Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-16 00:00:00

25 жовтня 2011 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] Аваль в особі Донецької обласної дирекції звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до умов кредитного договору № 014/07-169/29, укладеного 23 липня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є позивач, [PERSON] отримала від позивача кредит в розмірі 13880 доларів США строком до 24 червня 2013 року зі сплатою 14,75% річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] 29 жовтня 2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/07-169/29/2, відповідно до умов якого [PERSON] взяла на добровільних засадах на себе зобовязання перед банком відповідати в повному обсязі за зобовязаннями позичальника, які виникають з умов кредитного договору. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконувала передбачені договором зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, станом на 01 вересня 2011 року заборгованість за кредитним договором становить 11297 доларів 99 центів США, які позивач просить стягнути на його користь солідарно з [PERSON], [PERSON], судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача ПАТ «[PERSON] банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 014/07-169/29 від 23 липня 2008 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгулу справи судом була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору № 014/07-169/29 від 23 липня 2008 року (а.с. 5-17) позичальник [PERSON] отримала від ВАТ «[PERSON] Аваль» кредит в розмірі 13880 доларів США на придбання автотранспортного засобу терміном до 24 червня 2013 року зі сплатою відсотків в розмірі 14,75% річних та сплатою комісії за надання кредиту в сумі 665 грн. 07 коп. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту щомісячними платежами, розміри та строки сплати яких визначаються графіком погашення заборгованості (а.с. 18-19), починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено видачу кредитних коштів. Відповідно до п. 1.1.3 кредитного договору забезпеченням зобовязань позичальника за цим договором є транспортний засіб марки FAW моделі СА 1051К26L4R5 типу вантажний ботів, 2008 року випуску, кузов № Y7ССА105180101759, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Пунктом 13.4 кредитного договору від 23 липня 2008 року передбачено обовязок позичальника за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Згідно п. 12.1.7 кредитного договору при одержанні кредиту позичальник усвідомлює та гарантує, що умови цього договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Відповідно до п. 12.2 кредитного договору у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно до національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник. З підписанням договору позичальник погодився з тим, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може призвести до значного погіршення фінансового стану позичальника. 29 жовтня 2010 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 014/07-169/29 від 23 липня 2008 року (а.с. 23) відповідно до якої позичальнику на період часу з 27 листопада 2010 року по 27 лютого 2011 року зменшено розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінено строк його сплати та встановлено на цей період щомісячний платіж в розмірі 195 доларів 80 центів США. Відповідно до п. 3.3 Додаткової угоди починаючи з 27 березня 2011 року кредитор змінює позичальнику строк сплати решти щомісячного платежу в сумі 58,33 дол. США, а позичальник зобовязується сплатити вказану суму в майбутньому відповідно до графіка погашення кредиту та сплати процентів (а.с. 24). 29 жовтня 2010 року в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 014/07-169/29 від 23 липня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/07-169/29/2. Пунктом 3.1 договору поруки від 29 жовтня 2010 року передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань за кредитним договором поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості. Відповідно до п. 1.4 договору поруки підписанням цього договору поручитель свідчить, що він ознайомлений з текстом та умовами кредитного договору № 014/07-169/29 від 23 липня 2008 року, заперечень не має. Відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобовязань щодо поетапного повернення кредитних коштів. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 29-30) заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 014/07-169/29 від 23 липня 2008 року становить 10370 доларів 73 центи США, заборгованість за процентами 787 доларів 86 центів США, пеня за порушення строків погашення кредиту та процентів 139 доларів 40 центів США, а всього 11297 доларів 99 центів США, що в еквіваленті за курсом НБУ (7,93) станом на час звернення до суду становить 89593 грн. 06 коп. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет КМУ). Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: - неторговельні операції з валютними цінностями; - операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; - ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; - залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; - залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; - інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. В силу ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідіарну) відповідальність поручителя. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобовязань щодо своєчаного повернення кредитних коштів за договором № 014/07-169/29 від 23 липня 2008 року, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 10370 доларів 73 центи США, заборгованість за процентами 787 доларів 86 центів США, пеня за порушення строків погашення кредиту та процентів 139 доларів 40 центів США, а всього 11297 доларів 99 центів США, суд вважає за необхідне стягнути з неї та [PERSON] на користь позивача солідарно заборгованість за кредитним договором з урахуванням офіційного курсу долара США станом 01 вересня 2011 року. На підставі ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 526, 553, 554, 527, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», до п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій, ст.ст.1 0, 11, 60,88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, -

Outcome: approved