overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ частки, визнання права власності, вказуючи, що вона є власником 1/6 частини домоволодіння №34 по вул. Набережній у м. Бердянську. Іншими співвласниками домоволодіння є відповідачі по справі. Позивач бажає виділити належну йому частку у домоволодінні, тому звернулася з позовом до суду. У судове засідання позивач та його представник не зявились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника. Представники відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали. Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились без поважних причин. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно довідки Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 13.12.2011 року право власності на жилий будинок №34 по вул. Набережній у м. Бердянську зареєстровано за наступними особами: ј частка - [PERSON]; ј частка - [PERSON]; Ѕ частка (по 1/6 частці за кожним) [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.55). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, але відповідачі не бажають укласти договір про виділ частки, як це передбачено ст. 364 ч. 4 ЦК України, що перешкоджає позивачу в здійсненні його прав. Суд вважає, що за таких обставин належна позивачу частка підлягає виділу відповідно до висновку №14/11 судової будівельно-технічної експертизи від 09.12.2011 року (а.с.59-67) і право спільної часткової власності на виділене майно слід припинити. Вимоги про залишенні у власності відповідачів частини будівлі літнього типу «Т», частини надбудови «Д», житлового будинку «А», сіней «а», жилої прибудови «А2», сараю «К», вбиральні «З», вбиральні «Э», вбиральні «Ж», душу «И», вбиральні-душу «О», що знаходяться на земельній ділянці площею 0,0933 га по вул. Набережній, 34 у м. Бердянську не можуть бути задоволені, оскільки такі вимоги по своїй суті є вимогами про поділ домоволодіння, а такі вимоги позивачем не заявлятись. Крім того, висновок експерта з цього приводу відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. В підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 26.07.2011 року їхній шлюб розірвано. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, а їй самій важко утримувати їх, а тому змушена звернутися до суду про примусове стягнення з відповідача аліментів. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилається на обставини, викладені у позовній заяві, яку просить задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягяє до задоволення, виходячи з наступного. З оглянутих свідоцтв про народження дітей вбачається, що 18.08.1995 року народилася [PERSON], 04.04.1997 року народився син [PERSON] та 21.10.1998 року [PERSON], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Суд, постановляючи рішення, виходить з того, що відповідно до свідоцтв про народження дітей, відповідач [PERSON] є їхнім батьком, а відповідно обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України стягнення аліментів слід проводити з часу подачі заяви до суду, яка подана до суду 13 січня 2012 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязану з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне відкласти складання повного рішення на 5 днів і проголосити його вступну та резолютивну частини у порядку, встановленому ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з відповідачем уклала шлюб 21 жовтня 1995 року в Уманському міському ВРАЦС, актовий запис №632 і жили однією родиною до 1 вересня 2011 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] та син [PERSON] 21 червня 2002 року, які проживають з нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає і тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судовому засіданні відповідач позов визнав, проти задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторіни, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, так як згідно з ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно ст.ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

(Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін та їх представників, викладенні пояснень, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу з ним, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 18 квітня 2003 року. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] , 10 січня 2011року народження. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, різні відношення до сімї, чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про взаємоповагу один до одного, що стало причиною виникнення сварок та скандалів. На даний момент сторони разом не проживають більше одного року та шлюбні стосунки не підтримують. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим , оскільки в цьому незацікавлена жодна із сторін, тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позов на підставах зазначених у позовній заяві і просила суд задовольнити її вимоги, оскільки, не має жодних можливостей шлюб зберегти. Відповідач під час спільного проживання не влаштовував її як чоловік , навидь дитина від іншого чоловіка , на даний момент вони не проживають разом,не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, тому такий шлюб суперечить її інтересам. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та просив задовольнити його оскільки примирення не можливе . Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому виконавчим комітетом Великобудської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, 18 квітня 2003 року, актовий запис № 06. Шлюб перший. Між сторонами тривалий час існують напружені відносини, часто виникають сварки, вони втратила свої почуття поваги та любові один до одного, тривали2й час не проживають разом . Тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін ,надання строку для примирення не є доцільним, а позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

[PERSON] діючи на підставі довіреності від 07 вересня 2010 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом про стягнення з відповідачів, з кожного по 19128 грн. 00 коп. штрафу за порушення зобовязання, що передбачено п.4.2 Договору позики, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі добровільно відмовляються виконати взяті на себе зобовязання по поверненню позики, а тому мають сплатити штраф, що передбачений Договором за період з 15.09.2010 року по 15.09.2011 рік та судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав повноваження на представлення його інтересів представнику [PERSON], який через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі про день час розгляду справи повідомлені через оголошення в пресі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області ( заочне) від 27 червня 2011 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, задоволено. Стягнено на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON], з кожного по 31\~720 грн. боргу за договором позики від 15.09.2009 року. Даним судовим рішенням встановлено, що 15.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальників грошові кошти в сумі 101400 грн., що за комерційним курсом на дату підписання договору складає 12000 доларів США, в рівних частинах кожному, тобто по 33800 грн., що за комерційним курсом на дату підписання договору складає 4000 доларів США, а позичальники приймають та зобовязуються повернути позикодавцю зазначені грошові кошти. Позика надається до 01 січня 2011 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, встановлені даним судовим рішенням обставини, доказуванню не підлягають. За умовами вказаного вище договору ( п.4.2) відповідачі зобов'язалися сплатити Позикодавцю штраф в розмірі 5% від суми заборгованості за кожний місяць прострочки у випадку не виконання зобовязання по поверненню позики. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача за період з 15 вересня 2010 року по 15 вересня 2011 року штрафні санкції за невиконання вимог п.4.2 договору, розраховані позивачем по курсу НБУ і становлять 38256 грн. 00 коп. Враховуючи, що відповідачами умови договору позики від 15.09.2009 р. не виконувались, тому предявлені вимоги про стягнення штрафних санкцій відповідно до умови договору позики підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Позивачі звернулись до Московського районного суду м. Харкова з позовом в якому зазначили, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS] «В»в м. Харкові. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак з біль ніж останні пів року в ній не проживає, однак на нього нараховуються комунальні послуги, які позивач вимушений сплачувати, що порушує його права як власника. Позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю та зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивачі не зявились, однак подали до суду заяви про розгляд справи з їх відсутності, на позовних вимогах наполягали. Просили винести заочне рішення через неявку відповідача. Відповідач до суду не зявився, причин неявки не повідомив, про дату та час слухання справи сповіщався належним чином, що дає судові змогу, згідно заяви позивача, винести заочне рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] «В»в м. Харкові належить на праві власності [PERSON]м. [PERSON] та [PERSON], на імя яких видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру (а.с. 16-17). Відповідно до копій паспортів позивачі зареєстровані за адресою [INFO] «В», кв. 13 (а.с. 6, 10, 14). В силу ст. 386 ЦК України власник, який має підстави припустити можливість порушення свого права власності другою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону здійснення ним дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про здійснення визначених дій для попередження такого порушення. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що рішенням адміністрації і профкому АТ Автраматвід 28.12.1993 їй надана однокімнатна квартира № 47 в сімейному гуртожитку по вул. Адигейській, 27 в м. Харкові, вручена копія ордеру № 332 від 21.02.1994 на зазначену квартиру, яка є її постійним місцем проживання на протязі тривалого часу, вона сплачує комунальні послуги та здійснює ремонт в квартирі, ВАТ Укртелекомвстановив в квартирі стаціонарний телефон. В 2003 році рішенням виконкому Московського району м. Харкова затверджений акт прийому-передачі житлового будинку по вул. Адигейській, 27 в м. Харкові в комунальну власність, проте дані про його виключення з числа гуртожитків відсутні. Позивачка просить задовольнити її позов, визнати за нею право користування житлом за вказаною адресою та зобовязати Харківську міськраду укласти з нею договір найму житла. До суду позивачка надала заяву про слухання справи за її відсутності, на позові наполягла. Відповідач надав заяву про слухання справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно виписки з протоколу № 54 спільного засідання адміністрації і профкому АТ Автраматвід 28.12.1993 рішенням адміністрації і профкому АТ Автрамат[PERSON] на сімю з двох осіб надана кімната № 47 в сімейному гуртожитку по вул. Адигейській, 27 в м. Харкові, а 21.02.1994 на підставі зазначеного рішення виданий спеціальний ордер № 322 на зазначену квартиру (а.с. 7-8). Будинок по вул. Адигейській, 27 в м. Харкові вирішено передати в комунальну власність, що затверджено рішенням виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 04.03.2003 з додатком (а.с. 15-20). Позивачці відмовлено у визнанні наймачем спірної квартири через те, що ордер № 322 від 21.02.1994 виданий їй на право заселення до гуртожитку для малосімейних, а будинок № 27 по вул. Адигейській в м. Харкові передавався до комунальної власності як житловий, а ні гуртожиток (а.с. 21). Разом з тим позивачка з 15.03.1994 зареєстрована і мешкає за вказаною адресою, що підтверджується відміткою про реєстрацію в копії паспорті, довідками з місця проживання, квартира надавалась їй як робітнику АТ Автрамат, сплачує комунальні платежі і заборгованості за ними не має, саме за адресою спірної квартири з позивачкою укладений договір про надання послуг електрозвязку і встановлений стаціонарний телефон (а.с. 5-6, 9, 11-12, 23). Згідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Наведені вище докази підтверджують факт правомірного вселення позивачки з донькою до квартири [ADDRESS] та їх проживання в спірній квартирі на теперішній час, що дає підстави задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 08.11.2011 року згідно рішення [PERSON]»янського районного суду м. Києва [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO]. Позивача [PERSON] призначено опікуном. Позивач вказує на те, що батьки дітей не надають матеріальної допомоги на їх утримання, хоча зобов»язані це робити. У зв»язку з необхідністю належного догляду за дітьми змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів кожного з відповідачів. В судове засідання позивач не з»вилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з»явились, надали заяву, в якій просили справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги визнали. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON]»янського районного суду м. Києва [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] та доньки [PERSON]. Вказаним рішення встановлено опіку над неповнолітнім [PERSON], [PERSON], призначено опікуном [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO]. кв.47. Відповідачі ухиляються від виконання обов»язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, не здійснюють матеріальне забезпечення їх побутових потреб. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням викладеного, а також положень ст. 182 СК України, яка встановлює питання, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, суд вважає необхідним стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу кожного з відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

01 червня 2009 року померла [PERSON] - мати позивачки, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями по вул. Леніна, 126 с. Попівка Смілянського району Черкаської області. Після смерті спадкодавиці позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва на спадкове майно, але на будинковолодіння нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на це будинковолодіння. Посилаючись на ці обставини, позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати за нею право власності на спадкове майно - будинковолодіння. Представник відповідача в засідання не зявився, але надіслав суду листа, в якому проти позову не заперечує і просить розглянути справу за його відсутності. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 01 червня 2009 року, і після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Судом встановлено, що відповідно до погосподарської книги № 1 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 88, [PERSON] є власницею будинковолодіння № 126 по вул. Леніна с. Попівка Смілянського району, та вона була зареєстрована і постійно проживала в ньому до дня своєї смерті, що підтверджується довідками, виданими Попівською сільською радою від 09 лютого 2012 року та від 12 січня 2012 року за №№ 56, 14 відповідно. В цьому ж будинковолодінні був також зареєстрований та постійно проживав чоловік спадкодавиці та батько позивачки - [PERSON], який помер 19 серпня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Враховуючи те, що на час відкриття спадщини позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину, подавши в установлений законом строк заяву про це до нотаріальної контори, тому за позивачкою повинно бути визнано право власності на спадкове будинковолодіння. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1261, 1269 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що проживає та є власником 1/2 частини житлового будинку №134 по вул.Леніна в с.Нововасилівка Бердянського району. У вказаному будинку також зареєстрований колишній зять позивача відповідач [PERSON] З липня 2010 року відповідач у будинку не проживає тому, що виїхав на інше місце проживання. З цього часу відповідач у будинку взагалі жодного разу не зявлявся. Тому позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження житловим будинком шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим будинком №134 по вул.Леніна в с.Нововасилівка Бердянського району Запорізької області та зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на судовий збір в сумі 94,10 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позові, просив позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, ніяких заперечень проти позовних вимог до суду не надіслав. В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності відповідача у заочному порядку. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача та двоюрідною сестрою доньки позивача, постійно спілкується з ними, знає, що з 2008 року донька позивача з чоловіком відповідачем по справі проживали у м.Бердянську. Після розлучення у 2010 році у них різні сімї, з того часу не бачила відповідача взагалі. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є донькою позивача, а відповідач її колишній чоловік. В будинку батька проживали лише з березня 2007 року по грудень 2008 року. Після цього проживали у м.Бердянську. У 2010 році вони з відповідачем розірвали шлюб і з квітня 2011 року не бачила відповідача взагалі. Таким чином, відповідач практично не проживає у будинку позивача з грудня 2008 року, ніяких його речей у будинку немає. Заслухавши пояснення позивача, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог на підставі наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 13.07.1977р. та свідоцтва про право власності на жилий будинок, позивачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок №134 по вул.Леніна в с.Нововасилівка Бердянського району. Згідно довідки СГІРФО Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області, у вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Факт не проживання відповідача у вказаному будинку без поважних причин на протязі більше одного року підтверджено в судовому засіданні свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON], тому суд вважає це доведеним. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved