Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

В червні 2011 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає, хоча їх дитина, яка утримується за її рахунок, потребує такої допомоги. Посилаючись на викладене позивачка просила про задоволення позову у повному обсязі. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила про його задоволення, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд у відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, вважає можливим ухвалити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька i (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мiнiмуму для дитини вiдповiдного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Однак за їх спільною заявою, поданою до органу державної реєстрації актів цивільного стану, в порядку та на підставі п.1 ч.2 ст. 125 СК України, відповідач - [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить запис №2311 у Свідоцтві про народження І БК 223975 ід 21.11.2003, виданим ВРАГС Солом"янського РУЮ м. Києва 05 грудня 2003 року. В травні 2006 року фактичні шлюбні відносини між сторонам припинено. З цього часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка утримуються за рахунок позивачки і потребує допомоги. Оскільки відповідач не належним чином виконує покладеного на нього законом обовязку щодо утримання дитини, то порушене право позивачки на отримання від відповідача достатніх коштів на утримання дитини підлягає захисту. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище позивачки, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення, а тому суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на утримання [PERSON], [INFO], яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2011 р. і до повнолітня дитини. Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в доход держави. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved