матеріальної допомоги, не допомагає по господарству не забезпечує продуктами харчування, не підтримує житло в належному стані. 11.09.2009 року [PERSON] померла. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Попереднім складом суду, який розглядав вказану справу у судовому засіданні 05.10.2010р. було залучено до участі у справі [PERSON], як правонаступника померлої [PERSON] 27.07.2010р. [PERSON]. подала позов до [PERSON] в новій редакції про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності та виселення. Обґрунтовуючи вимоги тим, що між [PERSON] та [PERSON] 03.04.2001р. був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого відповідачка зобов»язувалась довічно утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням і одягом, надавати необхідну грошову та іншу допомогу, підтримувати житло у належному стані, але з вересня 2007р. перестала його виконувати, а саме: не забезпечувала [PERSON] належним наглядом, не надавала ліків та медичного обслуговування, не надавала необхідної матеріальної допомоги, не допомагала по господарству не забезпечувала продуктами харчування, не підтримувала житло в належному стані. Крім того, [PERSON] тривалий час знаходилась у неприязних стосунках з [PERSON], а тому просила вказаний договір розірвати, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], яка за оспорюваним договором знаходиться у власності відповідачки та виселити її із цієї квартири. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~07.07.2011 р. справу прийнято у провадження судді Коваль О.А. 09.08.2011р. ухвалою Святошинського районного суду м.Києва в одне провадження об»єднано цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: ГУЮ м.Києва про встановлення факту родинних відносин з даною цивільною справою про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] в процесі розгляду справи уточнила обґрунтування позову щодо розірвання договору довічного утримання, вказуючи, що відповідачкою не виконувались умови договору з часу постановлення рішення Святошинським судом м.Кива про відмову [PERSON] у задоволенні позовних вимог до [PERSON] щодо розірвання цього ж договору довічного утримання, тобто з 06.10.2008р. по день смерті [PERSON] 11.09.2009 року, оскільки період з вересня 2007 року по 06.10.2008р. вже був предметом судового розгляду. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вона є рідною племінницею [PERSON], оскільки її батько [PERSON] і [PERSON], дівоче прізвище якої [PERSON] були рідні брат і сестра та проживали у [INFO], звідки [PERSON] разом із своїм чоловіком переїхали до Києва та куди згодом переїхала і вона сама. Просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є її рідною тіткою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Щодо оспорюваного договору пояснила, що з 06.10.2008р. по 12.08.2009р. [PERSON] проживала в [INFO], а з 12.08.2009р. виїхала в село Муровані Курилівці Вінницької області до [PERSON], де 11.09.2009 року померла та була похована. [PERSON] у період з 06.10.2008р. по 11.09.2009 р. умови договору довічного утримання не виконувала, а саме: не прала, не прибирала, не готувала їжу, не мила та не перевдягала [PERSON] Доглядала за [PERSON] вона разом із сусідами по квартирі Хоменками та [PERSON], який був представником [PERSON] у суді у 2007-2008роках та його співмешканкою [PERSON] Вказане підтверджує тим, що [PERSON] жодного разу за цей час в квартирі [PERSON] вона не бачила. Також зазначила, що [PERSON] мала погані стосунки із [PERSON], так 13.07.2009р. [PERSON] прийшла в квартиру до [PERSON] із лікарем та вчинила скандал, побила її, постійно телефонувала їй, нав»язувалась, коли та в свою чергу не хотіла з нею спілкуватись, про що свідчить і те, що про перераховані на ощадкнижку відповідачкою для неї кошти вона знала, але не хотіла їх отримувати. [PERSON] відвіз [PERSON] у Муровані Курилівці до своєї матері [PERSON], саме для того щоб [PERSON] їй не докучала. Особисто вона в цьому селі ніколи не була, [PERSON] там не навіщала, спілкувалась з нею по телефону, на похорони не приїжджала, грошей не давала, похованням займався [PERSON] Про попередній договорів купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 20.08.2009р. між [PERSON] та [PERSON] їй відомо, про виплату 50 000 грн. за вказаним договором знає, але кому ці гроші були передані та де вони знаходяться їй не відомо. 08.10.2009р. вона з [PERSON] також уклала попередній договорів купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а 30.09.2009р. договір за яким має відповідати перед [PERSON] за зобов»язання [PERSON] на суму 50 000 грн. по вище вказаному попередньому договорі купівлі-продажу квартири. Навіщо приймала на себе вказані зобов»язання пояснити не може. Представники [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] підтверджується наданими ними документами та великою кількістю фотографій. Також пояснили, що [PERSON] умови оспорюваного договору не виконувала, оскільки за [PERSON] доглядали [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] Крім того, [PERSON] за життя казала що [PERSON] їй постійно набридає, намагається потрапити до неї в квартиру, але вона цього не хоче із-за конфлікту який виник між ними, вважають стосунки за вказаним договором мають бути взаємними, а не нав»язливими. Щодо підписання [PERSON] попереднього договору купівлі-продажу квартири та взятті на себе зобов»язання [PERSON] у розмірі 50 000 грн., то цей вчинок пояснили бажанням [PERSON] виконати волю померлої щодо розірвання оспорюваного договору. Також зазначили, що про переїзд [PERSON] до села та про її смерть в ньому, відповідачці не повідомляли, на кладовище вона приїжджала вже після поховання, відповідних витрат не несла, а тому позов просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволенні відмовити. Суду пояснила, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] є якимись родичами, але якими не знає. За [PERSON] вона доглядала з 2001 року, ніколи ніяких нарікань не було, тільки з 2007р. їх стосунки почались погіршуватись, коли до [PERSON] приїхав син її покійного чоловіка та почав вмовляти її розірвати цей договір. Проте, рішенням Святошинського суду м.Кива від 06.10.2008р. у задоволенні такого позову було відмовлено та встановлено належне виконання нею умов тепер вдруге оспорюваного договору довічного утримання. З часу прийняття вказаного рішення їй постійно чиняться перешкоди у догляді за [PERSON], а саме: [PERSON] та [PERSON], які зацікавлені в розірванні договору постійно налаштовували стареньку проти неї, не дозволяли відчиняти їй двері, впускати в квартиру, розмовляти з нею, вивезли [PERSON] в невідомому для неї напрямку, про її смерть не повідомили. Зазначила, що умови договору по довічному утриманню виконувала у можливому об»ємі. Так, вона постійно намагалась потрапити в квартиру до [PERSON], поговорити з нею, телефонувала їй, купувала овочі, фрукти та інші продукти харчування, ліки та залишала сусідам, щоб ті передали їй, оплачувала комунальні послуги, перераховувала відкриту на ім»я [PERSON] ощадкнижку, кошти у розмірі мінімальної державної пенсії щомісяця, після зникнення [PERSON] з квартири розшукувала її: розмовляла із сусідами, зверталась до міліції, прокуратури із відповідними заявами. Пояснювала, що особисто [PERSON] не заперечувала проти їх спілкування, коли нікого поруч з нею не було та відчиняла двері та впускала її, 13.07.2008р. вона навідалась до старенької із терапевтом, щоб з»ясувати її стан здоров»я, але з»явився [PERSON] і викликав міліцію, вчинив скандал. Після з»ясування всіх обставин того дня, [PERSON] дозволила їй з чоловіком залишитись у неї на ніч, а наступного дня вони поїхали на кладовище де похований чоловік [PERSON]Г, навідались до її родичів та знайомих, тільки 15.07.2008р. вони повернулись до Києва. Наступного дня вона знову відмовлялась впускати її до квартири та розмовляти з нею. Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнала, у його задоволенні просила відмовити. Суду пояснила, що [PERSON] виконувала умови договору довічного утримування належним чином з 2001року, [PERSON]Г безпідставно та неправомірно ухилялась від прийняття такого утримання від [PERSON] [PERSON]Г була особою похилого віку, губилась в пам»яті, розповідала сусідам, що збирається заміж за [PERSON], а тому на її думку могла піддатись впливу сторонніх осіб, які хотіли скористатись її станом і чинили відповідачці перешкоди в наданні такого утримання з подальшою метою розірвати договір. Також, зазначила, що [PERSON] ніколи не піклувалась про [PERSON], більше десяти років взагалі з нею не спілкувалась. Звертала увагу на те, що [PERSON] дозволила сторонній особі забрати стареньку в село в якому особисто жодного разу не була та в умови про які їй нічого невідомо, дозволила поховати в чужому місці, тоді як ще за життя старенької [PERSON]Г на кладовищі біля її чоловіка їй відведено місце для її поховання та встановлено за рахунок відповідачки спільний для неї та її чоловіка пам»ятник, на похорони [PERSON] не приїжджала, витрати на поховання не несла. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З повідомлення про відсутність запису акту цивільного стану від 21.10.2009р. вбачається, що архів фонду відділу реєстрації цивільного стану Лісківського району Воронізької області по Коломицевській сільській адміністрації зберігся не повністю, по відновлених записах [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] по с. Коломицево не значаться. Відповідно до свідоцтва про народження від 27.03.1939 року, актовий запис № 40 [PERSON] народилась 15.03.1939 року в с. Коломицево Ліскінського району Вороніжської області і в графі батька записаний [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження від 07.05.1964 року, актовий запис № 2748 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 07.05.1964 року та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище «Сидоренко». Із паспорту [PERSON] вбачається, що остання народилась 15.04.1922 року в с.Коломицево Ліскінського району Вороніжської області. У власноруч заповненій [PERSON] автобіографії, яку на запит суду направило ДП «Антонова» де колись працювала [PERSON], остання вказувала, що місцем її народження є с. Коломицево Ліскінського району Вороніжської області, її батько [PERSON], мати [PERSON] Микитишна. Отже, місце народження, дівоче прізвище та ім»я по батькові [PERSON] збігаються з місцем народження, прізвищем та ім»я по батькові батька [PERSON] - [PERSON], що на думку суду підтверджує їх родинні відносини, а саме, що [PERSON] є рідною сестрою батька [PERSON] - [PERSON], а відтак є рідною тіткою [PERSON] З огляду на викладене, в цій частині позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Щодо позовних вимог в частині розірвання договору довічного утримання, то судом встановлено наступне. 03.04.2001 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання за яким [PERSON] передає у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов»язується довічно повністю утримувати [PERSON] забезпечуючи її наглядом та відвідуванням, ліками, медичним обслуговуванням, сплачувати комунальні послуги, електроенергію та телефон, необхідною матеріальною допомогою, із зберіганням в її безкоштовному довічному користуванні вказаною квартирою. Сума матеріального забезпечення встановлена сторонами у розмірі мінімальної державної пенсії, установленої Законодавством України щомісяця. Відповідно до ст. 425 ЦК УРСР, який був чинний на час укладення спірного договору, за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. Пунктом 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON], а в подальшому [PERSON] посилались на те, що відповідачка свої зобовязання по догляду з 06.10.2008р. по 11.09.2009 року не виконувала, а саме: не прала, не прибирала, не готувала їжу, не мила та не перевдягала [PERSON] Частиною першою ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 58-59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими. Тоді як, належних доказів того, що відповідачка з 06.10.2008 по 11.09.2009р. не виконувала свої обовязки по договору довічного утримання суду не надано. У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження і те, що саме [PERSON] здійснювався цей нагляд за [PERSON], оскільки відповідних доказів цьому також надано не було. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про невиконання відповідачкою умов договору догляду, суд оцінює критично, оскільки вказані особи є заінтересованими у вирішенні даної справи. Так, [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він дійсно заінтересований у розгляді цієї справи, оскільки ним було затрачено багато коштів та сил задля її вирішення. Суду пояснив, що знає покійну [PERSON] з 2007р. коли представляв її інтереси в суді при розгляді цивільної справи за її позовом до [PERSON] про розірвання цього ж договору довічного утримання від 03.04.2001р., але за інший період часу невиконання відповідачкою умов договору. Після прийняття судом рішення про відмову у його задоволенні, він продовжував спілкуватись із [PERSON], з якою в подальшому домовились про купівлю-продаж квартири [ADDRESS] за умови розірвання ним вказаного договору довічного утримання, для чого вони і заключили попередній договір купівлі-продажу квартири від 12.08.2008р. Саме він оплачував послуги представника [PERSON], яка подавала цей позов до суду, а тепер послуги представника [PERSON] З огляду на зазначені пояснення [PERSON], суд також не може покласти в основу рішення свідчення [PERSON], яка є його дружиною та [PERSON], яка є його матір»ю, оскільки також вбачає їх заінтересованість. Свідок [PERSON], який є сусідом [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що йому не відомо чи приходила [PERSON] в спірний період до [PERSON], так само, невідомо чи здійснювала догляд за нею, проте зазначив, що досить часто навідував [PERSON] заносив їй їжу, бачив у неї в квартирі [PERSON] та [PERSON], проте чи доглядали за [PERSON] останні йому також не відомо. [PERSON] він знає через своїх знайомих, саме він його рекомендував [PERSON] як юриста при розгляді її позову в 2007році. Вказані свідчення не мають доказового характеру, оскільки свідок не зміг чітко вказати на спірні обставини, зазначивши, що йому не відомо чи приходила та чи здійснювала відповідачка нагляд за [PERSON], як і не зміг достовірно засвідчити здійснення такого нагляду з боку [PERSON] або [PERSON]. Натомість свідок [PERSON], яка також є сусідкою [PERSON] суду пояснила, що знала [PERSON] близько двадцяти років, постійно з нею спілкувалась, [PERSON] знає з 2000 року коли та, ще до укладання спірного договору стала приїздити до [PERSON] та допомагати їй. [PERSON] за своє життя постійно про неї говорила тільки хороше, що та її добре доглядає, вона особисто також її часто бачила у [PERSON] з пакетами продуктів. Вказала і на те, що останнім часом із [PERSON] щось сталось, вона перестала виходити на вулицю, до себе в квартиру нікого впускати, коли вона хотіла до неї зайти, та сказала, що їй заборонено відчиняти двері і не впустила її в квартиру, раніше розповідала, що збирається заміж за молодого чоловіка на ім»я [PERSON]. 12.08.2009р. вона бачила, як двоє молодих дівчат виводили у незрозумілому стані стареньку [PERSON] із будинку, куди її вели їй ніхто не повідомив, згодом про її смерть дізналась від сусідки [PERSON]. Свідок [PERSON] суду повідомила, що знає [PERSON] з 1986 року, оскільки разом працювали та поблизу жили один він одного, із [PERSON] познайомилась у 1990році на дні народженні [PERSON] З того часу спілкувалась та бачились із [PERSON] майже на всіх святах у [PERSON]: на новий рік, на днях народження, на релігійних святах. Останній раз [PERSON] бачила 15.07.2009р. коли приїжджала до неї в квартиру та допомагала [PERSON] прибирати, готувати їжу та інше по господарству. [PERSON] того дня була їм рада, говорила з ними, жартувала, розповідала, що їй забороняють відчиняти двері, що в неї з»явився молодий мужчина. Свідок [PERSON], який є чоловіком відповідачки, суду засвідчив, що його дружинна є родичкою [PERSON] зі сторони її чоловіка, давно один одну знали, з 2001 року доглядала за нею, а він їй постійно в цьому допомагав. З моменту прийняття судом рішення від 06.10.2008р. його і дружину перестали впускати в квартиру, але вони все одно постійно намагались потрапити до старенької, поговорити з нею, дізнатись про її стан здоров»я, передати через сусідів продукти та ліки, перераховували на її ім»я кошти, сплачували за квартиру. 13.07.2009р. вони прийшли до [PERSON] із лікарем, щоб перевірити її стан здоров»я, оскільки тривалий час та не виходила на зв»язок, не відчиняла дверей. Того дня вона була сама в квартирі, а тому їх впустила, вони гарно спілкувались, його дружина прибирала в квартирі, варила їсти, купила виписані лікарем ліки, а наступного дня вони поїхали на кладовище та навістили родичів, знайомих. Повернулись до дому через три дні, після чого [PERSON] знову перестала їх впускати в квартиру. З 12.08.2009р. їм не було відомо куди поділась [PERSON], у зв»язку з чим неодноразово звертались із відповідними заявами до міліції, прокуратури. Про те де вона перебувала вони дізнались лише після її смерті. Його дружина ніколи [PERSON] не била, викликавши міліцію 13.07.2009р. [PERSON] хотів спровокувати порушення кримінальної справи. Отже, із наданих сторонами та свідками пояснень вбачається та іншими доказами підтверджується, що [PERSON] намагалась виконувати умови договору довічного утримання, проте [PERSON] ухилялась від їх прийняття. Так, в період з 06.10.2008р. по 12.08.2009р., коли [PERSON] проживала в [INFO] двері [PERSON] не відчиняла, з нею не спілкувалась, від будь-якого утримання, догляду відмовлялась. А в період з 12.08.2009р. не повідомивши набувача, змінила своє місце перебування. Вище зазначене не заперечується і позивачкою [PERSON] та її представниками, які в своїх поясненнях акцентували увагу на тому, що саме [PERSON] не хотіла спілкуватись із [PERSON] та приймати від неї будь-яке утримання чи догляд та на що [PERSON] не зважала і була наполегливою та нав»язливою. Дійсно, [PERSON] продовжувала оплачувати рахунки по сплаті житлово-комунальних та інших послуг, що підтверджується наданими відповідачкою квитанціями, 17.12.2008 року закарлючила договір з Державним ощадним банком та відкрила поточний рахунок на користь [PERSON], відправивши останній відповідного інформаційного листа, та перераховуючи на нього кожного місяці близько 400 грн. Яз зазначила у своїх поясненнях [PERSON], [PERSON] знала про відкритий відповідачкою на її м»я поточний рахунок, але користуватись ним не бажала. Надавати утримання чи догляд [PERSON] в іншому прояві не було можливості, оскільки [PERSON] дверей відповідачці не відчиняла, з нею не спілкувалась, від будь-якого утримання відмовлялась, що підтверджується поясненнями та свідченнями майже всіх сторін та свідків у справі. Щодо місця виконання договору довічного утримання, то згідно ст. 532 ЦК України місце виконання зобов»язання встановлюється у договорі, якщо ж місце виконання зобов»язання не встановлено у договорі, то виконання провадиться (за зобов»язанням про передавання нерухомого майна) за місцезнаходженням такого майна. Тоді як [PERSON] 12.08.2009р. змінила своє місце перебування не повідомляючи про це відповідачку, внаслідок чого та і не могла виконувати свої зобов»язання по вказаному договору. Що стосується відповідальності, то згідно діючих норм законодавства набувач її в такому випадку не несе. Проте, навіть при таких обставинах відповідачка намагалась розшукати [PERSON], звертаючись із відповідними заявами до міліції та органів прокуратури, копії яких та відповіді на них містяться в матеріалах справи. Отже, суд приходить до висновку про виконання [PERSON] умов договору довічного утримання в можливому для цього об»ємі та про відмову [PERSON] в односторонньому порядку від договору довічного утримання, яка в силу положень ст. 755 ЦК України не є підставою для його розірвання, а тому правових підстав для задоволення позову немає. Посилання сторін на інші обставини, із яких вбачаються складні та спірні відносини між ними не впливають на встановлення істини у справі, а тому оцінюються судом критично. Так, сторона позивача акцентувала увагу на поганих відносинах між [PERSON] та [PERSON], а саме: що відповідачка побила [PERSON], сварились з нею, у зв»язку з чим покійна не хотіла отримувати від неї догляду, проте зазначене не грунтується на законі, оскільки вказане не свідчить про невиконання останньою умов договору, а тому не може бути підставою для його розірвання. Крім того, факт побиття взагалі не знайшов свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи міститься постанова про відмову в порушені кримінальної справи та власноруч написана заява [PERSON] щодо відсутності з її боку претензій до [PERSON], дійсність якої сторонами не заперечувалась у судовому засіданні. Так само, судом не встановлені і інші наведені позивачем доводи їх непримиренних стосунків, оскілки в противагу сказаному, [PERSON] все-таки 13.07.2009р. впустила відповідачку до квартири, дозволила їй переночувати, поїхала з нею на кладовище ітд., що свідчить про існування дійсно складних стосунків і наявність непорозумінь між ними. З огляду на вище встановлене, суд не вбачає також правових підстав і для задоволення позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] та виселення з неї [PERSON] У зв»язку з вищенаведеним у задоволенні позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення суд відмовляє.

Outcome: partial