Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк, який є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного Банку Приватбанкзвернувся до суду з позовом 22.06.2011 року, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитно-заставним договором № DN 81AR17050154 від 11/01/2008 року у сумі 169\~860,16 гривень у звязку з невиконанням з його сторони умов кредитного договору; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1698,60 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 120,00 грн. У судовому засіданні представник позивача за дорученням підтримав заявлені вимоги та просив стягнути з відповідача зазначену суму, на задоволенні позову наполягав. Відповідачка позовні вимоги не визнала, проти позову заперечувала, пояснивши ,що вона приймала участь у розшуку кредитно-заставного автомобіля Шкода-Фабія, а потім цей автомобіль повернула банку, співробітники якого їй пообіцяли, що ніякого стягнення боргу з неї не буде та вона не буде сплачувати штрафні санкції та відсотки за заборгованість за тілом кредиту. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Матеріалами справи встановлено, що 11.01.2008 р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБПриватбанкта [PERSON] був укладений кредитно- заставний договір№DN 81AR17050154 Відповідно до умов вищевказаного договору ПАТ КБ ПриватБанкнадав Позичальнику кредит у сумі 111\~112,00 грн., на термін до 09.01.2015 р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,6 % в місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і сплатою комісії щомісяця в період сплати в розмірі , встановленому договором в обмін на зобов'язання Позичальника робити погашення тіла кредиту, відсотків і комісії шляхом зарахування на особовий рахунок суми щомісячних платежів у розмірі не менш указаного в відповідному розрахунку у період сплати, за який приймається період до 25 числа кожного місяця. Свої зобов'язання Банк виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. У свою чергу Позичальник свої зобов'язання в установлені терміни не виконує, допускає прострочення платежів, у зв'язку з чим станом на 12.04.2011 р. вона має заборгованість за договором № DN 81AR17050154 від 11/01/2008 року у розмірі 169\~860,16 грн., яка складається з суми простроченого основного боргу в сумі 108796,02 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 19\~497,03 гривень, заборгованості по несвоєчасній сплаті комісії 8\~333,40 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобовязань 24\~907,04, а також 250,00 гривень штрафу фіксованої частини та 8\~076,67 гривень штрафу (відсоткової складової). Судом також встановлено, що при отриманні кредиту між позивачем та відповідачкою було укладено кредитно- заставний договір №DN 81AR17050154 , на підставі з яким предметом застави стало рухоме майно, а саме: автомобіль Шкода Фабіядержавний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER]. У відповідності до вимог п.п.10.1.9,10.1.10 кредитно- заставного договору позичальниця підтвердила позикодавцю, що автомобіль не зданий в оренду, лізинг, позичальниця не передавала його третім особам, також підтвердила ,що не існує договорів комісії, доручення, довіреностей та інших документів, згідно з якими позичальник передає право розпорядження предметом застави. Відповідачка по справі порушила умови кредитно- заставного договору № DN 81AR17050154 від 11/01/2008 року , а саме 15.01.2008 року передала заставне майно в оренду [PERSON], що призвело до зникнення автомобіля, його подальшого розшуку . Відповідачка кредитні зобовязання не виконувала, проти чого в судовому засіданні не заперечувала, що призвело до заборгованості.12.10.2008 року згідно з актом прийому-передачі відповідачка [PERSON] передала вищевказаний автомобіль Банку, в вищевказаному акті засвідчено, що автомобіль має подряпини кузову, пошкодження багажника, лівого та правого крил. На показаннях спідометру зазначено пробіг автомобіля 33\~344 км. Вищевказаний акт [PERSON] підписала, поставивши на ньому три своїх підписи. Судом неодноразово розяснені сторонам вимоги ч 3 ст.10,ч1ст11,ст.60 ЦПК України стосовно того ,що в цивільному процесі обовязок щодо доказування покладається на сторони, а судом докази тільки оцінюються. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Суд критично відноситься до пояснень відповідачки в тій частині, що вона вищевказаний акт не бачила та ставила свої підписи на іншому документі, а на наданому суду акті її підписи підроблені, бо на пропозиції суду призначити судову почеркознавчу експертизу для визначення цього ствердження, відповідачка відмовилась, пояснивши суду, що не має коштів для її сплати. Вищевказаний автомобіль було знайдено та продано за 61\~300,00 гривень 09.02.2010 року, вищевказана сума була зарахована в рахунок погашення боргу 11\~035,08 грв. Погашення простроченої комісії, 25\~748,20 грв погашення прострочених відсотків, 24516,72 грв погашення пені. Станом на 09.02.2010 року сума заборгованості складала 108\~310,02 гривень , вищевказану суму позивач збільшив на 486,00 гривень- сплачених за договором особистого страхування від 11.01.2008 року. Суд не може погодитися з доводами відповідачки в тій частині, що їй обіцяли припинити нарахування відсотків, бо письмових доказів суду вона не надала, в реструктуризації боргу їй було відмовлено, бо вона ще має не погашені борги перед Банком за кредитною лінією кредитування, про що банк повідомив її своєчасно та належним чином. Суд вважає, що відповідачка суду обґрунтованості своїх доводів не довела. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то за змістом п.2 ст.1050 Цивільного кодексу України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Частиною 1 ст.624 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. На підставі ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання є неприпустимою. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або згідно вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На підставі вимог ч 2 ст.530 ЦК України , якщо в зобовязанні встановлено термін його виконання, то вона підлягає виконанню в цей строк. На підставі ч1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності на неможливість виконання ним грошового зобовязання, на підставі ст.610 Цивільного Кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовзання ( неналежне виконання). На підставі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст.ст.81,88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору(державного мита) в сумі 1698,60 гривень та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120,00 гривень.

Outcome: approved