Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

20.09.2011 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на біржі дійсним. Позивачка вказує, що 20.09.2001 року вона придбала у відповідачки на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна житловий будинок № 208 по вулиці Жовтневої революції в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області. Даний договір був оформлений на Універсальній товарно-сировинній біржі за № 864 та зареєстрований в КП Вознесенський МБТІ 21.09.2001 року у реєстровій книзі № 9. Проте договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, оскільки відповідачка відмовлялась в його реєстрації. Оскільки всі істотні умови договору між сторонами виконані були повністю, позивачка просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна , укладеного на біржі, дійсним. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом про розгляд справи повідомлялась належним чином через ЗМІ в порядку ч 9 ст 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.09.2001 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна позивачка [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок № 208 по вулиці Жовтневої революції смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, зареєструвавши цей договір на Універсальній товарно-сировинній біржі за № 864 ( а.с.5). Згідно довідки КП Вознесенського МБТІ від 03.10.2011 року житловий будинок № 208 по вул. Жовтневої революції в смт. Олександрівка Вознесенського району посвідчений на Універсальній товарно-сировинній біржі за № 864, зареєстрований за позивачкою [PERSON] (а.с.10). Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі продажу був вчинений у вересні 2001 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який передбачав низку правил з приводу купівлі продажу жилого будинку ( ст. 227). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року, п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ від 03.03.2004 року за № 20/5 підставою як для державної реєстрації що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, та підтвердженням такого права ( правовстановлюючим документом) є в тому числі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Згідно ст. 3 ЦПК України, в порядку, встановленому даним Кодексом кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Доводи позивачки щодо необхідності визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, суд вважає обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню відповідно до ст. 47 ЦК України, оскільки обидві сторони виконали умови договору, тобто продавець передав майно, а покупець кошти. Оскільки угода потребувала нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. На підтвердження підстав позовних вимог позивачкою суду доказів не надано, тоді як відповідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні позови в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Outcome: approved