Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ “Проеко завод світлотехніки”, в якому просив суд звернути стягнення на предмет застави за договором застави основних засобів від 08.10.2009 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за № 2951, а саме на Обладнання, перелік якого міститься в Додатку № 1 до вказаного договору застави. Позовні вимоги ґрунтувались на наступному. 08.10.2009 р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстровано у реєстрі за № 2950). Відповідно до умов договору позики позивач передав, а [PERSON] прийняв у власність, безоплатно, без нарахування відсотків суму позики в гривнях у розмірі, еквівалентному 208 780 доларів США за офіційним курсом НБУ, діючим на момент укладення договору (1 долар США складав 8,01 грн.), що станом на момент укладення договору складало 1 672 327,80 грн. За умовами договору вказану суму позики [PERSON] зобов'язався повернути позивачу не пізніше 08.11.2010 року, при цьому сторонами було погоджено, що повернення позики відбуватиметься за графіком, який було встановлено пунктом 3 договору. Відповідно до вказаного графіку повернення позики, затвердженого договором, повернення позики мало відбуватися щомісяця шляхом сплати [PERSON] суми, не меншої ніж 16 060 доларів США в гривневому еквіваленті. Втім, в порушення умов договору [PERSON] не здійснював повернення суми позики позивачу у відповідності до погодженого графіку повернення. На цій підставі позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою проти [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості з повернення позики. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2011, винесеним у справі № 2-4853/11, що набрало законної сили 21.06.2011 р., було повністю задоволено позов позивача до [PERSON] та стягнено з [PERSON] на користь позивача 1 815 494, 69 грн., в тому числі, 1 654 414, 45 грн. основного боргу, 84 186, 32 грн. –пені, 76 893, 92 грн. –індексації відповідно до індексу інфляції. Втім, станом на момент подання цього позову вищезазначене Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська залишалось невиконаним. Крім того, між позивачем та відповідачем був укладений договір застави основних засобів від 08.10.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 2951, у відповідності до якого відповідач виступив в ролі заставодавця (майнового поручителя [PERSON] за договором позики) та передав в заставу позивача (як застоводержателя) предмет застави –обладнання, належне відповідачу, перелік якого міститься в Додатку № 1 до договору застави, відповідно до якого загальна вартість заставленого обладнання склала 998 939, 15 грн. Застава обладнання була зареєстрована позивачем в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію від 13.10.2009 р. № 24978576. Позивач направляв на адресу відповідача повідомлення від 18.10.2011 р. про порушення [PERSON] свого зобов’язання та про необхідність передачі на користь позивача заставленого обладнання, втім не отримав від відповідача жодної відповіді, що і послугувало підставою для подання цього позову. Відомості про початок процедури звернення стягнення на заставлене обладнання були зареєстровані позивачем в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію від 26.10.2011 р. № 33513715. Жодні інші обтяження (застави) на заставлене обладнання в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не зареєстровані, що підтверджується Витягом з Реєстру від 14.10.2011 р. № 33358309. В своєму позові позивач просить суд звернути стягнення на заставлене обладнання шляхом його реалізації з публічних (прилюдних) торгів або з аукціону, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації, –задовольнити вимоги позивача до [PERSON] в розмірі 1 815 494, 69 грн., в тому числі, 1 654 414, 45 грн. основного боргу, 84 186, 32 грн. –пені, та 76 893, 92 грн. –індексації відповідно до індексу інфляції. Ухвалою суду від 29.11.2011 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] Представник позивача надав суду заяву в якій позов підтримав у повному обсязі з підстав у ньому викладених, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача тричі не з’являвся за викликом суду в судові засідання з розгляду цієї справи, був належним чином та завчасно повідомлений про час та місце проведення судових засідань, письмові заперечення проти позову не подав, витребувані судом докази не надав. Враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином , про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відносини, що виникли між позивачем та відповідачем за договором застави, регулюються нормами параграфу 6 глави 49 ЦК України, нормами Закону України “Про заставу”, Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”. У відповідності до статей 546, 572 ЦК України одним із передбачених законом способів забезпечення виконання зобов’язання є застава, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Як передбачено статтями 589, 590 ЦК України, статтею 20 Закону України “Про заставу”, статтею 23 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір застави основних засобів від 08.10.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 2951, у відповідності до якого відповідач виступив в ролі заставодавця (майнового поручителя [PERSON] за договором позики) та передав в заставу позивача (як застоводержателя) предмет застави –обладнання, належне відповідачу, перелік якого міститься в Додатку № 1 до договору застави, відповідно до якого загальна вартість заставленого обладнання склала 998 939, 15 грн. Застава обладнання була зареєстрована позивачем в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію від 13.10.2009 р. № 24978576. Позивач направляв на адресу відповідача повідомлення від 18.10.2011 р. про порушення [PERSON] свого зобов’язання та про необхідність передачі на користь позивача заставленого обладнання, втім не отримав від відповідача жодної відповіді, що і послугувало підставою для подання цього позову. Відомості про початок процедури звернення стягнення на заставлене обладнання були зареєстровані позивачем в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію від 26.10.2011 р. № 33513715. Жодні інші обтяження (застави) на заставлене обладнання в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не зареєстровані, що підтверджується Витягом з Реєстру від 14.10.2011 р. № 33358309. Пункти 4.1 та 5.2 договору застави, укладеного між позивачем та відповідачем, містять аналогічні положення щодо звернення стягнення на предмет застави за цим договором. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2011, винесеним у справі № 2-4853/11, що набрало законної сили 21.06.2011 р., був встановлений факт порушення з боку [PERSON] свого зобов’язання перед позивачем щодо повернення суми позики, яке було забезпечено за рахунок застави обладнання, передбаченого договором застави, укладеним між позивачем та відповідачем. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, у зв’язку із порушенням забезпеченого заставою зобов’язання, позивач має право вимагати звернення стягнення на заставлене обладнання для цілей задоволення своїх вимог до [PERSON] Відповідно до статті 591 ЦК України та статті 21 Закону України “Про заставу” реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться, в тому числі, шляхом його продажу органами державної виконавчої служби з публічних торгів. Відповідно до статті 589 ЦК України, статті 19 Закону України “Про заставу” за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 22 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень” за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити, в тому числі, свою вимогу щодо відшкодування витрат, пов'язаних зі зверненням стягнення на предмет обтяження. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст..88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне покласти їх на відповідача На підставі викладеного,

Outcome: approved