Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

19.07.2011 року позивач звернувся з позовом до суду та просив відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті дорожньо - транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.12.2009 у місті Одесі на нерівнозначному перехресті вулиці Заболотного-Дніпропетровська дорога, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 Дати дорогу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався по головній дорозі. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки Toyota, державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, що належить позивачу на праві приватної власності, завдано технічних пошкоджень. Вищевказані факти підтверджуються постановою Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2010 у справі № 3-2319/2010, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодовує, тому, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування шкоди, завдану його автомобілю, у повному обсязі та моральну шкоду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, спричинену його довірительці. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, вказуючи, що вона не погоджується з обсягом виконаних робіт та їх вартістю. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши осіб, яки приймають участь у справі, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2009 у місті Одесі на нерівнозначному перехресті вулиці Заболотного-Дніпропетровська дорога, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 Дати дорогу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався по головній дорозі. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки Toyota, державний номер [NUMBER], 2005 року випуску, що належить позивачу на праві приватної власності відповідно до технічного паспорту (а.с.31), завдано технічних пошкоджень. Завдання технічних пошкоджень автомобілю позивача підтверджується довідкою ДАІ у м. Одесі та АТІ при УДАІ ГУМВС в Одеській області (а.с. 7). Так, згідно вищевказаної довідки внаслідок ДТП, автомобіль марки Toyota, державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження капоту, переднього бамперу, переднього правого крила, державного номеру. Вищевказані факти також знайшли своє відображення в постанові Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2010 у справі № 3-2319/2010, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України ( а.с.6). З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю позивача, сталося з вини відповідача, [PERSON] Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів… надалі за текстом. Статтею 1188 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З метою визначення вартості матеріальної (майнової) шкоди, завданої внаслідок ДТП, [PERSON] звернулася до субєкта оціночної діяльності для здійснення оцінки вартості матеріальної шкоди, завданої їй як власнику транспортного засобу. Так, відповідно до звіту № 03-020 з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Toyota Corolla, державний номер [NUMBER], складеного субєктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] 17.03.2010, вартість матеріальної шкоди складає 23 275 гривень 49 коп.( а.с.8-12). За складання звіту з оцінки вартості матеріальної шкоди позивачем сплачено 480 гривень 20 коп., що підтверджується рахунком на а.с. 30. Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, становить 23 755 (двадцять три тисячі сімсот пятдесят пять) грн. 69 коп. Представник відповідача, частково заперечуючи проти заявлених позовних вимог, посилаючись не та, що відповідач не погоджується з визначеною вартістю відновлювального ремонту автомобіля, так як при складанні довідки ДАІ у м. Одесі та АТІ при УДАІ ГУМВС в Одеській області (а.с. 7) було вказано, що автомобіль марки Toyota, державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження капоту, переднього бамперу, переднього правого крила, державного номеру, а мова про ремонт фар пошкодженого автомобілю позивача не йшла, а у рахунку-фактурі № Т10-003662 від 17 березня 2010 року вже було вказана ціна фар та кришки дзеркала. Відповідач не погодився з позовними вимогами саме в цій частині та в судовому засіданні 07.11.2011р. представник відповідача заявляв клопотання про призначення експертизи для встановлення оцінки пошкодженого автомобілю та визначення обсягу необхідних робіт, однак в судовому засіданні 01.12.2011 року відмовився від проведення вказаної експертизи. Суд вважає, що відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд доходить до висновку, що з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування матеріальної шкоди, завданої його автомобілю, у повному обсязі, так як відповідач відмовився від проведення експертизи в суді та інших доказів своїх заперечень не надав. Відповідно до пункту 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно пп. 1 пункту 2 вищезазначеної статті збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до пункту 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодизазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачем окрім матеріальних збитків були заявлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Позивач вказував, що відповідач своїми неправомірними діями спричинив [PERSON] моральну шкоду, яку вона оцінюю в сумі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн. 00 коп. Вона полягає у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у звязку з тим, що її чоловік, [PERSON], який керував належним їй автомобілем в день скоєння ДТП, через постійні нервування замкнувся в собі та деякий час взагалі не розмовляв з нею. Крім того, протягом тривалого часу позивачці довелося користуватися загальним транспортом, та через те, що вона не могла звикнути розраховувати час, необхідний для полання певних відстаней, запізнювалася на ділові та інші зустрічі, що завдало їй великих переживань. Також, завдана [PERSON] моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із пошкодженням її автомобіля, який втратив свій товарний вид. До того ж, вона немало нервувала через те, що не мала грошей, необхідних для ремонту автомобіля, а при цьому особа, винна у заподіянні матеріальних збитків, не вжила жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково. У звязку з цими подіями у [PERSON] значно погіршився психічний стан та вона втратила душевний спокій. У наслідок фізичних та моральних страждань у неї виникли психотравматичні фактори, які обумовили негативні емоції та переживання, що призвели до погіршення її самопочуття. Всі ці обставини, за твердженням представника позивача, й досі заподіюють їй тяжкі моральні та фізичні страждання. Суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити, так як відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України позивач не довів наявність такої шкоди, душевних страждань та фізичного болю, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, з урахуванням викладених обставин суд вважає можливим задовольнити позов частково та стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 23\~755 гривень, з яких 480 гривень - витрати на проведення експертизи, 120грн. витрати на ІТЗ та 237,55 грн. - судовий збір, відмовивши у задоволенні моральної шкоди.

Outcome: partial