Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

05.00.2011 року позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В своєму позові позивач зазначив, що між ним і СЗАТ ім. Т.Г. Шевченка 01.02.2005 року було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 3,49 га, яка належить йому на правах власності. Цей договір було укладено на строк 10 років. Зазначив, що у 2011 році СЗАТ ім. Т.Г. Шевченка було реорганізовано шляхом перетворення в товариство з додатковою відповідальністю ім. Т.Г. Шевченка (далі [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка). Посилаючись на вимоги ст.ст.104,108 ЦК України, на п.40 договору оренди, а саме на те, що юридична особа СЗАТ ім.. [PERSON] припинила своє існування в результаті її перетворення, реорганізації та посилаючись на відсутність домовленостей з керівництвом реорганізованого підприємства щодо подальшої оренди земельної ділянки, позивач просив суд розірвати договір від 01.02.2005 року про оренду земельної ділянки розміром 3,49 га, укладеного між ним та СЗАТ ім. Шевченка, правонаступником якого являється [PERSON] ім.. [PERSON]. Відповідачем [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка предявлено зустрічний позов до [PERSON], позовні вимоги, яким були зміненні. В своїх змінених зустрічних позовних вимогах, відповідач підтверджуючи факт існування договірних орендних відносин з позивачем та посилаючись на відсутність правових, законних підстав для розірвання договору оренди землі, просив суд в задоволені позову [PERSON] відмовити. Разом з тим, посилаючись на вимушену реорганізацію підприємства, в звязку із змінами в чинному законодавстві, та на передбачену умовами договору оренди землі можливість вносити зміни до цього договору за взаємною згодою сторін та на відсутність досягнення між сторонами такої згоди, посилаючись ст.ст.651-652 ЦК України та п.36 договору оренди землі, просив суд змінити в цьому договорі оренди землі, в преамбулі договору, - слова: СЗАТ ім. Шевченка в особі голови правліннязмінити на слова [PERSON] ім. Т.Г.Шевченка в особі директора, а в розділі договору - реквізити сторін, слова: СЗАТ ім. Шевченкапросив змінити на слова: [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка. Пункт 9 договору оренди землі від 01.02.2005 року, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем СЗАТ ім. Шевченка, правонаступником якого являється [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка просив суд викласти в наступній редакції: 9. Орендна плата виплачується орендарем у формі та розмірі 1375 гривень на рік у грошовій формі, шляхом видачі готівки на руки в касі орендаря. Також просив суд стягнути з позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач, посилаючись на викладені в позові обставини, просив суд його позов задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити, так як він бажає самостійно господарювати на своїй земельній ділянці. Представник відповідача в судовому засіданні посилаючись на безпідставність позовних вимог позов не визнав і в задоволені вимог просив відмовити, а зустрічний позов просив задовольнити. В обґрунтування зустрічних позовних вимог, представник відповідача посилається на проведення вимушеної реорганізації відповідача із зміною організаційно-правової форми, в звязку із змінами в чинному законодавстві. Крім того, на думку представника відповідача істотно змінилися обставини, що вимагають внесення змін до умов цього договору, зокрема, передбачену законодавством, збільшення розміру орендної плати за використання землі. Також, представник відповідача в зустрічному позові посилається на передбачену існуючим договором оренди землі можливість внесення таких змін до цього договору за рішенням суду при наявності між сторонами спору з цього приводу та існуванням такого спору і не бажанням позивача узгоджувати з господарством ці зміни в договорі у письмовій формі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи 01.02.2005 року між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 3,49 га ріллі, яка належить на правах власності позивачу і знаходиться на території Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області. Цей договір оренди землі було укладено між сторонами на строк 10 років з виплатою орендної плати один раз на рік в розмірі 530 гривень. Строк дії цього договору не закінчився. Договір оренди земельної ділянки пройшов державну реєстрацію, про що свідчить відмітка на ньому державного реєстратора Новоодеського реєстраційного округу Миколаївської регіональної філії ДП ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсахвід 14.06.2005 року за №040501900307. Обставини щодо укладення сторонами між собою договору оренди земельної ділянки свідчать про те, що волевиявлення сторін цього правочину було вільним і відповідало внутрішній волі кожної сторони. Суд зазначає, що договори, згідно ст.629 ЦК України повинні виконуватись і являються обовязковими для виконання сторонами. Статтями 31-32 Закону України Про оренду землі, п.п.36-40 договору оренди землі від 01.02.2005 року чітко визначені і передбачені підстави припинення договору оренди землі. Дострокове розірвання договору оренди землі може бути лише за взаємною згодою сторін, а за відсутності такої згоди або на вимогу однієї сторони тільки на підставі рішення суду у випадку невиконання іншою стороною своїх обовязків по договору. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку чинним законодавством не допускається. Дослідженні в судовому засіданні обставини доводять, що підстав, передбачених п.37 для припинення між сторонами існуючого договору оренди землі не має і в судовому засіданні їх не встановлено. Строк дії цього договору не закінчився, а позивач не посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань по цьому договору, ним не надано суду доказів того, що відповідач дійсно порушує умови цього договору, або не виконує по ньому зобовязання, що може бути безумовною підставою для розірвання цього договору. Навпаки, позивач в судовому засіданні зазначив, що відповідач виконував належним чином взяті на себе цим договором зобовязання. Позивач в своїх поясненнях, як на підставу позову, посилається тільки на те, що відповідач припинив своє існування, в звязку з реорганізацією підприємства, що на його думку, являється підставою для розірвання цього договору. З таким обґрунтуванням позовних вимог суд погодитись не може. Так, по-перше, досліджені в суді фактичні обставини справи свідчать про те, що не було ніякої ліквідації відповідача, як юридичної особи. Згідно ст.ст.104,106,108 ЦК України, фактично і юридично, як свідчать статутні документи, відбулася реорганізація відповідача і правонаступником реорганізованого СЗАТ ім. Шевченка, відповідно до цих статутних документів, стало [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка, до якого перейшли всі права та обовязки СЗАТ ім. Шевченка, в тому числі і зобовязання по договору оренди між сторонами по даному спору. По друге, ліквідації відповідача, як підприємства, не було, так як до єдиного державного реєстру запису про повну ліквідацію цього підприємства не вносилось. Суд зазначає, що якщо б була така ліквідація відповідача, на що згідно п.36 договору оренди землі, як на підставу позову посилається позивач, то в даному випадку позов втратив би свій сенс, так як в цьому випадку позивач міг би і не позиватись до правонаступника, а згідно п.36 договору оренди і вимог чинного законодавства отримати свою земельну ділянку назад у власність. Поскільки позивачем, як те вимагається ст.ст.10,60 ЦПК України не доведено в суді факту ліквідації відповідача, як юридичної особи, а представником відповідача спростовано наданими доказами вищезазначені доводи позивача, то суд ці обставини також кладе в основу свого рішення про відмову позивачу в задоволені його позову. Підстави для припинення договору оренди землі між сторонами чітко визначені п.п.36-40 цього договору і таких в судовому засіданні не встановлено. Можливість розірвання договору оренди землі в судовому порядку на вимогу однієї сторони, як те передбачається п.39 договору, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Пунктом 40 вищезазначеного договору передбачена можливість зміни умов договору або його розірвання при переході права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також у разі реорганізація юридичної особи-орендаря. Враховуючи досліджені в судовому засіданні обставини справи, альтернативність умов цього пункту договору, який передбачає можливість не тільки розірвання договору, але і зміну його умов, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача по зустрічному позову підлягають задоволенню. Так, згідно ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Будь-яких порушень договору оренди землі з боку відповідача по справі в судовому засіданні не встановлено, не говорячи вже про істотні умови. Разом з тим, з боку позивача виникли та існують заперечення щодо підписання змін до договору оренди землі з [PERSON] ім. Т.Г. Шевченка, який являється правонаступником СЗАТ ім. Шевченка, через те, що позивач не визнає останнього за правонаступника, а крім всього бажає самостійно господарювати на своїй земельній ділянці. Поскільки між сторонами виник та існує спір, з приводу продовження договору оренди земельної ділянки, та спір з приводу внесення до цього договору змін, суд дослідивши фактичні обставини, приходить до висновку, що до існуючого між сторонами договору оренди землі повинні бути внесені зміни відповідно до вимог зустрічного позову, а тому зустрічні вимоги підлягають задоволенню. Так, згідно зі ст.652 ЦК України, враховуючи реорганізацію відповідача, як обставину, яку суд вважає істотною, яка не була передбачена договором, цей договір повинен бути змінений. Крім того, змінилася вимоги чинного законодавства, що визначають розмір орендної плати за використання землі і ця орендна плата збільшилась в своєму розмірі. Ця обставина також являється істотною обставиною, що вимагає внесення змін до існуючого договору оренди землі. Дослідженні в судовому засіданні обставини справи свідчать про те, що сторони не досягли між собою згоди щодо внесення запропонованих орендарем змін до їх договору оренди землі та з боку позивача на пропозиції відповідача існує непогодження цих умов. Відповідно до ч.4 ст.652 ЦК України, зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Враховуючи дослідженні в судовому засіданні обставини справи, наявність альтернативних умов передбачених п.40 договору оренди землі від 01.02.2005 року, укладеного між сторонами, та можливість не тільки розірвання договору, але і внесення до нього змін, враховуючи наявність суперечностей між сторонами з приводу такого можливого внесення змін до цього договору, відсутність у позивача бажання погоджувати ці зміни та в звязку з фактичною реорганізацією відповідача, як юридичної особи, необхідністю збільшити розмір орендної плати по договору до визначеного чинним законодавством розміру та через відсутність умов, що можуть погіршити становище сторін при внесені змін до договору оренди, суд, на підставі ст. 652 ЦК України, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги відповідача по зустрічному позову та внести запропоновані ним зміни до укладеного між сторонами договору оренди землі від 01.02.2005 року. Такий захист прав відповідача по договору оренди землі, передбачений ст.ст.3,15,16 ЦК України, яким передбачено судовий захист прав та інтересів через зміну правовідносин. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, враховуючи задоволення зустрічного позову, з позивача слід стягнути на користь відповідача судові витрати по справі в сумі 45,50 гривень.

Outcome: approved