Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на 2/3 частки житлового будинку № 106 по вул. З.Космодем'янської в м. Вознесенську Миколаївської області за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з початку 1999 року та по теперішній час відкрито та безперервно володіє та користується вказаною часткою житлового будинку, право власності на яку, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29.04.1993 року, зареєстровано за [PERSON]. Остання, отримавши у спадок дане нерухоме майно, надала згоду на проживання позивачки в ньому, домовившись про укладення в подальшому договору купівлі продажу належної їй частки. Проте, договір купівлі-продажу в належній формі так і не був укладений. Протягом вказаного періоду (з 1999 року по 2011 рік) ніхто не оспорював володіння і користування позивачки вказаною часткою будинку, не ставив питання про витребування майна з чужого володіння та про передачу останнього як безхазяйного. Посилаючись на викладене, позивачка просила позов задовольнити. В судовому засіданні, проведеному без участі позивачки, її представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, посилаючись на сукупність трьох ознак володіння за набувальною давністю: добросовісність, безперервність та тривалість володіння. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Заслухавши показання свідка [PERSON], матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що житловий будинок № 106 по вул. З.Космодем'янської в м. Вознесенську Миколаївської області зареєстрований за: - [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.04.1993 року Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою 2/3 частки; - [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, укладеного 12.02.2001 року Вознесенською універсальною товарно сировинною біржею «Номінал», який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.07.2004 року визнаний дійсним 1/3 частка. В зазначеному житловому будинку, як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено показаннями свідка [PERSON], з 1999 року та по даний час безперервно та відкрито проживає позивачка [PERSON], сплачуючи відповідні комунальні послуги за користування обумовленим нерухомим майном. За обумовлений період до неї ніхто не звертався з вимогами про повернення 2/3 часток вказаного будинку та оспорення користування ними (протилежного в судовому засіданні не встановлено). Власниця обумовленого нерухомого майна [PERSON] померла 26.11.1993 року в м. Черкаси, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, наданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції 04.05.2011 року. Відповідно до відповіді державного нотаріуса обласного державного нотаріального архіву спадкоємцем померлої є [PERSON], який також жодних вимог до позивачки не предявляв. Про відсутність інтересу до вказаного нерухомого майна з боку [PERSON] також свідчить його неодноразова неявка за викликом до суду. Також судом встановлено, що фактів перешкоджання доступу до майна будь-яких осіб, які мали отримувати про це майно інформацію з боку позивачки не встановлено. Отже, факт володіння спірною квартирою був очевидний для третіх осіб, які мали можливість це бачити Згідно з ч.3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. При цьому, за п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01.01.2001 року. Викладена у ч.3 ст. 397 ЦК України презумпція добросовісності та правомірності фактичного володіння майном у комплексі з тими фактами, що в належній формі будь-яких договорів про відсудження обумовленого нерухомого майна між позивачкою та [PERSON] не укладалось) та протягом тривалого часу до позивача не предявлялось будь-яких вимог про витребування вказаної частки житлового будинку та про оспорення правомірності і добросовісності володіння ними свідчить про добросовісність набуття позивачкою чужого нерухомого майна 2/3 частки житлового будинку № 106 по вул. З.Космодем'янської в м. Вознесенську Миколаївської області. Вказана обставина одночасно з доведеними в судовому засіданні фактами про відкрите та безперервне володіння позивачки вказаним нерухомим майном більше 10 років свідчить про наявність підстав для визнання за нею права власності на вказану нерухомість за набувальною давністю.

Outcome: approved