Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-14 00:00:00

[PERSON] казначейство України звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції у звязку з винесення останнім постанови від 03.03.2011 року про накладення штрафу. В обґрунтування свої вимог заявник зазначає, що на виконання рішення Новобузького районного суду від 01.10.2008 року (виконавчого листа № 2-24 від 10.07.2009 року) на адресу заявника, як боржника виконавчого провадження, була правлена постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2009 року з необхідністю списати з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 600 грн. і виплатити їх стягувачу [PERSON] в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Водночас, списання коштів, які належать до загальнодержавних видатків державного бюджету, згідно з п. 12 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2008 року за № 609, здійснюється за умови надходження до Державного казначейства України постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, виконавчого документа та оформленої у двох примірниках платіжної вимоги. Такий пакет документів державний виконавець заявнику не надав, що унеможливлювало виконання рішення суду та вимог державного виконавця. Однак державним виконавцем Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції, винесено постанову від 03.03.2011 року про накладення штрафу на [PERSON] казначейство України в розмірі 680 грн. за невиконання без поважних причин рішення Новобузького районного суду Миколаївської області (виконавчого листа № 2-24 від 10.07.2009 року) та законних вимог державного виконавця, з цих обставин, заявник просив суд визнати дії державного виконавця з приводу винесення ним постанови про накладення штрафу від 03.03.2011 року неправомірними та скасувати вказану постанову. Представник заявника в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені у скарзі, свої вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Представник Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причину своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлявся належним чином. \~ Суд, заслухавши пояснення представника Державного казначейства України, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 01.04.2008 року ухваленого по цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного казначейства України та УМВС України в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, зобовязано [PERSON] казначейство України списати з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 600 грн. на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди. За заявою стягувача виконавчий лист № 2-24 по вказаному рішенню для предявлення його до державної виконавчої служби був виданий 10.07.2009 року. 19.08.2009 року за постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа. 20.08.2009 року за вих. № М-21825-25 зазначену постанову направлено боржникові - Державному казначейству України для її добровільного виконання. Як встановлено в судовому засіданні виконання судових рішень здійснюється [PERSON] казначейством України згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2008 року за № 609, (надалі Порядку) згідно з пунктом 10 якого, безспірне списання коштів, що належать до загальнодержавних видатків державного бюджету, здійснюється [PERSON] казначейством України у межах бюджетних призначень, установлених законом про державний бюджет за відповідною програмою загальнодержавних видатків. При цьому пунктом 12 вказаного Порядку наголошено, що таке списання коштів здійснюється [PERSON] казначейством України за умови надходження до казначейства постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, виконавчого документа та оформленої у двох примірниках платіжної вимоги. Як стверджує представник заявника у судовому засіданні, копію виконавчого листа та оформленої у двох примірниках платіжної вимоги державний виконавець Державному казначейству України не надавав. Так, як вбачається з супровідного листа Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.08.2009 року за вих. № М-21825-25 за яким останнє направляло Державному казначейству України постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2009 року, інших документів Департамент ДВС окрім цієї постанови не направляв. Крім цього як свідчать повідомлення Державного казначейства України від 18.12.2009 року за вих. № 18-13-04/1508-22631 та від 02.03.2011 року за вих. № 5-13-04/998-3293 адресовані Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, казначейство зверталося з проханням надати визначених в Порядку необхідних документів для здійснення виплати за виконавчим листом. Однак, вказані прохання державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON] до уваги не прийняв, і оцінуючи такі дії казначейства як ухилення від виконання судового рішення, за постановою від 03.03.2011 року серії ВП № 14317410 наклав на боржника штраф у розмірі 680 грн. Згідно ч.1 ст. 89 Закону України Про виконавче провадженняу разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України жодних заперечень та доказів, які б могли підтвердити факт ухилення заявника від виконання законних вимог державного виконавця без поважних причин та спростувати доводи заявника щодо наявності таких поважних причин, на прохання суду викладеного в своїй ухвалі про відкриття провадження у справі від 15.06.2011 року до суду не направлено, тоді як наявні матеріали справи ставлять під сумнів відповідність постанови про накладення штрафу на заявника обставинам справи. Таким чином, ненадання Департаментом ДВС Державному казначейству України виконавчого документа та оформленої у двох примірниках платіжної вимоги унеможливлює виконання рішення Новобузького районного суду від 01.04.2008 року, а тому суд знаходить поважними причини невиконання заявником вимог державного виконавця. За таких обставин, державним виконавцем Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України неправомірно винесено постанову серії ВП № 14317410 від 03.03.2011 року про накладення штрафу на боржника [PERSON] казначейство України у розмірі 680 грн., у звязку з чим вимоги останнього про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу серії ВП № 14317410 від 03.03.2011 року неправомірними та скасування вказаної постанови підлягають задоволенню. Згідно з ст. 388 ЦПК України судові витрати понесенні заявником при зверненні з зазначеною скаргою до суду підлягають стягненню на його користь з державної виконавчої служби. На підставі викладеного та

Outcome: approved