Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-18 00:00:00

Що позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], Калуської міської ради про повернення земельної частки прибудинкової території у спільне користування мешканцям житлового будинку та визнання неправомірним рішення органу місцевого самоврядування, а також з позовом до [PERSON] та виконавчого комітету Калуської міської ради про визнання неправомірним рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконним проживання у нежитловому приміщенні, зобов'язання повернути половину горища у спільне користування мешканцям будинку та поновити конструкцію горища будинку. Так позивач по зазначених вище позовних заявах свої вимоги мотивувала тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS]. Будинок складається з двох квартир, а власником кв. №1 являється [PERSON] Василівна- відповідачка по справі. У вказаному будинку є допоміжні приміщення (підвал та горище). У 2005 році рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №274 [PERSON] надано дозвіл на проектно-вишукувальні роботи для реконструкції квартири №1 в житловому будинку по вул. Грушевського з влаштуванням мансарди. Таке рішення виконавчого комітету було прийнято без згоди співвласників приміщень в даному будинку. Крім того, що стосується визначення частки прибудинкової території , позивачка [PERSON] вважає, що рішення Калуської міської ради № 794 від 29.09.2005 року «Про затвердження проектів визначення часток прибудинкових територій» прийнято незаконно, оскільки відповідачка [PERSON] є власником «житлового приміщення, а не квартири, а у відповідності до ч.2 ст.42 ЗК України право користування та власності на прибудинкову територію мають об'єднання власників квартир. Вказані позовні заяви ухвалою Калуського міськрайонного суду від 04.10.2011 року об'єднані в одне провадження . Позивачка [PERSON] свої вимоги в судовому засіданні підтримала повністю, та просила скасувати зазначені рішення Калуської міської ради та її виконавчого комітету, як такі, що порушують її законні права та інтереси. Представник позивача [PERSON] суду пояснив, що його довірителька являється співвласником квартири [ADDRESS]. Квартира № 1 в даному будинку знаходиться у власності відповідачки [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2005 року №274 [PERSON] було надано дозвіл на проектно-вишукувальні роботи для реконструкції квартири №1 в житловому будинку по вул. Грушевського з влаштуванням мансарди, а рішенням Калуської міської ради № 794 від 29.09.2005 року за відповідачкою було затверджено частку прибудинкової території загальною площею 0.0064 га. Вважає що дані рішення органів місцевого самоврядування прийняті з порушення норм чинного законодавства так як згоди співвласників будинку на реконструкцію квартири не було, а частка прибудинкової території взагалі не могла визначатись оскільки відповідачка [PERSON] стала власником нежитлового приміщення, а прибудинкова територія може надаватись у користування або у власність об'єднанню власників квартир. Представник Калуської міської ради [PERSON] позов заперечив та пояснив суду , що рішення виконавчого комітету Калуської міської ради від 07.06.2005 року №274 «Про проектно-вишукувальні роботи для реконструкції квартири №1 в житловому будинку на вул..Грушевського ,43 з влаштуванням мансарди покрашенням частини квартири під аптечний кіоск» та рішення Калуської міської ради від 29.09.2005 року «Про затвердження проектів визначення часток прибудинкових територій» були прийняті у відповідності із нормами законодавства які регулюють дані правовідносини. Вважає, що виконавчий комітет Калуської міської ради при прийняті оспорюваного рішення виходив з того, що у сторін є рівні долі, вони фактично користуються ідеальними часками. [PERSON] влаштувала мансарду тільки над своєю частиною квартири. Що стосується затвердження частки прибудинкової території , то Законом України «Про плату за землю» визначено, що використання землі в Україні є платним, а нарахування громадянам сум земельного податку за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних осіб або громадян, земельний податок нараховується кожному з них пропорційно їх частці у власності на будівлю. Крім того сам проект визначення частки прибудинкової території підприємцю [PERSON] для оподаткування вбудованих приміщень на вул. Грушевського, 43/1 погоджений відповідними службами міста. Відповідачка [PERSON] позов заперечила та пояснила суду , що нею було здійснено реконструкцію квартири під аптечний кіоск а пізніше під аптеку на підставі рішень виконавчого комітету Калуської міської ради. Дані рішення вона вважає законними та такими, що не порушують прав третіх сторін. Стосовно самої реконструкції, то [PERSON] зазначила, що такі роботи проведені без порушення будівельних норм і правил та за погодженням з відповідними інспектуючими органами. Представник відповідача [PERSON] пояснила суду, що її довірителька [PERSON] проводила реконструкцію належної їй квартири під аптечний кіоск а пізніше під аптеку, дотримуючись норм чинного законодавства яке регулює такі правовідносини та на основі рішень органів місцевого самоврядування. Вона вважає що такі рішення не порушують жодних прав позивача по даній справі, а тому в позові слід відмовити. Суд вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що в задоволені позову слід відмовити виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] належить ? частина квартири [ADDRESS] в місті Калуші.Квартира №1 у зазначеному будинку належить відповідачці [PERSON] Дані квартири знаходяться в одноповерховому житловому будинку який перебуває на балансі міської ради. Відповідно до заяви відповідачки [PERSON] виконавчим комітетом Калуської міської ради було прийнято рішення № 274 від 07.06.2005 року(а.с.7), яким надано дозвіл підприємцю [PERSON] на переобладнання частини квартири №1 в нежитлову та на проведення проектно-вишукувальних робіт для реконструкції квартири №1 під аптечний кіоск з влаштуванням мансарди, покращення головного фасаду, також даним рішенням було визначено черговість реконструкції. Крім того, в пункті 5 вищевказаного рішення відповідачку [PERSON] було зобов'язано оформити земельну частку прибудинкової території для нарахування оподаткування вбудовано-прибудованих приміщень до здачі в експлуатацію. Відповідно до вимог розділу 2 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №273 від 05.12.2000 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.12.2000 року за № 945/5466 серед документів, що подаються до Держархбудконтролю для отримання дозволу на реконструкцію не передбачено згоди сусідів на проведення такої реконструкції. Також в судовому засіданні встановлено, що реконструкція належної відповідачці квартири проводилась згідно з затвердженим проектом реконструкції, який був погоджений відповідними службами. Посилання позивачки на те, що рішення органів місцевого самоврядування стосовно реконструкції квартири №1 в місті Калуші на вул. Грушевського,43 є незаконними, оскільки для проведення такої реконструкції не було відповідної згоди співвласників будинку, суд не приймає до уваги та вважає безпідставними. Суд також не бере до уваги посилання позивача, що даними рішеннями порушено її права на користування допоміжними приміщеннями будинку на вул. Грушевського,43 в місті Калуші, оскільки вона користується і в подальшому допоміжними приміщеннями. Так пунктом 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об'єктом права спільної власності співвласників багатоквартирних будинків є допоміжні приміщення ( в тому числі і підвали та горища), які є їх спільним майном. У відповідності до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] користується частиною допоміжних приміщень, що розміщені під її квартирою, отже її право як співвласника жодним чином не порушено. Судом також встановлено, що визначення частки прибудинкової території підприємцю [PERSON] відбувалось згідно з розробленим проектом визначення частки прибудинкової території для оподаткування вбудованих приміщень на вул. Грушевського,43/1, який був погоджений відповідними компетентними службами міста та затверджений рішенням Калуської міської ради №794 від 29.09.2005 року « Про затвердження проектів визначення часток прибудинкових терторій (а.с.794). Слід зазначити, що відповідно до ст.2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Відповідно до ст.14 Закону України «Про плату за землю» нарахування земельного податку за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних осіб або громадян, земельний податок нараховується кожному з них пропорційно їх частці у власності на будівлю. Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Калуської міської ради №794 від 29.09.2005 року «Про затвердження проектів визначення часток прибудинкових територій» було прийнято Калуською міською радою виключно з метою визначення суми земельного податку, який підлягає сплаті відповідачем посправі [PERSON], а тому дане рішення жодним чином не порушує прав позивачки [PERSON] оскільки воно не містить заборони щодо використання прибудинкової території будинку, що знаходиться за адресою вул. Грушевського 43, м.Калуш Івано-Франківської області. Позивачкою в судовому засіданні не представлено суду жодних інших доказів того, що оспорювані рішення виконавчого комітету Калуської міської ради та рішення Калуської міської ради суперечать певним нормам чинного законодавства. Тому виходячи з вищевикладеного , суд приходить до висновку, що в даному позові слід відмовити повністю. На підставі наведеного, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ст.2,14 Закону України «Про плату за землю», ст.370 ЦК України та

Outcome: dismissed