Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON], ПАТ Укрсиббанк, про визнання низаконним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, поновлення права на житлову площу та вселення, в якому просив визнати недійсними: свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру №6 в буд. №3, житловий масив Гранітний, с. Новомиколаївка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, виданого на імя [PERSON] 02 березня 2006 року Новомиколаївською сільською радою Дніпропетровського району Дніпрпоетровської області згідно розпорядження органу приватизації №4а від 27 лютого 2006 року; розпорядження (органу приватизації) №4а від 27 лютого 2006 року, підписаного головою Новомиколаївської сільської Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON]; договір купівлі-продажу квартири № 6 в буд №3 житловий масив Гранітнийв с Новомиколаївка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 21 березня 2006 року, укладений між [PERSON]П, яка діяла по довіренності від імені [PERSON] Н.М. та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №650; договір купівлі-продажу квартири № 6 в буд №3 житловий масив Гранітнийв с Новомиколаївка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 13 січня 2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №152. Позивач також просив відновити його право на житлову площу в квартирі № 6 в буд №3, ж/м Гранітний, с Новомиколаївка та вселити його у цю квартиру. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району в судовому засіданні заперечувала проти позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири, а тому просив врахувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили, про слухання справи були належним чином повідомлені. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву про слухання справи у його відсутність, у якій також заперечував проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, про слухання справи була належним чином повідомлена. Представник третьої ПАТ Укрсиббанкв судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в його задоволенні у повному обсязі В судовому засіданні були допитані також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]., та його батькам на підставі ордеру було надано трикімнатну квартиру №6 у будинку №3 ж/м Гранітнийу с. Новомиколаївка Дніпропетровського району, що підтверджується листом Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, погосподарськими книгами та домовою книгою. У 1986 році мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується погосподарськими книгами Новомиколаївської сільської ради. У 1992 році батько позивача зареєстрував шлюб з [PERSON]. З 1992 року відповідач по справі [PERSON] мешкала разом із позивачем у вищезазначеній квартирі, а у 1997 році переїхала до с. Новомиколаївки до гуртожитку, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]Є, [PERSON] та [PERSON] У 2005 році батько позивача помер. У 1999 році позивача [PERSON] було засуджено до позбавленння волі терміном на 10 років, а 20.11.2009 року його було звільнено від відбування покарання, що підтверджується довідкою Державного департаменту України з питань виконання покарань (а.с.15). Крім того, судом встановлено, що відповідно до розпорядження органу приватизації №4-а від 27.02.2006 року, підписаного керівником органу приватизації [PERSON], спірна квартира була приватизована [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.03.2006 року, укладеного між [PERSON], яка діяла по довіреності від імені [PERSON], та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], спірна квартира перейшла у власність [PERSON] (а.с.14) Також, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.01.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], спірна квартира перейшла у власність [PERSON] (а.с.38-39)., а 30.01.2008 року між [PERSON] та АКІБ УкрСиббанкбуло укладено договір іпотеки №11290888000/1, відповідно до якого спірна квартира була передана в іпотеку АКІБ УкрСиббанк(а.с.40). Як вбачається із погосподарських книг Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за 1983-1985 роки та за 1996 по 2000 рік та домової книги, [PERSON] був зареєстрований в квартирі №6 будину №3 на ж/м Гранітнийу с. Новомиколаївка Дніпропетровського району та рахувався за зазначеною квартирою, проте як вбачається з погосподарських книг Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району за 2001-2005 роки та за 2006-2010 роки [PERSON] був виключений із цих книг без зазначення причин. Відповідно до ст.8 Закону України Про приватизацію державного житлового фондупередача зайнятих квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність згідно до письмової згоди всіх повнолітніх членів родини, які постійно мешкають в зазначеній квартирі, у тому числі і тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на час введення в дію Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, а саме до 22.07.1992 року був членом родини [PERSON]. Згідно п.п.19,20,21 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житловому господарству від 15 вересня 1992 року №56, згода тимчасово відсутнього члена родини на приватизацію підтверджується письмово і додається до заяви на приватизацію, також до заяви додається довідка про членів родини, в якій зазначаються члени родини наймача, не лише зареєстровані та ті що мешкають разом із ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: п. 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом, а ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані із його недійсністю. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а згідно 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. На зазначене звернув увагу і Верховний суд України в Постанові Пленуму № 9 від 06.11.2009 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимив п.10, в якому зазначено, що відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Крім того відповідно до ст. 47 Конституції України та ст. 64 Житкового Кодексу України ніхто не може бути примусово позбавлений житла, лише як на підставах закону або рішення суду. Оскільки позивач протиправно був позбавлений свого права на житло, а також правочини, які були укладені стосовно спірної квартири, укладені з порушенням, оскільки [PERSON] не мала права без згоди [PERSON] приватизовувати квартиру, а тому суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та підлягаючим до задоволення частково. Що стосується вимог предствника [PERSON] про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, суд вважає їх необгрунтованими, та такими, що не заслуговують на увагу.

Outcome: partial