Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Відповідач позов не визнав. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона проживала спільно з відповідачем з вересня 2006 року по лютий 2008 року, в цей час вони з відповідачем вели спільне господарство, спільно харчувалися, мали спільний бюджет, взаємно піклувалися один про одного та спільно купували майно. За час проживання однією сім'єю вони з відповідачем у 2007 році придбали таке майно: мобільний телефон НОК1А, вартістю 3000 грн. за рахунок кредитних коштів, земельну ділянку № 8 по вулиці №0 з недобудованою будівлею в садовому товаристві «Домостроитель», вартістю 4000 грн., які були її особистими коштами, отриманими в результаті продажу земельної ділянки в сел.. Романково, автомобіль «ФІАТ», державний номер [NUMBER], вартістю 77900,00 грн., інструменти, вартістю 1000 грн. Після припинення спільного проживання вона запропонувала відповідачу добровільно поділити майно, що було придбано ними за їх спільні кошти, а саме, враховуючи те, що земельна ділянка № 8 по вулиці № 0 в садовому товаристві «Домостроитель» була придбана за її особисті грошові кошти, передати їй цю земельну ділянку, визнавши її учасником садового товариства, але відповідач відмовився від її пропозиції. З лютого 2008 року відповідач безпідставно перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися спільним майном, здійснює дії щодо приватизації земельної ділянки на своє ім'я. Просить суд визнати придбане нею та відповідачем майно спільною сумісною власністю, розділити це майно, виділити їй 1\\2 частку автомобіля «ФІАТ АЛЬБЕА» у вигляді грошової компенсації в розмірі 38950,00грн., які стягнути на її користь з відповідача, виділити їй земельну ділянку, зареєструвавши її членом садового товариства з подальшою приватизацією земельної ділянки. Відповідачу виділити мобільний телефон НОКІА, інструменти , та стягнути з відповідача на її користь судові витрати: судовий збір в сумі 459,50 грн., та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала суду заяву, в якій зазначила, що просить розглядати справу за позовом [PERSON] до [PERSON] за її відсутності за участю її представника [PERSON], проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи [PERSON] згідно вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України, згідно якою особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов по суті та за обставинами справи у повному обсязі та пояснила суду, що вона проживала спільно з відповідачем [PERSON] однією сім'єю з вересня 2006 року по лютий 2008 року, вони разом вели спільне господарство, підтримували фактичні шлюбні відносини і разом придбавали спільне майно. Протягом вересня-жовтня 2006 року вони проживала в належній їй квартирі, розташованій по пр. Перемоги 23- 199 в м. Дніпродзержинську, потім вони до лютого 20Ш5 року проживали в [INFO], яка належить відповідачу та його матері [PERSON] Вона, позивач, допомагала матері відповідача [PERSON] реалізовувати товар на ринку, завозила на дачу, розташовану на земельній ділянці № 8 в садовому товаристві «Домостроитель» картоплю, консервацію, необхідний садовий інвентар, здійснювала закупівлю продуктів харчування, готувала їжу на трьох осіб, що можуть підтвердити свідки в судовому засіданні. Відповідач дійсно на той період часу знаходився у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], але разом з нею не проживав та сімейно-шлюбні відносини не підтримував, що може підтвердити сама [PERSON] Під час фактичних шлюбних відносин вони разом із [PERSON] та його матір'ю [PERSON] проживали у належній їм квартирі, розташованій в м. Дніпродзержинську по бульвару Будівельників 41-80. 01 квітня 2007 року за рахунок належних їй грошових коштів, шо були отримані від продажу ділянки з будинком в пос. .Романково, вони разом з відповідачем за 4000 грн. придбали земельну ділянку в садовому товаристві «Домостроитель», при цьому відповідач був прийнятий до членів садового товариства, хоча грошові кошти за цю земельну ділянку, що були передані колишньому користувачу земельної ділянки, передавалися саме нею, позивачем, в присутності свого сина та голови товариства [PERSON] Під час фактичних шлюбних відносин відповідач використовував належний їй автомобіль ВАЗ 21063, і вони разом з ним мали намір придбати інший новий автомобіль. У липні 2007 року вони за спільні сумісні кошти придбали автомобіль «ФІАТ АЛЬБЕА». Для покупки автомобіля вона надала належні грошові кошти, також відповідач запозичив у її сина [PERSON] Після припинення фактичних шлюбних відносин, вона запропонувала добровільно розподілити спільне майно, але він відмовився. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги по суті та за обставинами справи, просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, виділити їй земельну ділянку № 8 , розташовану в СТ «Домостроитель» та стягнути з відповідача на її користь вартість 1\\2 частини автомобіля «ФІАТ» в сумі 38950,00 грн., залишивши автомобіль у власності відповідачу, також виділити відповідачу мобільний телефон «НОКІА» та інструменти. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов [PERSON] по суті та за обставинами справи не визнав та пояснив суду, що він ніколи не вважав позивача своєю дружиною, не проживав з нею постійно, не вів спільне господарство, не мав спільного бюджету, не мав наміру піклуватися про неї, як про дружину. В період з вересня 2006 року по червень 2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвав лише 19 червня 2007 року. Все майно, що зазначено позивачем у своєму позові, було придбане ним за його особисті кошти. Телефон НОКІА він придбав за рахунок кредитних коштів, які отримав за кредитним договором, що був укладений між ним та установою Банку, і кошти для повернення цього кредиту йому надавала його мати [PERSON] Земельна ділянка № 8, що розташована в садовому товаристві «Домостроитель», з незавершеним будівництвом садового будинку, не є об'єктом права власності, так як право власності ні на земельну ділянку, ні на садовий будинок не зареєстроване, і згідно рішенню Курилівської селищної ради земельна ділянка виділена йому в користування вже після припинення спільного проживання, зазначеного позивачем, тобто 20 березня 2008 року. Що стосується автомобілю, то дійсно в липні 2007 року ним був придбаний автомобіль «ФІАТ АЛЬБЕА», але гроші для його придбання йому подарувала його мати - Сві риденко К.Я. на його день народження, знявши з депозитного рахунку на її ім'я за день по покупки автомобіля 38000,00 грн. Також в період з 25 липня 2007 року мати позичала грошові кошти у [PERSON] в сумі 7000 доларів США, які також §ули сплачені в рахунок вартості автомобіля, який був придбаний за 78090,00 грн.. Зважаючи на те, що він є членом садового товариства, від його імені сплачувалися всі цільові внески, пов'язані із використанням земельної ділянки, що телефон, автомобіль та інструменті були придбані за рахунок його особистих коштів та за рахунок коштів його матері [PERSON], і в період часу з вересня 2006 року по лютий 2008 року він не проживав з позивачем однією сім'єю, він просить [PERSON] у позові відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов [PERSON] по суті та за обставинами справи не визнала, вважає, все майно, яке позивач зазначила як спільне майно чоловіка та жінки, що проживали однією сім'єю, придбано за рахунок грошових коштів відповідача [PERSON] та його матері [PERSON] І тому це майно є особистою власністю відповідача, не може бути об'єктом позовних вимог, в" зв'язку з чим у позові [PERSON] належить відмовити. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: довідка ТС «Домостроитель» (т.1 а.с. 7), заяви [PERSON] на ім'я голови СТ «Домостроитель» (т.1 а.с. 8), якими підтверджується факт членства [PERSON] в СТ «Домобудівельник»; - розрахунки за елекгрое нергію (т.1 а.с. 10 -15), якими підтверджується факт оплати за використану електроенергію членом СТ «Домобудівельник», ділянка № 8; договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в м. Дніпродзержинську по вул..Трипільській, 18 від 11 .09.2006 р.( т.1 а.с.26), яким підтверджується факт продажу позивачем, як співвласником, житлового будинку, технічний паспорт на житловий будинок по вул.. Трипільській, 18 в м. Дніпродзержинську (т.1 а.с.27-30), яким підтверджується факт належності позивачу 3/4 частин вищевказаного житлового будинку на вересень 2006 року; рахунок - фактура від 16.07.2008 (т.1 а.с. 31), яким підтверджується вартість автомобіля [PERSON]; рішення №173 Курилівської сєлй'шної ради Петриківського району Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 48), яким підтверджується факт надання [PERSON] для ведення садівництва земельної ділянки, яка розташована на території садового товариства «Домостроитель»; додаток до кредитного договору № ДЗ-З/0126/07/522 від 02 квітня 2007 року (т.1 а.с. 49), яким підтверджується графік платежів за кредитним договором про надання кредитних коштів для придбання мобіл, ного телефону «Нокія»; квитанція № 3 від 05 липня 2007 року (т.1 а.с.50), якою підтверджується факт оплати вартості автомобіля в сумі 78090,00 грн. квитанції про прибуткового касового ордеру (т.1 а.с. 52), якими підтверджується факт сплати [PERSON] по кредитному договору від 02.04.2007 р. 02.04.2007 р., 03.05.2007 р., 31.07.2007 р-; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с. 53), яким підтверджується факт реєстрації придбаного автомобіля Фіат, державний номер АЕ66 43 ВО на ім'я відповідача [PERSON]; розписка (т.1 а.с. 54), якою підтверджується факт написання розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 7000 доларів США; акт про не проживання №92 від 07.07.2008 р (т.1 а.с. 56), в якому зазначено, що [PERSON]. в період з вересня 2006 року по січень 2008 року не проживання в [INFO], яке є зареєстрованим місцем проживання відповідача та його матері [PERSON] (т.1 а.с. 57, 58 - [PERSON] про реєстрацію права власності, довідка про склад сім'ї відповідача); свідоцтво про розірвання шлюбу (т.1 а.с. 59), яким підтверджується факт реєстрації розірвання шлюбу 19 червня 2007 року, актовий запис № 208, між відповідачем [PERSON] та [PERSON] ією Олександрівною: свідоцтво про розірвання шлюбу (т. 2 а.с. 5), яким підтверджується факт реєстрації розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та [PERSON] 28 січня 2006 р., актовий запис № 25; фотографічні знімки (ахб), на яких зображені сторони у справі. Вислухав сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що в період з вересня 2066 року по лютий 2008 року сторони у справі [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, тобто фактично підтримували сімейно-шлюбні відносини. Суд дійшов до такого висновку, виходячи з наступного. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є племінницею позивача, [PERSON] та [PERSON] разом приїжджали до неї, і позивач знайомила її із [PERSON], як із своїм чоловіком, їй достовірно відомо, що вони проживали разом у 2006 - 2007 роках. Факт спільного прожи зання [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні і діти позивача [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, що їх мати [PERSON] в період з вересня 2006 року по лютий 2008 року проживала разом із [PERSON] однією сім'єю, спочатку вони проживали в -їх квартирі по пр. Перемоги 23- 119, а потім стали проживати в квартирі відповідача разом з його матір'ю [PERSON], вони, діти, приходили до них в гості, в 2007 році мати разом з [PERSON] за спільні сумісні кошти, як єдина сім'я, придбали автомобіль Фіат, який був оформлений на ім'я відповідача, і який керував цим автомобілем. Також свідок [PERSON] зазначив, що він особисто давав [PERSON], який ніде не працював, грошові кошти в борг для придбання автомобіля, але відповідач борг до цього часу не повернув. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою відповідача і проживає [INFO] , пояснила суду, що вона часто зустрічала позивача вранці біля будинку № 41 по бульвару Будівельників в м. Дніпродзержинську, де мешкає вона, свідок, та відповідач зі своєю матір'ю, їй також відомо, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] в його квартирі [ADDRESS] з осені 2006 року до зими 2008 року, вона також неодноразово бачила, як [PERSON] та [PERSON] разом носили сумку в машину та з машини на ринок, бачила, що до [PERSON] в квартиру [PERSON] приходили її сини, також бачила спільні сімейні фотографії [PERSON] та [PERSON] на весіллі молодшого сина [PERSON] Свідок [PERSON], яка була донитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача, пояснила суду, що вона знайома з матір'ю відповідача - [PERSON] близько 4 років, знайома і [PERSON], який є товаришем її чоловіка з 2007 року, і який іноді відвідує їх з чоловіком з різними жінками, а у 2007 році він приходив до них в гості разом з [PERSON], вони їздили на шашлики всі разом, в лютому 2008 року вСвириденка А.Г. з'явилася інша жінка. Свідок [PERSON], яка також була допитана за клопотанням відповідача, підтвердила суду, що вона давно спілкується з відповідачем та його матір'ю [PERSON], їй відомо, що в 2006 - 2007 роках [PERSON] та [PERSON] зустрічалися, бачила їх удвох, чи проживали вони разом чи ні, їй невідомо, але з іншими жінками вона [PERSON] в 2006 - 2007 році не бачила. Таким чином, проаналізував пояснення свідків, суд вважає, що факт проживання позивача та відповідача однією сім'єю в період з вересня 2006 року по лютий 2008 року повністю знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, так як і свідки, допитані за клопотанням відповідача, не заперечували, що в 2006 році - 2007 роках бачили відповідача тільки з [PERSON], з ніякими іншими жінками його не бачили, при тому, що свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] часто приходив до них в гості в різними жінками, але в період з 2 06- 2007 рр. про інших жінок, крім [PERSON], їй нічого не відомо. Суд не приймає як доказ на підтвердження заперечень відповідача проти позову акт про не проживання пливача [PERSON] в належній йому квартирі, розташованій по бульвару Будівельників 41 - 80 в м. Дніпродзержинську, так як цей акт був складений після звернення [PERSON] до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, а саме 07 липня 2008 року, він складений на підставі пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами відповідача, але вони не були заявлені відповідачем в якості свідків і не були допитані в судовому засіданні, що викликає сумнів в достовірності відомостей, що зазначені в акті, так як на момент його складення позивач вже дійсно не проживала в [INFO]. Також суд дійшов до висновку, що автомобіль [PERSON], д\\н АЕ 6643 ВО дійсно є спільним майном [PERSON] та [PERSON], так як був придбаний ними за їх спільні сумісні кошти в період фактичних шлюбних відносин, а саме 05 липня 2007 року за 78090,00 грн.. ( а.с. 50 т.1). Суд вважає встановленим той факт, що кошти для придбання цього автомобіля дійсно надавалися як позивачем, яка в вересні 2006 року продала належну їй частку житлового будинку, і дійсно мала значні грошові кошти, так і відповідачем. Ствердження [PERSON] - матері відповідача, яка долучена до участі у справі в якості третьої особи з боку відповідача, про те, що автомобіль придбаний тільки за її особисті грошові кушти та за грошові, запозичені нею у свідка [PERSON], не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки суд не може прийняти, як доказ «а підтвердження таких заперечень проти позову розписку, написану самою [PERSON] на ім'я [PERSON], а будь-яких інших доказів на підтвердження належності їй всієї суми грошових коштів, ні відповідач, ні [PERSON] суду не надали. А оскільки автомобіль визнаний судом спільним майном [PERSON], та [PERSON], який був придбаний ними в період фактичного подружнього життя, і відповідно є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, він підлягає розподілу між ними в рівних частках, зважаючи на відсутність будь-якої домовленості між сторонами. Що стосується іншого майна, на розподілі якого наполягає позивач, в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, так як в судовому засіданні не було добуто доказів на підтвердження факту придбання в період її спільного проживання з [PERSON] мобільного телефону та інструментів, зважаючи на копію кредитного договору № ДЗ-3/0126/07/522 від 02 квітня 2007 року на ім'я відповідача [PERSON], який придбав телефон для своїх особистих потреб за рахунок кредитних коштів. Крім цього, суд не має можливості поділити між сторонами земельну ділянку № 8 по вул.. № 0 в садовому товаристві «Домостроитель», так як ця земельна ділянка не є об'єктом власності, вона надана відповідачу в користування, а позивачем не доказаний факт передачі будь-якій особі грошових коштів за надання права користування цієн земельною ділянкою. А тому і в цій частині в позові [PERSON] слід відмовити. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України, яка регламентує право спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за період шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, шо кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка вважаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позивач [PERSON] дійсно має право на 1/2 частку автомобіля, придбаного нею та [PERSON] в період спільного проживання та за їх спільні сумісні кошти, і в цій частині її позовні вимоги підлягають задоволенню. Вартість автомобіля становить 78090,00 грн., Уг частка автомобіля складає 39045 грн., але позивач заявила про стягнення з відповідача на її користь в рахунок 1/2 вартості автомобіля грошової суми в розмірі 38950 грн., що є меншою, ніж 1/2 частка вартості автомобіля. Але в зв'язку з тим, що в силу диспозитивності цивільного судочинства суд не може вийти за межі заявлених позивачем вимог, суд стягує на користь [PERSON] заявлену нею вартість Уг частки автомобіля в сумі 38950,00 грн. Належить стягнути, з відповідача на користь позивача сплачені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи з урахуванням пропорційності до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві було відмовлено. Позовні вимоги Нові :ової Н.Н. до [PERSON] задовольняються частково, при поданні позовної заяви [PERSON] сплатила 429,50 грн. судового збору та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., З урахуванням того, що на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто 38950,00 грн., що складає 90,68 відсотків від суми заявлених позовних вимог, то на користь [PERSON] з [PERSON] належить стягнути судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог, а саме 90,68 відсотків від суми сплаченого судового збору в сумі 389,50 грн. та 90,68 відсотків від суми сплачених витрат на ІТЗ в сумі 27,20 грн.

Outcome: partial