Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-29 00:00:00

КЖРЕП № 1 м. Комсомольська звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] та її неповнолітнього сина такими, що втратили право користування жилим приміщенням кім. № 1, сек. 4, в будинку № 12 по вул. Молодіжній в м. Комсомольську та стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 1723, 93 грн. та судові витрати в розмірі 37 грн. Зазначені вимоги, підтримані представником позивача в судовому засіданні обґрунтовуються посиланням на те, що відповідач та її неповнолітній син не проживають у вказаному житловому приміщенні без поважних причин понад встановлені Законом строки, з огляду на що мають бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представники сектору ГІРФО, органу опіки та піклування в судове засідання не зявились, до суду направлені заяви про розгляд справи у відсутність своїх представників, (а.с. 22, 23). Приймаючи до уваги наявні у справі докази, а також позицію представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до ордера № 171-Г від 31.10.2002 року зареєстрована разом з дітьми: [PERSON], 1993 р.н, та [PERSON], [INFO], у спірному житловому приміщенні в кім. № 1, секції № 4 по вул. Молодіжній, 12 в м. Комсомольську. (а.с. 8). В спірному жилому приміщенні відповідач була зареєстрована з 06.11.2002 року і значиться зареєстрованою на час розгляду справи судом (а.с. 6). Як вбачається з довідки-розрахунку, станом на 01.12.2010 р. заборгованість по оплаті витрат на утримання будинку та прибудинкової території складає 1723 грн. 93 коп., яка утворилась в період з червня 2009 р. по листопад 2010 р. включно. (а.с. 5). Рішенням виконкому Комсомольської міської ради № 295 від 06.09.2001 р. житловий будинок № 12 по вул. Молодіжній в м. Комсомольську був прийнятий у власність міської ради, як гуртожиток для проживання сімей, та переданий на баланс КЖРЕП № 1. Вирішуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд враховує, що з прийняттям будинку, де значиться зареєстрованим відповідач, у комунальну власність міської ради, власником було прийняте рішення про його використання як житлового будинку для тимчасового проживання сімей, які мають потребу в соціальному захисті (житловий фонд соціального призначення). Але судом в даному випадку не може бути застосована норма ЖК України, яка регулює порядок користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, оскільки відсутня правова процедура визначення статусу згаданого житла, підстава надання для заселення та порядок користування таким житлом, як вони передбачені ЗУ Про житловий фонд соціального призначення від 12.01.2006 року. В даному випадку не може бути застосована також норма ЖК України, яка регулює порядок користування гуртожитками, оскільки відповідно до положень ст.127 ЖК України гуртожитки надаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів а також інших громадян у період роботи або навчання, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, тобто згадане житло має цільове призначення гуртожитки призначаються для проживання робітників /п.2 Примірного положення про гуртожитки, затв.постановою РМ УРСР від 03.06.1986 року № 208/. Разом з тим, приймаючи до уваги, що спірні відносини не врегульовані Законом, суд відповідно до положень ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини в даному випадку аналогію закону і погоджується з позицією представника позивача щодо можливості застосування до спірних відносин положень ст.ст. 71, 72 ЖК України, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Як вбачається із змісту наданого акту від 29.11.2010 р., [PERSON] не проживає в кімнаті № 1 сек. № 4 по вул. Молодіжній, 12 в м. Комсомольську близько чотирьох років, її особисті речі відсутні. (а.с. 13). Згідно листа органу опіки та піклування виконкому Комсомольської міської ради за № 03-26/354 від 27.04.2011 р. [PERSON] за рішенням Комсомольського міського суду від 19.09.2006 р. була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON]. На даний час діти знаходяться на вихованні та утриманні своїх батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді знайшов підтвердження факт непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Відповідно до розяснень, що містяться в постанові ПВСУ № 2 від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Судом встановлено, що в спірному жилому приміщенні відповідач не проживає близько чотирьох років. З моменту залишення спірної квартири, протягом такого тривалого строку, в будь-який спосіб не вирішила питання з власником житлового фонду щодо збереження за нею та сином права на житло, що є переконливим свідченням прояву її абсолютної байдужості до спірної квартири, і дає суду підставу дійти остаточного висновку про відсутність у відповідача поважної причини для непроживання в спірному приміщенні та формального збереження житла за собою, що відповідно до положень ст. 72 ЖК України є підставою для задоволення вимог позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, приймаючи до уваги положеннями ст. 7 ЗУ Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, суд вважає її такою, що не потребує врегулювання в спірному порядку, оскільки процедура та підстави зняття особи з реєстрації прямо передбачені в Законі. Зобовязання по розрахункам виникають відповідно до ст. 68 ЖК України, згідно з якою наймач зобовязаний своєчасно вносити квартплату, тому сума заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в повному обсязі підлягає стягненню на користь позивача. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог 88 ЦПК України.

Outcome: approved