overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON] Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на ті обставини, що 23.08.1985 року вона зареєструвала свій шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося і шлюбні відносини вони припинили у серпні 2011 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі, тому просить суд розірвати їхній шлюб з відповідачем [PERSON] Прізвище просить залишити їй [PERSON]. В судове засідання позивач не заявилася, але у справі мається заява, в якій вона просила справу розглядати її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позовні вимоги визнав, згоден на розлучення. Згідно з положеннями ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем у попередньому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 174 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 104, 105 та 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя. Відповідно до положень ст.ст. 111-112 СК України, суд з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, вживши всіх заходів щодо примирення подружжя та встановивши, що їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, - постановляє рішення про розірвання шлюбу. Оскільки, сторони примиритися бажання не виявили, відповідач [PERSON] не заперечує проти розлучення з позивачем [PERSON], тому суд, враховуючи викладене, вважає, що дана сімя фактично розпалась, шлюб існує лише юридично, суперечить інтересам сторін і його необхідно розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 94 гривні 10 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що між ними зареєстровано шлюб 16 червня 1984 року місцевим відділом РАГС м. Красноперекопськ Кримської області про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 16 червня 1984 року зроблено запис № 100. З самого початку сімейного життя взаємини між ними були нормальними, але з часом стосунки почали погіршуватися, вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, мають різні погляди на життя. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідач не бажає розірвати шлюб шляхом подання до відділу РАЦС заяви про розірвання шлюбу. В звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено, що: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого 16 червня 1984 року [PERSON] та [PERSON], 16 червня 1984 року уклали шлюб, зареєстрований місцевим відділом РАГС м. Красноперекопськ Кримської області про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 16 червня 1984 року зроблено запис № 100. Відповідач не бажає розірвати шлюб шляхом подання до відділу РАЦС заяви про розірвання шлюбу. Шлюбні відносини припинені, на примирення сторони не згодні. Згідно ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Згідно до ст. 105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вище зазначене, суд вважає що позовні вимоги заявлені позивачем є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку з 04 січня 2010 року по 04 серпня 2011 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтуванні своїх вимог, позивач вказує, що працювала в ЗАТ «РОСЬ»на посаді начальника відділу кадрів з 26 січня 1999 року по 04 січня 2010 року. Звільнена по ст.40 п.1 КЗпП України (в звязку з ліквідацією підприємства) 04 січня 2010 року, та на день звільнення заборгованість становить 24 770 грн. 93 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач вважає, що дії відповідача суперечать законодавству та порушують вимоги ст. ст. 115, 116 КЗпП України, тому звернулась до суду за захистом своїх прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні, позивач позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, та визнав позов частково на суму 22 970,93 грн. станом на 18 жовтня 2011 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено в судовому засіданні, позивач наказом № 22к від 22 січня 1999 року був прийнятий на роботу та наказом № 1-к від 04 січня 2010 року була звільнена за ст. 40 п.1 КЗпП України (в звязку з ліквідацією ЗАТ «Рось»). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На час звільнення заборгованість по заробітній платі відповідно до Довідки № 801 від 12 лютого 2010 року становила 24 770 грн. 93 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні було встановлено, що позивач частину грошей отримав, і на час розгляду справи відповідач заборгував суму в розмірі 22 970 грн. 93 коп., що сторонами не оспорюються. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Посилання позивача на ті обставини, що відповідно до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплати його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, задоволенню не підлягають з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України, передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В даному випадку, позивач пропустив тримісячний строк для звернення до суду про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та до стягнення на користь позивача підлягає сума в розмірі 22 970 грн. 93 коп. та судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просять визнати за нею право власності на самочинно побудований гараж № 574, 575 з підвалом літ. Б-1, п/д, який розташований в Автогаражному кооперативі «Зірочка-1»по вул. Оборонній 18 в м. Черкаси, мотивуючи свої вимоги тим, що вказана будівля не порушує вимоги Державних будівельних норм України. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється членом автокооперативу «Зірочка-1», що підтверджується довідкою Гаражно-будівельного кооперативу «Зірочка-1»№ 1 від 01 лютого 2011 року. Заборгованості по виплатам платежів позивач немає.. Гаражно-будівельний кооператив побудований згідно рішення Черкаської міської ради № 1057 від 17 грудня 2003 року. Земельна ділянка під будівництво гаражно-будівельного кооперативу «Зірочка-1»по вул. Оборонній 18 відведена рішенням Черкаської міської ради № 1530 від 12 грудня 2001 року. Позивач на виділеній під забудову земельній ділянці в авто кооперативі «Зірочка-1»в 2004 році без дозволу та належно затвердженого проекту побудувала гараж № 574, 575 з підвалом. 02 лютого 2011 року КП ЧООБТІ проведено інвентаризацію гаражу та видано технічний паспорт, в якому гараж позначено літ. Б-1. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 18/11 від 17 березня 2011 року, конструктивні елементи гаража № 574-575 в гаражно-будівельному кооперативі «Зірочка-1» по вул. Оборонній 18 в м. Черкаси забезпечують стійкість, просторову жорсткість та безпечну експлуатацію, відповідає Державним будівельним нормам України щодо архітектурно-планувального, конструктивного рішення, вимогам пожежної безпеки та санітарних норм. Згідно ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно забудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

14.12.2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Чечельницького району Вінницької області про визначення судом додаткового строку достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи позивачка не з'явилася та подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Із позовної заяви вбачається, що 09.01.2006 року в с. Луги, Чечельницького району Вінницької області померла [PERSON]. Після смерті останньої залишилось спадкове майно, яке вона заповіла [PERSON] Строк подання заяви на прийняття спадщини закінчився 09.07. 2006 року. В нотаріальній конторі їй було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини в зв'язку з пропущенним строком подачі заяви. Позивачка пропустила строк в зв'язку з тим, що їй не було відомо про даний строк і вона вважала, що наявність заповіту свідчить про те, що вона може прийняти спадщину у будь-який час. Спору про спадкове майно не має, бажає прийняти спадщину. Просить задовольнити позовну заяву. Від представника відповідача - сільського голови [PERSON] сільської ради Чечельницького району Вінницької області [PERSON] надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. З копії заповіту (а.с. 5) вбачається, що [PERSON]. належне право на земельну частку пай заповіла [PERSON] Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] померла 09.01.2006 року. Строк для прийняття спадщини закінчився 09.07. 2006 року, але з позовної заяви позивача вбачається, що строк для прийняття спадщини було пропущено в зв'язку з тим, що позивачка не вірно розуміла про строки прийняття спадщини і вважала, що наявність заповіту, свідчить про те, що вона може прийняти спадщину у будь-який час. Тому суд вважає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, і їй необхідно визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини померлої [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

До суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка просила стягувати аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 грн. до повноліття кожної дитини відповідно. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем мають двох дітей, однак він добровільно їх не утримує, в зв'язку чим просить стягнути з нього аліменти. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився , подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнав в повному обсязі. В звязку з визнанням позову відповідачем, суд прийшов до висновку про можливість винесення рішення по суті позову на попередньому розгляді справи згідно ст.130 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обовязок батьків утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та способи такого утримання. Позовні вимоги стверджені матеріалами справи, а зокрема свідоцтвами про одруження та про народження дітей (а.с.3-5). Відповідач визнав та не оспорював обставини, викладених в позовній заяві, як визнав та не оспорював суму аліментів, що заявлена до стягнення, можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, а тому суд задовольняє позов. Аліменти суд стягує з дня предявлення позову, в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. Судові витрати суд присуджує з відповідача в звязку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачкою по справі вони 15 жовтня 1993 року уклали шлюб, від якого у них народилися діти: син [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO], дочка [PERSON] - [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося. В останні роки сумісного життя відповідачка почала покидати сім'ю, не ночувала вдома, тому позивач вимушений був розстатися з нею, що сталося на початку 2010 року. Весь цей час діти перебувають на утриманні позивача. Відповідачка не надає матеріальної допомоги добровільно, хоча зобов'язана брати участь в утриманні дітей, тому позивач змушений звернутись з вказаним позовом до суду. Позивач у судове засідання надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно копії свідоцтв про народження (а.с.6-8) у сторін по справі народилися діти: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ЖД №348340 від 15.10.1993 року (а.с.3), сторони по справі уклали шлюб 15.10.1993 року у Струмківській сільській раді Татарбунарського району Одеської області. Довідкою Татарбунарського ПТАУ від 30.11.2011 року (а.с.5) підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається в даному закладі з 01.09.2010 року по 30.10.2013 року. З довідки, виданої Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.9), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходяться діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 07.12.2011 року. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка має сплачувати аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та двох неповнолітніх доньок в розмірі 1/2 частини всіх видів доходів щомісячно, до закінчення навчання сином, потім по 1/3 частині до досягнення середньою дитиною повноліття та по 1/4 частині до досягнення повноліття найменшою дитиною але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони 03 серпня 2002 року уклали шлюб, від якого у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося. 27 січня 2011 року сторони розірвали шлюб і весь цей час дочка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не турбується про добробут дитини, не забезпечує її необхідними речами, не надає матеріальної допомоги добровільно, позивачці одній важко матеріально забезпечувати дитину, тому вона змушена звернутись з вказаним позовом до суду. Позивачка у судове засідання надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання надав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №392570 (а.с.4) у сторін по справі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Згідно копії рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 27 січня 2011 року (а.с.5)шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З довідки, виданої Базарянською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.6), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться [PERSON],[INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 16 грудня 2011 року. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, до повноліття дочки, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання на законних підставах на території України з 1985 року. В обґрунтування заяви вказала, що вона народилася 10 березня 1952 року в с. Брильово Буда-Кошелівського району Гомерівської області республіки Білорусь. В 1985 році вона разом з батьками, братами та сестрами переїхала на постійне місце проживання в [INFO], де проживала за адресою [INFO] без реєстрації, оскільки при переїзді до м.Сміла нею був втрачений паспорт громадянки колишнього СРСР. В липні 1995 року її співмешканець [PERSON], з яким вона перебуває в фактичних шлюбних відносинах придбав домоволодіння по вул. Котляревського, 52, в м. Сміла. В це домоволодіння вони вселились і по даний час проживають. Оскільки з 1985 року заявниця ніде не зареєстрована Смілянським відділом СГІРФО УМВС України в Черкаській області їй відмовлено у видачі паспорта громадянина України. Встановлення факту проживання необхідно заявниці для набуття громадянства України. Представник сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог п.1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; Факт безперервного проживання заявниці на території України із 1985 року стверджується довідками голови квартального комітету №23 від 20 липня 2010 року та 8 листопада 2011 року, із яких вбачається, що заявниця дійсно проживала з [PERSON] в домоволодінні, що належить матері останнього без реєстрації по вул. Клубна, 19 в м.Сміла з 1985 по 1995 роки, а з 1995 року і по даний час вона поживає без реєстрації за адресою м.Сміла, вул. Котляревського, 53, в домоволодінні, що належить її співмешканцю [PERSON] Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] За таких обставин суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] на законних підставах на території України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в котрій зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, котрий зареєстрували 23 листопада 2007 року. Сторони проживають окремо, ведуть різні бюджети. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO], котра проживає з позивачкою, яка не працює і знаходиться на її утриманні, та потребує матеріального забезпечення від відповідача. Відповідач працює охоронником Баришівської зернової компанії, та не надає допомоги на утримання непвонолітньої дитини. Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини її доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги позову. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся з заявою до суду в котрій просив справу розглядати у його відсутність, вимоги позову визнав.. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідач позов визнав, та визнання відповідачем позову не суперечить закону, та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання відповідачем позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved