Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

20.05.2008 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який 10.05.2011 року уточнив, та просить визнати за ним право на передачу у його власність земельної ділянки, визнати право власності на земельну ділянку по провулку Естонському, 10, загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку площею 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів за вказаною адресою, зобовязати відповідачів здійснити оформлення права власності на земельну ділянку. При цьому позивач вказав, що він звертався до Одеської міської ради з заявою про виділення йому вільної земельної ділянки та оформлення всіх документів, однак його звернення не було позитивно вирішено, на цей час земельна ділянка за вказаною адресою вільна і він просить визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Представник відповідача ОМР [PERSON] позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити. При цьому вказав, що діючим законодавством затверджений Порядок передачі земельної ділянки у власність та він є позасудовим дійством. Представник Управління Держкомзему України у місті [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала, підтримала думку представника ОМР. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] заперечував проти позовних вимог та вказав, що спірна земельна ділянка перебуває в землекористуванні третіх осіб, в тому числі і [PERSON], існує встановлений порядок передачі земельної ділянки у власність, який позивачем не був здійснений. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] письмово звертався до ОМР з заявою щодо виділення йому вільної земельної ділянки для будівництва. Згідно листа від 19.02.2008 року йому розяснено, що в разі знаходження ним вільної земельної ділянки, можливо повернутись до розгляду його питання. Згідно геодезичної схеми, по провулку Естонському, 10, в м. Одесі розташована земельна ділянка город, площею 0,1100 га, на яку позивач просить визнати за ним право на передачу йому вказаної ділянки та визнання за ним права власності. З наданої позивачем довідки ДП Центр державного земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах від 12.02.2008 року слідує, що на імя позивача не зареєстровані земельні ділянки станом з 2003 року. Статтею 118 ЗК України передбачено порядок та органи, які вирішують питання про передачу земельної ділянки у власність. Згідно акту обстеження земельної ділянки від 08.07.2011 року, складеного спеціалістами Управління державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель за участю мешканців будинку №1 по вулиці Чапаєва, в м. Одесі, та схеми розташування земельної ділянки до вказаного акту, вбачається, що земельні ділянки, які згідно держактів належать [PERSON] /провулок Естонський, №№ 10, 10/1, 10/2/ співпадають з земельними ділянками, які знаходяться в користуванні мешканців будинку по вулиці Чапаєва, 1 в м. Одесі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Доводи представника третьої особи [PERSON] [PERSON] стосовно того, що вказана земельна ділянка відноситься до адреси вулиця Чапаєва,1, та знаходиться в землекористуванні [PERSON] в ході судового засіданні не доведені, так як наявність дослідженого акту та схеми підтверджує землекористування не тільки [PERSON], окрім того, суду не надано належного доказу про правомірність землекористування [PERSON] зайнятою нею земельною ділянкою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed