Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, покликаючись у позовній заяві на те, що 01 лютого 2001 року його баба [PERSON], яка проживала в [INFO], заповіла йому земельну ділянку ( пай ), площею 3, 06 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району, відповідно до сертифіката на право на земельну частку ( пай ), серії ВЛ, № 0223942. На підставі розпорядження Володимир-Волинської райдержадміністрації від 11.03.2002р. № 89 [PERSON] отримала Державний акт на право приватної власності на землю, серії IV ВЛ, № 011625, виданий взамін сертифіката, серії ВЛ, № 0223942, що підтверджується довідкою Управління Держкомзему у Володимир-Волинському районі від 04.11.2011р. № 1180, 02 жовтня 2009 року його баба [PERSON], яка була матір'ю його батька [PERSON], померла і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну їй земельну ділянку, площею 3, 06 га, в зв'язку з чим він подав до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено з тих підстав, що в заповіті [PERSON] зазначено сертифікат на право на земельну частку ( пай ), а не державний акт на право приватної власності на землю, і, крім того, між ним і відповідачем виник спір щодо часток у спадщині. На день смерті [PERSON] її дочка відповідач [PERSON] була пенсіонеркою, а тому вона має право на обовязкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту. У померлої [PERSON] було двоє дітей: його батько [PERSON], який помер 09.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ЕГ, № 042480, і відповідач [PERSON], а тому якби спадкування відбувалося за законом, то кожному з дітей померлої баби [PERSON] належала б 1/2 частина спірної земельної ділянки. Відповідно до ст. 1241 ЦК України обовязкова частка відповідача [PERSON] складає половину від того, що мало належати їй за законом, тобто 1/4 частку спірної земельної ділянки. Згідно із заповітом його частка в спірній земельній ділянці буде складати 3/4 цієї земельної ділянки. Позивач просить визнати за ним право власності на 3/4 частки земельної ділянки, площею 3, 06 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яку він успадкував за заповітом після смерті своєї баби [PERSON], яка померла 02 жовтня 2002 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю та просить його задовольнити, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та в їх підтвердження докази. Відповідач [PERSON] і її представник [PERSON] позов не визнали та просять у його задоволенні відмовити і при цьому представник відповідача в заперечення позову пояснив, що [PERSON] заповіла позивачеві відповідно до сертифіката лише право на земельну частку ( пай ), а не належну їй на праві приватної власності земельну ділянку на підставі державного акта на право приватної власності на землю, і тому позивач немає права успадковувати за заповітом навіть частини спірної земельної ділянки. Водночас, відповідач має право на успадкування всього належного на день смерті [PERSON] майна, в тому числі спірної земельної ділянки, відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 21.01.1998р., за яким [PERSON] заповіла, що жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Фалемичі, та все те, що належатиме їй на день смерті, вона заповідає [PERSON] Крім того, в журналі для реєстрації нотаріальних дій виконкому Зимнівської сільської ради заповіт [PERSON] від 01.02.2001р. зареєстровано під номером 1, а в самому заповіті зазначено інший номер його реєстрації 01, що свідчить про те, що цей заповіт від 01.02.2001р. не є зареєстрований у сільській раді. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, перевіривши та дослідивши письмові докази і матеріали справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та можливість його повного задоволення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а відповідно до ст. 1233 цього Кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що в с. Фалемичі Володимир-Волинського району проживала [PERSON], яка 02 жовтня 2009 року померла в с. Льотниче Володимир-Волинського району. При житті [PERSON] склала 21 січня 1998 року заповіт, посвідчений цього дня заступником голови Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району [PERSON] та зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій за 1998 рік за № 1, за яким на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: жилий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в с. Фалемичі Володимир-Волинського району, та все те, що належатиме їй на день смерті, заповідає [PERSON] відповідачу в справі, а 01 лютого 2001 року вона ж склала другий заповіт, посвідчений секретарем Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району [PERSON] та зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій за 2001 рік за № 1, за яким на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, що земельну ділянку ( пай ), яка належить їй згідно з сертифікатом, серії ВЛ, № 0223942, заповідає [PERSON] позивачеві в справі, що підтверджується оглянутими судом оригіналами зазначених заповітів. Відповідно до ч.1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати в майбутньому, а відповідно до ч.1 ст. 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Отже, позивач [PERSON] має право на спадкування за заповітом, посвідченим 01.02.2001р. секретарем Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району [PERSON] та зареєстрованим в журналі для реєстрації нотаріальних дій за 2001 рік за № 1, в якому [PERSON] заповіла йому земельну ділянку ( пай ), на яку на момент складення заповіту вона мала право згідно з сертифікатом на право на земельну частку ( пай ), серії ВЛ, № 0223942, виданим 15.01.2001р. Володимир-Волинською районною державною адміністрацією та зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай ) за № 332, а пізніше зазначена земельна ділянка, площею 3, 06 га, стала належати [PERSON] на праві приватної власності відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ВЛ, № 011625, що підтверджується довідкою Управління Держкомзему в Володимир-Волинському районі від 04.11.2011р. № 1180 про те, що державний акт на право приватної власності на землю, серії ІV-ВЛ, № 011625, зареєстрований 20.08.2002р. за № 154, виданий [PERSON], жительці с. Фалемичі Володимир-Волинського району, на підставі сертифіката на право на земельну частку ( пай ), серії ВЛ, № 0223942, виданого 15.01.2001р. Володимир-Волинською районною державною адміністрацією. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обовязкова частка ). Враховуючи, що в [PERSON] було двоє дітей: син [PERSON] батько позивача і дочка [PERSON], [INFO], відповідач, яка на час відкриття спадщини 02.10.2009р. була непрацездатною, тому остання має право на обовязкову частку в спадковому майні, незалежно від змісту заповіту, що складає ј частку земельної ділянки, яку заповіла [PERSON] позивачу [PERSON] За таких обставин позивач [PERSON] має право на спадкування за заповітом ѕ частки земельної ділянки, площею 3, 06 га, що розташована на території Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району, яку йому заповіла [PERSON] в складеному 21 січня 2001 року заповіті, посвідченому секретарем Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району [PERSON] та зареєстрованим в журналі для реєстрації нотаріальних дій за 2001 рік за № 1. Судом не визнаються викладені представником відповідача доводи в заперечення позову щодо неможливості спадкування позивачем за заповітом від 01.02.2001р. спірної земельної ділянки з тих підстав, що [PERSON] заповіла позивачеві відповідно до сертифіката лише право на земельну частку ( пай ), а не належну їй на праві приватної власності земельну ділянку на підставі державного акта на право приватної власності на землю, оскільки суд виходить з того, що при складанні заповіту 01.02.2001р. воля [PERSON] була направлена на спадкування позивачем [PERSON] конкретного спадкового майна, а саме земельної ділянки, на яку вона спочатку мала право як на земельну частку ( пай ) відповідно до сертифіката, серії ВЛ, № 0223942, а пізніше право приватної власності відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ВЛ, № 011625, і на цю волю спадкодавця не може впливати назва правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку. Не визнаються судом доводи представника відповідача в заперечення позову щодо невідповідності номера реєстрації заповіту від 01.02.2001р. у журналі для реєстрації нотаріальних дій виконкому Зимнівської сільської ради за 2001 рік під номером 1, а в самому заповіті під номером 01, оскільки суд не знаходить суттєвих відмінностей у нумерації реєстрації цього заповіту. При цьому, суд враховує, що при огляді журналу для реєстрації нотаріальних дій виконкому Зимнівської сільської ради за 1998 рік у ньому виявлено аналогічну реєстрацію під номером 1 заповіту, складеного [PERSON] 21.01.1998р., в якому вона заповідає певне майно відповідачу [PERSON], і який зареєстровано в реєстрі за номером 01. За названих вище обставин суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 256, 31 грн. На підставі ст.ст. 1217, 1223 ч.1, 1233, 1236 ч.1, 1241 ч.1 ЦК України,

Outcome: approved