Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

28. 04. 2011 [PERSON] Іл яз [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яка сталася 11. 12. 2010 з вини водія [PERSON], що керував автомобілем «Оквомобіль Бравада», д/н [NUMBER], що належить відповідачу [PERSON], автомобілю «Опель», д/н [NUMBER], належного позивачу [PERSON] Іл язу [PERSON], було завдано механічні пошкодження. Постановою Заводського районного суду Миколаївської області від 11. 01. 2.011 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Відповідачі повинні відшкодувати позивачу збитки, завдані транспортному засобу позивачів внаслідок пошкодження в ДТП, однак в добровільному порядку збитки не відшкодовують. Окрім того позивач вказав на необхідність відшкодування завданої йому моральної шкоди шкоди, яка полягала в моральних стражданнях через неохідність пошуку коштів для ремонту пошкодженого автомобілю, необхідність витрачати час для поїздок на СТО, що призвело до втрати нормальних життєвих зв язків, погіршення родинних стосунків та вимагає додаткових зусиль для організації життя. До теперішнього часу відповідачі вказані збитки не відшкодували. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не з явився, суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, обставини, викладені у позові підтвердив, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11. 12. 2010 близько 12:00 год. відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом «Оквомобіль Бравада», д/н [NUMBER], належним на праві власності [PERSON], порушивши Правила дорожнього руху, рухаючись по вул. Чигрина в районі буд. З в м. Миколаєві, не врахував дорожню обставновку, не вибрав безпечну дистанцію, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Опель», д/н [NUMBER] (що зупинився) під керуванням позивача [PERSON], внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11. 01. 2011 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11. 01. 2011 вступила в законну силу. Позивач звернувся до ТОВ «Техноконтракт» з питання оцінки завданих пошкоджень. За розрахунком ТОВ «Техноконтракт» вартість придбання запасних частин та відновлювальних робіт складає 39332, 14 грн. З метою врегулювання спору позивач звертався до відповідача [PERSON] з проханням відшкодувати завдану матеріальну шкоду, на що відповідач відповів відмовою, оскільки не погодився з зазначеною сумою оцінки пошкоджень. В подальшому позивач звернувся до Миколаївського відділення Одеського науково- дослідного інституту судових експертиз для визначення розміру матеріальної шкоди. Згідно з висновком проведеної автотоварознавчої експертизи від 04. 02. 2011 № 490 вартість відновлювального ремонту без урахування втрати товарної вартості автомобіля складає 25096, 01 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до роз'яснень, вказаних в п. 4 Пленуму Верховного Суду України від 27. 03. 1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського ведення, оперативного управління або з інших причин (договір оренди, довіреність і інше). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], який на час скоєння ДТП керував належним відповідачу [PERSON] транспортним засобом, а тому шкода, завдана ним повинна відкодовуватися відповідачами [PERSON] як власником джерела підвищеної небезпеки та [PERSON] як особою, що керувала транспортним засобом. До теперішнього часу відповідачі не сплатили позивачу суму завданої матеріальної шкоди та не повідомили про причини невиплати. Для проведення огляду автомобілю після ДТП позивачем було витрачено грошові кошти на оплату послуг з проведення експертного дослідження у розмірі 567, 60 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням: або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Суд, беручи до уваги докази, додані позивачем до матеріалів справи, заслухавши пояснення учасників процесу, при визначенні розміру матеріального відшкодування, приходить до висновку про необхідність задоволення вказаних позовних вимог у повному обсязі: з відповідачів [PERSON], [PERSON] у солідарному порядку підлягають стягненню грошові кошти для оплати відновлювальних робіт у розмірі 25096, 01 грн., на оплату послуг з проведення експертного дослідження у розмірі 567, 60 грн. У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням сімейних обставин та матеріального становища позивача оцінює моральну шкоду, нанесену відповідачами позивачу у розмірі 5000, 00 грн. Зазначена сума відшкодування нанесеної моральної шкоди підлягає стягненню з відповідачів. На підставі ст. ст. 86- 88 ЦГІК України, з відповідачів на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у розмірі 379, 46 грн. (по 189, 73 грн. з кожного).

Outcome: approved