Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

У квітні 2011 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в обґрунтування якої зазначив , що з вини відповідача [PERSON] відбулася ДТП, якою спричинено матеріальну та моральну шкоду позивачу, тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] як з особи яка винна в ДТП на його користь матеріальні збитки в сумі –94 021, 19 грн., моральну шкоду в сумі - 10000 грн. та судові витрати в сумі - 1068 грн. 71 коп. У судовому засіданні представник позивача та позивач заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з’явився. Письмової заяви про причини своєї неявки та перенесення розгляду справи до суду не надав, тому суд проводить заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. ст. 22, 1187, 1188 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов’язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди": розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що 24.08.2010 року близько 13-00 годин в м. Дніпропетровську по вул. Паторжинського, в районі буд. 21, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], виїжджаючи з дворового проїзду на проїзну частину вул. Паторжинського не надав дороги автомобілям, які рухались по ній, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], яка рухалась по вул. Паторжинського з боку вул. Жуковського в напрямку вул. [PERSON]. Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА №304931 автомобіль [NUMBER] належить [PERSON]. Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2011 року винним у даному зіткненні було визнано відповідача [PERSON], що підтверджується копією вказаної постанови, дослідженої у судовому засіданні. У результаті дорожньо-транспортної пригоди належному позивачу автомобілю завдані технічні пошкодження, що підтверджується копією довідки УДАІ № 004291. Згідно висновку експертного дослідження № 1105/10/10 від 12.11.2010 року про оцінку вартості матеріальної шкоди загальна сума завданої позивачу майнової шкоди, становить 102 754 гривні 03 копійки, що підтверджується копією зазначено висновку. За виконання експертного дослідження від 12.11.2010 року останнім сплачено грошові кошти у сумі 800 гривень, що підтверджується квитанцією від 12.11.2010 року. Крім того, у зв'язку із тим, що відповідач не визнавав свою вину у завданні позивачу шкоди, за його замовленням Дніпропетровським науково дослідним інститутом судової експертизи було виконано автотехнічне експертне дослідження № 2633/2634 від 11.10.2010 року. За виконання зазначеного дослідження [PERSON] було сплачено 1444 гривні 80 копійок, що підтверджується копією квитанції № 2326960 від 03.11.2010 року. Також судом встановлено, що у лютому - березні 2011 року позивачем за власні кошти було відновлено автомобіль. На його відновлення ним було витрачено грошові кошти в сумі 91 776 гривень 39 копійок, з яких 82 753 гривні 51 копійка - на придбання необхідних частин (рахунок № 0022/1 від 10.02.2011р., квитанція від 14.02.2011р.), 9 022 гривні 88 копійок - оплата ремонтно- відновлювальних робіт та необхідних для ремонту матеріалів, (калькуляція № 936 від 20.10.2010 року та 936 від 21.03.2011 року, фіскальний чек ЛH 04700661 від 22.03.2011 року). Таким чином, сума завданої майнової шкоди складає 91 776,39 + 800 + 1444,80 = 94 021 гривень 19 копійок. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 91 776,39 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Також підлягають задоволенню на підставі ст. 22 ЦК України позовні вимоги в частині відшкодування за рахунок відповідача витрат на отримання висновку спеціаліста-автотоварознавця у розмірі 800, 00 грн. та 1444,80 грн. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Згідно позовної заяви крім майнової шкоди, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу завдано моральної шкоди, яка у першу чергу, полягає у душевних стражданнях пов'язаних із завданням протиправними діями відповідача його дочці [PERSON], яка на момент ДТП була за кермом автомобіля та отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, у зв'язку із чим вона тривалий час знаходилась на лікуванні та відновленні, що спричинило душевні страждання та хвилювання позивачу. В даній частині позовних вимог суд приходить до висновку, про їх необґрунтованість , оскільки моральна шкода в цій частині спричинено не позивачу , а його дочці, яка є повнолітньою дієздатною особою, тобто є самостійним суб’єктом цивільних правовідносин, тому не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з даних підстав слід відмовити. В той же час судом встановлено, що внаслідок ДТП, яка відбулася з вини відповідача було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Внаслідок винних дій відповідача було порушено право власності позивача, а саме пошкоджено його автомобіль, він протягом тривалого часу був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, змушений був витрачати кошти на його відновлення, оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодовує завдану шкоду, позивач внаслідок дій відповідача був змушений змінювати певні умови свого життя та побуту, оскільки неможливість користуватися транспортним засобом спричинило позивачу певні незручності для організації пересування самого позивача та членів його сім’ї. Суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з даних підстав підлягають задоволенню частково у сумі 1000 гривень, оскільки саме така сума є співмірною завданій шкоді. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial