Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 06.04.2010 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2632, [PERSON], та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно договору [PERSON] (продавець) передала, а позивачі прийняли у власність, в рівних частинах кожен, належну на праві власності вище зазначену квартиру. Але всупереч умовам договору [PERSON] свого обов'язку щодо зняття з реєстраційного обліку осіб зареєстрованих у [ADDRESS]. не виконала, а тому вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачі та їх представник не з'явились, надіслали до суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляд) повідомлявся шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газета "Урядовий кур'єр", причин своєї неявки відповідач суду не повідомив, суд визнав причини його неявки неповажними. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЩІК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечували позивачі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі договору купівлі - продажу квартири від 06.04.2010 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2632, [PERSON], та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] Раніше квартира належала [PERSON] На даний час у квартирі проживає та зареєстровани відповідач по справі - син колишньої власниці квартири, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п. 16 Договору Купівлі-продажу квартири від 06.04.2010 року -колишня власниця квартири була зобов'язана звільнити квартиру та зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб у квартирі, в тому числі усіх зареєстрованих та залежних від неї осіб, у строк до 16 квітня 2010 року. На день продажу у квартирі були зареєстровані продавець та відповідач по справі. Фактично ж у квартирі проживав продавець та відповідач. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У відповідності до ч. 4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, тобто позивачі є власниками кв. [ADDRESS]. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Проживання та реєстрація сторонніх осіб в квартирі є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі. Відповідач порушує законні права позивача на володіння, користування та розпорядження квартирою, яка належить їм на праві приватної власності, а також враховуючи те, що спільне проживання відповідача та осіб, які проживають разом з ними у квартирі на одній житлової площі не можливе. Виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку про те, що позивачі придбали квартиру без будь - яких порушень діючого законодавства, є її власниками, а відповідач залишається зареєстрованим без правових підстав, чим чинить позивачам перешкоди як власникам. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 08 грн. 50 коп. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 137 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved