Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

ДП «Бердянський морський торговельний порт»звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON], де вказав, що в травні 1997 року на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету № 21 працівнику ДП «Бердянський морський торговельний порт»[PERSON] та членам його сім»ї дружині [PERSON] та сину [PERSON] було надано кімнату у гуртожитку, що розташований по вул. Димитрова, 42 в м. Бердянську. В 1999 році після розірвання шлюбу [PERSON] виселився з гуртожитку, а члени його сім»ї залишились проживати, у 2000 року [PERSON] переоформила на себе особовий рахунок, і у відповідності до укладеного договору найму жилого приміщення від 01. 06. 2000 року і 08. 09. 2004 року зобовязалась, як тимчасовий наймач житла, щомісяця сплачувати за двох осіб витрати за проживання та за надані комунальні послуги. Проте відповідачі нерегулярно вносили плату за проживання у гуртожитку, у звязку з чим станом на 01. 06. 2011 року утворилась заборгованість в сумі 4046,10 грн. Відповідачі були неодноразово попереджені про необхідність погашення боргу, але не реагували, ухилялись від внесення плати за проживання та за надані комунальні послуги. На підставі цього просить стягнути з відповідачів заборгованість, розірвати договір найму житла і виселити відповідачів з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, в заяві просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона мешкає у гуртожитку більше 5 років, сплатила всю заборгованість, що виникла протягом останнього часу внаслідок того, що вона скаржилась на необгрунтоване підвищення тарифів за сплату комунальних послуг, які вимагав від неї сплачувати колишній комендант гуртожитку, скаржилась керівництву ДП «Бердянський морський торговельний порт», але не було ніяких результатів. В даний час, коли змінився комендант, проблем з оплатою комунальних послуг немає, вона погасила всю заборгованість. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про день слухання справи сповіщений, про причини неявки не сповістив, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову , виходячи з наступного. Як вбачається з копії направлення від 30. 05. 1997 року, договору найму жилого приміщення, в гуртожиток, що належить ДП «Бердянський морський торговельний порт»був направлений для поселення працівник порту [PERSON], склад сім»ї якого становив 3 особи, з яким 03. 11. 1997 року було укладено договір найму жилого приміщення в сімейному гуртожитку по вул. Димитрова, 42 в м. Бердянську. За заявою [PERSON] від 21. 01. 2000 року про оформлення особового рахунку на її ім.»я, договорів найму жилого приміщення від 01. 06. 2000 року і 08. 09. 2004 року вона та її син [PERSON] є наймачами жилого приміщення у вказаному гуртожитку. На даний час в ньому прописані та мешкають. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач вказує на наявність заборгованості у відповідачів за оплату по комунальних платежах та за проживання у гуртожитку, при цьому в якості доказу надав акт звірки розрахунків за проживання у гуртожитку [PERSON] за період з 01. 01. 2009 року по 31. 05. 2011 року, складений завідуючим гуртожитком та бухгалтером, який посвідчено замісником начальника порту по кадрам і побуту. Проте суд не може прийняти вказаний документ як належний доказ наявності заборгованості, оскільки відсутня копія особового рахунку відповідача, в якій зазначаються всі необхідні реквізити, включаючи встановлені тарифи за проживання у гуртожитку, а також відсутній розрахунок по комунальних платежах. Крім того, позивач як на підставу розірвання договору найму та виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення посилається на п.1 ч. 2 ст. 825 ЦК України, який передбачає, що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі понад 2 рази. Проте позивач не зважив на те, що ця підстава може діяти, якщо буде доведено, що заборгованість існує і на день слухання справи в суді. Тоді як [PERSON] стверджує про повне погашення заборгованості на час слухання справи, позивачем це твердження не було спростоване ніяким чином. Правові наслідки розірвання договору найму житла передбачені у ст. 826 ЦК України, яка визначає можливість виселення наймача без надання їм іншого житла у разі розірвання договору найму житла. Враховуючи, по позивачем не була доведена наявність заборгованості у відповідачів у сплаті за житло понад 6 місяців, правомірність розірвання договору найму житла у звязку з наявністю такої заборгованості, то підстав для розірвання договору найму житла і виселення відповідачів з гуртожитку суд не вбачає.

Outcome: dismissed