Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-27 00:00:00

Позивачка 20.05.2011 року звернулася до суду з позовом до Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради, третіх осіб: Полтавської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів №37 Полтавської міської ради, відділу освіти Ленінської районної у м.Полтаві ради, Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23 вересня 2010 року її поновлено на роботі, стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8029, 13 грн. та відшкодовано моральну шкоду в розмірі 500 грн., а всього - 8529,13 грн., але відповідач затримав виконання рішення суду і поновив позивачку на роботі лише наказом від 10.12.2010 р. № 1111 - к, з яким вона була ознайомлена тільки 13.12.2010 р. та фактично була допущена до роботи. Позивачка просила стягнути з Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення її на роботі в сумі 1007, 44 грн. та допустити рішення суду до негайного виконання. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, не повідомили про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що наказом № 177 від 24.11.2008 р. [PERSON] була звільнена відповідачем з посади вчителя зарубіжної літератури Полтавської загальноосвітньої школи І-III ступенів № 37 Полтавської міської ради Полтавської області. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23 вересня 2010 року позивачку поновлено на роботі, стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 8029, 13 грн. та відшкодовано моральну шкоду в розмірі 500 грн., а всього - 8529,13 грн.. У відповідності з ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідач затримав виконання рішення суду і поновив позивачку на роботі наказом від 10.12.2010 р. № 1111 - к, з яким вона була ознайомлена 13.12.2010 р. та фактично була допущена до роботи. У разі затримки власником або уповноваженим ним органом при виконання рішенні органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган, згідно із ст. 236 КЗпП України, виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100, норми якого є обов'язковими для застосування на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності і господарювання. Як зазначено в абзаці 3 п. 2.2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Тобто перед тим як визначити середній заробіток за останні два місяці, необхідно обчислити середньоденну зарплату шляхом ділення нарахованої заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. А середня місячна заробітна плата обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середню кількість робочих днів за ці два місяці ( середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді ). Середньомісячне число робочих днів, своєю чергою, розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства (п. 8 Порядку № 100 ). Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" (п. 6) у випадках, коли заробітна плата або інші доходи стягуються з підприємств, установ і організацій на користь громадян за рішенням судових органів, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян ( податку з доходів фізичних осіб ) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Середньомісячний заробіток на час звільнення з роботи позивача складав 366,37 грн.. Відповідач повинен сплатити позивачці середній заробіток за затримку виплати сум розрахунку за період з 24 вересня 2010 року по 10 грудня 2010 року відповідач зобов'язаний сплатити позивачці середній заробіток в сумі 1007,44 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved