Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05 липня 2011року було розділено сумісне майно подружжя, а саме визнано за нею право власності на 1/2 частку від 11/25, що становить 11/50 частин житлового будинку №29 з господарськими будівлями по вул. Попова в м.Кременчуці. Зазначене рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого має бути проведена державна реєстрація прав власності. З моменту державної реєстрації у неї виникне право власності на частину вищевказаного житлового будинку. У встановленому законом порядку вона звернулась до КП КМБТІ з заявою про реєстрацію права власності. Державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, після технічної інвентаризації об*єкту, права щодо якого підлягають державної реєстрації. Для цього вона була зобов*язана надати доступ техніку КП КМБТІ для обстеження об*єкту, а саме житлового будинку №29 по вул..Попова в м.Кременчуці. Доступ для обстеження будинку відповідач не надає. Реєстратор відмовляє у проведенні державної реєстрації прав, якщо не проведено технічну інвентаризацію об*єкта, права щодо якого підлягають державної реєстрації. Проте, відповідач не допустив інспектора для проведення замірів вказаного будинку. Позивач просить усунути перешкоди в праві користування майном, а саме житловим будинком шляхом зобов*язання [PERSON] надати вільний доступ техніку КП КМБТІ для технічного обстеження житлового будинку №29 з господарськими будівлями по вул..Попова в м.Кременчуці та стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, додатково зазначила, що до звернення в суд, неодноразово, вони намагалися вирішити питання мирним шляхом, прохали відповідача звільнити належне позивачу приміщення, проте останніми такі вимоги ігнорувалися. Відповідач в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечує, пояснив, що дійсно не надає доступу до житлового приміщення. Третя особа КП Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації, Крюківський відділ ДВС Кременчуцького МУЮ в судове засідання не з*явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, направили клопотання про розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. За рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05 липня 2011року було розділено сумісне майно подружжя, а саме визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку від 11/25, що становить 11/50 частин житлового будинку №29 з господарськими будівлями по вул..Попова в м.Кременчуці. Дане рішення набрало чинності 15.07.2011 р., позивач є власником частини житлового будинку №29 по вул.. Попова в м.Кременчуці. Суд прийшов до висновку про те, що позивач є власником Ѕ частки від 11/25 , що становить 11/50 частин житлового будинку №29 по вул.. Попова в м.Кременчуці. Як вбачається з довідки КП КМБТІ від 03.10.2011року розгляд замовлення №11-715299 з метою внесення поточних змін в жилий будинок №29 по вул..Попова з виготовленням технічного паспорту вихід техніка на 16.09.2011року та повторний вихід техніка на 30.09.2011року призупинено в зв*язку з ненаданням доступу для обстеження житлового будинку з надвірними будівлями роботи з поточної інвентаризації . Проте, відповідач не допустив техніка для проведення замірів вказаного будинку. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з вимог статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.10 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перешкоджає користуванню позивачем своїм майном і тому це його право власника підлягає захисту шляхом зобов*язання відповідача не чинити перешкоди в користуванні майном. На підставі викладеного позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, витрати по сплаті судового збору у сумі 52 грн. 50 коп. та витрати по сплаті послуг адвоката в суми 400грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved