overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що між ПАТ Дельта Банк та [PERSON] 30.11.2006 року укладено кредитний договір № 006-08002-301106. Відповідно до даного договору банк зобовязався надати останньому кредит у розмірі 3870,10 грн., а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором. Позивач своє зобовязання виконав, а відповідач ухилився від виконання зобовязання за вказаним кредитним договором. У звязку з цим у останнього, станом на 16.08.2011 року, виникла заборгованість в сумі 1571 грн. 72 коп. Просив позов задоволити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки борг ним повністю погашений. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Долученими до матеріалів справи письмовими доказами, судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір № 006-08002-301106, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 3870,10 грн., а останній зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором. Згідно квитанцій № 12790895 та № 39249683 від 31.10.2011 року кредит та відсотки, а також судові витрати по справі, згідно кредитного договору № 006-08002-301106 від 30.11. 2006 року позивачем повністю погашено. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги є безпідставними та недоведеними. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 543, 550, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки по заборгованості по аліментах, які стягуються з відповідача на підставі рішення Сарненського районного суду на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, просила стягнути на її користь з відповідача неустойку в сумі 26334 грн. 36 коп. за період з 22 січня 2009 року по 30 червня 2011 року. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та дала пояснення аналогічні викладеним в заяві, мотивуючи свої доводи тим, що відповідач не сплачував аліментів у розмірі, встановленому рішенням суду. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснивши, що заборгованість із виплати аліментів виникла не з його вини, оскільки ще сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу, загальний розмір стягнення становить 50% заробітку, отримуваний мінімальний заробіток не покривав мінімальних сум стягнення. Згідний сплатити неустойку в сумі заборгованих аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно наданої позивачкою довідки ВДВС Сарненського РУЮ, яку визнав відповідач, заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 31 липня 2011 року становить 6504 грн. 80 коп. з нарахованих 12903 грн. 40 коп. зобовязань. В період з 22 січня 2009 року аліменти боржником сплачувались в меншому розмірі, ніж нараховувались. Статтею 196 Сімейного кодексу України передбачений порядок стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки. З розрахунку, поданого позивачкою, вбачається, що розмір неустойки за заявлений період нарахування аліментів становить 6504 грн. 80 коп. Враховуючи матеріальний стан відповідача, ступінь його вини а також те, що розмір неустойки перевищує розмір несплачених аліментів, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до суми 6504 грн. 80 коп. На підставі викладеного, ст. 196 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Вимоги мотивував тим, що 23.12.2003 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 2\~000 євро, що на час укладення договору було еквівалентно 21\~000,00 грн., які відповідач зобовязалася повернути до 31.12.2010р. В порушення умов договору позики відповідач суму позики у зазначений термін не повернула. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача борг в розмірі 21917,54 грн., також судовий збір в сумі 219,18 грн. та витрати, сплачені позивачем на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з розглядом справи в сумі 120,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23.12.2003 року [PERSON] позичив [PERSON] 2000 євро, що нас складення договору позику було еквівалентно 21\~000,00 грн. з умовою повернення суми боргу до 31.12.2010р. [PERSON] склала розписку, згідно якої прийняла на себе зобовязання сплатити загальну суму позики в розмірі 21000,00 грн. Розписка написана власноруч і підписана [PERSON] Позивач свої зобовязання за договором позики від 23.12.2003 р. виконав, а саме: надав відповідачу грошові кошти в сумі 21000,00 грн. В порушення умов договору позики відповідач суму позики у зазначений термін не повернула. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором позики встановлена сума, що підлягає поверненню та гранична дата повернення боргу. Спала відсотків за користування позикою не встановлювалась, тому вимога щодо стягнення відсотків від суми позики задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 526, 536, 625 ЦК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2009 року. Шлюбні відносини припинилися з лютого 2011р. Подружнє спільне життя не склалося через зради відповідача, втрати взаєморозуміння, сварки. Спільне господарство не ведеться. З огляду на вищевикладене просить шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2009 року (Свідоцтво про шлюб Серія 1-ФП № 053229, а/з № 366 від 20.06.2009 року). Сімейне життя не склалося через зради відповідача, втрати взаєморозуміння, сварки. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим, шлюб необхідно розірвати. Майновий спір не заявлявся. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2011 року. Шлюбні відносини припинилися з березня 2011р. Подружнє спільне життя не склалося через різні характери сторін, втрати взаєморозуміння, довіри. Спільне господарство не ведеться. З огляду на вищевикладене просить шлюб розірвати. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю, а також про те, що вона просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2011 року (Свідоцтво про шлюб Серія 1-ФП № 063755, а/з № 88 від 28.02.2011 року). Сімейне життя не склалося через різні характери сторін, втрати взаєморозуміння, довіри. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим, шлюб необхідно розірвати. Майновий спір не заявлявся. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, посилаючись на те, що вона знаходилася в юридичному шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу є дитина: донька [PERSON] [INFO] . До повноліття з відповідача стягувались аліменти на утримання доньки, але на даний момент вона досягла повноліття і стягнення аліментів припинено. Однак донька позивачки навчається в учбовому закладі: ВП Горлівський технікум харчової промисловостіЛуганського аграрного університету, строк закінчення навчання 30.06.2011 року. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 25% із всіх видів заробітку, оскільки останній не надає матеріальної допомоги на період навчання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, згідно до ст. 76 ЦПК України був належним чином повідомлений про час розгляду справи. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд вважає що, справу можна розглянути у відсутність відповідача, на підставі матеріалів справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідач є батьком повнолітньої дитини [PERSON] [INFO], та згідно діючого законодавства зобовязаний на період навчання утримувати дитину. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу для утримання дитини, що продовжує навчання. Суд вважає стягнути з відповідача судові витрати на користь державі та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня реєстрації позову до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від спільного з відповідачем шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. З вересня 2011 року позивач з сином мешкає окремо від відповідача. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає. Відповідач фізично здоровий, працездатний, працює в СТОВ ім. Енгельса, інших утриманців не має, позивачу одній досить важко утримувати неповнолітнього сина. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 095517, виданим Камянською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Згідно пояснень позивача вона мешкає в с. Баранніковка Кремінського району по вул. Привокзальній, 1/1 з неповнолітнім сином, який знаходиться на її утриманні, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання сина. Договору про добровільну сплату аліментів на утримання малолітнього сина між позивачем та відповідачем немає. Судом встановлено, що суперечки про місце проживання сина немає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. З урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого в них не має дітей. Через непорозуміння та різні погляди на життя вони з відповідачем припинили подружні стосунки, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження родини, з урахуванням їх з відповідачем відносин, вважає неможливим, через що просить суд шлюб розірвати, так як відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАГСу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує позов, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що проти позовних вимог позивачки не заперечує, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 24.04.2010р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 24.04.2010 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 108, дітей від якого сторони не мають. Як вбачається з письмових пояснень позивачки, сімейно шлюбні відносини з відповідачкою припинені через те, що, вони з відповідачем мають різні поняття та погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, у звязку з чим подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них;

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 25 листопада 2011 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

27.09.2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача збитки, завдані невиконанням обов'язків за договором надання послуг. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.10.2008 року між Асоціацією «Стратегічний розвиток підприємств «Ренесанс» та [PERSON] укладено договір № 7996-Т про надання послуг, відповідно до якого відповідача зобов'язано надати позивачу консультацію з організації виробництва кондитерських виробів і зберігання сировини з оплатою таких послуг по факту їх надання у розмірі, визначеному у актах про надання послуг. На виконання умов договору 11.11.2008 року позивачем перераховано на картковий рахунок відповідача 708, 95 грн. Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобв'язання, встановлені договором, незаконно отримав грошові кошти за фактично не надані послуги, чим порушив умови договору. Тому, з врахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки у сумі 602, 61 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, зменшив суму боргу та просив стягнути з відповідача 602, 61 грн. завданих збитків. Відповідач позов не визнав, з підстав, викладених у запереченні. Пояснив, що послуги надавав, відповідно до акту здачі-прийняття наданих послуг від 01.10.2008 року умови договору виконавцем виконані належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено обставини, викладені вище, що підтверджуються письмовими доказами. Між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 3.1. договору № 799-Т, укладено 01.10.2008 року між сторонами по справі (а.с. 7), вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця та фіксується в актах про надання послуг. За виплачену роботу замовник сплачує перераховуючи на картковий рахунок виконавцю винагороду у розмірі, визначеному актом виконання робіт. Акт здачі-прийняття наданих послуг (а.с. 9) свідчить про те, що виконавцем були надані послуги по договору. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що підтвердити доказами факт не надання послуг відповідачем не в змозі і жодних доказів порушень умов договору відповідачем позивач суду не надав. Крім того, вказаний акт представником позивача не спростовувався, в п. 2 вказано, що відповідачем в жовтні 2008 року було надано послуги. Враховуючи вимоги ст.ст. 10 ч.2, 60 ч.І ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування збитків, суд вважає, що позивач не надав доказів для підтвердження протиправності дій відповідача, наявності причинного зв'язку між завданими збитками і його протиправними діями, а відтак відмовляє в задоволенні позову щодо стягнення збитків.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 21 березня 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Центрально -Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зареєстрований шлюб, актовий запис №102. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей доньку Валерію [INFO], сина [PERSON] [INFO]. Проживаючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не змогли створити міцну сім'ю. Сторони до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернулись з заявами про розгляд справи в їх відсутності. У відповідності зі ст. 197 ЦПК України , суд вважає за можливе розглянути справу в відсутності сторін. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 березня 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Центрально -Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 102, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно свідоцтва про народження, сторони мають спільну дітей доньку Валерію [INFO], сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Суд встановив, шлюбні відносини між сторонами припинені. На протязі останнього часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. За період шлюбних відносин, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] постійно виникали сварки через відсутності взаєморозуміння між ними та довіри. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, такі докази має подати і позивач у справі про розірвання шлюбу. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами , відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач надав достатній обсяг доказів, які підтверджують позов, та вважає за необхідне вимогу позивача задовольнити та шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвати.

Outcome: approved