Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

позивач просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Воронівка, вул. Леглич,8а, посилаючись на те, що 26.06.1998 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] згідно технічного паспорту від 10.11.2011 р. належав житловий будинок за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Воронівка, вул. Леглич, 8а, в якому вона проживала до та на час смерті, що підтверджується довідкою Халчанської сільської ради №691/02-38 від 30.11.2011р. Отже, після смерті [PERSON] залишився вищезазначений житловий будинок. Заповіт на своє майно та зазначений житловий будинок [PERSON] складений не був. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохотення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після [PERSON] із спадкоємців першої черги залишились її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], Ґудзь [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла ще до смерті матері [PERSON], а [PERSON], хоч і помер після смерті матері, однак її спадщини не приймав. [PERSON], Ґудзь [PERSON], [PERSON] спадщини [PERSON] також не приймали, не заперечують проти прийняття і оформлення спадщини позивачем та підписали нотаріально посвідчену заяву, в яких повідомили, що не претендують на спадщину [PERSON] Позивач у встановлений ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 р. (який діяв на момент смерті [PERSON]П.) шестимісячний строк не звертався до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON], однак фактично прийняв спадщину шляхом догляду за будинком, прийняттю мір по збереженню спадкового майна та обробляли земельну ділянку. 10.11.2011 р. Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до Кагарлицького бюро технічної інвентаризації для отримання витягу з реєстру прав на нерухоме майно. Однак, посадові особи Кагарлицького БТІ повідомили, що у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не зареєструвала в Кагарлицькому БТІ правовстановлюючий документ, який посвідчує її право на житловий будинок за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Воронівка, вул. Леглич, 8а, витяг з реєстру прав на нерухоме майно не може бути виданий. Тому, питання визнання права власності на житловий будинок необхідно вирішувати позивачу у судовому порядку. В зв'язку з чим, позивачу було рекомендовано звернутись до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на житловий будинок, що знаходиться в Кагарлицький район, с. Воронівка, вул. Леглич, 8а, який належав [PERSON] Таким чином, за умов відсутності реєстрації правовстановлюючого документа на житловий будинок в Кагарлицькому БТІ, позивач не може у встановленому порядку оформити через державну нотаріальну контору та прийняти у спадщину житловий будинок, що знаходиться за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Воронівка, вул. Леглич, 8а. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також; у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судове засідання не зявилися та подали до суду заяви, в яких позовні вимоги позивача визнають та просять їх задовольнити і розгляд справи проводити у їхню відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що представник третьої особи в засідання суду не з'явився без поважних причин і ухвалює рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Суд, вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.06.1998 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] згідно технічного паспорту від 10.11.2011 р. належав житловий будинок за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Воронівка, вул. Леглич, 8а, в якому вона проживала до та на час смерті, що підтверджується довідкою Халчанської сільської ради №691/02-38 від 30.11.2011р. Отже, після смерті [PERSON] залишився вищезазначений житловий будинок. Заповіт на своє майно та зазначений житловий будинок [PERSON] складений не був. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохотення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після [PERSON] із спадкоємців першої черги залишились її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], Ґудзь [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла ще до смерті матері [PERSON], а [PERSON], хоч і помер після смерті матері, однак її спадщини не приймав. [PERSON], Ґудзь [PERSON], [PERSON] спадщини [PERSON] також не приймали, не заперечують проти прийняття і оформлення спадщини позивачем та підписали нотаріально посвідчену заяву, в яких повідомили, що не претендують на спадщину [PERSON] Позивач у встановлений ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 р. (який діяв на момент смерті [PERSON]П.) шестимісячний строк не звертався до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини [PERSON], однак фактично прийняв спадщину шляхом догляду за будинком, прийняттю мір по збереженню спадкового майна та обробляли земельну ділянку. 10.11.2011 р. Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок. За життя [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі і вищезазначений житловий будинок, складений не був. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом с рівними. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Дані обліку земельних ділянок у державному земельному кадастрі та кадастровий номер суб'єкта нерухомості є основою для формування Державного реєстру прав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені, зокрема із право чинів. Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які засвідчують право власності. Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, а саме: копією паспорта на [PERSON], копією свідоцтва про смерть на [PERSON], [PERSON], [PERSON].; довідкою із сільської ради; копією технічного паспорта на будинок № 8а по вул.. Леглич, с. Воронівка Кагарлицького району Київської області, а тому суд визнає за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Воронівка, вул.. Леглич, 8а. На підставі викладеного та

Outcome: approved