Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором, а також просили стягнути понесені судові витрати. В судове засідання представник банку не з,явився, надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, також просили стягнути понесені судові витрати. В разі неявки відповідачів, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з,явилися. Судом за відомим місцем реєстрації відповідачів були направлені судові повістки і копія позовної заяви з документами. Про час і місце розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином. Причин своєї неявки в судове засідання відповідачі суду не повідомили, письмових заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Тому суд вирішив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні було встановлено, що 05 травня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/2326/41142 строком на 84 місяці до 04.05.2013 року в сумі 25000,0 дол. США (двадцять п»ять тисяч) під 14,0% річних за користування кредитними коштами. Банк свої зобов»язання по кредитному договору №014/2326/41142 від 05.05.2006 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику у повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку позичальника. Згідно п.5.1 Кредитного договору та Графіку погашення заборгованості (додаток до додаткової угоди), позичальник зобов.язався забезпечити повернення одержаного кредиту у встановлені договором строки, остаточне погашення заборгованості по кредиту - 04.05.2013 року,. З наданих документів вбачається, що [PERSON], в порушення умов кредитного договору кредитні кошти своєчасно не сплачує. Відповідно до п. 9.1 кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З наданих документів вбачається, що станом на 13.07.2011 року загальна сума заборгованості за кредитним договором №014/2326/41142 від 05.05.2006 року становить 8955,11 доларів США та 15968,79 гривень, з них 8333,36 доларів США - заборгованість по кредиту, 621,75 доларів США - заборгованість по відсотках, 15968,79 гривень - пеня за прострочення виконання зобов,язань по кредиту та відсотках. Відповідно до п.6.5 кредитного договору кредитор має, право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору та/або договору застави. 21.06.2011 року [PERSON] направлені вимоги про дострокове виконання зобов,язань по кредитному договору, але вони залишені без відповіді. Відповідно до ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Підтвердженням того, що між сторонами був укладений договір є сам кредитний договір, а також виписка з особового рахунку відповідача. Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто судом зроблено висновок, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, в даному випадку сплатити борг за кредитним договором. З наданих документів вбачається, що банк свої зобов'язання за договором виконав повністю шляхом передачі коштів. Позичальник свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, оскільки він не здійснює платежів в належні терміни в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів по кредитному договору, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Тобто суд проаналізувавши надані документи, вважає, що в судовому засіданні було доведено, що у відповідача [PERSON], перед позивачем виникли грошові зобов'язання, і тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того в забезпечення виконання взятих зобов'язань позичальника, що випливають з договору про надання кредиту від 105.05.2006 року, відповідно до ст.553 ЦК України, 05.05 2006 року було укладено договір поруки: № 014/2326/41142 з [PERSON] і [PERSON]. Поручителі відповідно до умов договору поруки п.1.2 взяли на себе солідарне зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникли між банком та позичальником на підставі кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно П.П 2.1,3.1. договір поруки у випадку не виконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, Поручитель і Боржники несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, включаючи суму основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойку. Статтею 554 ЦК України, передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У п.3.1. договору поруки вказано, що відповідальність поручителів і позичальника є солідарною. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Тому вимоги позивачів в цій частині також підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Тому вимоги в частині стягнення з відповідачів понесених судових витрат на користь позивача також підлягають задоволенню. На підставі наведеного і

Outcome: approved