overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 01.02.2008 р. він уклав з відповідачем договір позики, згідно якого він надав, а відповідач зобов'язався через 90 днів повернути 13000 Євро. Термін повернення грошей скінчився, але відповідач грошей не повернув, у зв'язку з чим позивач після уточнення вимог просить стягнути суму боргу у розмірі 13000 Євро, що еквівалентно 151887 грн., три відсотки від простроченої суми за період з 02 травня 2008 р. по 15 серпня 2011 р. в розмірі 14991,25 грн.. У судове засідання позивач не з'явився, позов підтримав, справу просив слухати без нього. За судовим дорученням до суду надійшли письмові пояснення відповідача, позов визнав частково, просив справу розглядати у його відсутність. Судом досліджено наступні докази: довідки про стан курсу НБУ гривні до іноземної валюти; розписка від 01.02.2008 р.; копія паспорту та ідентифікаційного коду позивача; квитанції про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи; письмові пояснення відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 2008 р. позивач зайняв відповідачу [PERSON] 13000 Євро, строком до 01 травня 2008 р.. В порушення ст.526 ЦК України відповідач зобов'язання про повернення боргу не виконав, тому сума боргу в розмірі 13000 Євро, що за курсом НБУ становить 151887 грн., на підставі ст.ст.1046, 1049 ЦК України підлягає стягненню на користь позивача. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Термін прострочення виконання зобов'язання станом на 15.08.2011 р. складає 1198 днів, а розмір відсотків, що підлягають стягненню, 14991,25 грн.. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими і є всі підстави для стягнення з відповідача суми боргу. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦК України на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним, відповідно до квитанцій, судовий збір в розмірі 1668, 78 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 18.03.2008 р. він та відповідач уклали договір позики, згідно якого він надав, а відповідач зобов'язався повернути через ЗО днів 14000 Євро. Термін повернення грошей скінчився, але відповідач грошей не повернув, у зв'язку з чим позивач відповідно до уточнених вимог просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 14 000 Євро, що еквівалентно 154 950 грн., та 3% річних в сумі 15793,4 грн. У судове засідання позивач не з'явився, позов підтримав, справу просив слухати без нього. За судовим дорученням до суду надійшли письмові пояснення відповідача, позов визнав частково, просив справу розглядати у його відсутність. Судом досліджено наступні докази: довідка про стан курсу НБУ гривні до іноземної валюти; розписка від 18.02.2008 р.; копія паспорту та ідентифікаційного коду позивача; квитанції про сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи; письмові пояснення відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2008 р. позивач на виконання договору позики надав відповідачу 14000 Євро, строком до 20 березня 2008 р.. В порушення ст.526 ЦК України відповідач зобов'язання про повернення боргу не виконав, тому сума боргу в розмірі 14000 Євро, що за курсом НБУ становить 154950 грн., на підставі ст.ст.1046, 1049 ЦК України підлягає стягненню на користь позивача. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Термін прострочення виконання зобов'язання станом на 15.08.2011 р. складає 1239 днів, а розмір відсотків, що підлягають стягненню, 15793,4 грн.. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і є всі підстави для стягнення з відповідача суми боргу. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦК України на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним, відповідно до квитанцій, судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Представник позивачки в судове засідання не з'явилася, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10.05.2003 p., який було розірвано 16.08.2010 р. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про шлюб; копії паспортів сторін; копія ідентифікаційного коду відповідача; довідка про перебування дитини на утриманні. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004 p., який було розірвано 15.11.2010 р. Від спільного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Представник Лисичанської психіатричної лікарні звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON], [INFO], примусової амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що остання з 1994 року перебуває на Добліку з діагнозом: шизофренія, неодноразово знаходився на лікуванні у психіатричних закладах. Потребує регулярного прийому ліків, у добровільному порядку від лікування ухиляється. За своїм психічним станом потребує в наданні амбулаторній психіатричній допомоги в примусовому порядку, оскільки схильний до вчинення агресивних дій щодо оточуючих. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просив заяву задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надано суду відповідні докази. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] за своїм психічним станом не може бути присутній у судовому засіданні. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд дослідив матеріали справи: копія паспорта [PERSON] (а.с. 2), висновок комісії лікарів (а.с. 3). Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, прокурора, законного представника, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] з 1994 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом шизофренія. Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Наданим заявником висновком комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом, від 08 серпня 2011 року підтверджується той факт, що [PERSON], [INFO] за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренія. (а.с.3). Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Представник Лисичанської психіатричної лікарні звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON], [INFO], примусової амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що остання з 1997 року перебуває на Добліку з діагнозом: шизофренія, неодноразово знаходився на лікуванні у психіатричних закладах. Потребує регулярного прийому ліків, у добровільному порядку від лікування ухиляється. За своїм психічним станом потребує в наданні амбулаторній психіатричній допомоги в примусовому порядку, оскільки схильний до вчинення агресивних дій щодо оточуючих. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просив заяву задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надано суду відповідні докази. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] за своїм психічним станом не може бути присутній у судовому засіданні. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Суд дослідив матеріали справи: копія паспорта [PERSON] (а.с. 2), висновок комісії лікарів (а.с. 3). Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, прокурора, законного представника, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] з 1997 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом шизофренія. Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Наданим заявником висновком комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом, від 08 серпня 2011 року підтверджується той факт, що [PERSON], [INFO] за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренія. (а.с.3). Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Представник Лисичанської психіатричної лікарні звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON], [INFO], примусової амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній з 1982 року перебуває на Добліку з діагнозом: пропфшизофренія, неодноразово знаходився на лікуванні у психіатричних закладах. Потребує регулярного прийому ліків, у добровільному порядку від лікування ухиляється. За своїм психічним станом потребує в наданні амбулаторній психіатричній допомоги в примусовому порядку, оскільки схильний до вчинення агресивних дій щодо оточуючих. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просив заяву задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надано суду відповідні докази. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є довідка, про те, що він на даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні в ЛОПЛ. За психічним станом у судове засідання на 22.08.2011 року явитись не може. Законний представник [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Суд дослідив матеріали справи: копія паспорта [PERSON] (а.с. 2), висновок комісії лікарів (а.с. 3). Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] з 1982 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом пропфшизофренія. Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Наданим заявником висновком комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом, від 08 серпня 2011 року підтверджується той факт, що [PERSON], [INFO] за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді пропфшизофренія. (а.с.3). Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Представник Лисичанської психіатричної лікарні звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON], [INFO], примусової амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній з 2003 року перебуває на Добліку з діагнозом: шизофренія, неодноразово знаходився на лікуванні у психіатричних закладах. Потребує регулярного прийому ліків, у добровільному порядку від лікування ухиляється. За своїм психічним станом потребує в наданні амбулаторній психіатричній допомоги в примусовому порядку, оскільки схильний до вчинення агресивних дій щодо оточуючих, зловживає алкоголем. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просив заяву задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надано суду відповідні докази. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] за своїм психічним станом не може бути присутній у судовому засіданні. Законний представник [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Суд дослідив матеріали справи: копія паспорта [PERSON] (а.с. 2), висновок комісії лікарів (а.с. 3). Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] з 2003 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом шизофренія. Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Наданим заявником висновком комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом, від 08 серпня 2011 року підтверджується той факт, що [PERSON], [INFO] за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренія. (а.с.3). Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

У квітні 2011 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яким просив визнати недійсним укладений з відповідачами під впливом обману договір купівлі-продажу належної йому частини квартири [ADDRESS]. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву на підтримку позову і проханням розглянути справу за його відсутності, відповідачі надали заяву в якій позов визнали, також просили розглянути справу без їх участі. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. Встановлено, що позивач та відповідачі на підставі свідоцтва від 25 січня 1999 р., виданого Миколаївською міської службою приватизації, отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. Договором між ними, посвідченим нотаріально 12 грудня 2006 р., визначено частки на квартиру по 1/3 за кожним співвласником. 08 лютого 2007 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір за №92, відповідно до якого [PERSON] продав належну йому 1/3 частку квартири [PERSON] та [PERSON], які,в свою чергу, прийняли її по ? частці кожна. Договір зареєстрований у БТІ 27 березня 2007 р., кожен з відповідачів є власником ? частини квартири. Всупереч зазначенню у договору купівлі-продажу від 08 лютого 2007 р. (п. 4), що ціна належної позивачу частки сплачена йому в повному обсязі у день укладання договору покупцями порівну по 7500 грн., в позові [PERSON] стверджує, що йому взагалі не передавалися кошти за продаж квартири. Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Оскільки відповідачі визнали обставини позовних вимог, то ці твердження позивача судом доказуванню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до встановлених обставин, відповідачі ввели позивача в оману, шляхом замовчування відсутності наміру розплатитися за куплене у того нерухоме майно, а тому позов підлягає задоволенню шляхом односторонньої реституції через визнання договору купівлі-продажу недійсним. Відповідно до ст.. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все що вона одержала на виконання цього правочину, в звязку з чим для відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне, визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Позивач звернувся\~через суд\~до відповідачів\~з позовом\~про відшкодування\~збитків посилаючись\~на те,\~що при\~перевірці житлового\~будинку №77\~кв. 19\~по вул.\~Ленінградській в\~м. Павлоград і\~представниками Павлоградського\~району електричних\~мереж було\~виявлено самовільне\~підключення після\~відключення.\~На підставі\~акту про\~порушення і\~відповідно до\~методики НКРЕ\~№ 562\~від 04.05.2006\~року із\~змінами,\~внесеними Постановою\~НКРЕ від\~08.02.2007\~року №\~154\~„Про визначення\~обсягу та\~вартості електричної\~енергії,\~не облікованої\~внаслідок порушення\~Правил користування\~електричною енергією\~ була\~визначена сума\~збитків.\~Актом №\~018390\~від 25.04.2009\~року на\~суму 1028,97\~грн.,\~№ 030740\~від 17.11.2009р.\~на суму\~1907,70 грн., № 042693 від 15.02.2011 р. на суму 3482,02 грн. Добровільно збитки відповідачем не погашаються. Тому просить стягнути з відповідачів на їхню користь нанесені збитки в розмірі 6418 грн. 69 коп. та судові витрати в розмірі 171,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, який був належним чином сповіщений про час, місце та дату розгляду справи у судове засідання не зявився, та не сповістив суд про причини неявки. Суд виніс на обговорення питання про можливість заочного розгляду справи, і з урахуванням думки осіб, що приймають участь у судовому розгляді, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи: акт № 018390 від 25.04.2009 року, № 030740 від 17.11.2009р., № 042693 від 15.02.2011 р. про порушення Правил користування електричною енергією для населення та розрахунками доданими до акту, в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають повному задоволенню . На підставі ст. 526, 623 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 700 гривень що місяця до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягувати з відповідача по 700 грн. на утримання дітей до їх повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги дитині не надає. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, \~дослідивши документи і матеріали справи, \~давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги \~підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачений порядок присудження коштів на утримання дитини, згідно якої аліменти присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі викладеного, ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: partial