Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся через Рахівський районний суд Закарпатської області із позовом до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди. Із позовної заяви вбачається, що 20.10.2009р. між позивачем, [PERSON], мешканцем [ADDRESS] та [PERSON], мешканцем [ADDRESS], було укладено усний договір купівлі-продажу, згідно якого останній зобов'язувався продати позивачу та поставити через відділення зв'язку ремонтний комплект до легкового автомобіля «КІА Pregio», який складався із клапанів, пружин, «сухарів», ковпачків, сальників клапанів та прокладки під головку і колектор, а позивачем оплачувались відповідні грошові кошти, як вартість проданого товар у сумі 6.630 (шести тисяч шістсот тридцяти) грн. у відповідності до умов Договору та положень статті 693 ЦК України. Крім того, позивачем відповідачу 20.10.2009 року на його особисту картку було надіслано, як аванс, грошову суму у розмірі 200 двісті гривень, у зв'язку із чим загальна грошова сума, яка була отримана відповідачем від позивача за товар по укладеному між сторонами договору купівлі-продажу, становила 6.830 (шість тисяч вісімсот тридцять) грн. Як доказ наведеного позивачем додаються платіжні квитанції «Райффайзен Банк Аваль»№ 0Х4432911 від 20.10.2009 року та № 0YB813074 від 05.11.2009 року. На день розгляду справи у суді відповідач свої зобов'язання по договору купівлі-продажу не виконав, товар, обумовлений за договором, позивачу не передав, не надіслав, у зв'язку із чим його бездіяльністю порушено норми статті 655 ЦК України, згідно якої одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зважаючи на наведені обставини позивач у березні місяці 2010 року звернувся до Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Одеській області із відповідною заявою щодо порушення кримінальної справи відносно [PERSON], мешканця [ADDRESS] за ознаками злочину, передбаченого ст.190 КК України, оскільки, на його думку, в діях відповідача вбачалось шахрайство, тобто, заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Постановою старшого о/у СУР Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Одеській області від 04.03.2010 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно відповідача у зв'язку із відсутністю в його діях складу злочину. У відповідності до положень частин 3-4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене позивач у телефонному режимі звернувся до відповідача із вимогою повернути йому сплачені ним кошти, однак останній не аргументовано відмовляється. У відповідності до положень ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»законодавець передбачив права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), згідно якої: - споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. - у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; - за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Крім того, як зазначив позивач, незаконними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 1.700 (однієї тисячі семиста) грн. Ця шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок порушення своїх прав, втраті вільного часу при підготовці документів для цивільного позову, переживань із втратою своїх коштів та неможливості їх повернути у встановлений законодавством порядку. Зазначає, що у відповідності із положеннями частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, а згідно приписів частини 5 статті 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за місцем проживання споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Просить розірвати договір купівлі-продажу запасних частин до автомобіля, укладений 20.10.2009р. між ним, [PERSON], мешканцем [ADDRESS] та гр-ном [PERSON], мешканцем [ADDRESS], стягнути із відповідача на його користь грошову суму у загальному розмірі 6.989,36 грн., який складається із 6.630 грн. основного боргу, 200 грн. завдатку, 150 грн. сплачених за виготовлення доручення та 9,36 поштових витрат. Крім того ставиться вимога про стягнення із відповідача грошової суму у розмірі 1.700 грн., як моральної шкоди, завданої мені його незаконними діями та стягнення судових витрат, які складаються із 120 грн. судових витрат та 500 грн. платних правових послуг. В ході судового розгляду справи представник позивача, [PERSON], який діяв за дорученням, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав та доводів, наведених у позовній заяві. Крім того, з метою законного, об'єктивного та неупередженого розгляду справи, просив винести ухвалу про допит відповідача в порядку окремого судового доручення за місцем свого проживання з підстав вияснення відношення відповідача до заявленого до нього позову. Відповідач, [PERSON], в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак від нього поверталися судові розписки із зазначенням відомостей щодо відсутності такого адресату. У відповідності до положень статті 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Суд не позбавив відповідача взяти особисто участь у судових засіданнях або доручити представництво своїх інтересів третім особам, а тому вважається, що процесуальні права відповідача, в тому числі, право на судовий захист особисто або через свого представника, судом не порушено, а сторона справи ним не скористалась у порядку та формі, передбаченими чинним законодавством. Заслухавши представника позивача, його згоду на винесення судом заочного рішення по цивільній справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення із винесенням заочного рішення з наступних підстав. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що 20.10.2009р. між [PERSON], мешканцем [ADDRESS] та гр-ном [PERSON], мешканцем [ADDRESS], було укладено усний договір купівлі-продажу, згідно якого останній зобов'язувався продати позивачу та поставити через відділення зв'язку ремонтний комплект до легкового автомобіля «КІА Pregio», який складався із клапанів, пружин, «сухарів», ковпачків, сальників клапанів та прокладки під головку і колектор, а позивачем оплачувались відповідні грошові кошти, як вартість проданого товар у сумі 6.630 грн. у відповідності до умов Договору. Крім того, позивачем, як аванс, відповідачу 20.10.2009 року на його особисту картку було надіслано грошову суму у розмірі 200 грн., у зв'язку із чим загальна грошова сума, яка була отримана відповідачем від позивача за товар по укладеному між сторонами договору купівлі-продажу, становила 6.830 грн. Наведене підтверджується платіжними квитанціями «Райффайзен Банк Аваль» № 0Х4432911 від 20.10.2009 року та № 0YB813074 від 05.11.2009 року, оплаченими від імені позивача на рахунки відповідача та доданими до матеріалів позовної заяви. На день розгляду справи у суді відповідач свої зобов'язання по договору купівлі-продажу не виконав, товар, обумовлений за договором, позивачу не передав, не надіслав. Винність дій відповідача підтверджується і довідкою № 60/4020 від 18.03.2010 року за підписом зам. начальника Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Одеській області, згідно якої було повторно розглянуто клопотання позивача щодо стягнення із [PERSON] грошових сум, та встановлено, що останнім було надано зобов'язання на протязі трьох місяців з моменту підписання зобов'язання, тобто, до 13.05.2010 року повернути позивачу зазначені кошти. Оскілки факт заборгованості коштів [PERSON] не оспорює, тому в його діях відсутність склад злочину, передбаченого ст.190 КК України (шахрайство). Ці обставини викладені і у постанові про відмову у порушенні кримінальної справи відносно гр-на [PERSON], де його адреса зазначена, як: [ADDRESS]. У зв'язку із наведеним суд критично відноситься до даних обставин, в тому числі, тих, які свідчать про відсутність такого адресату, оскільки такі обставини спростовуються матеріалами справи, доданими позивачам та обставинами, дослідженими в ході судового розгляду справи. Задовольняючи позовні вимоги, суд бере до уваги відомості з протоколів судових засідань Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.11.2010 року, згідно якого судом встановлено, що [PERSON] в судове засідання не з'явився, але був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Зважаючи на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON], від 04.03.2010 року за підписом начальника Комінтернівського РВ ГУМВСУ в Одеській області, де адреса відповідача зазначена, як: [ADDRESS], суд вважає, що таким чином відповідач має намір уникнути від цивільно-правової відповідальності. яка виникла у нього перед позивачем. Тобто, даними обставинами та матеріалами справи доводиться факт проживання відповідача за зазначеною адресою, а його небажання брати участи у розгляді справи є його правом, але не обов'язком, однак такі обставини не звільняють його від цивільно-правових зобов'язань, що мають місце між ним та позивачем, [PERSON] Матеріалами справи достеменно встановлено факт отримання відповідачем, [PERSON], від позивача грошових коштів у розмірі 6.630 грн. основного боргу, 200 грн. завдатку, у зв'язку із чим останні підлягають стягненню з нього в користь позивача у повному обсязі. Крім того, слід із відповідача стягнути на користь позивача грошові суми у розмірі 150 грн. сплачених позивачем за виготовлення доручення, 9,36 поштових витрат, 120 судових витрат та 500 грн. платних правових послуг, які являються судовими витратами та підтверджуються письмовими документами, доданими до матеріалів справи. Разом з тим, суд вважає за можливе та необхідне стягнути із відповідача на користь позивача грошову суму у розмірі 1.700 грн., як моральну шкоду, завдану позивачу незаконними діями відповідача, оскільки, суд погоджується з тим, що незаконними діями відповідача, які проявилися у незаконному заволодіння грошових коштів та недобросовісного виконання відповідачем своїх цивільно-правових зобов'язань, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок порушення своїх цивільних прав, втраті свого вільного часу при підготовці документів для цивільного позову, переживань із втратою своїх коштів та неможливості їх повернути вчасно та в порядку, передбаченому чинним законодавством. У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом, а при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд керується положеннями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року та № 1 від 27.02.2009 року, за яким розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При розгляді справи суд посилається на положення статей 58-59 ЦПК України, згідно яких належними є ті докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Outcome: approved