Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

Позивачка в березні 2011 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод користування власністю шляхом демонтажу реклами і стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 22 липня 2011 року в якості співвідповідача було залучено [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачка в позовній заяві, уточненій позовній заяві і в ході судового засідання позивачка та її представник посилалися на те, позивачка є власником квартири [ADDRESS]. В належній їй квартирі проживають члени її сімї: чоловік [PERSON] та син [PERSON] На першому поверсі будинку №74 по пр. Газети Правда м. Дніпропетровська під її квартирою розташована квартира №40, власником якої є [PERSON]. З 2007 року квартира відповідачки [PERSON] переобладнана в нежитлове приміщення, в якому розташований Зоомагазинз виходом на проспект Газети Правда. Її квартира розташована таким чином, що тільки житлова кімната площею 10,7 кв.м. вікнами виходить в двір. Цю кімнату займає її син. Інша частина квартири, а саме її з чоловіком спальня, велика кімната загального користування всієї сімї і яка обладнана балконом, кухня вікнами виходять на проспект і розташовані над Зоомагазином. 26 січня 2011 року відповідачка на зовнішній частині балкону належної їй квартири встановила світлову рекламу. Реклама встановлена так, що в нижній частині балкону зроблений бордюр із щитів реклами, в який прокладений нічим не прикритий електричний кабель по контору балкона. З настанням темряви включається реклама і відключається з відкриттям магазину. Відповідач [PERSON] є орендатором приміщення. Відповідно до довідки Дніпропетровської міської ради від 18.02.2011 року за № 147, дозвіл на розміщення зовнішньої реклами або паспорт на розміщення інформаційної вивіски по проспекту Газети Правда будинок №74 Зоомагазин приватному підприємцю [PERSON] не надавались та не погоджувалися. Діями відповідачів по розміщенню зовнішньої реклами порушуються її права, як власника квартири. З часу встановлення реклами для неї порушений нормальний відпочинок вночі, тому що зовнішня реклама освітлює кімнату квартири. Конструкції реклами дають можливість для проникнення в квартиру із зовні. Просили суд: усунути перешкоди [PERSON] у користуванні власністю, зобовязати відповідачів за їх кошти демонтувати в тижневий термін з балкону належній їй на праві приватної власності квартири [ADDRESS] зовнішню рекламу зоомагазину з усіма елементами конструкцій; стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в розмірі 10000 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати по справі та витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 600 грн. Представник відповідачки [PERSON] в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Вказав, що між приватним підприємцем [PERSON] і приватним підприємцем [PERSON] 03 січня 2011 року було укладено договір оренди нежитлового приміщення 40 в будинку №74 по пр. Г. Правда в м. Дніпропетровську. Саме [PERSON] і було здійснено розміщення вивіски на магазин. Просила в задоволені позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Вказав на те, що інформаційна вивіска не примикає до балкону позивачки. Дійсно вона розташована між 1 та 2 поверхом. Світлова інформаційна вивіска виготовлялася та була встановлена на його замовлення. Просив в позові відмовити. Треті особи в судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Свідок [PERSON], вказала, що в 2008-2009 році вона орендувала приміщення 40 в будинку №74 по пр. Газети Правда в м. Дніпропетровську. З мешканцями квартири 42 були проблеми так вони викидали сміття, бурян із балкону, поливали квіти на балконі так, що були пошкоджені жалюзі. З ними були постійні конфлікти. Суд вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] , дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу від 13 грудня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3-15162 є власником трикімнатної квартири [ADDRESS], яка знаходиться на другому поверсі ( а.с. 14-21). Відповідно до довідки ЖКП Північне від 03.03.2011 року №694 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], чоловік [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] ( а.с.6). Як вказала позивачка фактично в квартирі мешкає вона, її чоловік та син - треті особи по справі. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 20.03.2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 15.03.2007 року №634 нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів прим.40 пр. Газети Правда, буд.74 в м. Дніпропетровську Дніпропетровська область належить [PERSON] ( а.с.51,52). Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця Серія В01 №546857 [PERSON] є фізичною особою підприємцем ( а.с.48) та відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку вид діяльності здавання в оренду приміщення ( а.с.49) 03.01.2011 року був укладений договір оренди нежитлового приміщення 40 в будинку №74 по пр. Газети Правдав м. Дніпропетровську між приватним підприємцем [PERSON] і приватним підприємцем [PERSON]. Орендна плата 1500 грн. на місяць. Строк дії договору на 11 місяців, діє з 03.01.2011 року по 03.12.2011 року включно ( а.с. 62-64). Відповідно з п.5.3 Договору з дозволу наймодавця наймач вносить зміни в склад орендованого майна, проводить його реконструкцію, технічне переоснащення. [PERSON] є фізичною особою підприємцем ( а.с.65) платник єдиного податку ( а.с.66). Згідно Картки обліку стаціонарного обєкта торгівлі дійсної до 01.02.2011 року Магазин Зоо, за адресою Індустріальний район, пр. ім. Газети Правда, буд.74 (пр.40), вид діяльності непродовольчі товари, зоотовари ( а.с.61). Згідно до паспорту зовнішньої оздоблення фасаду, реконструкції квартири №40 по пр. Г. Правда,74 під магазин непродовольчих товарів в м. Дніпропетровську погодженого з Головним архітектурно-планувальним управлінням Дніпропетровської міської ради та Інспекцією Архітектурно будівельного контролю погоджено піддашок (а.с. 43-45, 77-93) . Відповідно до Договору від 13 січня 2011 року приватний підприємець [PERSON] замовив, оплатив та встановив світлову вивіску ( а.с.46-47). Згідно з листом 18.02.2011 року №147 Управління внутрішньої політики дозвіл на розміщення зовнішньої реклами або паспорт на розміщення інформаційної вивіски за інформацією ГоловАПУ та КП Адміністративно - технічне управління не надавались та не погоджувались ( а.с.13). В судовому засіданні відповідачем [PERSON] не заперечувався той факт, що дійсно світлова вивіска заходить на балкон позивачки, що підтверджується долученими фотокартками ( а.с.56,57,97,99), однак заперечував факт наявності електричного дроту на балконі позивачки. Суд критично відноситься до долученого акту від 24.08.2011 року, оскільки огляд вивіски з балкону [PERSON] не проводився, крім того акт належним чином не завірений. Судом було розяснено відповідачам право на проведення судової експертизи за їх заявою, для вирішення питання що встановлено було відповідачем: світлова вивіска, світлова реклама, однак від проведення експертизи відповідачі відмовилися. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, саме відповідачем [PERSON] було замовлено та встановлено зовнішню світлову вивіску, а не піддашок, як це було передбачено в паспорті, пояснювальній записці ( а.с. 81), на нежитловому приміщенні №40 в будинку № 74 в м. Дніпропетровську, дозвіл на розміщення якої не надавався, тому суд приходить до висновку, саме [PERSON] є належним відповідачем по справі, саме ним порушені права позивачки та за його кошти підлягає її демонтування. Позивачкою заявлені вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року № 5, за моральну ( немайнову ) шкоду, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визнає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психологічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Проаналізувавши доводи позивачки і заперечення представника відповідачки, відповідача , суд приходить до висновку про наявність у позивачки на протязі тривалого часу моральних страждань, оскільки вона є особою яка постійно проживала на території зони посиленого радіоактивного контролю у 1986-1992 роках ( 4 категорія) . Тривалий час вона була позбавлена нормального відпочинку, відчувала страх за своє майно, тому суд вважає, що позивачці заподіяно моральну шкоду, однак ураховуючи характер правовідносин сторін, обставини справи та засади розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити її в розмірі 5000 грн. та стягнути її з винної особи [PERSON] У відповідності зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачка просила стягнути із відповідачів на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Однак як вбачається із довідки Індустріальної районної асоціації адвокатів м. Дніпропетровська Юридична консультація від 14.03.2011 року №408-р, виданої на підставі книги обліку доходів за 2011 рік, [PERSON] оплатила адвокату [PERSON] 600 грн. за надання правової допомоги при складання позовної заяви, тому суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача понесених позивачкою витрат на складання позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] якою оплачено судові витрати в розмірі 45 грн. 50 коп. .

Outcome: partial