Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати дії працівників ПАТ Донецькобленергонеправомірними. При цьому в позовній заяві позивач зазначив, що він є споживачем електроенергії ВАТ Донецькобленергоі користується нею на підставі ЗУ Про електроенергетикута Правил користування електричною енергією для населення, згідно яких споживач електроенергії зобовязаний: забезпечувати належний технічний стан і безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електросітей, електроустановок та електроприладів; забезпечувати сохраність приладів обліку і пломб на них, своєчасно сповіщувати поставщика або його довірену особу про недоліки в роботі приладів обліку електроенергії , а також порушення на них пломб і інших неполадках, погоджувати з електропоставщиком нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснюємі з метою збільшення споживання електричної енергії. Згідно Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1257, споживач несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією, сохраність приладів обліку і пломб на ньому, безоблікове споживання електроенергії, несе відповідальність за збитки, нанесені поставщику внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення. В своїй позовній заяві позивач вказує, що 27 вересня 2011 року він у дверях своєї квартири виявила документ Попередження, у якому зазначено, що позивач станом на 27 вересня 2011 року має заборгованість у розмірі 1768 гривен 65 копійок. Представником ПАТ Донецькобленергобуло складено акт-звірки розрахунків за електроенергію станом на 28 вересня 2011 року з показниками 204 між постачальником ПАТ Донецькобленергота Користувачем- [PERSON] де зазначено, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 1768 гривен 65 копійок, у акті зазначено, що користувач не згоден із даним актом. У листопаді 2008 року прибор обліку став невиправним, про що позивач негайно повідомив про це відповідача шляхом звернення до нього з відповідною заявою, а саме у заяві просить направити представника відповідача для перевірки технічного стану лічильника. Але відповідач в порушення п. 15 Постанови КМ України № 1357 від 26 липня 1999 року Про затвердження правил користування електричною енергією для населенняніяких дій направлених на проведення відповідної експертизи, з подальшою заміною або ремонтом прибору обліку електричної енергії не здійснив. На неодноразові звернення в усній формі та телефоні дзвінки, представниками відповідача в усній формі позивачу було запропоновано здійснювати сплату за використану електричну енергію у розмірі 100 кВТ на годину у місяць. Тож, с цього часу, позивач сплачував використану електричну енергію у тому обємі та по тім тарифам, які йому вказав відповідач. Позивач наполягає на тому, що с листопада 2008 року (у той період часу, коли у нього зламався лічильник обліку електричної енергії) представники відповідача неодноразово приходили до нього до дому з метою здійснення планової звірки технічного стану прибору обліку, зняття показників прибору обліку електричної енергії, при цьому робили примітку, що прибор обліку електричної енергії знаходиться у несправному стані. 21 жовтня 2011 року на адресу Марїнського районного суду надійшла зустрічна позовна заява від ПАТ Донецькобленергодо [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за використану електричну енергію в розмірі 1\~768 гривен 65 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає наступне. [PERSON] є користувачем електричної енергії (особовий рахунок №431847032). Ним неодноразово здійснювався перерахунок грошових коштів за використану електроенергію (згідно особового рахунку), тобто між енергопостачальником та користувачем маються зобовязання. Згідно п. 20 ППЕЕн, розрахунковим періодом для встановлення розміру сплати використаної енергії є календарний місяць. Сплата за використану електроенергію протягом розрахункового періоду вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Станом на теперішній час у [PERSON] у звязку з неповною сплатою, виникла заборгованість за використану електроенергію в розмірі 1\~768 гривен 65 копійок. Відповідно до п. 26 ППЕЕн у випадку зміни тарифів (ціни) на електричну енергію сплата заборгованості проводиться по тарифам (цінам), які діяли на період, за який сплачується борг. У випадку відсутності у користувача засобів на сплату заборгованості, він зобовязаний звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіку погашення заборгованості або відстрочки строку сплати та надання довідки, яка б підтверджувала його неспроможність сплатити борг. Так, 28 вересня 2011 року між [PERSON] та ПАТ Донецькобленергобула проведена звірка платежів за використану електроенергію, внаслідок чого абоненту був виданий акт-звірки, у якому зазначено, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 1\~768 гривен 65 копійок. Від позивача в судовому засіданні надійшло клопотання про застосування строку позовної давнини. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що із первісним позовом [PERSON] не погоджується у повному обсязі, наполягає на задоволенні поданої нею зустрічної позовної заяви. Суду надала аналогічні пояснення тим, що викладені у зустрічній позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як відповідно до акту звірки від 28 вересня 2011 року поведений відповідачем була нарахована позивачу [PERSON] заборгованість у розмірі 1\~768 гривен 65 копійок. Станом на 28 вересня 2011 року у звязку з неповною сплатою у [PERSON] виникла заборгованість за використану електричну енергію у розмірі 1\~768 гривен 65 копійок. Як вбачається із наданих відповідачем розрахунків ця заборгованість виникла за період часу за 2008 рік. Отже, оскільки позовна давність до суми заборгованості застосована лише за три роки, то суд приходить до висновку, що [PERSON] має суму заборгованості у розмірі 371 гривну 58 копійок. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тому, суд вважає за доцільне застосувати частково до існуючої заборгованості, яку має [PERSON] строк позовної давнини. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, то суд вважає за доцільне зустрічні позовні вимоги відповідача задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 371, 58 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: partial