Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розподіл квартири. У позові вказував на те, що 07.10.2010 року на прилюдних торгах придбав ? частини невизначеної в натурі квартири [ADDRESS]. Квартира знаходиться у півпідвальному поверсі, загальною площею 65 кв.м, житловою площею 37, 3 кв.м. Вказана квартира на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] по ? частки. Вказує, що не має можливості користуватися квартирою через невизначеність його частини квартири в натурі, невизначеність порядку та правила користування загальними приміщеннями: кухні, ванної кімнати, туалету, комори та коридору. Оскільки частки власників у спільній частковій власності визначені по ? , розмір житлових кімнат практично однаковий, то кожному із співвласників може належати люба житлова кімната, а інші приміщення квартири повинні знаходитись у загальному користуванні, а саме: кухня (3-3) площею 7,7 кв.м., ванна кімната (3-2) 2, 8 кв.м., вбиральня (3-6) 1,1 кв.м, комора (3-5) 1, 1 кв.м., приміщення коридорів(3-1, 3-4) площею 3, 1 кв.м та 10.9 кв.м. Позивач вважає, що у відповідності до ? частки квартири повинна відповідати в натурі житлова кімната 3-7 площею 18,9 кв.м., та інші приміщення повинні знаходитися у спільному користуванні. У позові зазначив, що відповідач користується всією квартирою, там же проживають і квартиранти та не впускають його до квартири. На підставі викладеного просив суд визначити за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] у відповідності до ? частки, а саме: житлову кімнату згідно з поповерховим планом (3-7) площею 18, 9 кв.м, та ? частину інших приміщень квартири, які залишити у спільному користуванні: кухню (3-3) площею 7, 7 кв.м, ванну кімнату (3-2) площею 2, 8 кв.м., вбиральню (3-6) площею 1, 1 кв.м., комору (3-5) площею 1, 1 кв.м., приміщення коридору (3-1) площею 3.1 кв.м., приміщення коридору (3-4) площею 10, 9 кв.м. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги змінив та просив суд визначити за ним житлову кімнату площею 18, 4 кв.м., в решті позовних вимог позов підтримав. Надав пояснення, аналогічні позовній заяві. Окрім того, пояснив, що не заперечує проти визнання за ним меншої за кімнати у квартирі без будь-якої грошової компенсації за різницю у площі визначених кімнат. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча повідомлялася про час і дату розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю та просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Окрім того, пояснив, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. На праві приватної спільної часткової власності, кожному із них належить ? вказаної квартири. Позовні вимоги вважає такими, що не підлягають до задоволення у звязку із тим, що вказана квартира складається із двох кімнат, які, на його думку, не можуть бути визначені через неоднаковість площі кожної з них, оскільки кімната (3-7) має площу 18,9 кв.м., а кімната (3-8) 18, 4 кв.м. Тож при поділі кімнат порушуватиметься рівність частин співвласників. У спірній квартирі проживає малолітня донька відповідача [PERSON]. У звязку із викладеним визначення частин у власності вважає неможливим. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності майно, що складається з ? частки квартири № 3, загальною площею 65 кв.м., розташованої в м. Чернівці, вул. Буковинська, 40 та придбане ним на підставі акту про проведені прилюдні торги.(а.с.5) Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав, [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, на праві приватної спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], в розмірі ? частки. (а.с. 4). Квартира [ADDRESS] у півпідвалі, складається із двох кімнат площею 18, 9 квадратних метрів та 18, 4 квадратних метрів відповідно, кухні площею 7,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,8 кв.м., вбиральні площею 1, 1 кв.м., коридорів площею 10, 9 кв.м. та 4, 1 кв.м. відповідно та комори площею 1, 1 кв.м. (а.с. 6-7) Висновком експерта № 11/252 від 06.06.2011, 05.09.2011 року встановлено, що поділ квартири [ADDRESS] на дві ізольовані квартири у співвідношенні 1:1 є неможливим по планіровочним та конструктивним причинам. Окрім того, виділ майна в натурі відповідно до часток співвласників є неможливим через відсутності можливості ізолювання приміщень та облаштування окремих входів до квартири .(а.с. 6-22) Разом з тим, вказаним висновком вказана можливість визначення часток кожному із співвласників шляхом надання кожному із них у користування однієї кімнати та загального користування іншими приміщеннями квартири. Із показів позивача вбачається, що він погодився на визначення своєї частки у праві спільної часткової власності шляхом надання йому меншої за розмірами кімнати - 3-8, площа якої становить 18, 4 кв.м. та інших приміщень квартири у спільне із відповідачем користування без відповідної грошової компенсації. [PERSON] погодився на отримання меншої кімнати без грошової компенсації за нерівність у частках у спільній частковій власності. Виходячи із вищенаведеного, суд дійшов до переконливого висновку, що у звязку із тим, що позивач не має можливості користуватися своєю власністю, відповідач не дає йому вільного доступу до квартири та володіння, користування його власністю, невизначеністю порядку користування спірними приміщеннями, слід визначити за позивачем приміщення, якими він вправі користуватися та володіти. Відповідно до ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Судом встановлено, що співвласники не дійшли добровільної згоди щодо порядку володіння, користування майном або його частинами в на\-турі, визначення умов користування конкретним майном. Законом визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майно відповідно до їх часток, відповідної матеріальної компенсації. Отже, судом встановлено, що виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності є неможливим через контструктивні причини. Проте, як випливає із вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Оскільки позивачу належить ? частка квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, він має право на отримання у користування та володіння ? частини спільного майна в натурі. Через неможливість рівного поділу між співвлвсниками майна, позивач не заперечував проти надання йому у особисте користування та володіння меншою за площею кімнатою у квартирі та надання у спільне користування кухні (3-3), ванної кімнати (3-2), вбиральні (3-6), комори (3-5), приміщення коридорів (3-1, 3-4). Враховуючи істотні обставини, суд вважає, що за позивачем [PERSON] можливо визначити частку майна, що є у спільній частковій власності, а саме: кімнату (3-8) площею 18, 4 кв.м., та ? частину інших приміщень квартири, які залишити у спільному користуванні, а за відповідачем [PERSON] можливо залишити у користуванні частку майна, що є у спільній частковій власності, а саме житлову кімнату (3-7) площею 18, 9 кв.м. та ? частину інших приміщень квартири, які залишити у спільному користуванні. На думку суду такий поділ не порушує права співвласника [PERSON], оскільки її частка у спільній частковій власності залишається більшою, без додаткової грошової компенсації на користь [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: approved