Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

В серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив встановити факт, що [PERSON] ( в свідоцтві про смерть вказана, як « [PERSON] », померла [INFO] , є рідна мати позивача та признати право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що [INFO] помер рідний батько позивача - [PERSON] , що підтверджується архівною довідкою від 01.02.1984 року, [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , зареєстроване в МЕТІ за померлими батьками на основі рішення виконкому Миколаївської міської ради №1305/13 від 28 жовтня 1961 року і Свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 02 листопада 1961 року. Крім того, позивач, як єдиний спадкодавець першої черги за законом в встановлений строк прийняв вказану спадщину шляхом подання заяви в нотаріальну контору, але нотаріус не може видати Свідоцтво про право на спадщину, оскільки в документах - Свідоцтво про право власності на житловий будинок і Свідоцтво про смерть, прізвище матері позивача помилково вказано « [PERSON] », а потрібно « [PERSON] » , як значиться в Свідоцтві про народження позивача, будинкова книга, довідка - характеристики . Позивач прийняв спадщину і шляхом фактичного встановлення в розпорядження та володіння спадщиною зразу після смерті матері, а 25 серпня 1989 року був зареєстрований в вказаному житловому будинку , що підтверджується відповідними записами в паспорті позивача. Про те, що померлі являються батьками позивача і власниками спірного житлового будинку, підтверджується такими документами: Свідоцтво про народження позивача; Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 02 листопада 1961 року; рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 28 жовтня 1961 року; технічний паспорт на житловий будинок та будинкова книга. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву до суду в якій просив розглядати за відсутності представника відповідача, рішення прийняти за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.І п.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №5 \\зі змінами, внесеними Постановою від 25.05.1998р. №15\\ «Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» вказано, що відповідно до ч.І ст. 273 ЦПК України ( в ред.1963 р.), суд має право розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки і це може бути необхідне для отримання в органах, які вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину і інше. Судом встановлено, що родинні відносини між заявником та померлою підтверджуються наданими до матеріалів справи документами. Таким чином, суд вважає доказаним факт родинних стосунків між померлою [INFO] [PERSON] , та [PERSON] , як матері з сином та вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті його матері.В зв`язку з тим, що законом не визначено іншого порядку встановлення юридичного факту, тому у суду є законні підстави для задоволення заяви. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги , усунення їх права на спадкування , неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач фактично прийняв спадщину, користується житловим будинком, сплачує членські внески, та фактично володіє майном. Таким чином, позивач прийняла спадщину, набула право власності, проте не оформила його в установленому законом порядку. Частиною 2 ст. 1274 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved