Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в районний суд із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15.05.2008 року між нею та відповідачкою укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0502 га. Даний договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально в звязку з ухиленням відповідача від такого посвідчення. Оскільки укладення цивільно-правових угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України, позивач звернувся до районного суду і просить визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0502 га, що розташована на території Стрижавської селищної ради в СГО Славнетовариства Сосонкадійсним, так як на її думку вони з відповідачем досягли згоди щодо всіх істотних умов договору та умови договору виконано. В судове засідання сторони не зявились, попередньо надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач [PERSON] позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач [PERSON] позов визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2008 року [PERSON] (Продавець), з одного боку, та [PERSON] (Покупець), з іншого боку, уклали договір купівлі-продажу, згідно з яким продавець продала, а покупець купила земельну ділянку площею 0,0502 га, яка розташована на території Стрижавської селищної ради в СГО Славнетовариства Сосонка, цільове призначення для сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка належить [PERSON] і право власності на неї посвідчується державним актом прав право приватної власності на землю серії ВН від 24.05.1994 року. В договорі вказані назви сторін, вид угоди, його предмет (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення), документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку, відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки та відсутність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Також сторони домовились про договірну ціну 25000 грн. і порядок її оплати та інші зобов'язання. Таким чином, сторони домовились щодо всіх істотних умов, які є обов'язковими для договорів даного виду згідно зі ст. 655 ЦК України і ст. 132 ЗК України. Сума продажу одержана продавцем від покупця в момент підписання договору, про що вказано в самому договорі п. 3. Позивач прийняла земельну ділянку у своє володіння і користування. В свою чергу відповідач по справі передала у власність зазначене майно позивачу. Претензій щодо істотних умов договору та його виконання сторони одне до одного не мають. Також умовами договору зазначено правовий статус земельної ділянки та відсутність будь-яких обмежень і обтяжень щодо неї на момент розгляду справи. Згідно з ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Разом з тим, після укладення договору в письмовій формі та його повного виконання, що підтверджується письмовими доказами по справі, відповідач ухилявся від його нотаріального посвідчення. Згідно з ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч. 2 ст. 220 ЦК України). Крім того, перешкодою для нотаріального посвідчення даного договору є, як вказано у відповіді нотаріуса, що цільове призначення земельної ділянки, вказане в державному акті, не передбачене діючим на той час законодавством. Дійсно, в державному акті на право власності на земельну ділянку цільове призначення земельної ділянки вказане як для сільськогосподарського виробництва, тоді як фактично дану земельну ділянку було передано відповідачу для садівництва. Так, згідно з списком громадян садівничого товариства Сосонка, які подали заяви по приватизації земельних ділянок у приватну власність, однією з таких громадян є [PERSON], а площа земельної ділянки №213, що перебуває у її користуванні складала 0,05 га. Згідно з довідкою Садово-городнього товариства Славневід 06.06.2008 року вже [PERSON] є власником ділянки №213 в даному товаристві. Площа земельної ділянки 0,0502 га, відповідає його цільовому призначенню. Чинний ЗК України не передбачає такої категорії земель за основним цільовим призначенням як для сільськогосподарського виробництва, проте містить визначення земель сільськогосподарського призначення (ст. 22 ЗК України), до яких, зокрема, належать землі що передані громадянам для ведення садівництва. Разом з тим, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико-культурного призначення (ст. 20 ЗК України). Таким чином, встановлено, що сторони досягли домовленості по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу, виконали свої зобов'язання щодо оплати, передачі об'єкту договору, однак нотаріального посвідчення даний договір не має. З метою захисту майнових прав позивача [PERSON] договір купівлі-продажу слід визнати дійсним. На підставі ст. 220, 655 ЦК України, ст. 132 ЗК України та

Outcome: approved