Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення порушень права власності на землю, знесення самовільного будівництва, перенесення паркану та встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 14.02.2001 року, виданого згідно з рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 18.04.2000 року №932, належить домоволодіння [ADDRESS]. Земельна ділянка [ADDRESS] площею 0,0527 га. на підставі державного акту про право власності на землю від 06.09.1999 року належить [PERSON]. Відповідачу [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року, належить суміжне з відповідачами домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач без згоди позивачів, як власників суміжної земельної ділянки, заступивши на 20 см. на ділянку позивачів, без відповідного дозволу розпочав самовільне будівництво двоповерхової будівлі. Також [PERSON] був демонтований паркан з металевої сітки, замість якого поставив залізобетонний, при виході з [ADDRESS] самовільно захватив 40 см. ділянки. У зв'язку з перенесенням відповідачем паркану на 40 см. водопровідний люк залишився за парканом на ділянці [PERSON], тому позивачі не мають доступу до нього у разі потреби. На неодноразові вимоги позивачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та надати доступ до водопровідного люку, відповідач відповідає відмовою. У зв'язку з чим, позивачі просили суд усунути перешкоди в здійсненні права власності на земельну ділянку [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON], який є також правонаступником після смерті матері [PERSON], знести самовільне будівництво та перенести паркан, встановлені ним на території земельної ділянки [ADDRESS], відновивши межу даної земельної ділянки площею 0,0527 га, з боку домоволодіння [ADDRESS]; встановити сервітут на користування земельною ділянкою відповідача для доступу до водопровідного люку; а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на юридичну допомогу. У судовому засіданні позивачі та їх представник надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували посилаючись на правомірність своїх дій та законність будівель, а також зазначили, що дані будівлі жодним чином не перешкоджають позивачам користуватися їхньою земельною ділянкою та належними їм будівлями. Вважають також за недоцільне надавати доступ позивачам у користуванні водопровідним люком, оскільки він знаходиться на обслуговування міськводоканалу і не перебуває в користуванні жодного із сторін. Проводити технічне обслуговування даного люку мають право також тільки працівники міськводоканалу. Представник третьої особи - Виконкому АНД районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи -Головного управління Держкомзему у Дніпропетровській області просила рішення постановити на розсуду суду відповідно до норм діючого законодавства. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 14.02.2001 року, виданого згідно з рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 18.04.2000 року №932, належить домоволодіння [ADDRESS]. Земельна ділянка [ADDRESS] площею 0,0527 га. на підставі державного акту про право власності на землю від 06.09.1999 року належить [PERSON]. Відповідачу [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року, належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2000 року, реєстровий №2-1163. Спадкоємцем після [PERSON] є її син [PERSON]. Відповідач без згоди позивачів, як власників суміжної земельної ділянки, заступивши на 20 см. на їх ділянку, без відповідного дозволу розпочав самовільне будівництво двоповерхової будівлі. Також [PERSON] був демонтований паркан з металевої сітки, замість якого поставив залізобетонний, при виході з [ADDRESS] самовільно захватив 40 см. ділянки. Відповідно до ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається менше незручностей. Оскільки земельна ділянка надається громадянам для будівництва та обслуговування будівлі відповідно до діючого законодавства то відповідач повинен був отримати дозвіл на прибудову, крім того він порушив п.3.2.1 БНІП «Планування та забудова міських та сільських поселень» ДБН 360-92 з додатками, де зазначено, що забудова допускається в залежності від пожежонебезпечності будівельних матеріалів та складає віддаль від 1 до 3 метрів від межі. На звернення до Виконкому АНД районної у м. Дніпропетровську ради, Управління з контролю за використанням та охороною земель та Дніпропетровської міжрегіональної прокуратури було зазначено про порушення з боку [PERSON] вимог законодавства, яке регулює порядок будівництва, а також прав позивачів на користування їх земельною ділянкою. Постановою Управління з контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області від 14.11.2008 року встановлено, що [PERSON] порушив вимоги ст. 125 ЗУ України, та самовільно зайняв площу земельної ділянки 0,000467 га. під огорожу без відповідних документів. Вказаною постановою на [PERSON] накладено штраф у розмірі 170 гривень. Згідно зі ст.152 п.2 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. У зв'язку з перенесенням відповідачем паркану на 40 см. водопровідний люк залишився за парканом на ділянці [PERSON], у зв'язку з чим позивачі не мають доступу до нього у разі потреби та просили встановити сервітут, за умовами якого: при виникненні аварійної ситуації відповідач повинен надати доступ до нього терміново без попередження, а при проведенні ремонтних робіт - за попередженням. Відповідно до ст.403 ЦК України, сервітут встановлює обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Ст.404 ЦК України передбачає, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів тощо. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] не перебуває ні у власності, ані в користуванні [PERSON]. Доказів знаходження водопровідного люку у власності сторін, також суду не надано. В даному випадку суд вважає, що повноваження стосовно обслуговування водопровідного люку, проведення профілактичних робіт, перекриття постачання води у разі аварійної ситуації, відноситься саме до відання ВАТ «Міськводоканал», тому підстав для встановлення сервітуту суд не вбачає, тому в даній частині позову вважає відмовити. На підставі викладеного, суд вважає, що у судовому знайшов своє підтвердження та доказується матеріалами справи факт порушення земельного законодавства та будівельних норм при самовільному будівництві відповідачем будівлі, а також самовільного встановлення паркану на земельній ділянці позивачів, тому суд вважає усунути [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перешкоди в здійсненні права власності на земельну ділянку [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] знести самовільне будівництво та перенести паркан, встановлені ним на території земельної ділянки [ADDRESS], відновивши межу даної земельної ділянки площею 0,0527 га, з боку домоволодіння [ADDRESS]. У позовних вимогах стосовно встановлення сервітуту на користування земельною ділянкою відповідача для доступу до водопровідного люку суд вважає відмовити, оскільки після усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку позивачі будуть мати доступ до люку як раніше. Відповідно до ст..88 ЦПК України, суд вважає стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 16 гривень витрат у справі та 2000 гривень витрат на правову допомогу.

Outcome: partial