Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-15 00:00:00

26 липня 2011 року [PERSON] звернувся в Миргородський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В своїй заяві позивач вказував, що 22 грудня 2008 року між ним та відповідачкою було укладеного договір позики, за яким він надав відповідачці 4000 грн. без зазначення терміну повернення та на умовах сплати нею 5% за користування позикою щомісячно, до 22 числа кожного місяця. Відповідачка зобов'язувалася сплачувати відсотки за користування позикою та повернути йому суму позики зі сплином 30 днів після предявлення ним відповідної вимоги. Проте відповідачка відсотки за користування кредитом жодного разу не сплачувала, після предявлення ним 02.02.2011р. вимоги про повернення позики та відсотків позичені кошти не повернула, ухиляється від виконання своїх зобовязань. Посилаючись на ст.ст. 23, 526, 530, 533, 625, 638, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України позивач просив стягнути з відповідачки 4000,00 грн. основного боргу та 6200,63 грн. відсотків за користування позикою станом на 23.05.2011р. а також судові витрати. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що коли вона отримала позику то розпочинала свою підприємницьку діяльність і протягом року сплачувала позивачу відсотки за користування позикою, але потім настала криза, в неї погіршилось матеріальне становище і вона не мала можливості сплачувати відсотки та повернути позику, про що позивач предявив вимогу у грудні 2009 року. Повідомила, що визнає основний борг в сумі 4000 грн., але не згодна зі стягненням з неї відсотків, оскільки вона не сплачувала їх в звязку з відсутністю коштів. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ч. 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1047 ЦК України, якщо сума позики не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 22 грудня 2008 року між позивачем [PERSON] і відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики на суму 4000 гривень, зі сплатою за користування позикою відсотків у розмірі 5% за місяць до 22 числа кожного місяця (а.с.9). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Удоговорі позики строк повернення основної суми боргу не встановлений отже відповідачка повинна була повернути позику протягом семи днів з дня предявлення вимоги про повернення. У відповідності з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч.2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Оскільки оглянутий у судовому засіданні борговий документ договір від 22.12.2008р., знаходиться у позивача, і відповідачка не навела доказів того, що вона сплатила борг і вимагала її повернення, а позивач у порушення вимог ст.545 ЦК України відмовився це зробити, то суд вважає, що відповідачка не повернула позику і вона підлягає стягненню з відповідачки в сумі 4000,00 грн. Згідно ст.1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки позика на момент винесення рішення не повернута і доказів сплати процентів відповідачкою не надано, з неї підлягають стягненню проценти за 31 місяць, що складає суму 6200,63 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, які складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.1), підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача в повному обсязі в розмірі 120,00 грн. Крім того, з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого при поданні позову був звільнений позивач.

Outcome: approved