Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 11.03.2004 року, актовий запис № 207. Від шлюбу дітей немає. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалось. Із-за різних поглядів на життєво важливі питання у них з відповідачем постійно виникали сварки і непорозуміння. Вони не проживають разом як сім'я та не ведуть спільного господарства більше двох років. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Вважає подальше сімейне життя і збереження сім»ї неможливим. За таких обставин просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 224-226 ЦПК України, суд ухвалив справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами в матеріалах справи в порядку заочного розгляду. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до п. 1 ст. ПО СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 11.03.2004 року у Чернігівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції України, сторони уклали шлюб 11.03.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис актовий запис № 207 ( а.с. 4). Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. З ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved