Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції (далі по тексту ВДВС), в якій зазначив, що 18 січня 2011року він звернувся до ВДВС для зясування суми заборгованості по аліментам, які виплачує на користь [PERSON] на утримання доньки Аліни в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку. На його вимогу ВДВС надало довідку про заборгованість на суму 2434,22грн станом на 01.11.2009року. Після ознайомлення з цією довідкою, він не погодився із сумою заборгованості, оскільки сума була прорахована без урахування довідок про його доходи, а також містила аріфметичні помилки. Він знову звернувся до ВДВС із заявою про перерахунок суми боргу з урахуванням довідок про доходи за відповідні періоди заборгованості та виправлення арифметичних помилок, але ж отримав грубу не мотивовану відповідь з боку старшого державного виконавця Н.Ю. Хащенкової. 22.02.2011року він вимушений вдруге звернутися до ВДВС із заявою про перерахунок суми заборгованості з урахуванням довідок про доходи, які він отримував працюючи на підприємстві та коли не працював, але ж мав статус безробітного та отримував доходи з центру зайнятості, та знову ж за виправленням помилок, але отримав відповідь 03.03.2011року за № Г-21-6/11 256, яка ж знову містила в собі помилки при нарахуванні заборгованості. З нього на підприємстві, де він працює, відповідно до виконавчого листа № 2-986 та довідки про заборгованість по аліментам станом на 01.11.2009року в сумі 2517,20, яка не відповідає дійсному стану, вираховують із заробітної плати 50% на погашення заборгованості по аліментам, чим наносять матеріальну шкоду його членам родини, бо 25%, які стягують в якості погашення заборгованості , це значна сума для родини. Вважає, що своїми незаконними діями, а саме небажанням здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням відповідних довідок, а саме довідок про доходи з Дружківського міського центру зайнятості, коли мав статус безробітного та не отримував доходи, в той час державний виконавець Хащенкова Н.Ю. ставить суму нібито, він отримував дохід, а також небажання виправити аріфметичні помилки, які також в свою чергу призвели до збільшення заборгованості по аліментам. Вважає, що на сьогодні в нього не має заборгованості по аліментам. Також вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких він визнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього та його родини, яку оцінює в 1000грн. 23 березня 2011року він звернувся до суду з позовом в адміністративному порядку, але ж 13.04.2011року отримав копію ухвали від 07.04.2011року, якою відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, та розяснено, що може звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства. Просить суд визнати поважними причини пропуску строку, та поновити строк звернення до суду. Визнати дії ВДВС - незаконними та протиправними; зобов'язати ВДВС виконати певні дії, щодо перерахування заборгованості по аліментам з урахуванням довідок про доходи та виправленням аріфметичних помилок в розрахунку ; стягнути з ВДВС на його користь моральну шкоду в сумі 1000грн. В судовому засіданні представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] підтримали скаргу, просили її задовольнити. Пояснили, що дії державного виконавця є неправомірними, в тому, що державний виконавець в своєму розрахунку заборгованості по аліментам від 03.03.2011року неправильно нарахував суму боргу станом на 01.11.2009року, а саме в квітні 2005року державний виконавець нарахував заборгованість 70,21грн, в той час, як [PERSON] звільнився з підприємства і в повному обсязі сплатив аліменти за весь місяць, тому нарахування в розмірі 70,21грн підлягає виключенню із суми боргу, а дії виконавця, щодо нарахування цієї суми є незаконними. У травні - липні 2005року [PERSON] не мав доходу, оскільки знаходився на обліку в центрі зайнятості, і не мав право отримувати доход, однак держвиконавець нарахував йому заборгованість в цей період, що є незаконним і нарахована сума боргу в цей період підлягає виключенню з розрахунку. У травні 2006року скаржник отримує дохід із центру зайнятості тільки 38,17грн, тому сума аліментів до сплати винна складати 9,54грн а, не 181,40грн, як нараховано виконавцем. З червня по вересень 2006р [PERSON] знаходився на обліку в центрі зайнятості, та проходив навчання від центру зайнятості у м. Донецьк. Доходу не отримував та не мав право отримувати доход, тому нарахована виконавцем сума боргу в цей період підлягає виключенню із суми заборгованості. В листопаді 2006 року та в січні 2008року, позивач працював та був в адміністративній відпустці, доходу не мав, тому за цей період необхідно врахувати середній заробіток [PERSON], що становить 337,56грн за листопад 2006року та 546,33грн за січень 2008року. Сума аліментів винна складати в цей період за листопад 84,39 грн, за січень 136,58грн. ВДВС нарахувало у листопаді 2006р 198,30грн, а в січні 303,75грн, що є незаконним. В лютому та березні 2007року ВДВС завищено дохід [PERSON] на 55,06грн та 49,98грн відповідно, і сума аліментів винна бути нарахована в розмірі 32,91грн в лютому та 95,22грн в березні. В жовтні 2009року [PERSON] не працює і не отримує дохід, а виконавець нарахував суму аліментів 495,20грн, яка не відповідає 30% від прожиткового мінімуму на дитину, відповідного віку, що складає 210,30грн. Крім того, виконавець допустив арифметичні помилки в своєму розрахунку від 03.03.2011року, а саме: стрічка, яка слідує за стрічкою «по 5 травня» містить помилку в підсумковій сумі сплачених аліментів. За період з 18 квітня 2005року по 05 травня 2006року Громовим сплачено аліментів на суму 471,08грн, виконавець зазначає 417,08грн. Стрічка розрахунку, яка слідує за стрічкою «грудень 2008року» містить помилку в підсумковій сумі нарахованих аліментів. Виконавець зазначає нарахованими аліменти на суму 3609,05грн, в той час, як це складає 2378,65грн. Помилка на 1230,40грн. Стрічка розрахунку, яка слідує «за жовтень 2009р» містить помилку в сумі нарахованих аліментів. Виконавець зазначає підсумкову 1396,66грн, в той час, як це є 1369,66грн. Вважають, що ці помилки виконавець винен усунути, оскільки вони вплинули на кінцеву цифру заборгованості по аліментам. Крім того, виконавець не врахував, що в рахунок аліментів [PERSON] переслав поштовим перекладом на адресу стягувача 18.07.2005року 30грн, 07 грудня 2005року 40грн, тому сума сплачених аліментів підлягає зменшенню на 70грн. Також за період з 17.10.2005року по 11.05.2007року [PERSON] в якості виплати аліментів купував дитині необхідні речі, що приймалося у відповідний період працівниками ВДВС, як сплата аліментів на загальну суму 705,00грн, тому і ця сума вина бути зарахована держвиконацем в суму сплачених аліментів станом на 01.11.2009року. Якщо, врахувати всі зазначені помилки, неправильності нарахування суми аліментів, і суму сплачених аліментів, то станом на 01.11.2009року [PERSON] мав переплату по аліментам в сумі 2068,69грн, а не заборгованість. Тому дії виконавця щодо нарахування йому заборгованості без врахування зазначених обставин є незаконними. Також вважають, що такими незаконними діями, держвиконавець завдав [PERSON] моральну шкоду, оскільки він переніс душевні страждання , у звязку з неправомірними щодо нього діями виконавця, яку оцінював в 1000грн., але під час розгляду справи вважає необхідним розмір моральної шкоди збільшити до 5000грн, оскільки встановлення неправильної суми боргу потягло для нього зайвих відрахувань із заробітної суми на підприємстві, де він працює. Просять стягнути з ВДВС моральну шкоду в розмірі 5000грн. Державний виконавець Хащенкова Н.Ю. визнала вимоги частково, пояснила, що дійсно під час здійснення нею на вимогу [PERSON] перерахунку суми заборгованості по аліментам, вона могла пропустити поштові переклади на суму 30грн та 40грн і не зарахувати їх в суму сплачених аліментів. Крім того, [PERSON] ніколи не звертав уваги на цю обставину, коли просив перерахувати заборгованість. Тому ця сума буде врахована ВДВС в суму сплачених аліментів. Вона не згодна з тим, що ВДВС не бажало здійснити перерахунок заборгованості. Навпаки, на неодноразові звернення [PERSON] щодо перерахунку заборгованості по аліментам, такий розрахунок проводився, з урахуванням довідок з місця праці боржника. Останній розрахунок був проведений 03.03.2011року станом на 01.11.2009р. сума боргу склала 557,72грн. До відділу ДВС м. Краматорськ був надісланий такий розрахунок. Також [PERSON] було розяснено, що оскільки виконавчий документ перебуває на виконанні в бухгалтерії ТОВ «Кресеш» м. Краматорськ, то йому необхідно звернутися до відділу ДВС м.Краматорська для зясування суми боргу у період з 01.11.2009р по 01.12.2010р . Також пояснила, що заборгованість по аліментам нарахована з 18 квітня 2005року, оскільки до 18 квітня 2005року аліменти були утримані з [PERSON], що підтверджується листом ВАТ «Дружківський машинобудівний завод». У період з 18 квітня по липень 2005року аліменти нараховувалися виходячи із середньої зарплати по м. Дружківка, що відповідало вимогам ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Із серпня 2005року по 05 травня 2006року [PERSON] знаходився на обліку в центрі зайнятості і отримував допомогу по безробіттю, з якої відраховувалися аліменти. З 05 травня 2006року по вересень 2006року [PERSON] перебуває на обліку в Центрі зайнятості, але не отримує допомогу, тому аліменти нараховувалися, виходячи із середньої заробітної плати по м. Дружківка. В листопаді 2006року , коли [PERSON] перебував у адміністративній відпустці, аліменти нарахували також із середньої заробітної плати по місту. В лютому та березні 2007року дохід не завищений, оскільки згідно особистому рахунку [PERSON] за 2007рік не вбачається, що утримані з [PERSON] 220грн та 200грн відповідно, відносяться до утримань, на які не нараховуються аліменти. Документи, які б підтверджували цю обставину, не були надані до ВДВС. В жовтні 2009року [PERSON] не працював, тому нарахування відбулося із середньої зарплати по місту. Зарахування, в рахунок сплачених аліментів 705грн, які були витрачені Громовим для придбання необхідних речей у період з 17.10.2005року по 11.05.2007року,є неможливим, оскільки стягувач за виконавчим листом [PERSON]О не погодилася прийняти речі, як оплату по аліментам. Оскільки під час розгляду справи, нею було виявлено, що для визначення середнього заробітку по м. Дружківка у період з 18 квітня 2005року по жовтень 2009року, вона застосувала розмір середньої заробітної плати по м.Дружківка неправильно, оскільки такі дані надходили по закінченні року, то на час розгляду справи, вона зробила перерахунок заборгованості у спірний період, з урахуванням середньої зарплати по місту, яка підтверджується довідками статистики, а також зробила перерахунок заборгованості у листопаді 2006року, та січні 2008року, коли боржник був в адміністративній відпустці, виходячи не із середнього заробітку по городу, а виходячи з того, що аліменти не можуть менше ніж 30% прожиткового мінімуму. За її перерахунком від 26.10.2011р заборгованість по аліментам станом на 01.11.2009року складає 1064,40грн. Вважає дії державного виконавця законними, тому просить в задоволенні скарги відмовити. Суд дослідивши докази по справі, вважає, що скарга [PERSON] підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах, заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно виконавчому листу від 04 квітня 2003року № 2-986 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], 1995року народження, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття дитини. Судом встановлено, що 22 лютого 2011року [PERSON] звернувся до ВДВС із заявою, в якій зазначає, що він не погоджується із розрахунком заборгованості по аліментам станом на 01.11.2009року в сумі 1788,12грн, оскільки допущені арифметичні помилки, крім того державний виконавець відмовила йому в перерахунку по доданим ним документам, які свідчать про сплату аліментів у період з 01.11.2009року по 01.12.2010року, а також довідкам, які надані з місця праці (а.с.5). Судом встановлено, що 13 березня 2011року [PERSON] отримав відповідь на своє звернення від 22.02.2011року, а також розрахунок заборгованості від 03.03.2011року у період з 18 квітня 2005року по 31 жовтня 2009року, згідно якому вбачається, що у [PERSON] лічиться борг по аліментам станом на 01.11.2009року в сумі 557,72грн. З даним розрахунком [PERSON] не погодився, у звязку з чим 22 квітня 2011року звернувся до суду із скаргою про визнання дій державного виконавця незаконними та зобовязання виконавця здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням відповідних документів, та стягнення з ВДВС моральної шкоди. Ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла у період виникнення заборгованості по аліментам, визначено, що розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої зарплати для даної місцевості. За наявності спору питання про розмір заборгованості по аліментах вирішується за заявою заінтересованої особи судом, в порядку встановленому законом. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діє під час проведення розрахунку заборгованості від 03.03.2011року: розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 195 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Суд вважає, що правильним способом захисту права в даному випадку було б звернення [PERSON] з вимогою щодо визначення судом суми заборгованості, а не визнання дій виконавця незаконними, та зобовязання їх вчинити певні дії. Тому, розглядаючи скаргу в межах заявлених Громовим вимог, суд не може погодитися з доводами боржника, що є підстави для виключення суми заборгованості 70,23грн у квітні 2005року, коли [PERSON] звільнився з підприємства та на їх думку в повному обсязі сплатив аліменти за весь місяць, оскільки це спростовується матеріалами справи. Згідно повідомленню ВАТ «Дружківський машинобудівний завод», яке було надіслано на адресу ВДВС, вбачається, що ВАТ «ДМЗ» повернуло ВДВС виконавчий лист № 2-986 від 04.04.2003року з утриманням аліментів з [PERSON] по 18 квітня 2005року. Таким чином, з 19 квітня 2005року [PERSON] вважається таким, що не працює, і нарахування аліментів проводиться виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір середньої заробітної плати, яка була застосована виконавцем в розрахунку від 03.03.2011року так і в розрахунку від 26.10.2011року Громовим не оспорюється. Тому підстав для виключення нарахованих аліментів у цей період не має. Суд не погоджується з думкою скаржника, що у період з травня по липень 2005року необхідно виключити суму нарахованих аліментів, оскільки [PERSON] не отримував дохід, а знаходився на обліку в центрі зайнятості, оскільки вважає, що такі доводи не ґрунтуються на законі. Знаходження боржника на обліку в центрі зайнятості, не звільняє його від утримання дитини, тому дії виконавця, щодо нарахування заборгованості в цей період виходячи із середньої зарплати по м. Дружківка є правомірними. Суд не погоджується з доводами боржника, що ВДВС незаконно нараховує у травні 2006року аліменти в розмірі 181,4грн, і що фактично дохід складав 38,17грн, з яких і повинна бути нарахована заборгованість у сумі 9,54грн., оскільки з листа Центру зайнятості (а.с. 100) і довідки з центру зайнятості (а.с. 8) вбачається, що до 05 травня 2006року [PERSON] було нарахована допомога по безробіттю в сумі 38,17грн, з якої нараховані аліменти в розмірі 9,54грн, і з 05 травня 2006року виплата допомоги припинена. [PERSON] продовжує знаходитися на обліку, і вважається таким, що не працює. Тому дії ВДВС щодо нарахування йому заборгованості по аліментам в період з 05 травня по 30 вересня 2006року виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості є правомірними. Суд не може погодитися, з думкою боржника, що у період його знаходження в адміністративній відпустці листопад 2006року та січень 2008року, виконавець винен нарахувати заборгованість, виходячи з його середнього заробітку 337,56грн та 546,33грн відповідно, і розмір нарахованих аліментів винен складати 84,39грн та 136,58грн. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавцем під час розгляду справи виправлений розрахунок за ці місяці, і виконавець нарахував аліменти у період знаходження боржника в адміністративній відпустці не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, що складає 160,80грн та 198,90грн відповідно, що суд вважає, є законним та обґрунтованим (а.с. 90). Суд не може погодитися з доводами боржника, що виконавець із завищеного доходу нарахував аліменти у лютому та березні 2007року. Як вбачається з особового рахунку [PERSON] під час його праці в ТОВ «Шахтобуд» (а.с.77) [PERSON] було нарахована у лютому 2007року заробітна плата в сумі 420грн. , в березні 2007року 700грн. Здійснено утримань податків у лютому на суму 68,36грн. у березні 119,14грн. Таким чином заробіток, з якого утримуються аліменти у лютому складає 351,64грн, у березні 580,86, сума аліментів з цього заробітку складає 88,00грн. та 145,22грн Відповідно до п.13 Постанови КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 , утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу) , що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Суд вважає, що в даному випадку дії виконавця відповідають вимогам вказаної постанови. Боржник не надав суду доказів, які б підтверджували, що утримані з нього підприємством 220грн та 200грн є сумою, з якої не проводиться утримання аліментів. Суд не може погодитися з доводами заявника [PERSON], що в жовтні 2009року виконавець неправильно нарахував аліменти із середнього заробітку по місту, а винен був нарахувати 30% від прожиткового мінімуму на дитину, що складає 210,30грн. Як пояснюють представники [PERSON], останній не працював в жовтні 2009року, і не знаходився на обліку в центрі зайнятості, тому нарахування аліментів проводиться виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Тому підстав для виправлення суми нарахованих аліментів у цей період з 495,20грн на 210,30грн не має. Суд не може погодитися з доводами заявника, що виконавець винен був врахувати вартість придбаних речей в сумі 705грн в рахунок сплачених аліментів, оскільки виконавчим листом передбачений спосіб виконання рішення: це стягнення аліментів в розмірі 1/4 частка від доходу [PERSON]. Тобто рішення повинно виконуватись тільки шляхом сплати коштів, а не речами. І тільки у разі згоди стягувача, суд вважає, виконавець міг би зарахувати цю суму в рахунок сплачених аліментів. Однак, як вбачається із заяви [PERSON] (а.с. 99), вона не дала таку згоду, тому і підстав для зарахування 705грн в рахунок сплачених аліментів немає. Що стосується вимог щодо внесення виконавцем арифметичних виправлень в розрахунок в строках, які слідують за стрічками «по 05 травня», «грудень 2008р» , «жовтень» 2009року» , суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають: по перше: підсумкові цифри, які зазначені в цих стрічках 417,08грн, 3609,05грн 1396,66грн не вплинули на загальну суму заборгованості, яка зазначена в розрахунку виконавця від 03.03.2011року; по друге державним виконавцем під час розгляду справи зроблений розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01.11.2009року, в якому виконавець взагалі виключив ці стрічки з розрахунку. Крім того, в судовому засіданні перевірено розрахунок від 03.03.2011року в частині підсумкових сум нарахованих та сплачених аліментів, і судом встановлено, що всього виконавець нарахував аліментів на суму 7624,39грн, але в розрахунку зазначив 7234,30грн, що не підтверджує доводи скаржника про вплив підсумкових сум на загальну суму нарахованих аліментів. Вимоги, щодо зарахування виконавцем в рахунок сплачених аліментів 70грн, які були надіслані поштовим перекладом на адресу стягувача [PERSON] 18 липня 2005року та 07 грудня 2005року, підлягають задоволенню, оскільки виконавець мав підтвердження щодо сплати цієї суми з боку [PERSON], але ж не включив їх в суму сплачених аліментів (а.с. 69). Вимоги [PERSON] щодо відшкодування йому моральної шкоди внаслідок незаконних дій держвиконавця також не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Outcome: partial