Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

В січні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до державне підприємство „Суднобудівний завод імені 61 Комунара, (далі ДП «Суднобудівний завод імені 61 Комунара ) про стягнення нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати у розмірі 11808,2! гривень, середнього заробітку за час затримки заробітної плати в сумі 3653,13 грн., 3000 гривень відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього на загальну суму 18 461,34 гривень. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що з 23 травня 2008 року він знаходився з відповідачем у трудових правовідносинах. 14 листопада 2010 року був звільнений з роботи за власним бажанням. В порушення норм ст. 116 КЗпП України відповідач розрахунок з ним у день звільнення та на слідуючий день не провів та розрахунок по зарплаті не зробив В зв'язку з тим, що з вини ДП „Суднобудівний завод імені 61 Комунара йому при звільненні не були виплачені належні гроші з строки передбачені трудовим законодавством, він також просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки заробітної плати, починаючи з 14.11.2010 р. і до дня предявлення позову до суду на суму 3653,13 грн. Крім того невиплатою заробітні плати йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевному хвилюванні за матеріальний стан своєї родини, відсутністю коштів на утримання дітей та існування родини, погіршення самопочуття. Моральну шкоду він оцінив в 3000 гривень. Посилаючись на наведене просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач неодноразово збільшував позовні вимоги, останній оаз просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 11 807,74 гривень, середній заробіток за час затримки заробітної плати в сумі 17 047,75 гривень та 3000 гривен- моральної шкоди, а разом на суму 31 855,49 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтвердив, що позивачу при звільненні не була виплачена заробітна плата, проте заборгованість по ній станом на 24.10.2011 року з урахуванням невикористаних відпусток складає 11 249,94 гривні, а не як стверджує позивач у розмірі 11 807, 74 грн.. В частині вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки та стягнення моральної шкоди, просили відмовити. Вини підприємства у затримці розрахунку з позивачем немає, оскільки продукції вони не виготовляли та була розпочата процедура банкротства заводу. Тільки прг призначенні нового керівництва заводу, завод розпочав з 2011р. працювати. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків: [PERSON], [PERSON] дослідивши наявні докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає частково: задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно наказу № 187-к від 20 травня 2008 року [PERSON]М був прийнятий з 23.05.2008 року на роботу на ДП „Суднобудівний завод імені 61 Комунара " в ВОХР командиром відділення та наказом № 66-к від 15.11.2010р. звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП з 13 листопада 2010 року. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, організації, установи, проводиться в день звільнення Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про poзpaxyнoк. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений законом термін виплатити не оспорюванні суми. Згідно з наданими розрахунковими листами з серпня по грудень 2009р. та з лютого по листопад 2010р. і довідкою №64/171 від 26.10.2011р. заборгованість по заробітній платі [PERSON]М з урахуванням компенсації за невикористані відпустки, станом на 24.10.2011р. складає 11 249,94 гривні. Згідно з нормами ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника аоо уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені у ст.116 КЗпП України при відсутності спору підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копій ухвал Господарського сулу Миколаївської області від 23.09.2009р. справа № 2/178/09 та від 25.01.2011р. по справі № 2/178/09, копії ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 29.03.2011 року. Державне підприємство „Суднобудівний завод імені 61 Комунара знаходилося в стада процедури банкрутства, через що встановлений мораторій на нарахування та сплату штрафних санкцій, інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань. Таким чином суд вважає, що у відповідача відсутня вина в порушенні трудового законодавства, а тому відсутні достатні підстави для застосування до відповідача заходів матеріальної відповідальності. У звязку з чим суд приходить до висновку про залишення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати без задоволення. Крім того суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про відшкодування заподіяної порушенням її трудових прав на оплату праці моральної шкоди. З урахуванням характеру страждань позивача, істотності вимушених змін у її життєвих стосунках, мотивів д відповідача та обставин вчинення допущених порушень суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією моральною шкоди є сума у розмірі 500 гривень, а тому ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦГЖ України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 188, 20 гривень за позовні вимоги майнового характеру та 94,10 гривень за вимоги про стягнення моральної шкоди, а всього на суму 282,30 гривень.

Outcome: partial