Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-28 00:00:00

У травні 2010 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказував, що вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.07.2009 р. [PERSON] був засуджений за вчинення відносно позивача злочинів передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2010 р. вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, відносно [PERSON] змінено, а засудженого звільнено від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності. Звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності з підстави закінчення строків давності не звільняє його від обовязку відшкодовувати в установленому законом порядку завдані ним матеріальні збитки. В прийнятті цивільного позову під час розгляду кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] було відмовлено. Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу було встановлено, що [PERSON] спричинив йому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Внаслідок завданих відповідачем тілесних ушкоджень, він майже місяць з 30.07.2002 р. по 20.08.2002 р. перебував на стаціонарному лікуванні у 7-й міській лікарні м. Кривого Рогу. Під час перебування на стаціонарному лікуванні були придбані медикаменти на загальну суму 662,93 грн.. За медичне обслуговування було сплачено кошти в сумі 180 грн.. Для захисту свого порушеного права під час досудового слідства, йому доводилось неодноразово звертатись до органів державної влади зі скаргами і копіями фотокарток отриманих тілесних ушкоджень. Зазначені витрати у відповідності з квитанціями та чеками складають 21,47 грн.. У звязку з необхідністю захисту свого порушеного права на час досудового слідства та суду, його дочка [PERSON] укладала для нього договори про надання юридичних послуг із адвокатською конторою [PERSON], [PERSON] та партнерита сплатила за послуги адвоката 8000 грн.. Таким чином сума завданої матеріальної шкоди становить 8864,40 грн.. З урахуванням індексації споживчих цін з 2003 р. по 2009 р., розмір завданих матеріальних збитків складає 8243,80 грн.. Отже, сума матеріальних збитків, з урахуванням індексації споживчих цін протягом 2003-2009 р., становить 17798,3 грн. = 8864,40 грн. + 8243,80 грн., де 8243,80 грн. розмір індексації споживчих цін за 2003-2009 р. розрахований від суми завданих відповідачем матеріальних збитків на 8864,40 грн.. Моральну шкоду йому було заподіяно винними та протиправними діями відповідача, які спричинили йому сильні фізичні та моральні страждання. При визначені розміру моральної шкоди він виходив з таких фактів: - відповідач, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, вчинив по відношенню до нього людини похилого віку, злочин, спричинив тілесні ушкодження середньої тяжкості; - образив, принизив його честь та гідність, проявив неповагу; - завдав тяжкі фізичні муки та страждання; - відповідач у вчиненому злочині не покаявся, свою вину не визнав, хоча судом його вина була повністю доведена. За все життя його так ніхто не принижував та не ображав, тим паче серед молодших за віком людей. Після серйозних травм, отриманих тілесних ушкоджень та постійних переживань, його почали непокоїти сильні головні болі, зявилася тяжкість в області серця, його сон погіршився, переслідує постійно відчуття страху. Він постійно перебуває у стані сильного емоційного хвилювання, так як дії відповідача спричинили сильне моральне пригнічення. У звязку із наданою законом можливістю виражати завдану моральну шкоду і понесений фізичний біль та його наслідки в грошовому виражені, а також враховуючи в цілому приниження, образи, психологічний стрес, що були ним перенесені та його сімєю, вважає, що йому заподіяно моральну шкоду на загальну суму 30000 грн.. Просив стягнути на відшкодування витрат на лікування та послуги адвоката 17798,30 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000 грн.. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а відповідач та його представник позов визнали частково, зазначивши, що згодні компенсувати позивачу понесені ним витрати на придбання ліків в сумі 662,93 грн.. Що стосується індексації роздрібних цін по інфляції заперечують законність вимог. Вимоги про відшкодування понесених позивачем витрат на оплату юридичних послуг не ґрунтуються на законі. Участь адвоката по захисту потерпілого законом прямо не передбачено. Згодні ввідшкодувати позивачу моральну шкоду в 2000 грн.. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON], 29.07.2002 р. [PERSON], із хуліганських мотивів, були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритого вивиху лівого плеча, укушених ран мяких тканин обличчя, лівої кисті, синців, забиттів мяких тканин, забитих ран обличчя, перелому обох носових кісток, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с. 12-15). У звязку з отриманими травмами [PERSON] лікувався стаціонарно з 30.07.2002 р. по 20.08.2002 р. в міській лікарні № 7 м. Кривого Рогу (а.с. 23, 27). З досліджених у судовому засіданні квитанції, чеків, переліку медикаментів придбаних за період стаціонарного лікування, позивачем на лікування було витрачено 842,93 грн. (а.с. 21, 22, 23-24). Із свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого на імя [PERSON] 13 листопада 1997 р. за №1030, що знаходиться в кримінальній справі № 1-6/09 Тернівського районного суду м. Кривого Рогу (а.с. 49 зв.) вбачається, що він, відповідно до Закону України "Про адвокатуру" має право за заняття адвокатською діяльністю. Згідно вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 липня 2009 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 122 ч. 1, 296 ч. 1, 186 ч. 1 КК України та засуджений до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі (а. с. 12-16). Вирок ухвалою від 24.03.2010 р. колегії суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області змінено та звільнено засудженого від призначеного покарання в звязку із закінченням строків давності (а.с. 17-20). Із квитанцій № 4154 від 21.04.2003 р. та № 6522324 від 02.09.2005 р. вбачається, що за надання юридичної допомоги [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 5000 грн. та 3000 грн., відповідно, за юридичні послуги, через СПД [PERSON] та ТОВ Анклав(а.с. 25). Із вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.07.2009 р. вбачається, що адвокат [PERSON] приймав участь у розгляді кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] у якості представника потерпілого [PERSON] (а.с. 12-16), а також у цій же якості приймав участь в перегляді вироку апеляційним судом (а.с. 17-20). Крім цього [PERSON] готувалася касаційна скарга на вирок і ухвалу апеляційного суду, про що свідчить заява про надання копій цих процесуальних документів, який знаходиться у т. 2 кримінальної справи на аркуші 153. Із протоколів судових засідань та журналу судових засідань, що знаходяться на арк. 55, 56-63, 65, 67, 68. 69, 75, 78, в т. № 2 кримінальної справи, слідує, що адвокат [PERSON] приймав участь у якості представника потерпілого [PERSON] при розгляді кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] - 16.06.2005 р. протягом 1 години; 06.09.2005 р. протягом 1 години; 03.10.2005 р. протягом 33 хвилин; 27.10.2005 р. протягом 5 хвилин; 22.10.2005 р. протягом 56 хвилин; 26.01.2006 р. протягом 20 хвилин; 14.02.2006 р. протягом 10 хвилин; 29.03.2006 р. протягом 2 хвилин; 25.04.2006 р. протягом 3 хвилин; 23.05.2006 р. протягом 3 хвилин; 21.07.2006 р. протягом 52 хвилин; 04.09.2006 р. протягом 6 хвилин; 27.09.2006 р. протягом 21 хвилини; 02.10.2006 р. протягом 6 хвилин; 26.10.2006 р. протягом 28 хвилин; 20.12.2006 р. протягом 1 години; 08.01.2008 р. протягом 1 години 15 хвилин; 28.01.2008 р. протягом 28 хвилин; 12.02.2008 р. протягом 1 години 11 хвилин; 14.03.2008 р. протягом 40 хвилин; 23.06.2009 р. протягом 54 хвилин; 08.07.2009 р. протягом 44 хвилин; 13.07.2009 р. протягом 3 хвилин; 5.07.2009 р. протягом 36 хвилин- тобто взагалі 16 годин 36 хвилин. Адвокат [PERSON] також приймав участь у досудовому слідстві по кримінальній справі в якості представника потерпілого на підставі угоди від 01 серпня 2002 року, укладеної між ним і [PERSON], яка знаходиться на аркуші 49 кримінальної справи, будучи присутнім під час допитів потерпілого, очної ставки потерпілого з [PERSON], та знайомився з матеріалами кримінальної справи після закінчення судового слідства, про що свідчать вказані протоколи на а.с. 51, 129-131, 156 у томі № 1 вказаної справи. При винесенні вироку 15.07.2009 року питання щодо стягнення з засудженого [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] судових витрат за надання юридичної допомоги не вирішувалось судом (а.с. 12-16). Підстави виникнення цивільних прав і обовязків визначені в ст. 11 ЦК України. Зокрема такими є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідач не оспорює, що в нього виник обовязок відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, перед позивачем у звязку з його діями у відношенні [PERSON]. Відшкодування збитків (майнової шкоди) та моральної (немайнової) шкоди, передбачено ст. 16 ч. 2 п.п. 8,9 ЦК України, як способи захисту цивільних прав. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування згідно до ст. 22 ЦК України, п. 1 ч. 2 якої визначено, що збитками є в тому числі витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 283 ЦК України, особа має право на охорону здоровя, що передбачає в тому числі відшкодування заподіяної здоровю шкоди, в разі вчинення в її відношенні дій, передбачених ст. ст. 121-145 КК України. Вироком від 15.07.2009 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу відповідача [PERSON], визнано таким, що вчинив у відношенні [PERSON] злочини, у тому числі передбачений ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 12-16, 17-20). Крім цього, згідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, у даному випадку права на охорону здоровя, при тому, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких [PERSON] зазнав у звязку з ушкодженням здоровя. Згідно наданих позивачем медичних документів (а.с. 23- 24, 27) та чеків і квитанції про придбання медичних препаратів та засобів, а також оплату медичних послуг (а.с. 21, 22) на поновлення здоровя лікування, витрачено 842,93 грн., тобто вказана сума є реальними збитками (майновою шкодою), що спричинені позивачеві відповідачем [PERSON]. При цьому, суд не вважає поштові витратив сумі 21,47 грн., що понесені при відправці кореспонденції зі скаргами під час досудового слідства до органів державної влади, витратами на відшкодування майнової шкоди завданої ушкодженням здоровя. Таким чином стягненню на користь позивача підлягає вказана сума майнової шкоди витрат на лікування, з урахуванням положень ст. 1166 ЦК України, що передбачають її відшкодування в повному обсязі, особою, яка її завдала зі своєї вини, своїми неправомірними діями. Відповідач [PERSON] також повинен відшкодовувати на користь позивача моральну шкоду завдану [PERSON] ушкодженням здоровя, з урахуванням положень ст. ст. 1167, 1168 ЦК України, що передбачають її відшкодування особою, яка її завдала, зі своєї умисної вини, в тому числі умисної форми, неправомірними діями. Визначаючи розмір моральної шкоди завданої позивачу, суд керується ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, та враховує що у відношенні потерпілого було вчинено злочини, передбачені ст. ст. 122 ч. 1, 296 ч. 1 КК України, умисно завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що призвело до фізичного болю та страждань, а також вимоги розумності і справедливості, та вважає, що стягненню на її відшкодування підлягає 7000 грн.. Доводи відповідача, що моральна шкода підлягає відшкодуванню з урахуванням обопільної вини як його відповідача, так і позивача є необґрунтованими, так як позивачу було завдано тілесних ушкоджень з прямим умислом відповідача, при тому, що в порушенні кримінальної справи у відношенні позивача було відмовлено 10.03.2005 р. постановою слідчого з мотиву відсутності в діях [PERSON] перевищення заходів необхідної оборони, передбачених ст. 36 КК України, що знаходиться на аркуші 133 т. № 2 кримінальної справи. Відповідно до ст.ст. 91, 93 КПК України в рамках кримінального провадження у справі відшкодуванню підлягають судові витрати та оплата послуг захисника підсудного, які передбачені названими нормами закону. Витрати ж, понесені потерпілим на оплату юридичних послуг адвоката, не відносяться до судових витрат; це питання вирішується окремо за правилами цивільного судочинства. Про неможливість розгляду питання оплати юридичних послуг у порядку кримінального судочинства випливає й з розяснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 7 липня 1995 року Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат. До матеріальної шкоди витрати, понесені потерпілим на оплату послуг адвоката не відносяться. Згідно ст. ст. 49, 52 КПК України потерпілий під час розгляду кримінальної справи може мати представника, яким може бути адвокат. Представник потерпілого користується процесуальними правами потерпілого. Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" від 19.12.1992 року №2887-ХІІ (з послідуючими змінами і доповненнями) оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським обєднанням чи адвокатом. Одним із видів адвокатської діяльності згідно ст. 5 Закону України "Про адвокатуру" є здійснення представництва в суді, інших державних органах перед громадянами та юридичними особами. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України, що містяться у п. 9 постанови №13 від 02 липня 2004 року "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" потерпілий з моменту визнання його таким може мати представника в кримінальному процесі, зокрема з числа адвокатів. Як видно з матеріалів справи, позивач скористався цим правом. Будучи визнаним потерпілим, він на законних підставах мав свого представника як під час досудового слідства, так і в суді адвоката [PERSON] На оплату його праці він витратив 8000 грн. (а.с. 25) Отже, потерпілий по кримінальній справі №1-6/2009 має право порушити питання про стягнення з засудженого [PERSON] цих витрат. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення витрат за надання юридичної допомоги адвокатом [PERSON], як його представником, в розмірі 8000 грн. підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення цих коштів з відповідача. При винесенні вироку Тернівським районним судом м. Кривого Рогу 15.07.2009 р. питання про відшкодування витрат по оплаті праці адвоката по наданню юридичної допомоги [PERSON] не вирішувалося. Суд вважає, що право на відшкодування цих витрат виникло в потерпілого, після перевірки законності вироку судом апеляційної інстанції, тому строк позовної давності позивачем при зверненні з такою вимогою не пропущено. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат на правову допомогу потерпілому суд керується положеннями постанови КМ України від 27.04.2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" та Додатком до вказаної постанови. З урахуванням загальних витрат часу представником потерпілого та необхідністю підготовки ним процесуальних документів по кримінальній справі, стягненню підлягає загальна сума 6374,40 грн., за загальний час 16 годин 36 хвилин прийняття участі в судових засіданнях і проведених слідчих діях та підготовку матеріалів звернень до суду, із застосуванням показника мінімальної зарплати в 960 грн. станом на 01.07.2011 р.. Так, постановою КМУ від 27.04.2006 р. № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави, що застосовується також при компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони, а не лише держави, передбачено, відшкодування витрат у звязку з вчиненням дій необхідних для розгляду справи, до яких віднесено в тому числі складання позову, в розмірі, що не може перевищувати 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за сукупність дій необхідних для розгляду справи. Оскільки мінімальна заробітна плата складала станом на 01.07.2011 р., 960 грн., то стягненню підлягає сума 480 грн. за підготовку документів та 5894,4 грн. за участь в слідчих діях під час досудового слідства та в судових засіданнях під час судового розгляду справи. Стосовно вимоги про індексацію завданих матеріальних збитків із застосуванням індексів інфляції за 2003-2009 р., то вона не обґрунтована нормою законодавства, що дає право позивачу на її задоволення, притому, що така норма не зазначена ні в тексті позову складеного від імені позивача Адвокатською конторою [PERSON], [PERSON] і партнери, ні під час розгляду справи представником позивача, що є працівником указаної адвокатської контори, що позбавило відповідача та його представника можливості заперечувати проти конкретної правової підстави проведення індексації в звязку з інфляцією, при вказаних позивачем обставинах, та перевіряти ці обставини та підстави наданими доказами, або надавати докази на їх спростування. Тому, враховуючи це та різні фактичні підстави для можливого застосування норм ЦК України та інших законодавчих актів стосовно проведення індексації в звязку з інфляцією, враховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суд вважає за необхідне в проведенні індексації відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача понесені судові витрати: 8,50 грн. судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди та 72,17 грн. за задоволення вимоги про стягнення витрат на лікування та юридичні послуги та 120 грн. витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи за вимогу про відшкодування матеріальних збитків, від сплати яких при подачі позову позивач звільнений відповідно до законодавства. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 283, 1166, 1167, 1168, 1179, 1199 ЦК України, ст. ст. 5, 12 Закону України "Про адвокатуру", ст. ст. 49, 52, 91, 93 Кримінально-процесуального Кодексу України,

Outcome: partial