Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину що він працював в ЗАТ Херсонпостачзбут на посаді головного інженера з 2000 року . З моменту відкриття ліквідаційної процедури , яка розпочалась на підставі постанови господарського суду Херсонської області від 04 грудня 2009 року , він не отримував заробітної плати. 07 грудня 2010 року він звернувся до ліквідатора з заявою про звільнення його з займаної посади . Однак ліквідатор не вирішує питання про його звільнення та не видає його трудову книжку. Просив суд розірвати трудовий договір , зобовязати відповідача видати йому належним чином оформлену трудову книжку. Стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в період з березня 2010 року по грудень 2010 року в розмірі 12000 гр., середній заробіток за час вимушеного прогулу з січня 2011 року по червень 2011 року в сумі 7200 гр. і так я неправомірними діями відповідача йому завдано моральних страждань стягнути на його моральну шкоду яку він оцінює у 10000 гр. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлений позов і просив суд задовольнити його посилаючись на обставини викладені в ньому. Уточнив позовні вимоги та просив суду розірвати трудовий договір з моменту постановлення рішення суду. Представник відповідача до судового засідання не зявився про день , час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше допитаний в судовому засіданні пояснив , що позивач з початку ліквідаційної процедури не підприємстві не працював. Заява позивача про звільнення не розглядалась так як позивач який в на час початку ліквідаційної процедури виконував обовязки голови правління підприємства не передав документацію відносно кадрів та товарно-матеріальні цінності, йому як ліквідатору було передано лише печатку підприємства. Тому вирішити питання з якої посади звільняти позивача він не може у звязку з відсутністю документації. Крім того за рішенням комітету кредиторів від 22 липня 2011 року яке є для нього обовязковим він може вирішити питання про звільнення позивача лише після передачі всієї документації. Вислухавши позивача , дослідивши матеріали цивільної справи № 2-2266/10 та матеріали вказаної справи , суд встановив, що : - відповідно до записку № 15 від 07 липня 2010 року від 31 грудня 2008 року на підставі наказу № 25-к позивач був переведений на посаду голови правління ЗАТ Херсонпостачзбут( а. с. 44, справа № 2-2266/10 ) що відповідає наказу № 25-к від 31 грудня 2008 року ( а. с.43 , справа № 2-2266/10) та довідці з ЄДРПОУ ( а. с. справа № 2-2266/10); - постановою від 04 грудня 2009 року Господарського суду Херсонської області від 04 грудня 2011 року ЗАТ Херсонпостачзбут визнано банкрутом , [PERSON] призначено ліквідатором банкрута і припинено повноваження органів управління банкрута та розпорядження його майном , а також повноваження власників банкрута; - 07 грудня 2010 року позивач звернувся до ліквідатора ЗАТ Херсонпостачзбут [PERSON] з заявою про звільнення з займаної посади з 20 грудня 2010 року за згодою сторін , про що не заперечував в судовому засіданні представник ЗАТ Херсонпостачзбут [PERSON] Положенням ч.2 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено що з дня прийняття арбітражним судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше. На підставі чого суд вважає що, позовні вимоги позивача в частині розірвання трудового договору обґрунтовані і підлягають задоволенню на підставі п.4 ч.1 ст. 36 та ст. 39 КЗпП України, оскільки відповідач повинен був звільнити позивача з займаної ним посади на підставі п.9 ч.1 ст. 40 КЗпП України , після визнання ЗАТ Херсонпостачзбутбанкрутом тобто у грудні 2009 року однак не зробив це до теперішнього часу. Так як позивач, відповідно до його заяви від 07 грудня 2010 року просив розірвати трудовий договір з 20 грудня 2010 року суд вважає що трудовий договір підлягає розірванню , а відповідач в свою чергу зобовязаний внести відповідний запис до трудової книжки позивача та видати її позивачу. Доводи представник відповідача про те що він не мав права звільняти позивача судом визнаються не переконливими і таким що суперечать діючому законодавству. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України в день звільнення працівнику , власник або уповноважений ним орган , повинен не тільки повністю видати розрахунок по заробітній платі , а ще письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум про нараховані суми , належні працівникові при звільненні . Крім того положеннями ст. 43 Конституції України громадянину гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю . При розрахунку заборгованості по заробітній платі , суд у відповідності до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України , бере за основу рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20 квітня 2010 року яким було визначено розмір середньомісячного заробітку в розмірі 1200 грн. , у звязку з чим розмір заборгованості по заробітній платі в період з 01 березня 2010 року по 20 грудня 2010 року становить 11563.64 грн. які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 116 КЗпП України. Так як, відповідно до п.8 Пленуму Верховного суду України „Про судове рішення від 29 грудня 1976 року , суд вправі за своєю ініціативою з метою необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб вийти за межі заявлених позивачем позовних вимог , коли ці межі прямо не визначені чинним законодавством , або договором , що відповідає законові. Оскільки згідно до положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування при розрахунку розміру пенсії враховується не тільки страховий стаж, а сплачені страхові внески , суд вважає необхідним вийти за межі заявлених позивачем позовних вимог і зобовязати відповідача додатково сплатити , помісячно страхові внески у відповідний Пенсійний фонд за період страхового стажу позивача , з 01 березня 2010 року по 20 грудня 2010 року у розмірі стягнутої на користь позивача заробітної плати яка б мала бути їй виплачена за вказаний період. Позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушено прогулу , передбаченого ст. 235 КЗПП України , та моральної шкоди , відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України суд вважає не обґрунтованими і таким що не підлягають задоволенню за обставин зазначеннях позивачем. Крім того на підставі вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 115.64 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.

Outcome: partial