Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт того, що [PERSON], який помер 28.07.1986 року, володів на праві приватної власності домоволодінням, розташованим за адресою: вул. Красноармійська, 34, с. Можняківка,Новопсковського району Луганської області, та визнати за нею право власності на зазначене домоволодіння. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 28.07.1986 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку, який належав померлому на праві власності, але за життя він не отримав на нього правовстановлюючих документів за невідомих їй причин. Вона являється спадкоємцем першої черги після смерті батька, її мати померла 01.10.1996 року не переоформивши на себе спадщину, хоча фактично її прийняла після смерті батька, так як проживала разом з ним. Вона фактично прийняла спадщину після смерті батьків, так як вступила в управління та володіння спадщиною і володіє нею до цього часу. Відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає їй реалізувати своє право на спадщину, тому вона була змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 28.07.1986 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД № 302434, виданим 15.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Красноармійська, 34, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області. Згідно постанови державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори від 25.10.2011 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (житловий будинок). В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину, але не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (житловий будинок), оскілки за життя [PERSON] не отримав правовстановлюючих документів на зазначене домоволодіння з невідомих позивачу причин. Згідно відповіді Новопсковського РБТ1 за вихідним № 1118 від 21.12.2011 року нерухоме майно за адресою с. Можняківка, вул. Красноармійська, 34, ні за ким не зареєстроване. Встановлення факту належності померлому [PERSON] домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Красноармійська, 34, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, є фактом, що має юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення у позивача права власності в порядку спадкування за законом. З урахуванням положень п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення, згідно якого справи про встановлення факту, пов'язаного з вирішення спору про право повинні розглядатися в позовному провадженні, суд розглядає вимоги [PERSON] про встановлення факту володіння будинком на праві власності померлим разом з позовними вимогами про визнання права на майно в порядку спадкування за законом. Факт володіння [PERSON] вищезазначеним будинком підтверджується довідками №712 та №2, виданими відповідно 15.11.2011 року та 05.01.2012 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Новопсковського району Луганської області, в якій зазначено, що [PERSON] був прописаний і проживав за адресою [INFO], виписаний у звязку зі смертю. У звязку з цим суд вважає вимоги позивача про в встановлення факту володіння будинком на праві власності померлим обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, суд вважає, що до вимог позивача про визнання права на майно в порядку спадкування за законом мають застосовуватися положення ЦК УРСР 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та його донька [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Матеріалами справи встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину у чинність п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року фактично прийняла його дружина [PERSON], яка була прописана і проживала разом з ним за адресою вул. Красноармійська, 34, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, що підтверджується довідками №712 та №2, виданими відповідно 15.11.2011 року та 05.01.2012 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Новопсковського району Луганської області. Судом також встановлено, що 01.10.1996 року померла [PERSON]. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) якщо у встановлений ст. 549 ЦК УРСР 1963 року строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Позивач прийняла спадщину, яка залишилася після смерті її матері [PERSON], так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно довідки № 2, виданої 05.01.2012року виконкомом [PERSON] сільської ради Новопсковського району Луганської області, позивач на момент смерті [PERSON] була прописана та проживала разом з нею, до цього часу позивач проживає в спадковому будинку, що підтверджується довідкою №2, виданою 05.01.2012року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Новопсковського району Луганської області. Таким чином, позивач прийняла спадщину у відповідності зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом фактичного вступу у володіння будинком. Факт того, що позивач фактично вступила в управління та володіння будинком № 34 по вул. Красноармійській в с. Можняківка Новопсковського району Луганської області сторонами не оспорюється. У чинність ч. 1 ст. 61 ЦПК України в обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто за нормою ст. 525 ЦК УРСР 1963 року з 01.10.1996 року. Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони законні, обгрунтованні, доказово підтверджені матеріалами справи й не спростовані відповідачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved