Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

19 грудня 2011 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та неустойки за прострочення їх сплати. В позові зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який 06 вересня 1995 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] яка проживає з нею та на даний час досягла повноліття. За рішенням Березнегуватського районного суду відповідач повинен сплачувати на її корись аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Однак через несвоєчасність сплати аліментів, у нього виникла заборгованість в розмірі 2 358,54 грн. Вважаючи, що виникнення заборгованості сталося з вини відповідача, позивачка просила суд стягнути заборгованість та неустойку за несвоєчасність її сплати, в розмірі 18 029,34 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що в 1995 році розірвала з відповідачем шлюб та з того часу самостійно виховує доньку. Відповідач за рішенням суду повинен сплачувати аліменти, однак в повному обсязі їх не сплачував, в звязку з чим з 2009 року утворилася заборгованість, яку він відмовляється сплачувати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що через перебування на заробітках та знаходження на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацюючої дружини, не міг в повному обсязі сплачувати аліменти на користь позивачки. На даний час згоден сплатити заборгованість по аліментах, а суму неустойки не в змозі сплатити через незадовільний матеріальний стан. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка та відповідач перебували в шлюбі, який 06 вересня 1995 року було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 06 вересня 1995 року Березнегуватським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 67 книги реєстрації актів про розірвання шлюбу (а.с.11). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 29 травня 1992 року, актовий запис № 17 книги реєстрації актів про народження (а.с.6). Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 1994 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 25 % мінімальної заробітної плати, про що 11 листопада 1994 року видано виконавчий лист (а.с.19). На підставі зазначеного рішення суду та виконавчого листа, державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Березнегуватського районного управління юстиції, (надалі ВДВС Березнегуватського РУЮ), було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів (а.с.21). Відповідач не в повному обсязі сплачував на користь позивачки аліменти, в звязку з чим станом на 25 листопада 2011 року у нього утворилася заборгованість, в розмірі 2 358,54 грн., яку він до подачі позову не сплатив, про що свідчить довідка ВДВС Березнегуватського РУЮ від 25 листопада 2011 року (а.с.10). Факт отримання доходів в період сплати аліментів підтверджено відповідачем особисто в судовому засіданні. Протягом розгляду справи заборгованість по аліментах відповідачем була погашена, що підтверджується листом в.о. начальника ВДВС Березнегуватського РУЮ від 21 лютого 2012 року та відповідними квитанціями (а.с.18,20). Неустойку за несвоєчасність сплати аліментів відповідач сплатити відмовляється через перебування на обліку в центрі зайнятості, знаходження на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацюючої дружини (а.с.14). Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, щодо обовязку батьків утримувати дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 зазначеного Кодексу передбачає, що кошти на утримання дитини (аліменти), присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері або батька. Згідно ч.4 ст.196 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.1 ст.196 Кодексу, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Втім, ч.2 даної статті передбачає, що розмір неустойки судом може бути зменшено з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З огляду на викладене, враховуючи вину відповідача у невиплаті позивачці заборгованості по аліментах, його матеріальний та сімейний стан, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, обмеживши її розмір 1 000,00 грн. В задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по аліментах суд відмовляє, оскільки протягом розгляду справи вона відповідачем була погашена. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати на оплату судового збору.

Outcome: partial