Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд кредитний договір від 17 вересня 2008 року № 54/АК-00039.08.2 розірвати та стягнути з відповідача на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 172949 грн. 74 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 вересня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 54/АК-00039.08.2 на суму 24369,92 доларів США, строком на 7 років з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,7 % річних. Згідно умов договору банк відкрив позичальнику кредитну лінію, а позичальник зобов'язався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 290 доларів США та з нарахованими процентами, шляхом внесення готівкою чи перерахуванням на рахунок банку коштів Позичальник зобовязався повернути кредит не пізніше 17 вересня 2015 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує. Прострочена заборгованість за основною сумою боргу становить 17146,89 доларів США, за процентами - 321,35 доларів США. Позичальнику були направлені листи про наявність заборгованості проте ніяких дій, щодо погашення заборгованості відповідач не здійснив. Станом на 07.09.2011 року загальна заборгованість по кредиту становить 172949 грн. 74 коп., з них: борг по кредиту - 17146, 89 доларів США (136 707 грн. 01 коп.) борг по відсотках - 321,35 доларів США (2562 грн. 03 коп.), пеня за несвоєчасне погашенні заборгованості - 2834,18 доларів США (22597 грн.) та 11 950 грн. 08 грн., нараховані 3 % річних - 14,54 доларів США (115 грн. 92 коп.) та 34 грн. 48 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві і просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнає частково. До матеріалів справи додано заперечення відповідача на позовну заяву в якому він просить суд зменшити суму пені, застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення пені та застосувати граничний розмір пені передбачений законодавством. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В судовому засіданні встановлено, що 17.09.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 54/АК-00039.08.2. Згідно умов договору, банк відкрив позичальнику ([PERSON]В.) не відновлювану кредитну лінію на загальну суму 24369,92 доларів США, терміном по 17 вересня 2015 року включно. Відповідно до п. 1.5 договору процентна ставка встановлена в розмірі 7,70% річних, (а.с. 7-10) Пунктом 3.1.1 кредитного договору було передбачено, що позичальник здійснює погашення кредиту щомісячно, до 10 числа. Щомісячний платіж становить 290 доларів США. (а.с. 7) Пунктом 1.5.1 договору передбачена щомісячна плата за обслуговування кредиту у розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту, (а.с. 7) Із заяви на видачу готівки 1188 7 від 17.09.2008 року вбачається, що банк своє зобовязання за кредитним договором виконав і [PERSON] отримав кредит на суму 24369,92 доларів США. (а.с. 21) Позивач посилається на те, що відповідач не належним чином виконує свої зобовязання за кредитним договором, щодо щомісячного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що станом на 07.09.2011 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 20316,96 доларів США та 11984,56 грн. (еквівалент у гривані за курсом НБУ - 172949,74 грн.) Заборгованість складається з наступного: прострочена заборгованість по кредиту - 17146, 89 доларів США, прострочена заборгованість по відсотках - 321,35 доларів США, пеня - 2834,18 доларів США, нараховані 3 % річних - 14,54 доларів США, в тому числі і пеня - 1 1950 грн. 08 грн., нараховані 3 % річних - 34 грн. 48 коп., а також плата за проведення розрахунків 5240,34 грн. (плата за проведення розрахунків, згідно позовної заяви також відноситься до пені). (а.с. 22) Дослідивши розрахунок в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відповідач перестав належним чином виконувати свої зобовязання за кредитним договором починаючи з 13.04.2010 року. Пунктом 3.6 кредитного договору передбачена пеня у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості, за кожен день прострочення, у разі порушення строків повернення кредиту чи процентів. Тому починаючи з 13.04.2010 року, банком нараховувалась пеня за прострочення виконання зобовязання по кредитному договору № 54/АК-00039.08.2, що вбачається із розрахунку. (а.с. 22) У своєму запереченні відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього пені у визначеному позивачем розмірі. Відповідач також просить суд застосувати строки позовної давності щодо цієї вимоги. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У кредитному договорі № 54/АК-00039.08.2 чітко визначено порядок погашення кредиту, відсотків за користування кредитом, пені та штрафів. Як уже було встановлено в судовому засіданні, відповідно до умов договору погашення кредиту має здійснюватись щомісячними платежами, а тому початком перебігу строку позовної давності є день, коли позичальник повинен був сплатити черговий платіж. Одночасно з тим ч. 1 ст. 264 ЦК України, передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку вбачається, що пеня нараховувалась починаючи з 13.04.2010 року по 06.09.2011 року. Пеня нараховувалась не за період з 13.04.2010 року по 06.09.2011 року, а в короткострокові періоди цього часу. В розрахунку вказана дата початку періоду нарахування пені та дата закінчення періоду нарахування, а також кількість днів в такому періоді. (а.с. 22) Тобто позивачем частково виконувались умови договору і періодично вносились кошти на рахунок банку. Суд приходить до висновку, що кошти, які відповідач вносив на рахунок банку, відповідно до п. 3.5 кредитного договору, йшли в першу чергу на погашення простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту, за процентами та за кредитом. (а.с. 8) Заборгованість за пенею за всі періоди підсумована і включена до загальної заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Таким чином, на підставі наданого позивачем розрахунку суд не має можливості зробити висновок про те чи вносились відповідачем кошти на погашення пені нарахованої за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором № 54/АК-00039.08.2, тобто чи переривався перебіг строку позовної давності. Тому суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 1 ст. 264 ЦК України. Виходячи з того, що перебіг позовної давності, за вимогою про стягнення пені, за кожен місяць починається окремо (починаючи з дня, коли відповідач мав внести на рахунок банку черговий платіж), суд вважає клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, щодо стягнення пені обґрунтованим. Позивач звернувся до суду з позовом 21.09.2011 року і відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд може стягнути пеню лише за період з 21.09.2010 року по 21.09.2011 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що в період з 21.09.2010 року по 28.02.2011 року пеня відповідачу не нараховувалась. Пеня була нарахована в період з 28.02.2011 року по 06.09.2011 року, проте суд не має достатньо даних для того, щоб визначити її розмір. Позивачем не виведено розмір пені за цей період в окрему таблицю. Позивач отримав заперечення на позовну заяву, в якому [PERSON] просив суд застосувати строки позовної давності щодо вимог про стягнення пені, проте нового розрахунку (з урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України) банком надано не було. З наданих позивачем доказів суд не має можливості зробити висновки про те, яка загальна сума пені була нарахована за період з 28.02.2011 року по 06.09.2011 року, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Позивач також просить суд стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми по кредитному договору № 54/АК-00039.08.2. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Системний аналіз норм ЦК України дає підстави вважати, що стягнення трьох процентів річних від простроченої суми за своєю природою та порядком обрахунку є різновидом неустойки - пенею. Вказана норма є гарантованим законом способом захисту прав кредитора у разі невиконання зобовязання. Проте пунктом 3.6 договору № 54/АК-00039.08.2. була передбачена пеня у розмірі 1,6% від простроченої суми. Одночасне застосування пені визначеної у договорі та пені передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України є неприпустимим. Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині також необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по кредиту та по сплаті відсотків за користування кредитом, то такі позовні вимоги є обґрунтованими, про що свідчить аналіз вище перелічених норм ЦК України та досліджених в судовому засіданні доказів (кредитний договір, розрахунок заборгованості). Окрім того відповідачем не заперечуються позовні вимоги в цій частині. З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами погасити заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку, проте [PERSON] на листи-вимоги жодним чином не прореагував. (а.с. 17-20) Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому, на підставі статей 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 17468,24 доларів США, що еквівалентно 139269 грн. 04 коп., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту - 17146,89 доларів США (136707 грн. 01 коп.) та простроченої заборгованості по відсотках - 321,35 доларів США (2562 грн. 03 коп.). Як уже було встановлено в судовому засіданні термін дії кредитного договору до 17 вересня 2015 року включно. У звязку з тим, що відповідач не виконує умови договору, не сплачує кредит та відсотки за користування кредитом, пеню та інші платежі, передбачені умовами договору № 54/АК- 00039.08.2, позивач просить суд розірвати кредитний договір від 17.09.2008 року. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] умов кредитного договору № 54/АК-00039.08.2 не виконує, в результаті чого банк несе збитки, а також не отримує того, на що він розраховував при укладенні цього договору. В матеріалах справи достатньо доказів істотних порушень умов договору з боку відповідача, тому суд вважає за можливе договір № 54/АК-00039.08.2 від 17.09.2008 року, - достроково розірвати. Відповідач проти розірвання договору не заперечував.

Outcome: partial