Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання укладеного 23.08.2003 року між ними договору купівлі-продажу гаражу, розташованого по вулиці Леніна, 55, в с. Вищетарасівка, Томаківського району, Дніпропетровської області та визнання за ним права власності на вказаний обєкт нерухомого майна. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що оскільки на час укладення вказаного правочину, діючим цивільним законодавством, не передбачалася державна реєстрація обєктів нерухомого майна, що являли собою не житлові приміщення договір купівлі-продажу гаражу вони уклали у простій письмовій формі. За змістом даного правочину вони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу. Ціна продажу склала 1200 гривень, яку він передав відповідачу в день підписання змісту договору, і в той же день останній передав йому ключі від гаражу, про що він себе фактично вважає власником придбаного майна. Зареєструвати гараж в органах БТІ на теперішній час він позбавлений можливості, в звязку з тим, що відповідно до норм чинного законодавства договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Відповідач же ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що на час досягнення ними згоди щодо купівлі-продажу гаражу, його нотаріальне посвідчення не передбачалося. Відповідач не може йому надати і документи, які б підтверджували належність йому гаражу, бо придбав майно також за договором купівлі-продажу, який укладався в простій письмовій формі. Саме з приведених причин він змушений був звернутися до суду з позовом до відповідача про визнання за собою права власності на придбаний гараж і вважає, що існують усі правові підстави для визнання договору купівлі-продажу гаражу дійсним та визнання за ним права власності на нерухоме майно. Факт укладення договору купівлі-продажу підтверджується письмовою угодою між ним та відповідачем. В самому змісті угоди зафіксовані усі істотні умови, що є обовязковими для договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості. Всі умови письмової угоди ним та відповідачем повністю виконані. На протязі більш ніж восьми років він користується гаражем і фактично являється його власником. У своїй письмовій заяві позивач просить суд розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні, проти позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи, з врахуванням позиції кожної з сторін, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіряючи матеріали справи, суд не вбачає можливі порушення норм закону або права чи інтереси інших осіб у разі задоволення позову. Так, було встановлено, що сторони між собою 23.08.2003 року у простій письмовій формі уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, яким являвся гараж розташованого по вулиці Леніна, 55, в с. Вищетарасівка, Томаківського району, Дніпропетровської області. Вказаний факт підтверджується письмовим змістом цього правочину з підписами [PERSON] та [PERSON] Правовстановлюючі документи на придбане позивачем у відповідача нерухоме майно відсутні, однак діючий на той час ЦК УРСР (в редакції 1963 року) не передбачав обовязкової умови нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна (окрім житлових будинків). Враховуючи те, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов такого виду правочину, обумовили між собою ціну предмета купівлі-продажу, і відбулося повне його виконання, про що свідчить факт передачі грошових коштів за вартість нерухомого майна та подальше фактичне користування і розпорядження позивачем придбаного гаражу можливо визнати договір купівлі-продажу нерухомості дійсним. Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст угоди не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; угода повинна бути укладена у формі, встановленій законом, волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, угода повинна бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема за угодами. У ч.1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з ч.3 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені матеріалами справи, належними та допустимими доказами у відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved