Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-22 00:00:00

В жовтні 2011 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\2 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі з 20.07.2002 року по 15.04.2011 року та від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем по справі. Позивач стверджує, що діти знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вказує, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, оскільки працює та стягнень за виконавчими документами відносно нього не провадяться. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином і своєчасно. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони сумісне господарство не ведуть, знаходились в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2002 року по 15.04.2011 року (а.с. 7) та від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем по справі (а.с. 9). Відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей і не бере участі в їх вихованні. Діти виховуються позивачкою і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України так як батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в частці від доходу. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на їх утримання не дає і за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved