Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби про виключення майна з акту опису і арешту посилаючись на те, що 19.04.2010р. згідно вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва її сина [PERSON] засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 305, ч.2 ст. 319 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна та стягнуто в солідарному порядку разом з [PERSON], на користь потерпілого [PERSON] 16 829 грн. у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди. 05.08.2010р. державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції описано майно боржника [PERSON]., яке знаходилося за місцем його проживання, а саме: бойлер «Vulcan» GALMET, ліжко «Софія», полка «Лора», крісло гобеленове «Престиж», кухонний куток, який складається з столу, кутового дивану та 2 стільців, кухня «Оля», яка складається з 7 підвісних шаф, компютерний шаф, вентилятора «САIDІ», обігрівач «Astor» в неробочому стані, 4 настінних годинників, що знаходились за місцем проживання засудженого сина та накладено на їх арешт. Загальна вартість описаного і арештованого майна складає приблизно 8400 грн. Вважаючи, що описане та арештоване майно належить їй на праві особистої власності, а не синові, просила суд виключити описане майно з акту опису і з під арешту, а позовні вимоги задовольнити. У попередньому судовому засіданні, судом було вирішене питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, тому до справи долучені у якості відповідачів [PERSON], [PERSON], а відповідача - Корабельний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції замінений на третю особу і долучений до справи у якості третьої особи: Державна податкова інспекція в Корабельному районі м. Миколаєва та співпозивач [PERSON], що відповідає вимогам чинного законодавства. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просилили виключити з акту опису і арешту від 05.08.2010р. все описане та арештоване державним виконавцем, рухоме майно посилаючись на те, що рухоме майно куплено ними на сумісні гроші за час шлюбу та є їх сумісною власністю подружжя, що підтверджується наданими ними товарними чеками, розрахунковими квитанціями. Далі зазначали, що засуджений син, ніякого відношення до їх майна не має т.я. дуже часто ніде не працював, вживав наркотичні засоби, грав в азартні ігри, а гроші, які іноді заробляв, програвав на гральних автоматах, дуже часто купував компютери, мобільні телефони за кредитними договорами, які укладав з банками, а потім здавав їх в ломбард, а одержані гроші знову програвав на гральних автоматах або купував наркотики. їм приходилося дуже часто віддавати банкам не погашені засудженим сином кредити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак був допитаний за судовим дорученням, згідно якого він позов визнав та підтвердив обставини, якими обгрунтовують позивачі свій позов. Відповідач [PERSON], також у судове засідання не зявився, однак надав письмову заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовну заяву не визнав, як безпідставну. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, стверджуючи, що надані позивачами докази, а саме товарні чеки є сфальшованими через те. що на одне і теж рухоме майно, вони надали різні чеки, в деяких чеках на придбання майна нема прізвищ тих, хто купував ту чи іншу річ, чеки не завірені печатками, організацій, де вони купувалися. Не надані оригінали чеків. Перевіривши обставини та дослідивши їх доказами, вислухавши пояснення сторін та показання свідків [PERSON], [PERSON], суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так відповідно до ст. 392 ЦК України особа, яка вважає себе власником майна, може предявити позов про визнання її права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує її право власності. Аналіз зазначеної норми свідчить, що в разі відсутності документів на майно та оспорювання права особи на майно іншими особами, спір про визнання права власності вирішується судом. При цьому відповідачем у справі є особа, яка не визнає за позивачем такого права або має власний інтерес у такому спорі. У тому разі, коли позов про визнання права власності на майно поєднується з вимогами про виключення майна з опису, відповідачами у справі є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Однак позивачі, маючи спір про право власності на рухоме майно, яке було описано державним виконавцем, не ставлять питання про визнання за ними право спільної сумісної, або спільної часткової власності та керуються нормами ст.391 ЦК України, яка підлягає застосуванню до позовів власника з приводу усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном при відсутності спору про належність йому цього майна на праві власності. Згідно матеріалів справи, а саме вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.04.2010р. ( а. с. 6 - 10) [PERSON] визнаний винним у скоєні злочину і з нього та [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON] стягнуто 16 829 грн. в рахунок заподіяної матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до акту опису та арешту складеному, 05.08.2010р. державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції [PERSON] описано майно боржника [PERSON], яке знаходилося за місцем проживання боржника: м. Миколаїв, провулок Широкий, 17, а саме: бойлер «Vulcan»GALMET, ліжко «Софія», полка «Лора», крісло гобеленове «Престиж», кухонний куток, який складається з столу, кутового дивану та 2 стільців, кухня «Оля», яка складається з 7 підвісних шаф, компютерний шаф, вентилятора «CAIDI», обігрівач «Astor» в неробочому стані, 4 настінних годинників та накладено на їх арешт. Загальна вартість описаного і арештованого майна складає 8400 грн. ( а.с. 11-12 ). Статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тобто . При цьому судом також встановлено, що боржник працював та одержував зарплатню, що підтверджується довідками з різним підприємств де він працював, що спростовують ствердження позивачів, що він ніде не працював. Оцінюючи докази, а саме квитанції, чеки, які підтверджують, що саме позивачам належить все описане та арештоване державним виконавцем майно, а не боржнику суд, не бере їх до уваги т.я. вони одержані з порушенням порядку, встановленому законом, а саме відсутні оригінали чеків та квитанцій, а їх зміст не відповідають закону. Оскільки позивачі не довели ті обставини на які вони посилалися, як на підставу своїх вимог, то у задоволені позову їм відмовити. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити т.я. позов є не доказаним, а викладені у ньому доводи необгрунтовані. Ствердження позивачів, що відповідач [PERSON] ніякого відношення до предмету спору не має є безпідставним та спростовується викладеними обставинами.

Outcome: dismissed