Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 11000 грн. через отримане ним трудове каліцтво та професійне захворювання, встановлене загальною кількістю 65% довідкою МСЕК від 26.04.2010 року. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що він з 25 липня 1984 року по 03 листопада 2009 року знаходився в трудових відносинах з підприємствами відповідача, був звільнений на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. За період роботи на підприємствах відповідача він отримав професійні захворювання. Згідно висновку МСЕК від 26 квітня 2010 року йому було встановлено 65 % втрати професійної працездатності. Внаслідок втрати професійної працездатності вважає що у нього наявна моральна шкода, оскільки він втратив професійну працездатність, змушений вживати лікарські препарати, знаходитися на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Моральну шкоду оцінює в 11000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що встановлення факту наявності моральної шкоди належить до компетенції МСЕК, крім того, норми закону, яка передбачає обов'язок роботодавця по відшкодуванню шкоди завданої здоров'ю працівника при виконанні ним трудових обов'язків, поряд з Фондом немає. Вважає, що позивачем був пропущений тримісячний строк звернення до суду з позовом. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на такі підстави. В судовому засіданні було встановлено, що позивач з 25 липня 1984 року по 03 листопада 2009 року знаходився у трудових правовідносинах з шахтами ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», працюючи на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки, (а.с. 6-9) За час роботи на підприємствах відповідача, позивач отримав професійні захворювання. Згідно висновку МСЕК від 26 квітня 2010 року позивачу було встановлено 65 % втрати професійної працездатності. З 19 квітня 2010 року позивачу встановлена 3 група інвалідності, (а.с. 38-39) Суд вважає, що внаслідок втрати професійної працездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки: він втратив професійну працездатність; став інвалідом; постійно відчуває наслідки професійного захворювання; змушений вживати лікарські препарати; йому протипоказано займатися фізичною працею. Все це викликає почуття неповноцінності і приводить до порушення психічної рівноваги, оскільки він постійно потребує нагляду збоку лікарів і багато часу знаходиться на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Вказані обставини, які наявні у позивача, обумовлюють необхідність пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по-новому і свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди. Вирішуючи питання по суті, суд виходив з положень, абзацу 9 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-32/2008 року від 08.10.2008 року, яким передбачено що, право застрахованих громадян, які потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з внесеними змінами від 23.02.2007 року до Закону України № 1105-ХІУ, реалізується відповідно до норм статті 1167 Цивільного кодексу України та статті 237-1 Кодексу законів про працю України, за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Крім того, відповідно до п.1 ч. 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно до ч. 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності п вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті, відповідно ж до ч. 2 моральні шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразова або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як передбачено пунктом 1 статті 9 ЦК України, положення Цивільного кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникли у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. На підставі статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власника або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи встановлені судом обставини справи та положення законодавства України суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 6500 грн. В іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди був визначений судом з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей та позбавлення його певних можливостей їх реалізації. Крім того судом був врахований принцип розумності та справедливості.

Outcome: partial