Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

В березні 2011 року позивач звернувся з позовом до Новопсковського районного суду до відповідачів в якому просив поновити йому строк для звернення до суду, та витребувати з незаконного володіння відповідачів, нежитлове приміщення, яке розташоване в смт.Новопсков по вул.Леніна, 31. Свої вимоги мотивував тим, що Новопсковське товариство мисливців та рибалок не отримувало спірну будівлю у власність на за правочином ні іншим шляхом, сідоцтво на підставі якого було зареєстровано право власності на спірну будівлю за Новопсковським ТМР було скасовано. Таким чином, Новопсковське ТМР не мало право продавати спірну будівлю відповідачам. Під час судового розгляду справи, позивач на підставі ст.31 ЦПК України змінив підстави позову і просить витребувати спірну будівлю у позивачів, оскілька вона вибула з володіння позивача не з його волі іншим шляхом до новоствореної юридичної особи Новопсковського товариства мисливців та рибалок, а потім до відповідачів. В судовому засіданні представник позивача, підтримала позов з підстав викладених в заяві про зміну підстав позову і просила суд позов задовольнити повністю, оскільки відповідачі незаконно володіють майном її довірителя. Відповідач [PERSON], позов не визнав повністю, пояснивши, що права власності на спірну будівлю у позивача ніколи не було, оскільки йому за актом приймання- передачі вказана будівля не передавалась. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки йому було відомо, що спірною будівлею володіє інша особа, ще в 2001 році. Доказами цього є позов позивача до виконкому Новопсковської районної ради, Новопсковської райдержадміністрації, бюро технічної інвентаризації поданий до арбітражного суду Луганської області поданий позивачем ще 17.05.2001 року про скасування рішення виконкому Новопсковської районної ради №86 від 30.04.1994 року та визнання права власності на спірну будівлю за позивачем. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Третя особа в судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, повістку про виклик до суду була направлена своєчасно, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України суд вважає що судове повідомлення вручено їй належним чином. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до рішення виконавчого комітету Новопсковської районної ради Луганської області від 17 серпня 1982 року № ЗОЇ рентген-кабінет був переданий на баланс товариства мисливців та рибалок. На підставі рішення виконавчого комітету Новопсковської районної ради Луганського області від 30 листопада 1994 року № 86 було видано реєстраційне посвідчення на будинок №31 по вул.Леніна у смт.Новопсков Луганської області за Новопсковською радою УТМР. Новопсковська районна ГО "Товариство мисливців та рибалок" була зареєстрована як окрема юридична особа з 3 листопада 2000 року. Рішення виконавчого комітету Новопсковської селищної ради № 11/3 від 31 січня 2003 року про зміну правовстановлюючих документів на спірне нежитлове приміщення оформлено право власності на спірну будівлю за Новопсковською районною ГО "Товариство мисливців та рибалок". На підставі вказаного рішення Новопсковській районній ГО "Товариство мисливців та рибалок" було видано свідоцтво про право власності від 20 лютого 2003 року, яким посвідчено, що об'єкт нерухомості по вул. Леніна, 31 у смт. Новопскові належить цій громадській організації. 20 липня 2006 року Новопсковська районна ГО "Товариство мисливців та рибалок" уклала з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі. Постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від 18 лютого 2009 року, яка набрала законної сили, рішення виконавчого комітету Новопсковської селищної ради №11/3 від 31 січня 2003 року визнано незаконним. Цією постановою суду встановлено, що відповідно до постанови Всеукраїнської ради УТМР від 26 квітня 2000 року, у власність Луганської обласної організації УТМР, яка у 1993 році стала юридичною особою, передані основні засоби Всеукраїнської ради УТМР для подальшого їх використання, зокрема, будинок №31 по вул.Леніна у смт.Новопсков Луганської області. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або осба, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.387, ч.1ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на свій власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ст. 319 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Що стосується вимог позивача про поновлення пропущенного процессуального строку звернення до суду, то відмовляючи в їх задоволенні, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У чинність ч.2 ст. 11 ЦПК України особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У чинність ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.З ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] згідно заперечення вх. № 6521 від 29.03.2011 року він наполягаєь на застосуванні строку позовної давності при вирішенні даного спору. Суд вважає, що позивач дізнався про порушення свого права ще в 2001 році, про що свідчить його позов до виконкому Новопсковської районної ради, Новопсковської райдержадміністрацїї, бюро технічної інвентаризації поданий до арбітражного суду Луганської області. Суд не вважає поважною причиною пропущення позовної давності позивачем його постійні звернення до різних судових органів з позовами до цих відповідачів про захист порушенного права, оскільки відповідно до ст.З та ст.11 ЦПК України право вибору способу захисту порушеного права належить саме позивачу і позивач скористався таким правом, обравши в межах встановленого строку позовної давності інший спосіб захисту порушеного права, пред'являючи позови до відповідачів з вимогами не про витребування майна з чужого незаконного володіння. За таких обставин суд у відповідності до ч.З ст.267 ЦК України відмовляє позивачу у задоволенні його позову до відповідачів повністю.

Outcome: dismissed