Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, про розірвання шлюбу в якому зазначив, що 26.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №1541. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина -[PERSON]. Сторони спільного господарства не ведуть з червня 2011 року, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим з підстав несумісності характерів, різних звичок та систематичних непорозумінь. У зв'язку із вказаними вище підставами просив розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вивчивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін , суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 26.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис №1541. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина -[PERSON] яка проживає разом із позивачем. Сторони спільного господарства не ведуть з червня 2011 року, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін, на момент звернення до суду, немає. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не забажав відновлювати своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved