Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Бритівської сільської ради, [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 16 листопада 2008 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті позивач у встановлений законом термін звернулася з письмовою заявою до Саратської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини згідно Заповіту, але у зв'язку з тим, що мати позивача за життя не оформила належним чином право власності на садовий будинок та земельну ділянку, то позивачу було рекомендовано по даному питанню звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача, Бритівської сільської ради, у судове засідання не зявився, згідно наданої до суду письмової заяви, просить справу розглядати у його відсутність, заперечень не має. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовом згоден, заперечень не має. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з позовом згоден, заперечень не має. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2008 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 162267, яке видане виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 17 листопада 2008 року, актовий запис за № 53 від 17 листопада 2008 року. Факт того, що позивач є донькою [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 036788, виданим Забаріською сільською радою Саратського району Одеської області 18 лютого 2006 року, де у графі «мати»вказано [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 006796, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 08 жовтня 2005 року, згідно якого позивач змінила своє прізвище на «Зікарян». На день смерті [PERSON] згідно договору купівлі-продажу серії АЕР № 082312 від 20 березня 2002 року та Технічного паспорту на житловий будинок, їй належав садовий (дачний) будинок № 435 у садово-огородницькому кооперативі «Дністровець»по вулиці Радісна у селі Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, розташований на земельній ділянці площею 0,060 га., який складається з: садового будинку, літера „А" загальною площею 37,6 кв. м., в який входить - коридор 1, площею 5,6 кв. м., кухня 2, площею 4,9 кв. м., кладова 3, площею 5,7 кв. м., кімната відпочинку 4, площею 15,7 кв. м., підвал І, площею 5,7 кв. м.; підвалу, літера «а», літньої кухні, літера «Б», сараю, літера «В», сараю, літера «Г», вбиральні, літера «Д», сараю, літера «Є», цистерні №1, огорожі - №3; хвіртки - №4; воріт - №5. Вартість житлового будинку згідно договору 7774,00 грн. [PERSON] до дня смерті, не встигла належним чином оформити право власності на садовий будинок у зв'язку з чим КП «Білгород-Дністровське БТІ»проведена інвентаризація садового будинку № 435 у садово-огородницькому кооперативі «Дністровець»по вулиці Радісна у селі Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області у 2009 році, але в наданні витягу з реєстру прав власності, у зв'язку з вищевказаним, відмовлено. Крім того на території вказаного садового будинку самовільно було збудовано сарай, літера «Є». Розміщення самовільно побудованого об'єкту узгоджено з сусідами, права інших осіб не порушені. Розміщення самовільного збудованого нерухомого майна не суперечить Державним будівельним нормам. Згідно ст. 376 ЦК України право власності на самовільно зведене нерухоме майно може бути визнане судом за особою, яка здійснювала самовільне будівництво нерухомого майна. Крім того після смерті [PERSON] згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 20 березня 2002 року серії АЕР № 082313, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за номером 533, їй належала земельна ділянка на якій розміщено вищевказаний садовий будинок, площею 0,060 гектарів, яка розташована в селі Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, на території садово-огороднього кооперативу «Дністровець», по вулиці Радісна, під номером чотириста тридцять п'ятим, надану для ведення садівництва. Згідно вказаного договору вартість земельної ділянки складає 552,00 гривень. Після смерті матері позивач у встановлений законом термін звернулася з письмовою заявою до Саратської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини згідно Заповіту, так як у матері позивача, крім вищевказаного майна, розташованого у Білгород-Дністровському районі Одеської області, ще було майно у вигляді житлового будинку № 47 по вулиці Новій в селі Забари Саратського району Одеської області та земельна ділянка, площею 3,85 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Забарьської сільської ради Саратского району Одеської області, але у зв'язку з тим, що мати позивача за життя не оформила належним чином право власності на садовий будинок та земельну ділянку, на якій розташовано будинок, позивачу було рекомендовано по даному питанню звернутися до суду. У звязку з чим позивач змушена звернутися з позовом до суду. Спадкоємцями згідно Заповіту [PERSON] від 04 квітня 2008 року, на момент відкриття спадщини, крім позивача були її брати - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які від прийняття у спадщину після смерті матері відмовляються на користь позивача, що підтверджується копіями їхніх заяв. Інших спадкоємців на майно згідно Заповіту та Закону не має. Від спадщини згідно Заповіту позивач не відмовлялася, у встановлений законом (ст. 1270 ЦК України) шестимісячний термін позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. На даний час позивач утримує садовий будинок та земельну ділянку, користується ними, сплачує необхідні платежі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Outcome: approved