overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що 27.07.2010 року померла його мати- Шепєлєва [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, з житлового будинку, що знаходиться за адресою: с.Першотравневе Василівського району Запорізької області, вул.Жовтнева, 89. Згідно довідок Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, власником зазначеного житлового будинку є померла - [PERSON]. Позивач в належний шестимісячний строк прийняв спадщину, але при зверненні до державної нотаріальної контори за оформленням зазначеного будинку, йому було відмовлено, оскільки будинок не пройшов реєстрацію в бюро технічної інвентаризації. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно у порядку спадкування після смерті 27.07.2010 року матері - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач на треті особи в судове засідання не з`явилися, але до суду надали заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, так як він повністю підтверджуються поясненнями представника позивача, а також наявними у справі доказами з наступних підстав: як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, позивач є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, копія якого є у справі; 27.07.2010 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі; позивач у передбачений ст.1270 ЦК України строк прийняв спадщину після смерті матері та є єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно, що підтверджується спадковою справою, копія якої є у справі; після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, з житлового будинку, що знаходиться за адресою: с.Першотравневе Василівського району Запорізької області, вул.Жовтнева, 89, що підтверджується технічним паспортом на будинок, довідками Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, які є у справі; за життя спадкодавиця не встигла належним чином оформити своє право власності на зазначене майно. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки, право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказане спадкове майно знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцем після смерті [PERSON], який належним чином та вчасно прийняв спадщину, не відмовився від її оформлення, є позивач, а тому, суд вважає можливим визнати саме за ним право власності на спадкове майно. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що 31.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 7510,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.08.2010 року. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з : заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 23.01.2012 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 35 529,03 грн., що складається з: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~заборгованості за кредитом 3779,73 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~заборгованості по процентам за користування кредитом - 03,45 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом 450,60 грн.; - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 29 127,20 грн.; - штрафу (фіксована частина) 500 грн.; - штрафу (процентна складова) 1668,05 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати в сумі 355,29 грн. В судове засідання представник позивача в особі [PERSON] не зявилася, але надала заяву, в якій просить суд розглянути справу у відсутності представника позивача, підтримує позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке є у справі. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до суду про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вимоги мотивовано тим, що позивач з 23.12.1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], мають спільну неповнолітню дитину, на утримання яої відповідач матеріальної допомоги не надає, [PERSON] проживає окремо, дитина перебуває на її утриманні, домовленості між сторонами з приводу спільного утримання доньки не досягнуто. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, справу просила розглянути за її відсутності, про що суду надано заяву. Відповідач з позовом погодився, заперечень проти вимог позивачки не навів, просив справу розглянути у його відсутність, про що суду надано заяву. На підставі ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим справу розглянути у відсутність сторін на підставі наявних доказів про їх права та взаємовідносини. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 23.12.1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, як слідує із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 3), мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), батьком якої є відповідач [PERSON] Дитина перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с. 2). Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, і враховує , серед інших обставин, і наявність у платника аліментів на інших дітей. Суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/3 частина заробітку (доходу), оскільки саме з таким розміром аліментів погодився відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 18 березня 2006 року, який 15 липня 2011 року розірвано рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на дитину надає в недостатньому розмірі. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які викладено в позові та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серія 1-КИ № 061203 /а.с.4/ Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача на утримання дитини, аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 214, 60 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив розірвати шлюб. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те, що він з відповідачем зареєстрували шлюб 06.10.1990 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейне життя виявилося невдалим, з лютого 1991 року сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися у звязку з втратою почуттів, взаєморозуміння та любові. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які викладено в позові та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, 06.10.1990 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1209 /а.с.6/. Від шлюбу подружжя спільних дітей не мають. З лютого 1991 року сторони остаточно припинили шлюбні відносини та ведення сумісного господарства, проживають окремо. Почуття любові, довіри та поваги між подружжям втрачено остаточно, примирення неможливе, сімя розпалась остаточно, відповідач фактично проживає у громадянському шлюбі з іншою жінкою та має намір створити нову сімю. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.111, ч. 2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам інших дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сімя сторін розпалась остаточно та відновлювати її сторони не мають наміру, подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивачка,посилаючись на те,що після смерті її матері залишилося спадкове майно,тому просить суд визнати за нею право власності на цілий жилий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул.Центральна,48 в с.Кичкирі Радомишльського району Житомирської області. В судовому засіданні\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка позовні вимоги підтримала,просить визнати за нею право власності на спадкове майно,що залишилося після смерті її матері - [PERSON] яка померла 21.04.2011 року,а саме на цілий жилий будинок №4 8 з господарськими спорудами,який розташований по вул.Центральна в с.Кичкирі Радомишльського району Житомирської області. Представник Кичкирівської сільської Ради в судове засідання не з"явився,надіслав до суду письмову заяву,в якій просить справу розглядати у його відсутності,з позовними вимогами погодився. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу відповідно до якої в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача по справі,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено,що мати позивачки-Вояхівська [PERSON],померла 21.04.2011 року,що стверджується свідоцтвом про її смерть.Після її смерті,залишився жилий будинок №48 по вул.Центральна в с.Кичкирі Радомишльського району.Ще при житті,[PERSON]склала заповіт,яким заповіла позивачці все своє майно.Згідно довідки Житомирського обласного бюро технічної інвентаризації №146 від 22.02.2012 року,за [PERSON]право власності на житловий будинок №4 8,що розташований по вул.Центральній в с.Кичкирі Радомишльського району Житомирської області не зареєстроване,вартість домоволодіння складає 54 278 гривень.Позивач у встановленому Законом порядку все спадкове майно,яке залишилось після смерті матері прийняла в установленому законом порядку. Вище викладене,підтверджується і зібраними по справі письмовими доказами,а саме копіями наступних документів:паспорта громадянина України,свідоцтва про народження,свідоцтва про смерть,технічного паспорта,довідки БТІ,довідки сільської Ради. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно ст.1223 ЦК України,право на спадкування мають особи,визначені в заповіті,або спадкоємці за законом. Відповідно до ст.ст.100,101 ЦК Української PCP від 1963 року,не передбачалося та не пов»язували набуття права власності на будинок з реєстрацією його в органах БТІ чи інших установах. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що є всі необхідні та достатні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що її подружнє життя з відповідачем не склалося. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, непорозуміння, що є перешкодою для подальшого існування сім"ї. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено з жовтня 2001 року. За таких обставин шлюб існує формально, сім"я фактично розпалася і зберегти її неможливо. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила шлюб розірвати, посилаючись на викладене у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак про розгляд справи був повідомлений належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ' позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 1999 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї, а/з 345. Від шлюбу подружжя дітей не має. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно- сімейні стосунки сторони не підтримують тривалий час - з жовтня 2001 року, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. Спору про поділ майна не має. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім"ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відношеннях та проживали однією сімєю з 2006 року по листопад 2011 року. 1 липня 2008 року у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Сімейні відносини між нею та відповідачем не склалися та з листопада 2011 року вони стали проживати окремо. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги на неї добровільно не надає. В звязку з чим вона не може самостійно та гідно виховувати і утримувати свою дитину. Тому позивачка вимушена була звернутися з позовом до суду, та просить суд хвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1250 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. У судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву, відповідно до якої уточнила свої позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх його видів заробітку (доходів) та до досягнення дитиною повноліття, також просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої проти стягнення з нього аліментів не заперечував та просив розглядати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 163727 від 8 квітня 2009 року, [PERSON] народився 9 липня 2008 року, батьком якого є [PERSON] (а.с.3). Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181, 184 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, зазначивши, що 31 березня 2008 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка. Вона (позивач) являється спадкоємцем майна покійної по закону. Крім неї спадкоємцем є її (позивача) сестра [PERSON], яка не бажає оформляти на себе спадщину. Позивач просила суд визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, вказала, що в листопаді 2011 року суд задовольнив її заяву, визначив три місяці для подачі заяви. Рішення суду набрало законної сили 07 грудня 2011 року. Вона (позивач) направила заяву про прийняття спадщини та рішення суду до нотаріальної контори в лютому 2012 року поштовою листівкою. Однак, коли вона ([PERSON]) прибула до Носівської державної нотаріальної контори, то зясувала, що її лист з заявою та рішенням суду на надходив до нотаріальної контори. Нотаріус рекомендував повторно звернутись до суду для визначення додаткового строку. В судовому засіданні позивач підтримала заяву, пояснила, що пропустила строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважних причин, які не залежали від її волі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, направила заяву, в якій зазначила, що позов визнає, просила справу розглядати без її участі. В судове засідання представник Держанівської сільської ради не зявився, направив заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, зазначив, що сільська рада позов визнає. Суд, розглядає справу в відсутності відповідачів, оскільки немає потреби заслуховувати їх особисті пояснення, в справі достатньо документів для розгляду її по суті. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 31 березня 2008 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). [PERSON] являється рідною дочкою покійної [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6,7). Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач, як особа, віднесена до першої черги спадкоємців, має право на спадкування після смерті матері. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, що підтверджується повідомленням нотаріальної контори та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 19,20 ). З матеріалів справи видно, що [PERSON] не прийняла спадщину, до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звертатися не буде, що підтверджується копією її заяви, яка нотаріально посвідчена (а.с. 14). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд приходить до висновку про те, що позивач з поважних причин пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому їй необхідно визначити додатковий строк три місяці для подачі такої заяви.

Outcome: approved