Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5850 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 10 серпня 2010 року о 02 год. 20 хв., на території парковки супермаркету Таргет, по пр.-ту Московському, 257, у м.Харкові, водій автомобіля ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпеці маневру та допустив зіткнення з автомобілем Мітсубісі Лансер, державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності позивачу [PERSON], чим наніс матеріальну шкоду у розмірі 5850 гривень, місце ДТП залишив. Винним у дорожньо-транспортній пригоді Фрунзенським районним судом м.Харкова був визнаний [PERSON], який під час зіткнення транспортних засобів порушив вимоги ПДР України. Окрім майнової шкоди позивачу була завдана моральна шкода, яку позивач оцінює у 2000 гривень, яка виразилась в наступному. Позивач не мав змоги користуватися автомобілем, який після ДТП був пошкоджений, змушений докладати додаткових зусиль для відновлення та ремонту автомобіль, позивач та члени його сімї втратили душевний спокій, не могли повноцінно працювати та відпочивати, позивач не мав змоги здійснювати належний догляд за хворою матірю. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач гр. [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач гр. [PERSON] не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що автомобіль Мітсубісі Лансер, державний номерний знак [NUMBER] належить на праві власності [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2010 року о 02 год. 20 хв., на території парковки супермаркету Таргет, по пр.-ту Московському, 257, у м.Харкові, водій автомобіля ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER], [PERSON], рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпеці маневру та допустив зіткнення з автомобілем Мітсубісі Лансер, державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності позивачу [PERSON]. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.08.2011 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП, адміністративне стягнення не накладено у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. З вищезазначеної постанови також вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася через недотримання водієм [PERSON] п.п.2.10, 10.9 Правил дорожнього руху України. Згідно акту виконаних робіт №370 от 21.08.2010 року, виконаного СТО Автосервісвартість відновлюваних робіт по ремонту автомобіля Мітсубісі Лансер, державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 5850 гривень. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вищезазначеного акту, відповідач своїми діями заподіяв позивачу [PERSON] матеріальну шкоду на суму 5850 гривень. Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У абз. 1 п. 4 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування збиткуз подальшими змінами і доповненнями від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 г. № 11(далі по тексту ППВС України № 6) вказано, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати яку-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, повинна наступати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих особливостей. У абз. 2 і 3 п. 4 ППВС України № 6 вказане, що під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки через право власності, повного господарського ведення, оперативного управління або по інших підставах (договори оренда, довіреність і т.п.). Не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальність за збиток перед потерпілим особу, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки через трудові відносини з власником цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.п.). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода складається з душевних страждань, які фізична особа зазнала, у звязку з пошкодженням її майна. Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У абз. 1 і 2 п. 3 Ухвали Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди(далі по тексту ППВС України № 4) вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з погіршенням здоров'я, в порушенні права власності (зокрема інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, в порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушенні відносин з навколишніми людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що з вини відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнавав у звязку з діями При визначенні судом розміру відшкодування завданої позивачу [PERSON] моральної шкоди суд виходить з вимог розумності та справедливості та враховує обставини, викладені вище. Суд оцінює моральну шкоду, причинену [PERSON] у розмірі 2000 гривен. З урахуванням вищезазначеного, суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, які є у матеріалах. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом судової справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати повязані з проведенням судових експертиз та ін. Судові витрати в справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно задоволених позовних вимог, при зверненні до суду з позовом у сумі 158 гривень 50 копійок, витрати, повязані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляди справи у розмірі 120 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: partial