Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить зняти арешт та заборону на відчуження з предмету іпотеки: житлового будинку літ. «А», гіпсобл., цегла, загальною площею 347,2 кв.м., житловою площею 135,8 кв.м. До житлового будинку належить: криниця №1, що знаходиться за адресою: вул. Північна, 13, с. Вереси, Житомирський район, Житомирської області та земельна ділянка, площею 1000 кв.м., кадастровий номер 1822081200:03:001:0358, що знаходиться за адресою: с. Вереси, Житомирський район, Житомирської області (бр. Смоківка), діл. №162. При цьому посилається на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір та договір іпотеки на вищезазначене майно в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором. Державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Разом з тим, позивач має пріоритет на предмет іпотеки. В судове засідання представники сторін не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, представник відповідача при вирішенні спору покладався на розсуд суду. В судове засідання треті особи [PERSON] та представник ПАТ КБ «Надра» Житомирського РУ не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що 16.06.2007р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0917/82/111947. В забезпечення виконання вказаного договору між позивачем та [PERSON], який виступав майновим поручителем [PERSON] 18.06.2007р. було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Вереси Житомирського району Житомирської області, вул. Північна, 13. Житловий будинок літ. «А», гіпсобл. цегла, загальною площею 347,2 кв.м., житловою площею 135,8 кв.м. До житлового будинку належить: криниця №1, та земельна ділянка площею 1000 кв.м., кадастровий номер 1822081200:03:001:0358, що знаходиться за адресою: с. Вереси, Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, (бр. Смоківка), діл. №162. На вказане майно 18.06.2007р. було внесено реєстраційний напис до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об»єстві нерухомого майна. Умови зазначеного кредитного договору [PERSON] не виконувала належним чином та допустила заборгованість. 31.07.2010р. [PERSON] помер. Після його смерті [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.10.2011р. на Ѕ частку вищезазначеного житлового будинку, що перебуває в заставі банку позивача. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов»язань перед банком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов»язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно зi ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Богунським ВДВС Житомирського МУЮ 21.10.2010р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №22064026 з виконання виконавчого листа №2-7181, виданого 23.09.2010р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» боргу в сумі 260199,48 грн. та накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] у межах суми звернення стягнення. Із заяви від 09.11.2011р. №2/3/2 вбачається, що ПАТ КБ «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Житомирського РУ не проти зняття арешту з майна боржника [PERSON], яке перебуває в заставі позивача. Відповідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене та іпотечне майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Таким чином, арешт та заборона на відчуження заставленого та іпотечного майна є неправомірними, оскільки порушує права позивача як заставодержателя, а позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved