Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.10.1994р. між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей немає, останнім часом виникають постійно сварки, а тому почали проживати окремо. Крім того, спільне господарство не ведеться, стосунки не підтримуються. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім»ї та примирення неможливі. За час спільного проживання за кошти, що були зароблені спільними зусиллями, придбали квартиру №75 що по вул.. Ватутіна, 106 м. Черкаси. Право власності на квартиру зареєстроване на ім»я відповідачки, але вважає, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, а також здійснити розподіл квартири, що є спільною власністю подружжя, виділивши кожному по її ? частини та визнати право власності по 1/2 частині за кожним. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити. Зазначив, що з 1994р. перебуває у шлюбі з [PERSON] З 11.07.2011р. сторони разом не проживають, спільне проживання та примирення неможливе. В 1996р. ним та відповідачкою придбана квартира за спільні кошти з заробітної плати та інших доходів. Право власності було оформлене на відповідачку, оскільки вона була членом ЖБК. Крім того, після першого шлюбу у нього залишились заощадження, з яких 7000 крб. він вніс в оплату квартири. Вартість квартири сплачена повністю. Просить розірвати шлюб та поділити порівну квартиру, визнавши за кожним по ? частини квартири. Судові витрати залишає за собою. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала проти розірвання шлюбу, не погодилась на поділ майна, тобто квартири. Вважає, квартира була придбана на її кошти, вона сама укладала договори, вносили кошти як оплату за придбання житла. Квартплату позивач не платить близько 6ти місяців. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо розподілу квартири. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази, в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав: встановлено, що 20.10.1994р. укладено шлюб між сторонами (свідоцтво №264386, актовий запис №1936). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. 30.11.1996р. між ЧЗАТ «Будівництво-монтажна фірма «Житлобуд-1» та [PERSON] (вона ж [PERSON]Й.) укладено договір про дольове інвестування по будівництву квартири №75 в будинку по вул. Ватутіна, 104 (змінена нумерація будинку на №174) м. Черкаси. Відповідно до даних квитанцій до приходного касового ордеру за період з грудня 1995р. по березень 2000р. сплачувались грошові кошти за вище вказаним договором на оплату квартири. За даними довідки КП «ЧООБТІ» від 01.11.2011р., за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності зареєстровано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються й свідоцтвом про право власності від 24.03.2000р., виданого на підставі рішення Черкаського міськвиконкому №999 від 26.11.1999р. та акту прийому-передачі від 14.03.1999р. б/н. Квартира складається з однієї кімнати, загальною площею 38,6 кв.м. (техпаспорт КП»ЧООБТІ»). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON]Ф. та [PERSON] (довідка від 20.11.2011р., видана Черкаським консервним комбінатом), заборгованість по квартплаті відсутня. З»ясувавши обставини по справі, оцінивши докази, суд вважає, що сім»я розпалася остаточно, шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім»ї неможливе і шлюб існує формально. В звязку з цим, позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Крім того, встановлено, що квартира придбана сторонами під час зареєстрованого шлюбу, заборгованості по сплаті коштів за неї немає. Ні позивач, ні відповідачка не довели суду, що квартира придбана за особисті кошти будь-кого з них, а тому суд вважає, що квартира №75 є спільною сумісною власністю подружжя, незалежно від того, що право власності, за свідоцтвом про право власності, оформлено на [PERSON] Відповідно до положень ст. 22 КпШС України (ред. 1969р.), що діяли на час виниклих між сторонами правовідносин, майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Як зазначено в ст. 28 КпШС України, в разі розподілу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх долі визнаються рівними. На час виникнення спірних правовідносин щодо розподілу майна подружжя, придбаного в період шлюбу, за нормами ст. 60 СК України (ред.2002р., який набрав чинності з 01.01.2004р.), - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 ч.1 СК). У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70СК). Отже, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги - розділити між сторонами спільне сумісне майно подружжя, тобто квартиру №75, і визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частках по ? частині квартири №75, що по вул. Ватутіна, 174 в м. Черкаси. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved