Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про захист права власності , усунення перешкод користування власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди . В обґрунтування позову зазначила, що на підставі Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 19 грудня 1997 року вона є власником 48/100 частин будинку, розташованого за адресою : м. Красноармійськ Донецької області, вул. Ціолковського,20 . Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є власниками 52/100 частин цього ж будинку згідно Договору купівлі- продажу від 10 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстром №5946.Договір оформлено на імя [PERSON] Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0515 га, що належить на праві спільної сумісної власності їй та [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку. З часу придбання відповідачами їх частини будинку, між сторонами склались неприязні відносини з приводу користування спільним майном. Відповідачі погрожують їй та членам її сімї, принижують її честь та гідність. Так,12.08.2008 року відповідач [PERSON] напав на її доньку [PERSON] зі словами чому вона там стоїть, вдарив її в живіт , спричинивши їй фізичний біль та страждання. 07.05.2010 року відповідачі, будучи в стані алкогольного спяніння знову погрожували їй, принижували її в присутності інших осіб, це було повязано з питанням сумісного користування спільним майном. 14 квітня 2011 року відповідачі самовільно зрізали на спільній земельній ділянці плодоносні дерева- яблуню, вартістю 754,34 грн. та вишню вартістю 507,04 грн., загальною вартістю з ПДВ -1513,66 грн., чим спричинили їй матеріальну шкоду в розмірі половини вартості цих дерев -756,83 грн. Крім того, відповідачі заважають їй (позивачці) користуватись спільною земельною ділянкою - асфальтованою ділянкою подвіря, де паркують свій автомобіль [NUMBER], чим перешкоджають їй використовувати приміщення гаражу та перешкоджають вільному проходу чи проїзду до своєї частини будинку. Незаконними діями відповідачів( на думку позивачки) їй спричинена моральна шкода в розмірі 1700 гривень, яка полягає в приниженні честі та гідності її і членів родини, спричиненні фізичного болю та побоїв [PERSON], створенні перешкод в користуванні майном, що є її власністю, спричиненні майнової шкоди майну, зокрема знищенням дерев. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд захистити її право власності , на майно, шляхом усунення перешкод в користуванні 48/100 частинами житлового будинку по вул. Ціолковського , 20 в м. Красноармійську Донецької області , зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні майном та заборонити відповідача паркувати автомобільLogan[NUMBER] на території подвіря, стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, спричинену зрізанням дерев, в сумі 756,83 грн. та моральну шкоду-1700 грн. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON]., що діє за дорученням, повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали з тих підстав, що вони не чинять перешкод позивачці в користуванні її майном, зокрема земельною ділянкою, що їх автомобіль не перешкоджає позивачці користуватись гаражем, ніяких образ в її адресу вони не допускали. Щодо зрізання дерев, то дійсно відповідач [PERSON] зрізала дерево вишні ,оскільки воно було сухе і обрізала дерево яблуні повністю до стовбура, так як цього вимагала газова служба. Перед тим, як зрізати ці дерева відповідачі радились між собою, але з позивачкою на цю тему не розмовляли. Вважають, що ні матеріальної, ні моральної шкоди позивачці не спричинили та просять суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] підтримала позовні вимоги позивачки [PERSON], що є її матірю і суду пояснила, що відповідачі дійсно перешкоджають їм користуватись земельною ділянкою. Оскільки у відповідачів немає гаражу, вони залишають свій автомобіль або в дворі, або на вулиці, чим спричиняють незручності. Крім того, відповідачі дійсно зрізали здорові дерева, які плодоносили . Ці дерева були посаджені задовго до того, як відповідачі придбали свою частину будинку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 19 грудня 1997 року позивач [PERSON] є власником 48/100 частин будинку, розташованого за адресою : м. Красноармійськ Донецької області, вул. Ціолковського,20 (а.с.4-5) . Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є власниками 52/100 частин цього ж будинку згідно Договору купівлі- продажу від 10 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстром №5946.Договір оформлено на імя [PERSON]Я.(а.с.71,72) Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0515 га, що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку.(а.с.8, 74). Таким чином, судом встановлено, що позивачці [PERSON] та відповідачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Красноармійськ, вул. Ціолковського, 20 та на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,0515 га, надана сторонам для обслуговування будинку. Відповідно до статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. У відповідності зі статтею 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.(ст.369 ЦК України). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, суд вважає, що вимоги позивачки про захист її права власності на земельну ділянку, шляхом усунення перешкод користування земельною ділянкою позивачки та членів її сімї, є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню,оскільки земля є спільною сумісною власністю сторін. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивачки про заборону відповідачам ставити їх автомобіль на подвірї домоволодіння є незаконними, оскільки при цьому будуть порушуватись права відповідачів, тому в цій частині позовних вимог позивачці слід відмовити. Договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном між сторонами не укладено. Суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, спричиненої зрізанням дерев, що є спільною сумісною власністю, є частково обґрунтованими і з відповідачів солідарно слід стягнути Ѕ частину вартості дерев, що складає 630,69 гривень (без ПДВ), згідно довідки, наданої суду КП Зелене господарство(а.с.12) та акту обстеження дерев (а.с.46). Суд не може прийняти за основу показання відповідачів, про те, що дерево вишні було сухим, тому його і зрізали, а дерево яблуні тільки підрізали ,оскільки ці показання суперечать матеріалам справи, показанням позивачки, третьої особи, акту обстеження дерев, з якого вбачається, що після підрізання дерева знаходяться в незадовільному стані, залишились тільки пеньок від вишні та стовбур від яблуні. При цьому судом враховується та обставина, що дерева були посаджені задовго до того, як відповідачі придбали свою частину будинку і дозволу позивачки на зрізання дерев вони не запитували. Щодо спричинення позивачці моральної шкоди, суд вважає, що вимоги позивачки також підлягають частковому задоволенню. У відповідності зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає, що позивачка зазнала душевних страждань, спричинених знищенням фруктових дерев, що знаходились у спальній сумісній власності сторін, але з врахуванням вимог розумності та справедливості моральну шкоду слід оцінити в 300 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити. Не підлягають задоволенню і вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди,спричиненої їй у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої та члена її сімї доньки [PERSON] Суд вважає, що позивачка не надала належних доказів того, що відповідачі принижували її честь та гідність, а також спричинили фізичну біль і побої [PERSON] Із матеріалів справи, зокрема акту судово- медичного обстеження №338 від 30.08.2010 року вбачається, що при обстеженні [PERSON] яких - небуть тілесних ушкоджень не виявлено (а.с.13), постановою Красноармійського МВ від 19.08.2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за статтями 296, 129 КК України щодо [PERSON] (а.с.14). Таким чином, з метою захисту права власності [PERSON] на її майно,суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Outcome: partial