Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

В квітні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачка пояснила, що 15 березня 2011 року між нею та відповідачем було укладено договір про виготовлення, поставку та монтування метало пластикових конструкцій які складалися з вітринної віконної композиції та вхідних дверей, на суму 6183,00 гривень. В день підписання договору було частково здійснено розрахунок а саме позивачем було сплачено 2735,00 гривень, а 19 березня 2011 року була сплачена друга частина в сумі 3448,00 гривень. Таким чином позивачка повністю розрахувався з відповідачем. У зв’язку з тим, що відповідач встановив двері не належної якості , позивачка відмовилася підписувати акт прийому –здачі виконаних робіт. Істотні недоліки було виявлено відразу в момент встановлення вхідних дверей, тому позивачка почала виказувати свої претензії особам які займалися встановленням. ЇЇ запевнили, що всі претензії будуть переказані відповідачу, і в той же день зник договір на виготовлення, поставку та встановлення метало пластикових конструкцій. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача с проханням усунути недоліки або повернути гроші, на що відповідач не реагував, претензії взагалі відмовляється отримувати. Своїми діями відповідач спричинив позивачу матеріальну шкоду на суму 2752 гривні, з них 2735,00 гривень вартість вхідної двері, а 17,00 гривень витрати на поштову кореспонденцію. Враховуючи той факт, що відповідач не бажає виконати умови договору та замінити не робочі двері на двері належної якості, а також взагалі уникає розмов з позивачем, то позивачка була вимушена докладати масу зусиль, щодо відновлення свого порушеного права та звернутися до суду зі вказаним позовом. Таким чином позивачка вважає що діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду яку вона оцінює в 2000 гривень, які просить стягнути з приватного підприємця [PERSON] В вересні 2011 року, після проведення оціночної експертизи позивачка збільшила свої позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму 4372,00 гривні та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 3000 гривень. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої заявлені вимоги та пояснила, що вона є власницею перукарні, розташованої по проспекту Металургів, 194 в місті Маріуполі, де вирішила зробити ремонт. Вона звернулася до приватного підприємця [PERSON] із проханням виготовити їй метало пластикові вікна та двері. Між нею та відповідачем було укладено договір на виготовлення, доставку та встановлення вказаних метало пластикових вікон та дверей. Вона була впевнена що відповідач має право на заняття підприємницькою діяльністю та виробництво, встановлення метало пластикових вікон, оскільки в офісі в кутку споживача було вказано, що [PERSON] діє на підставі ліцензії, від 31 липня 2007 року, яка діє до 31 липня 2012 року. Від відповідача приїхали замірщики, які самостійно заміряли необхідні розміри. В день встановлення метало пластикових вікон та дверей, вона повністю розрахувалася з представниками відповідача, та їй було видано квитанцію, але акт прийомки не підписала, у зв’язку з тим, що вхідні двері не відповідали її вимогам, а саме двері не були необхідного розміру, вони майже не відкривалися, а коли відкривалися то дужу скрипіли. Вона указала на всі недоліки представникам відповідача, які встановлювали вхідні двері, вони пообіцяли все передати відповідачу та усунути всі недоліки. Але недоліки усунути було не можливо, оскільки спочатку розміри дверей не відповідали дверному просвіту. Під час їх суперечок у неї зник договір підписаний між нею та відповідачем. Потім вона неодноразово зверталася до відповідача с проханням замінити їй двері неналежної якості на двері належної якості, але відповідач не хотів розмовляти, його представники, яки знаходилися в офісі розташованому по вулиці Мендєлєєва ,3б в місті Маріуполі взагалі відмовлялися спілкуватися та приймати, які не будь претензії. Вона була вимушена звернутися в прокуратуру Орджонікідзевського району міста Маріуполя зі скаргою. На даний час в неї так і стоять вказані вхідні двері, які не можливо відкрити та закрити. Вона вимушена постійно докладати зусилля щодо відкриття вранці свого салону та закриття в вечері його. При цьому відвідувачі під час коли вони проходять крізь двері вимушені пригинатися щоб не вдаритися о лутку двері, що їй приносить додаткові незручності, оскільки вона постійно вимушена вибачатися перед клієнтами. Просить суд задовольнити її позовні вимоги та стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 4372,00 гривні та моральну шкоду в сумі 3000 гривень. Представник позивача – адвокат [PERSON], в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги позивача та пояснила, що вона неодноразово разом з позивачкою зверталися до відповідача с прохання замінити двері на двері належної якості, або взагалі повернути гроші. Відповідач не бажає усувати недоліки, на спілкування не йде, на адвокатські запити не реагує, гроші повертати не бажає. Просить повністю задовольнити позовні вимоги позивачки. Відповідач в судове засідання не з’явився не по невідомій суду причині, але надав суду свої письмові пояснення в яких повністю заперечував своє відношення щодо виготовлення та встановлення метало пластикових вікон та дверей, посилаючись на те, що він протягом року проживає та працює в місті Севастополі АРК Крим, при цьому хто саме веде господарську діяльність по вулиці Мендєлєєва 3б в місті Маріуполі йому не відомо, оскільки вказана будівля йому ніколи не належала, та він її ніколи не орендував. Ніякої господарської діяльності на території міста Маріуполя він не веде. ( а.с.75) Представник відповідача –[PERSON] який діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, оскільки приватний підприємець [PERSON] на даний час ніякої підприємницької діяльності не веде в місті Маріуполі, і в тому числі в офісі ПП «Фаворит», який розташовано в місті Маріуполі по вулиці Мендєлєєва будинок 3б, оскільки він на даний час проживає в Криму та веде там свою господарську діяльність. Хто веде на даний час господарську діяльність в приміщенні ПП «Фаворит»йому не відомо, чому в кутку споживача висить ліцензія [PERSON] йому теж не відомо, та хто встановлював вікна позивачки йому теж не відомо. Враховуючи що у позивачки не має договору на встановлення та виробництво вікон підписаного [PERSON] вважає, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні пояснив, що він є цивільним чоловіком позивачки та саме він приймав участь при встановленні метало пластикових вікон. Пояснив, що вікна та двері встановлювалися два дні. Спочатку було встановлено вікна а наступного дня встановили двері. Підтвердив той факт, що між позивачкою та відповідачем було підписано договір на вироблення та встановлення метало пластикових дверей та вікон. Гроші на виконання договору передавалися в два етапи. Оскільки двері були нестандартної висоти, в них не можливо було зайти, то він почав вимагати від представників [PERSON]В, переробити вказані двері. Вони спочатку не заперечували але потім взагалі відмовитися розмовляти. Після того як особи що встановлювали двері пішли з перукарні, зник договір про виготовлення та встановлення метало пластикових вікон. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона працює у позивачки в салоні. Всередині березня 2011 року приїжджали робітники та встановлювали метало пластинкові вікна та двері. Двері було встановлено не правильно, оскільки вони не відповідали реальним розмірам, двері не закриваються, клієнти постійно скаржаться на висоту двері, оскільки постійно б’ються головою о двері, так як вони дуже низькі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підставах. Як встановлено матеріалами справи, згідно квитанції про сплату від 19 березня 2011 року [PERSON] сплатила ПП «Фаворіт» в якості остаточного розрахунку, згідно виконаних робіт № 3.18, суму 3448,00 гривень. ( а.с.9) Згідно довідки Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя від 18 листопада 2011 року [PERSON] перебуває на обліку в ДПІ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя як приватний підприємець з 7 червня 2001 року по теперішній час. Згідно візитки Салону «Фаворит», він займається виготовленням метало пластикових та алюмінієвих вікон та дверей, балкони та лоджії під ключ металеві двері, ставні, грати. Звертатися в місті Маріуполі вулиця Мендєлєєва 3б, телефон 22-22-25. Згідно листа Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»Донецької філії Центр телекомунікаційних послуг № 2, від 18 грудня 2011 року, телефон 22-22-25 числиться на абоненті ПП «Табачніков Геннадій Васильович», за адресою вулиця Мендєлєєва 3б. Згідно свідоцтва про сплату єдиного податку місцем здійснення діяльності [PERSON] є салон «Фаворит»по вулиці Пашковського, 4 в місті Маріуполі. Таким чином суд вважає, що місцем здійснення підприємницької діяльності відповідача [PERSON] є салон «Фаворит» розташований по вулиці Мендєлєєва 3б, ( вулиця Пашковського 4), оскільки будівля розташована на краю території міської лікарні «Ім..Мацука» № 4 яка розташована по вулиці Пашковського, 4 в місті Маріуполі але має вихід на вулицю Мендєлєєва , 3б в місті Маріуполі. При тому за вказаною адресою як пояснює позивачка та підтверджує представник відповідача та сам відповідач в кутку споживача вказано данні та ліцензія саме приватного підприємця [PERSON] а не когось іншого. А в квитанції про сплату [PERSON] було вказано, що позивачка в якості остаточного розрахунку сплатила суму 3448,00 гривень. На вказані квитанції стоїть печать Салону «Фаворит»вулиці Мендєлєєва 3б, тел/факс 22-22-25. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позивачка уклала договір про виготовлення, доставку та встановлення метало пластикових дверей та вікон саме з ПП [PERSON], а не бажання відповідача надати суду достовірну інформацію та копію договору від 15 березня 2011 року суд розцінює як спробу уникнути цивліьно –правової відповідальності. Щодо суми матеріальної шкоди, то згідно висновку про оцінку вартості збитків нанесених нежилому приміщенню розташованому по проспекту Металургів, 194, від 12 вересня 2011 року, вхідні двері було встановлено з порушенням будівельних та протипожежних норм та вартість збитків складає 3555,00 гривень. ( а.с. 48-57) Згідно акту прийому –передачі незалежної оцінки від 19 вересня 2011 року вартість робот щодо проведення оцінки збитків складає 800 гривень. ( а.с.65) Позивачка надсилала рекомендованими листами свої претензії в салон «Фаворит»та скаргу до прокуратури Орджонікідзевського району міста Маріуполя, на що було витрачено 17 гривень, що підтверджується квитанціями на суму 14,40 гривень. ( а.с.11,13) Відповіді від прокуратури Орджонікідзевського району досі не надійшло. Відповідно до п.5 ст. 4. ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець ( виробник, виконавець» зобов’язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Як убачається з висновку оціночного звіту, метало пластикові вхідні двері було встановлено з порушенням будівельних та протипожарних норм. Вхідні двері висотою 1830 мм, шириною 795 мм, товщина профілю 70 мм, виконана із метало пластика. З вулиці двері на замок не зачиняються, замок нещільно прилягає до просвіту, болти кріплення коробки до стіни не закручені до упору. Для усунення нанесених збитків необхідно демонтувати двері разом з коробкою та виконати її відповідно до вимог ДБН В.1.1-7-2002. При цьому при зміні розмірів двері необхідні нові складні конструкції використання старих з меншими розмірами неможливо, тому вартість нанесеного збитку дорівнює вартості нової двері та вартості її демонтажу. Згідно ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів»У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач має право вимагати безоплатного усунення недоліків в розумний строк, а у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару ( продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач в порядку та у строки , що встановлені законодавством і на підставі обов’язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або від виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Як зазначала позивачка, то вона пред’явила відповідачу вимоги щодо істотних недоліків під час установки вхідної двері, потім надіслала претензію рекомендованим листом протягом тижня після встановлення вхідної двері, але відповідач ніяк не відреагував на її претензії. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що наданий відповідачем товар (метало пластикова вхидні двері ) була встановлена з істотними недоліками, що робить неможливим використання товару відповідно до його цільового призначення, у відповідності до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» яка визначає права споживача у випадку придбання товару з істотними недоліками, позивачка [PERSON] має право на повернення сплаченої за товар грошової суми. Розглядаючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. У відповідності до вимог ст. 24 Закону України „Про захист прав споживачів" суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди . Разом з цим, суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного суду України викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Тому з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду та ступень вини відповідача, характер та обсяг страждань позивачки вважає суму у 3000 гривень занадто великою та визначає до стягнення суму 1000 гривень, оскільки саме таку суму суд вважає соразмірною спричиненій шкоді. Суд вважає за необхідне стягнути у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки судові витрати, пов’язані з інформаційно - технічним забезпеченням у розмірі 120 гривень. Відповідно до вимог ч.2. ст. 88 ЦПК України –якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб , що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивач по справі як споживач була звільнена від сплати державного мита при зверненні до суду, тому зазначене мито в розмірі 1% від суми задоволеного позову підлягає стягненню із відповідача по справі на користь Держави, що становить 59,50 гривню ( 51грн. –задоволені позовні вимоги майнового характеру та 8 гривень 50 копійок –немайнового характеру), а також суму 120 гривень –витрати на інформаційно –технічне забезпечення. На підставі ст. ст. 4, 6,8,24 Закону України «Про захист прав споживачів»п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»( зі змінами) ст.ст. 30, 60, 79, 88, 213, 218 , 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: partial