overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-02 00:00:00

В січні 2012 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 29 грудня 2002 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції за № 1386. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особи права. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, відповідачу слід залишити прізвище - Молінаро.В порядку ст. 88 ЦП К України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-02 00:00:00

Позивач, який надав заяву про розгляд справи за його відсутності, звернувся до Кілійського районного суду із позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлової квартири [ADDRESS] , укладеного 10.09.2011 року дійсним та визнання його право власності на зазначену квартиру. Позивач зазначає в позові, що 10.09.2011 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу належної їй житлової квартири. Договір оформили в простій письмовій формі та домовились в подальшому оформити нотаріально посвідчений договір. Відповідно до умов договору він сплатив відповідачу узгоджену ціну, а відповідач передала в його володіння зазначену квартиру. В подальшому відповідач ухиляється від укладення нотаріально-посвідченого договору. Відповідач , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула , подала заяву про свою згоду з позовом та розгляд справи без її участі. Дослідивши надані сторонами докази у справі , та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов таким , що підлягає задоволенню. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 25.11.2011 року визнано право власності [PERSON] на житлову квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого комунальним підприємством РБТІ та РОН 14.12.2011 року , на житлову квартиру [ADDRESS] зареєстровано право власності [PERSON]. Згідно договору купівлі- продажу від 10.09.2011 року , укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , сторони домовилися про купівлю належної продавцю житлової квартири. Сторонами виконані умови договору , що підтверджується актом прийому-передачі житлової квартири від 10.09.2011 року а також розпискою продавця від 10.09.2011 року про отримання повного розрахунку відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору , що підтверджується письмовими доказами , і відбулося повне або часткове виконання договору , але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки в судовому засіданні встановлено , що сторони домовилися щодо усіх істотних умов купівлі продажу житлового будинку ,позивачем виконана умова оплати товару, а відповідачами умова передачі товару, відповідач ухиляється від укладення нотаріально посвідченого договору , є підстави для визнання договору дійсним та визнання права власності позивача на придбану ним житлову квартиру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання її онуки [PERSON], [INFO] недієздатною та встановлення над нею опіки, призначення її опікуном над нею, обґрунтовуючи свої вимоги, тим, що оскільки [PERSON] страждає на стійке хронічне душевне захворювання, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то є підстави в судовому порядку визнати її недієздатною, а для забезпечення її матеріальних і пенсійних прав, встановити опіку і призначити її опікуном. В судовому засідання представники заінтересованих осіб Замглайського дитячого будинку-інтернат [PERSON], та Замглайської селищної рада Ріпкинського району Чернігівської області, як органу опіки і піклування [PERSON] не заперечували проти задоволення заяви. В надісланій суду заяві [PERSON] просила розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні заяви. Вислухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку (акту) амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 21 від 25.01.2012 року у [PERSON] має місце помірна розумова відсталість внаслідок хвороби Дауна, яка має вроджений характер, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На думку суду, відсутні підстави для сумніву в обєктивності проведення експертизи, її висновки узгоджуються з іншими матеріалами справи, яким разом з висновком суд дав належну оцінку, тобто є всі підстави для визнання [PERSON] недієздатною та встановити відповідно до ст. 60 ЦК України над нею опіку. Зважаючи на висновок Ніжинської міської ради Чернігівської області, який затверджений рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області № 504 від 17 листопада 2011 р. про доцільність призначення заявниці опікуном над онукою, враховуючи докази про її майновий стан, про стан її здоровя, які маються в матеріалах справи, враховуючи те, що у суду відсутні підстави ставити рішення під сумнів, оскільки воно є обґрунтованим, те, що в даному випадку [PERSON] є бабусею [PERSON], суд знаходить за можливе призначити [PERSON]В опікуном над [PERSON]. Вказане в сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення заяви в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-02 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час , суд вважає за необхідне проголосити її вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-03 00:00:00

Позивач 25.08.2011 року звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування. Посилалася на те, що згідно заповіту від 10.11.2000 року , вона є спадкоємицею померлої баби [PERSON][PERSON] була власником 4/25 частин житлового будинку по вул. Рози Люксембург,21 в м. Полтаві. На підставі Рішення Окябрської районної у м. Полтаві від 26.02.2002 року розмір частки померлої було змінено, але за життя [PERSON] не переоформила право установлюючи документи на належну їй частку в будинку, в зв»язку з чим позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просила визнати за нею право власності на 9/100 частин житлового будинку , що складаються з кімнати 4-1 площею 12,3 кв.м, кладової 4-2 площею 0,9 кв.м та знаходяться за адресою: м. Полтава, вул. Рози Люксембург,21. В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON], позов підтримала повністю. Представник міськради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Відповідачі надали суду заяви, в яких позов визнали , просили розглянути справу без їх участі. Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів без їх участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що 05.10.2010 року померла [PERSON], свідоцтво про смерть [PERSON] І-КЕ № 172010, після її смерті залишилося спадкове майно частина житлового будинку за адресою: м. Полтава, вул. Р.Люксембург,21, яке належало померлій на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 08.04.1965 року. Згідно заповіту складеного [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 1-25198, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємицею померлої є її онука - позивачка [PERSON] На підставі Рішення Окябрської районної у м. Полтаві ради № 89 від 26.02.2002 року розмір частки померлої було змінено, частка [PERSON] становить 9/100 частин житлового будинку за адресою: м. Полтава, вул. Р.Люксембург,21, але померла не внесла відповідні зміни в правоустановлюючи документи. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким, що прийняв її, якщо в установлений законом строк не заявив відмови від неї. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала та зареєстрована разом із померлою [PERSON] Також [PERSON] звернулась до нотаріальною контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власностінабувається на підставах, що не заборонені законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.11.2010р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Бахчисарайського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №546. В судове засідання сторони не з'явились. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка згідно з поданою заявою просила суд розглянути справу за її відсутністю, проти позовних вимог не заперечувала. Згідно з ч. 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.11.2010р. між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бахчисарайського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №546, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.3). Внаслідок укладення шлюбу дружині привласнене прізвище «[PERSON]». Від шлюбу в подружжя народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.01.2011р. (а.с.4). На думку суду причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є поважними, сім'я існує формально, оскільки родинні відносини сторони не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги. З позовної заяви вбачається, що подружжя спільного господарства не веде, сумісно не проживає. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак сторони не мають наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги згоду відповідачки на розірвання шлюбу, що не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує прав та інтересів інших осіб, відсутність наміру сторін на примирення, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини суперечило б їх інтересам. Спору між подружжя щодо місця проживання дитини та поділу майна немає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] Гусеіна про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини: з відповідачем у зареєстрованому шлюбі вона не перебувала, однак має з ним спільну дитину [PERSON], [INFO]. Донька мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає добровільної матеріальної допомоги на її утримання. У зв’язку з викладеним, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з’явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] Гусеін в судове засідання не з’явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], батьком якої записаний [PERSON] Гусеін, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія 1-НО № 245032. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обов’язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст.180, 182,183, 191 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що 01.08.2007 року відповідач надав письмову, нотаріально посвідчену згоду на усиновлення своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. 16.01.2008 року на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Донецьку Ради № 6 вона була призначена опікуном неповнолітньої [PERSON]. Вказала, що з моменту прийняття рішення про встановлення опіки над [PERSON] відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання останньої. Просила стягнути з відповідача на свою користь щомісяця аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності та позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти стягнення з неї аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно рішення Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Донецьку Ради № 6 від 16.01.2008 року [PERSON] призначена опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач у добровільному порядку не надає. З огляду на наведене а також те, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до повноліття дитини. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір 214,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного та ст. ст. 80, 84, 180-183, СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 січня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № МС-07/12. [PERSON] було надано кредит в сумі 2 154 грн. 30 коп. строком до 25.01.2008 р.. Відповідно до п. 2.2 Договору позичальник забов’язався щомісячно сплачувати Спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів (додаток до Договору). Всупереч забов’язанням, в установлені графіком терміни відповідачем не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. Залишок по кредиту складає 1 973 грн. 46 коп., залишок процентів становить 3 796 грн. 83 коп., нараховані штрафні санкції становлять 1 973 грн. 46 коп., всього заборгованість складає 7 743 грн. 75 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу. Представник позивача в судове засідання не з’явився надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач на неодноразові виклики до суду не з’явилася, причини неявки суду невідомі, про явку до суду був повідомлена належним чином, у зв’язку з чим, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити відсотки. З кредитного договору № МС-07/12 від 19 січня 2007 року, укладеному між позивачем та відповідачем вбачається, що позивач зобов’язується надати кредит відповідачу у сумі 2 154 грн. 30 коп. строком до 19.02.2008 р., а відповідач в свою чергу зобов’язався повернути одержаний кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання. Згідно п. 3.2 кредитного договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0.5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Згідно п. 5.1 кредитного договору цей договір діє з моменту підписання та до повного його виконання сторонами. З розрахунку заборгованості видно, що заборгованість по кредиту складає 7 743 грн. 75 коп. з яких: залишок по кредиту складає 1 973 грн. 46 коп.; залишок процентів становить 3 796 грн. 83 коп.; нараховані штрафні санкції становлять 1 973 грн. 46 коп.. Оскільки вимоги позивача ґрунтуються на договорі, укладеному у відповідності до норм ЦК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь Кредитної спілки «Аккорд»необхідно стягнути судовий збір в сумі 188 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів боргу по кредитному договору № 1821108ПК , що укладений між банком та відповідачем [PERSON], та відповідно до умов якого вона отримала в кредит грошові кошти в розмірі 25 000 грн., зі сплатою за користування кредитом 30 % річних , з терміном погашення кредиту до 20 січня 2010 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору з відповідачем [PERSON] 23.01.2008 року, був укладений договір поруки, відповідно до умов якого він взяв на себе зобов»язання повністю відповідати за виконання позичальником умов кредитного договору. Позичальник належним чином не виконав умови кредитного договору, має заборгованість по кредиту у розмірі 15 846.40 грн., заборгованість по відсоткам 8 531.84 грн. та відповідно до умов договору нарахована пеня у розмірі 3819.81 грн., нарахований індекс інфляції 3892.48 грн., всього заборгованість складає 32 090 грн. 81 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів солідарно, а також стягнути витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з»явились будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляли, не надавали заяв про неможливість розгляду справи у їхню відсутність. Враховуючи клопотання представника позивача суд ухвалив, розглядати справу у порядку заочного провадження. Встановлено, що 23 січня 2008 року відповідач [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір № 1821108ПК , відповідно до умов якого вона отримала в кредит грошові кошти в розмірі 25 000 грн., зі сплатою за користування кредитом 30 % річних , з терміном погашення кредиту до 20 січня 2010 року. З відповідачем [PERSON] 23 січня 2008 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого він взяв на себе зобов»язання повністю відповідати за виконання позичальником умов укредитного договору. Позичальник [PERSON] належним чином не виконала умови кредитного договору, має заборгованість по кредиту у розмірі 15 846.40 грн., заборгованість по відсоткам 8 531.84 грн. та відповідно до умов договору нарахована пеня у розмірі 3819.81 грн., нарахований індекс інфляції 3892.48 грн., всього заборгованість складає 32 090 грн. 81 коп., яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача. Позивач просив стягнути з відповідачів на їхню користь витрати по справі, однак до позовної заяви надав ксерокопії квитанцій про сплату судових витрат, що не свідчить про сплату вказаних коштів. За таких обставин вимоги про стягнення витрат по справі не підлягають задоволенню. Оскільки позивач не надав доказів про сплату судових витрат по справі, судові витрати повинні бути стягнуті з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved