Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-06 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] звернулас в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Чернівецької міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про захист житлових прав малолітніх дітей, визнання рішення органу місцевого самоврядування не чинним, визнання договору купівлі-продажу недійсним. Просила суд: Постановити рішення яким захистити конституційні права на житло малолітніх дітей [PERSON] 27.08.2003р.н. та [PERSON] [PERSON] [INFO] та позивачки [PERSON]; Визнати не чинним п.1.1 рішення виконкому Чернівецької міської ради від 21.01.2010р. №5/1 „Про надання згоди на вчинення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти" про надання згоди на продаж квартири [ADDRESS] в якій зареєстровані і мають право користування малолітні діти [PERSON] 27.08.2003р.н. та [PERSON] [INFO] Визнати не дійсним договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 19 квітня 2010р. укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] Скасувати реєстрацію право власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] яке було зареєстровано ЧКОБТІ 5 травня 2010р. за №8534273. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що квартира придбавалась не за спільні кошти і відповідачка не надала доказів, які б підтверджували факт спільного придбання квартири. Представник [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказавши, що договір купівлі продажу між [PERSON] та [PERSON] законний. При продажу квартири. [PERSON] була законним її власником. Представник Чернівецької міської ради в судове засіданні не зявився, незважаючи на те, що був належним сином повідомлений про час та місце розгляду справи. Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засіданні не зявилась, незважаючи на те, що була належним сином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судовому засіданні вказав, що рішення Чернівецької міської ради від 21.01.2010р. №5/1 „Про надання згоди на вчинення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти" про надання згоди на продаж квартири [ADDRESS] в якій зареєстровані і мають право користування малолітні діти [PERSON] 27.08.2003р.н. та [PERSON] [INFO] є законне. А при вирішенні справи, просив врахувати інтереси малолітніх дітей. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін вважає, що позов не підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимог. Так судом встановлено, що 1 листопада 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб(а.с.11) Під час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] народилось двоє синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] 31.10.2006р.н. [PERSON] та [PERSON] і їх малолітні діти проживали у [INFO] (а.с.14). Право власності на [ADDRESS] було зареєстровано в ЧКОБТІ 30.11.2004р. на ім'я відповідачки [PERSON], матері відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2004 (а.с.15,16,17) 27.01.2009р. шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано про що відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис №50 що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-МИ №025332 (а.с.18) 9.11.2009р. [PERSON]С, та [PERSON] звернулися з письмовими заявами до Виконкому Чернівецької міської ради про надання дозволу на відчуження нерухомого майна право на яке мають малолітні діти(19,24). У заяві відповідач [PERSON] просив прийняти рішення про згоду від імені дітей [PERSON] 27.08.2003р.н. , [PERSON]О 31.10.2006р.н. на укладання договору купівлі-продажу [ADDRESS], у зв'язку з тим що [PERSON] купує зазначену квартиру та діти залишаються в ній зареєстровані. [PERSON] в заяві, просила прийняти рішення про згоду від імені дітей [PERSON] 27.08.2003р.н., [PERSON]О 31.10.2006р.н. на укладання договору купівлі-продажу [ADDRESS], у зв'язку з тим що я [PERSON] купує зазначену квартиру та діти залишаються в ній зареєстровані. Рішенням виконкому Чернівецької міської ради від 21.01.2010р. №5/1 „Про надання згоди на вчинення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти" надано згоду на укладання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в якій зареєстровані й мають право на користування малолітні [PERSON] 27.08.2003р.н. та [PERSON] 31.10.2006 р.н.(а.с.31) Згідно рішення апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011р. позивачку по справі та її малолітніх дітей зобов'язано виселитись із квартири [ADDRESS]. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011р. [PERSON] відмовлено у задоволені заяви про відстрочку виконання рішення суду щодо виселення із спірної квартири. (а.с.79). Позивачка в судовому засіданні повідомила, що на даний час вона та її малолітні діти проживають у двокімнатній квартирі по вул. Шевченка, 8 у м. Чернівці, куди вони перевезли усі свої речі, у тому числі, й особисті. З пояснень у судовому засіданні позивачки, [PERSON] повідомила, що дана квартира складається з двох житлових кімнат і є благоустроєною, оскільки забезпечена усіма вигодами, що відповідає вимогам житлового законодавства. Таким чином, на думку суду, оспорюваний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 19.04.2010р., укладений між [PERSON] та [PERSON] жодних конституційних прав на житло позивачів не порушує, оскільки останні не мають жодних прав на квартиру [ADDRESS], у тому числі, й права на проживання у цій квартирі. У відповідності до ст. 317 ЦК України визначено, що «Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.» Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.» Таким чином, на думку суду, [PERSON] без жодних обмежень вправі була розпоряджатися власним майном шляхом його продажу на користь [PERSON] Посилання позивачки у позові на те, що квартира [ADDRESS] придбана нею разом з [PERSON] не підтверджено жодними доказами по справі, що підтвердив у своїх поясненнях під час судового засідання [PERSON], який категорично заперечив факт придбання вказаної квартири. Крім того, право власності на спірну квартиру перейшло до [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 23.11.2004р., згідно яким [PERSON] придбала зазначену квартиру у [PERSON], [PERSON]. Вказаний договір є чинним і не був визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 16.03.2011р., встановлено, що право позивачів (по даній справі) користування спірною квартирою припинилося із припиненням права власності [PERSON] на це нерухоме майно. Самостійного права користування на це майно позивачі не набули. Посилання позивачки у позові на те, що квартира [ADDRESS] повинна бути продана саме їй, жодним чином не обґрунтоване, оскільки крім пояснень позивачки відсутні жодні докази такої домовленості. Суд не приймає до уваги твердження позивачки щодо попередньої домовленості [PERSON] та [PERSON] про продаж спірної квартири на користь позивачки, [PERSON], оскільки [PERSON] не є власником даної квартири та за законом не вправі нею розпоряджатися, тим більше, що [PERSON] в судовому засіданні заперечив таку домовленість. Суд вважає, що підстав для визнання не чинним п.1.1 рішення виконкому Чернівецької міської ради від 21.01.2010р. №5/1 „Про надання згоди на вчинення правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти" не має. Рішення виконкому Чернівецької міської ради від 21.01.2010р. №5/1 приймалось на підставі письмових заяв [PERSON]С, та [PERSON] від 9.11.2009р. про надання дозволу на відчуження нерухомого майна право на яке мають малолітні діти. Крім того рішення виконкому Чернівецької міської ради від 21.01.2010р. за №5/1, п. 1.1 якого оскаржила позивачка є не чинним, оскільки згідно п. 8 цього ж рішення воно є чинним протягом одного року з дня його прийняття, з чим погодилась у судовому засіданні позивачка. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed