Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-07 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON], який помер 06.01.1991 року та втратила основне джерело для засобів до існування після його смерті. Свої вимоги мотивувала тим, що 06.01.1991 року помер її чоловік [PERSON] і з того часу вона проживає одна. На день смерті чоловіка вона була працездатна, працювала техпрацівницею в Яворівській школі. Разом з чоловіком вони виховали трьох дітей. Чоловік, маючи постійне місце роботи і достатній заробіток, забезпечував сім»ю матеріально. В період з 21.09.1981 року до 28.03.1988 року він працював оператором підземного ремонту свердловин в НГВУ «Усинскнефть» і його середньомісячний заробіток становив 640 крб. За станом здоров»я змушений чоловік був звільнитися і працевлаштувався в Долинському УТТ. Протягом останніх двох років до смерті у зв»язку із онкозахворюванням чоловік був на пенсії по інвалідності загального захворювання, мав першу групу інвалідності. 06.12.2010 року вона досягла пенсійного віку і їй була призначена пенсія за віком. Останнім часом вона часто хворіє, з 08.09.2010 року по 17.09.2010 року знаходилась на лікуванні в хірургічному відділенні Львівської міської клінічної лікарні і потребує подальшого обстеження та лікування. Прогнозований розмір пенсії, який би міг бути в її чоловіка [PERSON] з 01.04.2011 року складає в межах 4000,00 грн. У квітні 2011 року вона звернулася до УПФ України в Долинському районі Івано-Франківської області з приводу оформлення пенсії за віком померлого годувальника, однак їй було відмовлено в зв»язку з відсутністю в неї документа про перебування на утриманні померлого годувальника. Таким чином встановлення факту втрати джерела засобів для існування у звязку зі смертю чоловіка кус породжує для неї настання юридичних наслідків і встановити даний факт іншим способом е вона має можливості, а тому змушена була звернутися в суд з даною заявою. Заявниця в судовому засіданні свої вимоги підтримала, зіславшись на вищевикладені обставини, просила заяву задоволити. Представник заінтересованої особи щодо вимог заявниці заперечив, пояснивши, що вони є безпідставними, оскільки відсутні будь-які докази, що їх підтверджують. Просив в задоволенні її заяви відмовити. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що дана заява до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 36 ч. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Як вбачається зі свідоцтва про смерть (повторне) серії І-НМ № 129923 від 28.04.2011 року, [PERSON] помер 06.01.1991 року у віці 43 роки (а.с. 6). Згідно довідки № 01-248 від 28.04.2011 року, виданої виконавчим комітетом Яворівської сільської ради (а.с. 8), [PERSON], [INFO], до дня смерті чоловіка [PERSON], [INFO], померлого 06.01.1991 року, постійно проживала з ним і вела з ним спільне господарство та виховували разом троє дітей. Будь-яких доказів про те, що заявниця була на повному утриманні померлого годувальника чи одержувала від померлого допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, останньою представлено не було. Суд не вважає достатнім доказом твердження заявниці про те, що дохід її покійного чоловіка [PERSON] було джерелом засобів для її існування, оскільки дані пояснення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи. В судовому засіданні встановлено, що на день смерті чоловіка [PERSON] була працездатною, працювала у Яворівській школі, отримувала заробітну плату. її чоловік [PERSON] не працював, був інвалідом І групи загального захворювання та отримував пенсію по інвалідності. Суду не було представлено даних про розмір пенсії по інвалідності, яку отримував чоловік заявниці та про розмір її заробітної плати на той час, що унеможливлює встановлення факту, який з доходів був основним засобом для існування їхньої сімї. Оцінивши в сукупності досліджені докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заявницею не доведено вимоги, з якими вона звернулась до суду, а тому в задоволенні її заяви слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 256 ч. 1 п. 2 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: dismissed