Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-11 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що їй та відповідачам [PERSON], [PERSON] та третій особі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить по 1\\4 частині житлового будинку № 28 по вул. Тульській в м. Чернігові. Крім того, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2006 року в справі за позовом [PERSON] до Чернігівської міської ради за [PERSON] визнано право власності на прибудову „А1-1 та сіни „а1 . У 2006 році вона погодилась на проживання відповідачів у належній їй прибудові, але з жовтня 2010 року відносини між ними змінились і на бажання позивачки поселитись до належної їй прибудови відповідачі позивачці відмовили, приміщення не звільнили. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2011 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права. Апелянт вказує, що судом не були належним чином перевірені її доводи щодо незаконності перебування відповідачів у належній їй прибудові. Апелянт зазначає, що за показаннями свідків, а також самої відповідачки [PERSON], підтверджений факт знаходження в спірному житлі речей та меблів відповідачів, якими останні користуються. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Вирішуючи спір щодо вимог [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела суду, що такі перешкоди з боку відповідачів чинились в дійсності і не надала суду належних доказів на підтвердження заявлених вимог, а тому суд прийшов до висновку про необхідність відмови у їх задоволенні. Проте, з таким висновком сулу першої інстанції апеляційний суд не може погодитись. Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. По справі встановлено, що позивачці [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON] та третій особі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить по 1\\4 частині житлового будинку № 28 по вул. Тульській в м. Чернігові (а.с.7). З технічного паспорту вбачається, що спірне домоволодіння складається з житлового будинку „А -1, прибудови „А1-1, сіней „а-1, а також надвірних споруд цегляного сараю „Б, вбиральні „В. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 лютого 2006 року в справі за позовом [PERSON] до Чернігівської міської ради за [PERSON] визнано право власності на прибудову „А1-1 та сіни „а1 (а.с.25). Право власності зареєстроване в Чернігівському МБТІ. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. \~ Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. \~ У статті 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. \~Враховуючи, що позивачка є одноособовим власником прибудови „А1-1 до житлового будинку № 28 по вул. Тульській в м. Чернігові, вона вправі вимагати усунення перешкод у проживанні і користуванні вказаною прибудовою. Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачами їй чиняться перешкоди у користуванні прибудовою, чим порушується її право власності, підтверджуються матеріалами справи, поясненнями представника відповідача та третьої особи, які зазначають, що відповідачі [PERSON], з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], користуються кухнею та ванною кімнатою у спірній прибудові, там знаходяться їхні речі. Позивачка на даний час проживає у кімнаті „2-2 спірної прибудови, а та обставина, що до кімнат, які займають відповідачі, можливо потрапити лише через прибудову, не позбавляє їх можливості вирішити у встановленому порядку питання облаштування проходу, без обмеження права власності позивачки. Таким чином, при вирішенні спору судом першої інстанції має місце неправильне застосування матеріального права щодо захисту прав власності позивачки, що є підставою для скасування судового рішення, з ухваленням нового рішення про задоволенням позову про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, шляхом виселення відповідачів з приміщення прибудови А1-1 за адресою: м. Чернігів, вул. Тульська, будинок 28 у будинок під літерою А-1 за цією ж адресою. Судові витрати позивачки, у вигляді судового збору та збору на інформаційно-технічне забезпечення, підлягають стягненню з законних представників неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно, з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] по 43,37 грн. з кожної. Разом з тим судові витрати на правову допомогу належним чином не обґрунтовані відсутній розрахунок витрат часу та виконаної роботи представником позивача адвокатом [PERSON], в звязку з чим апеляційний суд не знаходить підстав для стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: approved