Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

21 квітня 2011 року [PERSON] подав до суду позов до колишньої дружини [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання [PERSON], [INFO], встановленого рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2009 році у розмірі 2000,00 грн., щомісячно, до розмірі 500,00 гривень, щомісячно. В обґрунтування позову позивач послався на погіршення матеріального становища, зменшення розміру отримуваних доходів, отримання заробітної плати у розмірі 1300,00 грн. щомісячно та відсутності доходів за підприємницькою діяльністю з жовтня 2009 року. У травні 2011 року позивач доповнив позов вимогою про звільнення від сплати заборгованості за аліментами за зазначеним рішенням у розмірі 21 419,35 грн. (а.с. 17). У суді позивач свої вимоги підтримав та пояснив, що з 1999 року по 27.01.2010 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Працює з березня 2011 року на умовах трудового договору продавцем у приватного підприємця, отримує заробітну плату у розмірі 1300,00 грн., щомісячно, інших доходів не має. Проживає без реєстрації шлюбу з [PERSON], у них народився 27 червня 2011 року син - [PERSON]. До ухвалення у грудні 2009 року рішення суду про стягнення з нього аліментів, він добровільно надавав допомогу відповідачці на утримання доньки. А після грудня 2009 року за весь час заплатив аліменти на загальну суму 1600,00 грн. через матеріальну неспроможність. За заочним рішенням суду він зобовязаний сплатити відповідачці 511 562 гривень в порядку розділу товарів які були предметом їх спільної торгової діяльності, але він потім у суді довів, що товари не були ним придбані у власність, а перебували для продажу і були власністю тих осіб, які їх надавали для продажу. Відповідачка [PERSON] у суді позов не визнала та пояснила, що усі пояснення позивача неправдиві. Позивач співмешкає з [PERSON] та з метою уникнути обовязку по сплаті аліментів усю підприємницьку діяльність перевів на матір своєї співмешканки, у якої і зареєструвався у якості найманого працівника продавця. Щодо доньки [PERSON], [INFO], позивач у вересні 2011 року судом позбавлений батьківських прав. Дитина хворіє, має захворювання на сухоти, потребує лікування, кошти на які у відповідачки відсутні. Станом на 01 листопада 2011 року заборгованість по аліментах становить 49 741,93 грн. До 06.01.2011 року з позивача утримуються аліменти на утримання її як колишньої дружини до досягнення дитиною трирічного віку, за цими аліментами утворилася заборгованість у розмірі 7 516,12 грн. Згідно рішення суду позивач повинен заплатити аліменти повязані з лікуванням доньки у розмірі понесених нею витрат 5972,73 грн., але і ці аліменти позивач не компенсував та має по них заборгованість у розмірі 4572,73грн. У звязку із тяжким матеріальним становищем вона змушена була перервати відпустку по догляду за дитиною та працевлаштувалася патронажною сестрою по догляду за інвалідами і хворими і організації червоного хреста по Московському району м. Харкова, де отримує заробітну плату у розмірі 985,00 грн. Після розділу товарів від підприємницької діяльності, якою вона займалася під час шлюбу спільно із позивачем, позивач повинен відшкодувати їй за рішенням суду вартість 2/3 частин товарів, від загальної вартості у розмірі 760 000,00 грн. Але позивач не повернув їй ні товари, ні компенсував їх вартість. 24 жовтня 2011 року позивач був визнаний винним у злісному ухиленні від платежу аліментів та засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України, вирок він не оскаржив, вирок набрав законної сили. У письмових запереченнях на позов відповідачка позов не визнала та зазначила, що через ухилення від сплати аліментів позивач притягнутий до кримінальної відповідальності. Зазначила у запереченнях на ті підстави, з яких заперечує проти задоволення позову, на які послалася при дачі пояснень у суді. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, та дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони по справі позивач [PERSON] і відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2000 року по 14.12.2010 року, що підтверджується змістами рішень судів та не заперечується сторонами по справі (а.с. 24, 115). Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2009 року позивач зобовязаний платити аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2009 року, до повноліття дитини на користь матері дитини [PERSON]. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.09.2011 року [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо дитини -[PERSON], [INFO] (а.с. 115). Згідно довідки державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області позивач як субєкт підприємницької діяльності з 2010 року у деклараціях зазначає про відсутність доходів. Згідно змісту декларації про доходи, отримані з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р. позивач доходів від підприємницької діяльності не отримав (а.с. 106, 5-6). Згідно змісту трудового договору між працівником [PERSON] і фізичною особою [PERSON] як особою, яка використовує найману працю, укладеного 16.03.2011 року і зареєстрованого у Харківському міському центрі зайнятості, на [PERSON] покладені обовязки продавця з оплатою праці у розмірі 1300,00 грн. на місяць. (а.с. 3-4). 27.06.2011 року у позивача народилася дитина дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 116), яку він зобовязаний матеріально утримувати. Згідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається із змісту довідки державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області позивач як субєкт підприємницької діяльності мав доходи від підприємницької діяльності починаючи із 2002 року по 2009 рік, включно. Доказів про отримання позивачем доходів від цієї діяльності суду не надано. З березня 2011 року позивач працює продавцем за трудовим договором і отримує заробітну плату у розмірі 1300,00 грн. за місяць. Крім того, у червні 2011 року у позивача народилася дочка, яку він також зобовязаний утримувати. Викладене свідчить про зміну матеріального стану позивача та про те, що його вимоги про зменшення розміру аліментів до 500 грн. підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. 24 жовтня 2011 року позивача вироком Московського районного суду м. Харкова визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме у злісному ухиленні від сплати аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO], встановленого рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2009 року. У вироку зазначено, що внаслідок злісного ухилення позивача від платежів аліментів у нього утворилася заборгованість по оплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] за період з 06.10.2009 року по 01.09.2010 року у розмірі 21 419,35 грн. (а.с. 107). Сторони по справі визнали, що вирок у встановлений строк не оскаржений та набув чинності. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. Утворення заборгованості по сплаті аліментів на неповнолітньої утримання дитини з причини злісного ухилення позивача від сплати аліментів не може бути визнане обставиною, що має істотне значення. Підстави у звільненні [PERSON] від сплати заборгованості на користь [PERSON] по сплаті аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у відповідності з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2009 року, станом на 01.09.2010 року у розмірі 21 419,35 грн., відсутні.

Outcome: partial