Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

01.08.2011 року позивач [PERSON] звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив зобовязати її зробити ремонт за свої кошти або стягнути з неї на свою користь 4547 грн. майнової шкоди і судові витрати. Обґрунтовує свій позов тим, що він та відповідачка є власниками квартир у 4-х поверховому будинку № 21 по вул. Рокосовського в м. Новоград-Волинський. Його квартира за номером 21 знаходиться на третьому поверсі, квартира відповідачки № 23 на четвертому поверсі над його квартирою. У 2005-2006 роках відповідачка робила незаконне без належних дозволів перепланування своєї квартири з порушенням будівельних державних норм. З часу перепланування відповідачкою своєї квартири у нього почався процес руйнування стелі ванної кімнати. В цьому році утворилися тріщини довжиною 1,5 м та шириною до 1 см, що у свою чергу привело до необхідності проведення ремонту та залучення коштів. Про виникнення даної ситуації він письмово звернувся до міського голови про обстеження кімнати комісією з відділу архітектури. 18.05.2011 року комісія обстежила його приміщення і вивчивши попередні документи, а саме акт судово-будівельної експертизи від 06.08.2008 року винесла заключення, що руйнування стелі виникло із підстав переобладнання [PERSON] несучої перегородки. Для подальшого нормального користування своїм житлом необхідно робити терміновий ремонт. Відповідачка відмовилася добровільно своїми силами і за свої кошти зробити ремонт, а також сплатити йому вартість ремонту, яку він запропонував на підставі кошторису, який йому склали фахівці будівельники. В ході розгляду справи [PERSON] подав доповнення до позовної заяви (а.с. 31), в якому збільшив позовні вимоги, а саме окрім відшкодування завданої шкоди просив зобовязати відповідачку [PERSON] демонтувати цегляну перегородку незаконно самовільно збудовану, з метою запобігання подальшого руйнування та обвалу стелі в квартирі № 21. В судовому засіданні 31.10.2011 року позивач уточнив позовні вимоги, пояснивши, що прізвище відповідачки [PERSON] (журнал судового засідання а.с. 43). В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов з підстав та в обсязі, зазначених в позовній заяві. Позивач пояснив, що технічна документація на будинок № 21 по вул. Рокосовського в м. Новоград-Волинський відсутня, тому неможливо достеменно встановити давність цього будинку та його технічні характеристики. Також пояснив, що після здійснення відповідачкою перепланування він двічі робив в своїй квартирі ремонт косметичного характеру, який полягав у побілці стелі та замазування тріщин на ній. Головним доказом вини відповідачки у спричиненні йому шкоди вважає акт обстеження своєї квартири від 18.05.2011 року, складений уповноваженою комісією (а.с. 8). Відповідачка позов не визнала. 28.10.2011 року подала до суду письмове заперечення проти позову (а.с. 39). Пояснила, що на початку розгляду справи вона мала бажання вирішити спір з позивачем мирним шляхом, оскільки стомилася ходити по судах, тому й визнавала позов (журнал судового засідання а.с. 25). Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість. Пояснив, що аналогічні позовні вимоги, а саме зобовязання [PERSON] привести житлове приміщення [ADDRESS] у попередній стан шляхом знесення цегляної перегородки були предметом розгляду Новоград-Волинського міськрайонного суду у справі № 2-п-1471/06 за 2006 рік та № 2-122/08 за 2008 рік. В обох випадках судом було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Вважає, що позивачем не надано суду доказів, якими б підтверджувалася наявність причинно-наслідкового звязку між діями позивачки та нанесеною відповідачу шкодою. Акт, на який посилається позивач, вважає неналежним доказом як за змістовними, так і за формальними ознаками. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а відповідачка по справі [PERSON] є власником квартири № 23 в цьому ж будинку. Квартира відповідачки знаходиться на четвертому поверсі даного будинку, в той час як квартира позивача на третьому під квартирою відповідачки. В травні 2005 року відповідачка здійснила перепланування своєї квартири, встановивши перегородку між передкухонною і ванною кімнатами, замінивши її з деревяної на цегляну та змістивши її в сторону ванної кімнати на 40 см. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та рішеннями Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03.10.2006 року по справі № 2-п-1471/06 за позовом Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини району до [PERSON] про приведення житлового приміщення у попередній стан (а.с. 50) та від 05.05.2008 року по справі № 2-122/08 [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод, повязаних з правом користування та розпорядження майном (а.с. 49). Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 18.08.2008 року (а.с. 48) рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 5 травня 2008 року по справі № 2-122/08 залишено без змін. Вказані рішення набрали законної сили і на момент розгляду справи ніким не були оскаржені. Згідно ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 18.09.2008 року (а.с. 48) встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 14 вересня 2005 року № 328 [PERSON] дозволено перепланування належної їй квартири з встановленням легких перегородок без права використання цегляних та бетонних матеріалів. На підставі вказаного рішення [PERSON] проведено перепланування в належній їй квартирі шляхом обєднання ванної кімнати та туалету із зміщенням перегородки між кухнею та ванною кімнатою в сторону ванної кімнати на 40 см. При цьому були знесені дві деревяні перегородки та встановлена одна цегляна. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що проведене відповідачкою перепланування квартири, хоча і є самовільним, не порушує законних прав позивача щодо користування та розпорядження належною йому квартирою. Таким чином, судом встановлено, що позовна вимога [PERSON] про зобовязання відповідачки здійснити демонтаж цегляної перегородки ПО СВОЇЙ СУТІ АНАЛОГІЧНА позовним вимогам [PERSON] до відповідачки, які заявлялись ним в рамках справи № 2-122/08, а саме зобовязати відповідачку усунути перешкоди шляхом проведення в своїй квартирі робіт по відновленню раніше встановленого планування (іншими словами провести демонтаж цегляної перегородки). Оскільки позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на акт візуального обстеження квартири [ADDRESS] від 18.05.2011 року (а.с. 8), який не існував на момент розгляду справи № 2-122/08, суд не вирішує питання про закриття провадження в справі в цій частині, а дає оцінку поданими сторонами доказами та вирішує спір по суті. З копії акту візуального обстеження квартири № 21 на вул. Рокосовського, 21 від 18.05.2011 року (а.с. 8) вбачається, що комісія в складі начальника відділу містобудування, планування та кадастру управління житлово-комунального господарства міської ради [PERSON], спеціаліста І категорії відділу житлово-комунальних послуг управління житлово-комунального господарства міської ради [PERSON], керуючої справами ОСББ Мікрорайон Зелені[PERSON] провела візуальне обстеження ванної кімнати вищезазначеної квартири, власником якої є гр. [PERSON] В цьому акті зазначено, що комісія, вивчивши попередні документи, а саме висновок № 83/08 судової будівельно-технічної експертизи від 06.08.2008 року, встановила, що факт руйнування стелі виник з підстав того, що сусідка з верхньої квартири переобладнала деревяну перегородку і зробила її з цегли, на що відповідного дозволу не мала. Дослідивши даний документ та давши йому належну оцінку, суд вважає, що його не можна вважати належним доказом вини відповідачки у спричиненні нанесеної шкоди позивачу, оскільки з його змісту незрозуміло яка саме сусідка з верхньої квартиримається на увазі (відсутні відомості про її особу, номер її квартири та поверх, на якому вона мешкає). Крім того, висновок № 83/08 судової будівельно-технічної експертизи від 06.08.2008 року, який міститься в матеріалах цивільної справи № 2-122/08, і на який послалася комісія у вищезазначеному акті, не містить позитивного висновку щодо наявності причинно-наслідкового звязку між ушкодженнями, що виникли в квартирі [ADDRESS] з перебудовами, що мали місце в квартирі № 23 цього ж будинку. Експерт зазначив у висновку, що встановити, чи мають виниклі ушкодження в приміщеннях ванної кімнати, туалету квартири № 21 причинний звязок з проведеними перебудовами йому не надається можливим. Тому висновок комісії, зафіксований в акті від 18.05.2011 року, суд піддає критичній оцінці та вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і суперечать висновку вищезазначеної судової будівельно-технічної експертизи, на яку комісія послалась в акті. Посилань на будь-які інші документи, які досліджувалися членами комісії, окрім висновку судової будівельно-технічної експертизи, в акті комісії немає. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що членами комісії не проводилося обстеження квартири [ADDRESS], належної відповідачці, однак у вищезазначеному акті комісія дійшла до переконання, що руйнування стелі в квартирі позивача виникло саме з підстав того, що сусідка з верхньої квартири переобладнала деревяну перегородку і зробила її з цегли, на що відповідного дозволу не мала. Це свідчить про неповноту та передчасність зроблених комісією в акті від 18.05.2011 року висновків. П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди зазначає, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, МІЖ НИМИ І ШКОДОЮ Є БЕЗПОСЕРЕДНІЙ ПРИЧИННИЙ ЗВЯЗОК та є вина зазначеної особи. Оскільки позивачем не було надано суду доказів, якими б доводився безпосередній причинний звязок між діями відповідачки та завданою йому шкодою, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні його позову в повному обсязі. Таке рішення ґрунтується на повному, всебічному дослідженні обставин справ і відповідає фундаментальному принципу цивільного процесу, закладеному в ч. 4 ст. 60 ЦПК України, відповідно до якого доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed