Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вказавши, що 20 квітня 2004 року [PERSON] подарувала її сину [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями розташований по вул.Гурського, 46 с.Соболівка Теплицького району. В даному житловому будинку проживають відповідачі, які на її звернення відмовились добровільно звільнити будинок і продовжують незаконно в ньому проживати. Позивач [PERSON] пояснила, що в травні 2011 року звернулась до відповідачів з проханням звільнити будинок, проте отримала відмову. З метою захисту прав її неповнолітнього сина, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, вказує на те, що про те, що будинок належить [PERSON] йому стало відомо тільки після отримання позовної заяви, ніхто до них з питанням звільнення будинку не звертався, і він не заперечує звільнити будинок після 1.04.2012 року, так як у нього на даний час не має іншого місця проживання. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що вона не претендує на даний будинок, і не заперечує його звільнити весною 2012 року. Судом встановлено, що 20 квітня 2004 року [PERSON] та [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями розташований по вул.Гурського, 46 с.Соболівка Теплицького району, про що свідчить договір дарування укладений в Теплицькій державній нотаріальній конторі ( а.с. 17, 18). Згідно витягу про державну реєстрацію прав будинок \~по вул.Гурського, 46 в с.Соболівка належить [PERSON], форма власності приватна (а.с. 19). На даний час в будинку проживає сімя [PERSON]. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до вимог Закону Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вимог ст. ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, [PERSON] як власник будинку згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися будинком на власний розсуд. Таке право позивача є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідачі, як встановлено судом, не є членами сімї власника, договір найму будинку між сторонами не укладався, проте проживають в житловому будинку належному [PERSON] чим порушують права власника. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права - шляхом звільнення ними даного житлового будинку, то такі вимоги охоплюються поняттям усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном, тобто ґрунтуються на законі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору, витрат на ІТЗ та на оплату правової допомоги адвоката.

Outcome: approved