Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

У жовтні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства Національна страхова компанія ОРАНТАта стягнути з відповідача на його користь 959,51 грн. недоплаченої страхової виплати за страховим випадком від 18.04.2011 року, а також понесені ним судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказує, що 06 березня 2011 року між ним та відповідачем в особі начальника Новоград-Волинського відділення НАСК ОРАНТАбуло укладено в письмовій формі договір добровільного страхування тварин фізичних осіб, згідно якого була застрахована належна йому корова за визначеними в договорі страховими ризиками з лімітом зобовязань страховика в 4000 грн. 07 квітня 2011 року застрахована тварина захворіла на травматичний ретикулоперикардит через поїданні інородного тіла, про що було повідомлено своєчасно ветлікарю Ярунської дільничної лікарні ветеринарної медицини. Лікування тварини не дало належних результатів, стан тварини погіршився та 18 квітня 2011 року тварина була направлена вимушений забій. Вихід міста від вимушеного забою тварини становив 129 кг, однак через пролежні, що утворилися під час хвороби вага мяса придатного для реалізації становила 61 кг, за яку він отримав від приватного підприємця [PERSON] 610 грн.. Згідно розрахунку страхового відшкодування розмір страхової виплати за корову повинен становити 3\~390 грн. Однак відповідач безпідставно занизив розмір належної йому страхової виплати на 959,51 грн. чим порушив його права споживача за договором страхування. Позивач в судове засідання не прибув, в письмовій заяві до суду просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився,в письмовій заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06 березня 2011 року позивач та відповідач в особі начальника Новоград-Волинського відділення НАСК ОРАНТАбуло укладено в письмовій формі договір добровільного страхування тварин фізичних осіб, згідно якого була застрахована належна позивачу корова чорно-рябої породи, віком 9 років за визначеними страховими ризиками (в тому числі на випадок вимушеного забою (знищення) при наявності загрози для життя застрахованої тварини) з лімітом зобовязань страховика в 4000 грн. (а.с.3). 07 квітня 2011 року застрахована тварина захворіла на травматичний ретикулоперикардит через поїдання інородного тіла (стальної проволоки), про що відповідно до умов договору було своєчасно заявлено ветлікарю Ярунської дільничої лікарні ветеринарної медицини. Лікування тварини не дало бажаних результатів, стан тварини погіршився, а тому з метою недопущення загибелі тварини., вона 18 квітня 2011 року була направлена на вимушений забій, що підтверджується актом перевірки причин та обставин настання страхового випадку від 18.04.2011 року (а.с.8-9) та комісійним актом від 18.04.2011 року про направлення тварини на вимушений забій (а.с.4-5). Тварину у позивача придбала приватний підприємець [PERSON], яка сплатила йому кошти в сумі 610 грн. за 61 кг. мяса придатного для реалізації, оскільки через пролежні, які утворилися під час хвороби корови решта мяса із 129 кг. виходу мяса в загальному від вимушеного забою тварини була непридатною для реалізації (а.с.12). Із змісту ст. 979 ЦК України слідує, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову виплату (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, виконаного головним спеціалістом Новоград-Волинського відділення НАСК ОРАНТАрозмір страхової виплати за корову живою вагою 330 кг з урахуванням ліміту зобовязань страховика в 4\~000 грн., вартості живої ваги 12.32 грн., суми виручки від її вимушеного забою в розмірі 610 грн. повинна становити 3\~390 грн. (а.с.10). Однак відповідач, визнавши що відповідно до п.1.3. Договору страхування цей випадок є страховим, розмір страхової виплати визначив на підставі п.13.6.3. Правил добровільного страхування тварин, що належать фізичним особам, затвердженим рішенням Правління НАСК ОРАНТАвід 03 липня 2007 року №345, тобто за нормативом виходу мяса (39,1%) корови живою вагою 327 кг та закупівельної ціни ВРХ 12.2755 за 1 кг. Міста у розмірі 2\~430,49 грн. (327 кг х 39,1% = 127,857 кг х 12,275 грн. = 1\~569,51 грн.; 4\~000- 1\~569,51 грн. = 2\~430,49 грн.) (а.с.14). Разом з тим, відповідачем безпідставно не враховано положення п.13.6.4. Правил добровільного страхування тварин, що належать фізичним особам, затвердженим рішенням Правління НАСК ОРАНТАвід 03 липня 2007 року №345 згідно з якого у разі надання страхувальником документу, у якому визначено кількість придатного до вживання мяса, що менше норми виходу, то збиток визначається як різниця між страховою сумою (вартістю тварини) і вартістю придатного до вживання мяса, вихід якого визначено нормативом. За таких обставин, згідно положень п.13.6.4. Правил розмір збитку та страхової виплати внаслідок вимушеного забою тварини повинен визначатись в сумі 3\~390 грн. (327 кг х 12,32 грн. = 4\~028,64 грн. вартість тварини; 4\~000 грн. 610 грн. = 3\~390, 00 грн.). Таким чином, відповідач безпідставно знизив розмір належної позивачу страхової виплати на суму 959,51 грн., чим порушив його права споживача за договором страхування. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачівдо відносин, що регулюються Законом України Про захист прав споживачівналежать зокрема і ті, що виникають із договорів страхування. З врахування вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та задовольняє його. У відповідності до ст. 88 ЦПК України із відповідача належить стягнути 51 грн. судового збору на користь держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь позивача [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved