Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-16 00:00:00

ПАТ «Компанія Росток звернулися до сулу із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником, посилаючись на те, що відповідач будучи матеріально відповідальною особою, який працював на посаді водія автотранспортних засобів категорії В.С, та який був закріплений за автомобілем [PERSON], по закінченню робочого дня не доставив автомобіль [PERSON] д.н.з.[NUMBER] за його місцем стоянки та в ніч з 12.12.2010 року (неділя) на 13.12.2010 року (понеділок) потрапив у дорожньо-транспортну пригоду за участю другого автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] та за участю третього автомобіля ВАЗ 21093 державний знак1888, який належить Управлінню державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві. Позивач зазначав, 14.12.2010 року позивач звернувся до Солом»янського районного управління міліції із заявою про самовільне заволодіння відповідачем транспортним засобом, оскільки 13.12.2010 року автомобіль [PERSON] д.н.з.[NUMBER] на підприємстві був відсутній, місцезнаходження водія було не відоме, маршрутного листа відповідачу не видавали. За результатами розгляду заяви, було винесено постанову про відмову в порушення кримінальної справи. Позивач зазначав, що постановою Святошинського районного суду м. Києва відповідача [PERSON], було визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді за ст.130 ч.1, ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн. Позивач зазначала, що відповідач 15.12.2010 року написав розписку визнав матеріальну відповідальність нанесену позивачу, зобов»язувався відшкодувати збитки або викупити ушкоджений транспортний засіб, але в досудовому порядку спір врегулювати не вдалося. Позивач зазначав, що транспортний засіб [PERSON] д.н.з.[NUMBER] після ДТП було оцінено та продано за домовленістю сторін за 38000 грн., але згідно висновку спеціаліста вартість завданих збитків складає 59 901,00 грн., а тому просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача від позову не відмовилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила суд позов задовольнити.. Відповідач у справі належним чином повідомлений у судовому засіданні позов визнав частково, але в який частині суд не повідомив, зазначав, що вартість завданих збитків набагато менша,доказів в заперечення проти позову суду не надав. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON], працював на посаді водія автотранспортних засобів категорії В,С на автомобілі [PERSON] з 01.12.2009 року в ЗАТ «Компанія Росток»( а.с.10), з яким було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність № 224 від 11.12.2009 року ( а.с.11). Судом встановлено, що відповідач у позаробочий час, не повернув [PERSON] д.н.з.[NUMBER] за місцем його зберігання до ЗАТ «Компанія Росток», не прийшов на роботу13.12.2010 року, що підтверджено [PERSON] ( а.с.15), табелем виходу на роботу ( а.с.14), про що керівництво ЗАТ «Компанія Росток»повідомили Солом»янське РУ ГУ МВС України в м. Києві ( а.с.16). Судом встановлено, що транспортний засіб [PERSON] д.н.з.[NUMBER], належить позивачу у справі, що підтверджено Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с.20). Судом встановлено, що відповідач у вихідний день 12.12.2010 року потрапив у ДТП, на службовому автомобілі [PERSON] д.н.з.[NUMBER], та відносно відповідача було складено адміністративні протоколи про порушення останнім Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124, 130 ч.1 КУпАП.( а.с.17-18). Судом встановлено, що згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва відповідача [PERSON], було визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді за ст.130 ч.1, ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн.( а.с.26). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою Судом встановлено, що на виконання Полісу ВС №9840872 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( а.с..25) та згідно рішення Господарського суду м. Києва від 14.07.2011 року (а.с.126-129) затверджено мирову угоду між Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві та ЗАТ «Компанія Росток»про визнання завданої шкоди у розмірі 17916,81 грн., та зобов»язання відшкодувати шкоду за мировою угодою. Судом встановлено, що згідно висновку спеціаліста Звіт про визначання ринкової вартості КТЗ (а.с.31-55) ринкова вартість колісного транспортного засобу [PERSON] д.н.з.[NUMBER] станом на 31.01.2011 року становить з ПДВ 59901,00 грн. Судом встановлено, що згідно висновку спеціаліста Звіт про визначання вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ (а.с.83-111) вартість матеріального збитку колісного транспортного засобу [PERSON] д.н.з.[NUMBER] станом на 31.01.2011 року становить з ПДВ 30750,69 грн. Судом встановлено, що відповідач згідно розписки ( а.с.8) зобов»язувався відшкодувати вся завдані збитки, спричинені внаслідок ДТП та ушкодженням автомобіля [PERSON] д.н.з.[NUMBER] в найкоротший термін чи або викупити даний транспортний засіб за ціною відповідно до ринкової вартості встановленої на момент ДТП. Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку завдані збитки позивачу не відшкодував, транспортний засіб [PERSON] д.н.з.[NUMBER] не викупив. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 01.07.2011 року (а.с.124-125) ПАТ «Компанія Росток»продали фізичній особі [PERSON] автомобіля [PERSON] д.н.з.[NUMBER] за ціною 38000 грн. та згідно [PERSON] приймання-передачі ( а.с.125) передали автомобіля [PERSON] д.н.з.[NUMBER] покупцю. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. [PERSON] завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, завдала шкоди діяльністю, щодо його використання, зберігання або утримання, зобов»язана відшкодувати її на загальних підставах. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А тому на думку суду позов доведений та підлягає частковому задоволенню тат стягненню з відповідача [PERSON] вартість завданого матеріального збитку позивачу внаслідок ушкодження транспортного засобу [PERSON] д.н.з.[NUMBER] у розмірі ціни його продажу, що становить 38000 грн. та відшкодовані збитки власнику транспортного засобу ВАЗ 21093 державний знак1888, який належить Управлінню державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві, згідно рішення Господарського суду м. Києва від 14.07.2011 року у розмірі завданої шкоди , що становить 17916,81 грн. Всього на загальну суму 55916,81 грн. В решті позов задоволенню не підлягає у зв»язку із недоведеністю суми завданих збитків позивачу з боку відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати, пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог у розмірі (55916,816864х77317,81=624,86 грн). На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial