Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ квартири, яка знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, зазначивши, що сторони уклали шлюб 27.09.2003 року та перебували в шлюбі до 31.05.2010 року. В період шлюбу сторони придбали квартиру, що розташована [ADDRESS]. Вказана квартира зареєстрована на відповідача. Позивач просив провести поділ квартири визначивши за ним, як співвласником квартири, право власності на ? вказаної квартири. Відповідач позов визнала частково, вказавши, що дійсно в період шлюбу з позивачем за спільні кошти було придбано спірну квартиру, яка була зареєстрована на неї. Але відповідач вважає, що при визначенні часток у спільному маній слід відійти принципу їх рівності, оскільки з відповідачем залишилась проживати спільна дитина сторін, яка в листопаді 2010 року перебувала на стаціонарному лікуванні, крім того, - відвідує дитячий садок та потребує у звязку з цим додаткових витрат, але позивач матеріальної допомоги на утримання не надає. У звязку з цим, відповідач окремим позовом звернулась до суду про стягнення з позивача аліментів на утримання їх дитини, справа судом по суті ще не розглянута, але відповідач вважає, що аліментів, яку в майбутньому стягуватимуться з позивача на утримання дитини, всерівно не вистачатиме у звязку з чим просила суд відступивши від рівності часток сторін на квартиру, визначити позивачу 1/3 частину квартири, а їй з дитиною 2/3. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази (рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 31.05.2010 року №2-459; довідку КП «Баштанське районне бюро технічної інвентаризації» від 15.06.2011 року №57; довідку Асоціації співвласників багатоквартирних будинків «Єдина сімя» від 25.08.2011 року №710; довідку КП «Баштанське районне бюро технічної інвентаризації» від 08.08.2011 року №1749; довідку КП «Баштанське районне бюро технічної інвентаризації» від 16.08.2011 року №1771; довідку про витрати на відвідування дитячого садка; свідоцтво про народження [PERSON]; договір купівлі-продажу від 19.09.2006 року; витяг з Державного реєстру правочинів; технічний паспорт на квартиру), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 27.09.2003 року та перебували в шлюбі до 11.06.2010 року (дня набрання рішенням суду законної сили), від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. В період шлюбу 22.09.2006 року сторони придбали квартиру, що розташована [ADDRESS]. Вказана квартира зареєстрована на відповідача. Відповідно до ст. 60,61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна нерухомість була придбана в період шлюбу сторін вона є спільною сумісною власністю сторін. Як встановлено в ході судового розгляду сторони жодних домовленостей про відступ від принципу рівності часток у спільному сумісному майні не досягали. Посилання відповідача на те, що оскільки з нею залишилась проживати спільна дитина сторін та позивач не надає допомоги на її утримання, у звязку з чим слід відступити від принципу рівності часток у спільному сумісному майні, - були предметом судового дослідження та визнаються судом безпідставними. Так, відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Наведена вище норма містить виключення від загального принципу рівності часток подружжя у спільному сумісному майні та вказане виключення для можливості відступу від рівності часток передбачає обовязкову наявність одразу двох обставин: проживання з одним із подружжя дитини та недостатніх отримуваних ними аліментів для забезпечення розвитку дитини. Саме по собі проживання з відповідачем дитини сторін не є підставною для збільшення долі дружини у спільному сумісному майні. Предявлення ж відповідачем позову до позивача про стягнення аліментів не є свідченням того, що позивач ухиляється від утримання сина та за вказаним позовом справа судом ще не розглянута, що не позбавляє можливості відповідача (позивача у справі про аліменти) просити суд про визначення такого розміру аліментів на дитину, який би був достатній для розвитку дитини. Посилання ж відповідача на те, що, у будь-якому разі, розмір аліментів за майбутнім рішенням суду буде недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини є припущенням, на якому доказування базуватись не може відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для збільшення частки відповідача у спільному сумісному майні подружжя відповідачем у супереч вимогам ч.1 ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, до суду не надано. У звязку з цим - частки сторін у праві власності на спірну квартиру є рівними та становлять по ? частині кожному. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку з задоволенням позову - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по справі. На підставі викладеного та ст.ст. 60,61,70 СК України,

Outcome: approved