Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-27 00:00:00

В серпні 2011 року позивач звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва із позовом, яким просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 2\~ 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона і відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] Після того, як сторони сумісне життя, донька лишилась проживати з матірю. Відповідач, будучи батьком дитини, добровільної допомоги надавати не бажає, хоча має змогу та повинен це робити. Усі намагання позивача щодо врегулювання відносин по утриманню дитини лишились марними, тому вона була змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги із мотивів, викладених в позовній заяві, наполягаючи на їх повному задоволенні. Відповідач визнав вимоги позивача частково, зазначивши, що заявлена вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~ 500 грн. є занадто високою. Визнав вимоги позивача, і погодився на сплату аліментів у розмірі 600 грн. на місяць. Вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши все в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 21 вересня 2002 року, про що Відділом реєстрації громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва в Книзі реєстрації актів про одруження 2002 року вересня місяця 21 числа зроблено відповідний актовий запис за №699 та видано свідоцтво серії І-ФП №062143. В шлюбі сторін, 30 квітня 2003 року народилась дитина донька [PERSON], про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції в книзі записів актів громадянського стану про народження 2003 року червня місяця 05 числа зроблено відповідний актовий запис за №1389. Батьком дитини, згідно свідоцтва про народження серії І-ФП№142341 записаний відповідач. Не розриваючи шлюбу, сторони фактично припинили сімейні відносини, та з червня 2010 року стали проживати окремо. Неповнолітня донька, при цьому лишилась проживати з матірю, та знаходиться на її утриманні. Добровільної матеріальної допомоги, достатньої для утримання дитини, відповідач не надає, хоча, він працездатний, є приватним підприємцем та має можливість надавати достатні кошти для утримання дитини. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України (СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ст.183 СК України, розмір аліментів на утримання дітей визначається судом. Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням обставин справи, стану здоровя та матеріального становища дітей, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, враховуючи той факт, що згідно довідки ДПІ у Заводському районі міста Миколаєва, обсяг виручки від реалізації товару фізичною особою-підприємцем [PERSON] з 01/01/2011 по 30/06/2011 становить 0.00грн., суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 800 грн. на місяць, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду, тобто з 15 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30 квітня 2021 року. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Декрету Кабінету Міністрів України від 21/01/1993 № 7-93 «Про державне мито» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів» від 21/12/05 №1258 (діючими на момент звернення до суду та ухвалення рішення) не надано квитанцій про сплату судового збору та витрат, повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду цивільної справи, а тому, з відповідача у дохід держави належить стягнути судові витрати у розмірі 171 грн., які складаються з 51.00 грн. - судового збору та 120.00 грн. - витрат повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду цивільної справи. Враховуючи викладене,

Outcome: partial