Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила розірвати укладений між ними шлюб, стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 всіх видів його доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] [INFO], а також стягнути з відповідача частину вартості автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя та повернути борг згідно розписки від 28.12.2010 року у розмірі 6 000 доларів США. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились, проживають окремо, почуття один до одного у них відсутні, перебування у шлюбі з відповідачем порушує її інтереси. Разом з тим, син [PERSON] перебуває на її утриманні, відповідач матеріально їх не підтримує. За час перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль, що є спільною сумісною власністю подружжя, на частину вартості якого вона має право. Також відповідач зобовязаний повернути борг у розмірі 6000 дол. США, які він позичав, про що свідчить відповідна розписка. Відповідач вимоги про розірвання шлюбу та сплати аліментів визнав в повному обсязі. Щодо вимог про сплату позивачу частини вартості автомобіля зазначив, що він був проданий за згодою позивача та під час перебування їх у шлюбі. Про наявність боргу у розмірі 6000 дол. США не заперечив, проте зазначив, що згідно розписки від 28.12.2010 року зобовязувався його повернути протягом 3 років. Разом з тим заявив зустрічний позов, в якому просив визначити місце проживання сина [PERSON] разом з матірю на постійній основі, а з ним у відповідні години вихідних днів. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити із зазначених підстав вище підстав. Проти задоволення зустрічного позову заперечила, оскільки не порушувала прав відповідача на участь у вихованні та побачення з дитиною. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.12.2005 року між сторонами центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва зареєстровано шлюб, про що здійснено актовий запис за № 3463. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з матірю, знаходиться на повному її утриманні. З лютого 2010 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинилися, мають різні погляди на життя, збереження сімї вважають неможливим, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ст. 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач позов частково визнав, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги щодо стягнення частини вартості автомобіля, придбаного за час шлюбу, задоволенню не підлягають, позаяк позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами та не скористалась можливістю витребувати такі докази про наявність майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно розписки від 28.12.2010 року відповідача за первісним позовом, останній взяв в борг 6000 доларів СІЛА та зобовязався його повернути своєму синові [PERSON] протягом трьох років. Вимоги щодо повернення суми борги не підлягають задоволенню, оскільки строк виконання зобовязання ще не настав. Вимоги відповідача за зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини суд відхиляє, оскільки ним не доведено порушення його прав на участь у вихованні та на побачення з дитиною, відповідно між сторонами відсутній спір з цього приводу, що відповідно до ст. 161 ЦК України є підставою для визначення місця проживання дитини. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial