overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], про відшкодування шкоди. Мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що [PERSON], працював головним спеціалістом Інспекції державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації. З ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 28 серпня 2007 року. Головний спеціаліст Інспекції [PERSON], отримував в начальника Інспекції [PERSON], бензин, а саме: 08.02.2008 року 370 л.; 08.05.2008 року 300 л.; 19.05.2008 року 100 л.; 26 червня 2008 року 160 л.. В серпні 2008 року, КРУ в Одеській області проведено перевірку фінансово-господарської діяльності Інспекції державного технічного нагляду Одеської обласної державної адміністрації. При проведені ревізії фінансово-господарської діяльності Інспекції за період з 01.01.2007 року по 01.08.2008 року встановлено, що відповідачем за період лютий-червень 2008 року з урахуванням залишку на початок року безпідставно списано бензину в кількості 893 л., на суму 5170,47 грн., чим заподіяно інспекції шкоду. Відповідно до п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. N 116, розмір збитків нанесених інспекції становить в загальній сумі 10289,23 гривен. Добровільно відшкодувати шкоду відповідач не погоджується. В судове засідання представник позивача, надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, згідно таких підстав. Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Статею 134 КЗпП України, передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який вони уклали 28 січня 1995 року та зареєстрували у відділі РАЦС Врадіївського районного управління юстиції, актовий запис № 5. Від даного шлюбу. Від даного шлюбу у нього з відповідачем є спільні неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мотивуючи свою заяву тим, що він з відповідачкою близько року не проживають і з цього часу шлюбні стосунки не підтримують, на даний час позивач проживає з іншою сімєю, спільне господарство не ведуть та кожен з них користується своїми коштами. Подальше збереження сімї чи примирення між ними не можливе. [PERSON] в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій просить суду розглянути дану справу в його відсутності, заявлені ним раніше позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд на їх задоволенню. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі і не заперечує проти розірвання шлюбу із [PERSON] Вивчивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого висновку: Так в судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 28 січня 1995 року, зареєстрований у відділі РАЦС Врадіївського РУЮ Миколаївської області, актовий запис № 5 (свідоцтво про шлюб серії 1-ФП № 069705 від 12.07.2011 року, видане відділом РАЦС Врадіївського РУЮ Миколаївської області). Від спільного шлюбу є спільні неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (копія свідоцтв про 1-ФП № 274577 від 29.09.2011 року та 1-ФП №157288 від 27.02.2004). Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведеться (пояснення відповідача). Майнового спору між сторонами немає, угода про місце проживання дітей досягнута, діти проживатимуть біля відповідачки (пояснення відповідачки). Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу, при прийнятті рішення суд керується ст. ст. 110, 112 СК України. За таких умов суд вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, в звязку з чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 15.06.2009р. дійсним та визнання права власності на рухоме майно, а саме: мотоцикл «Хонда», державний номерний знак [NUMBER]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач надав йому розписку про передачу йому грошових коштів в сумі 15000 грн. за проданий мотоцикл та зобов»язався передати мотоцикл. Відповідно до розписки він свої зобов»язання виконав повністю, але відповідач йому товар не передав, чим порушив договірні зобов»язання. 14.03.2011р. позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на мотоцикл «Хонда», державний номерний знак [NUMBER], витребувати вказаний мотоцикл з чужого незаконного володіння, передати його йому як власнику та зобов»язати відповідача не чинити йому перешкод у здійсненні ним права власності. Сторони в судове засідання не з»явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач надав суду заяву, в якій позов визнав повністю, просив справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 07.10.2006 року, від шлюбу є неповнолітній син [PERSON] [INFO], подружні стосунки не складаються, спільне господарство сторони не ведуть. У зв*язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, надала судові заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовну заяву підтримує в повну обсязі та проситись їх задовольнити. Відповідач в судовове засідання не з*явився, хоч про день, час і місце слухання справи був належним чином повідомлений, надав суду заяву, в якій повністю визнав позов і просив розгляд справи проводити без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 07.10. 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ОК № 029728 виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 07.10.2006 року. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільно не проживають на протязі тривалого часу, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сімю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 21.02.2003 року. Позивач 24.01.2011 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюб розпався. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169, ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сімї, позивач прийшов до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згоден. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 23 червня 2011 року, вказуючи на те, що з січня 2002 року спільно проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Відносини, які склались між нами, мають всі ознаки сім'ї. Вони спільно та постійно проживаємо за адресою: пров. Гастелло, буд. З в м. Прилуки Чернігівської області. За час спільного проживання у них народились діти: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. [PERSON] на даний час перебуває в декретній відпустці, а [PERSON] працює і отримує зарплату, яка на даний час являється основним засобом для існування сім'ї. Крім цього дані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме довідкою про склад сім'ї №1811 від 14 червня 2011 року, висновком Прилуцького МВ ^"МВС України від 26 жовтня 2010 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд встановити факт проживання однією сімєю її та відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживали однією сімєю з 2002 року. За час спільного проживання у них народились діти: син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO]. Зазначені вище обставини дійсно підтверджують, що вони проживають однією сім'єю. Крім цього дані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме довідкою про склад сім'ї №1811 від 14 червня 2011 року, висновком Прилуцького МВ УМВС України від 26 жовтня 2010 року. За таких обставин суд з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про встановлення факту проживання однією сімєю, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі має нести відповідач. На підставі наведеного та у відповідності з ст.ст. З, 74 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, зазначивши, що 28.08.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який вони розірвали 01.09.2010 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] - [INFO]. Син проживає разом з нею в будинку батьків її майбутнього чоловіка та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, вихованням сина не займається. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання сина між ними не досягнуто. Відповідач офіційно ніде не працює, живе на тимчасові заробітки, але доходи отримує стабільно. Посилаючись на викладене просила про задоволення позову. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала повністю, пояснивши, що відповідач не надає дитині належну допомогу, не підтримує її матеріально. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що допомогу на утримання сина надає, але нерегулярно. Згоден сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/6 частини, оскільки за рішенням суду сплачує аліменти на утримання іншої дитини. На даний час тимчасово не працює. Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.08.2004 року по 1.09.2010 року. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. З 2011 року відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина. Дитина перебувають на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виданою Баштанською міською радою Баштанського району Миколаївської області. Крім того за рішенням суду відповідач сплачує аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. За таких обставин, з урахуванням стану здоровя дитини і відповідача, наявності у відповідача іншої неповнолітньої дитини, на яку він сплачує аліменти, а також що відповідач є працездатною особою, яка тимчасово не працює, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] підлягають аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягають судові витрати по справі, які складаються з судового збору в сумі 51 грн. і витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кагарлицької міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій позивач просить суд винести рішення, яким визначити йому, [PERSON], додатковий строк для подання ним до Кагарлицької районної Державної нотаріальної контори заяви про прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті його тітки [PERSON], померлої 01 вересня 2010 року до трьох місяців. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. На запитання суду позивач зазначив, що не бажає стягувати судові витрати з відповідача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, процесуальні наслідки визнання позову їй судом в судовому засіданні роз»яснено. Суд, вислухавши позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. 01 вересня 2010 року померла тітка позивача [PERSON], яка до дня смерті проживала в [INFO]. По місцю її проживання відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,36 га, яка розташована на території Кагарлицької міської ради Київської області, право на яку посвідчене Державним актом серії Р1 № 257079 виданим Кагарлицькою райдержадміністрацією 27 березня 2002 року на підставі свого розпорядження № 075 від 05 березня 2002 року. Єдиним спадкоємцем майна, що належить померлій тітці позивача, за її заповітом, став позивач, її племінник. Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однак у встановлений законом строк, позивач не зміг звернутися до нотаріального органу заявою про прийняття спадщини, та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку великою чергою до нотаріальної контори інших осіб, а так як позивач зміг потрапити до нотаріуса тільки 23 березня 2011 року, то позивачем було пропущено 23 дні. Дану причину пропуску суд визнає поважною. Судом встановлено, що спадщина в установленому законом порядку відумерлою не визнана. Держнотконторою позивачу відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини та в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропущенням строку встановленого законом для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для його продовження. Згідно частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] [INFO] та Доньки Юлії, [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу. на її користь до їх повноліття. Обґрунтовуючи позов, позивачка зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2002 року. Від цих відносин у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та Донька Юлія, [INFO], які знаходяться на її утриманні. На даний час вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, вона не працює. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість надавати, є працездатним. Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка, не зявилася, надала суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти в розмірі якому просить позивачка. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до слідуючого. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України , батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] що підтверджується даними свідоцтва про народження від 21 липня 2003 року, виданого відділом РАЦС міста Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 357 та Донька Юлія, [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження від 10 липня 2007 року, виданого відділом РАЦС міста Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 398, які знаходяться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, хоча має можливість, є працездатним. За таких обставин суд дійшов висновку, що визнання позову відповідає вимогам закону, не порушує права третіх осіб, тому позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

21.01.2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн., починаючи з 21.01.2011 року та до повноліття дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з [PERSON] перебуває у шлюбі, який зареєстровано з 01.02.2005 року відділом реєстрації актів громадського стану м. Первомайська Миколаївської області (актовий запис №413). Під час шлюбу в них народилася дитина [PERSON] 12.02.2005року народження батьком якого є відповідач. З вересня 2006 року сторони не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в вихованні дітей не приймає, матеріально не допомагає. Оскільки батько дитини також повинен надавати допомогу на їх утримання, позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надіслала заяву в якій просе позов розглядати без її участі, а розмір аліментів згодна зменшити до 500 грн. на місяць. Представник відповідача надіслав клопотання, в якому через неможливість прибути на судове засідання відповідача та його представника, просив провести судове засідання без їх участі, направлену до суду заяву про перегляд заочного рішення по справі № 2-342/11 р. підтримують. Вивчивши та дослідивши надані суду письмові докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано з 01.02.2005року відділом реєстрації актів громадського стану м. Первомайська Миколаївської області (актовий запис №413). Під час шлюбу в них народилася дитина: син [PERSON] [INFO] батьком якого є відповідач. З вересня 2006 року сторони не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в вихованні дітей не приймає, матеріально не допомагає. Оскільки батько дитини також повинен надавати допомогу на їх утримання, позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. З ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи вище викладене, матеріальне становище відповідача, згоду позивачки на зменшення розміру аліментів до 500 грн., суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково у розмірі 500 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 51грн. на користь держави, та стягнути з відповідача витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120грн. 00коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 01 травня 1999 року Ловковицькою сільською радою, Чернігівського району, Чернігівської області, про що зроблено актовий запис № 01. В судове засідання [PERSON] не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 травня 1999 року Ловковицькою сільською радою, Чернігівського району, Чернігівської області, про що зроблено актовий запис № 01 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спільне господарство між сторонами не ведеться. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. За таких обставин суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved