Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивач ПАТ Акцент-Банк01.06.2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 16.05.2008 року між ПАТ Акцент-Банкта [PERSON] укладено кредитний договір № ABZBAN10720817 про надання кредиту в розмірі 23024,32 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.05.2015 року. Проте зобовязання за кредитним договором відповідачем не були виконані, в звязку з чим станом на 04.04.2011 року заборгованість по поверненню позики становить 33141,41 доларів США, з яких борг за кредитом становить 15073,30 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 16460,04 доларів США; штраф (фіксована частина) 31,41 доларів США; штраф (процентна частина) - 1576,67 доларів США. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 263805,66 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1700 грн. та витрат на ІТЗ судового процесу в сумі 120 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що в 2008р. він взяв в кредит автомобіль джип марки Great Wall. Півроку сплачував щомісяця 500 доларів США. Потім в звязку з фінансовою кризою в державі у нього почалися матеріальні проблеми. Представники банка запропонували йому продати автомобіль та погасити заборгованість по кредиту, на що він погодився і банк автомобіль забрав, продавши його за 8380,67 доларів США. Посилаючись на те, що його ввели в оману співробітники банку, які без його відома оцінили автомобіль за ціною нижчою за його дійсну вартість, та продали, вважає, що кредитна заборгованість має бути меншою, приблизно 12 тисяч доларів США. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] відповідно до вимог ст..ст.1054, 1055 ЦК України 16.05.2008 року укладено кредитно-заставний договір № ABZBAN10720817, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 23024,32 доларів США зі сплатою за користування кредитом 15 % річних, а відповідач зобовязався повернути його у строк до 15.05.2015 року шляхом повернення кредиту щомісячно рівними частинами в сумі 502,24 доларів США. Предметом застави за цим договором є автомобіль марки Great Wall Safe CC6460DY, 2006 року випуску , державний номер [NUMBER], який належав відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВЕС 046303 від 16.05.2008 року. Предмет застави оцінено сторонами в сумі 110000 грн.(а.с.8-12) . Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку , що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст..ст.625, 1050, 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обовязок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Стаття 625 ЦК України відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Виходячи зі змісту ст..ст.546, 548, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобовязання. Крім того, відповідно до вимог ст..611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст..549 ЦК). Згідно ст..66 Закону України Про банки і банківську діяльність( в редакції закону від 20.09.2001 року) державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України. Відповідно до Положення національного банку України Про кредитування№ 246 від 28.09.1995р. , затвердженого постановою Правління Національного банку України № 246 від 28.09.1995 року з подальшими змінами і доповненнями, кредитні взаємовідносини регламентуються на підставі кредитних договорів , що укладаються між кредитором і позичальником тільки в письмовій формі, які визначають взаємні зобовязання та відповідальність сторін і не можуть змінюватися в односторонньому порядку без згоди обох сторін (п.15). Пункт 16 Положення Про кредитуванняпередбачає, що розмір відсоткових ставок та порядок їх сплати встановлюється банком і визначаються в кредитному договорі. Відповідно до п.14.3 кредитного договору при порушенні строків погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу(а.с.11). Враховуючи, що відповідачем [PERSON] прострочено повернення позики, відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України позивач має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України та сплати неустойки. Статтею 589 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України Про заставу передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку з предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.7 кредитно-заставного договору, укладеного між ПАТ Акцент-Банкта відповідачем [PERSON] у випадку невиконання заставодавцем зобовязань по кредитному договору заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у порядку, передбаченому діючим законодавством України, на підставі рішення суду або у позасудовому порядку, шляхом: передачі предмета застави у власність банку для задоволення і погашення забезпечених вимог; продажу предмета застави банком третій особі; звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого надпису нотаріуса ( у випадку нотаріального посвідчення договору); будь-якою іншою процедурою дозволеною законодавством України. Передбачені п.13.2 умови договору відповідають положенням ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень. Статтею 26 зазначеного Закону визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до якої обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в т.ч. продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Тому дії позивача щодо звернення стягнення на автомобіль, як предмет застави, відповідають вимогам Закону. Згідно ч.4 ст.592 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 122 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне право заставодержателя передбачено і п.13.7 кредитно-заставного договору від 16.05.2008 року. Оскільки відповідачем [PERSON] було порушено умови кредитного договору щодо сплати чергових платежів за договором, позивач згідно з умовами кредитного договору скористався своїм правом звернення стягнення на предмет застави. Враховуючи, що сума від реалізації автомобіля, не покрила вимоги заставодержателя, вимоги банку щодо стягнення суми, якої не вистачає на покриття кредитної заборгованості, підлягають задоволенню. Як вбачається з розрахунку заборгованості, підлягає стягненню з відповідача 33141,41доларів США, що еквівалентно до курсу НБУ - 263805,66 грн., в тому числі : - заборгованість за кредитом 15073,30 доларів США, - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 16460,04 доларів США, - штраф (фіксована частина) - 31,41 доларів США, - штраф ( процентна складова) 1576,67 доларів США (а.с. ). Суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що банк самовільно продав його автомобіль, оскільки судом було встановлено , що банк продав автомобіль на підставі доручення, наданого банку [PERSON] Крім цього, суд вважає, що у відповідача було досить часу на звернення в правоохоронні органи з приводу дій позивача, якщо він вважає їх незаконними. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору при подачі позовної заяви в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved