Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-11 00:00:00

16 серпня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] Ю,М. про захист прав споживача,посилаючись на те, що 25 травня 2011 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу та надання послуг на суму 4000грн.Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання протягом 30 робочих днів з моменту підписання договору виготовити та доставити на його адресу кухонний гарнітур ДСП-Ольха,за що нею було передано відповідачу 3000грн в якості завдатку.Вказаний договір відповідачем не виконаний,він ухиляється від його виконання,тому позивачка просить суд стягнути на її користь сплачену суму завдатку 3000грн,додаткову суму компенсації відповідно до ч.1 ст.571 ЦК України в розмірі 3000грн,стягнути пеню 6120грн та у відшкодування моральної шкоди 1699грн. Представник позивачки подала суду заяву про слухання справи у її відсутність,позовні вимоги підтримує в повному обсязі,просить винести заочне рішення у справі. Відповідач у справі [PERSON] судове засідання не зявився,про день слухання справи належним чином повідомлений,зі згоди позивача розгляд справи проведено в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи суд вважає,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Матеріалами справи підтверджено,що 25 травня 2011 року позивачка уклала з відповідачем договір купівлі-продажу та надання послуг на суму 4000грн.Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобовязання протягом 30 робочих днів з моменту підписання договору виготовити та доставити на його адресу кухонний гарнітур ДСП-Ольха,за що нею було передано відповідачу 3000грн в якості авансу/передоплата по договору/.Вказаний договір відповідачем не виконаний,він ухиляється від його виконання Згідно п.5.1.укладеного договору між сторонами від 25 травня 2011 року у випадку порушення .що виникають з даного договору винна у порушенні зобовязань сторона несе відповідальність визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Згідно ч.5 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачіву разі коли виконавець не може виконати /прострочує виконання/ роботу /надання послуги/ згідно з договором,за кожний день /кожну годину,якщо тривалість виконання визначено у годинах/ прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи /послуги/,якщо інше не передбачено законодавством.У разі коли вартість роботи/послуги/ не визначено,виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки/пені/,встановленої в разі невиконання,прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобовязання,не звільняє його від виконання зобовязання в натурі. Поскільки загальна вартість замовлення складає 4000грн, розмір неустойки 3% від вказаної суми становить 120грн за кожний день прострочення виконання зобовязання,а за весь час прострочки з 25 червня 2011 року в межах позовних вимог станом на 15 серпня 2011 року прострочка складає 50 діб,тому розмір пені за прострочку виконання замовлення становить 6000гривень/120грнх50 діб/. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою/штрафом,пенею/ є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду,якщо він значно перевищує розмір збитків,та за наявності інших обставин,які мають істотне значення. Враховуючи вказані вище обставини та вимоги закону суд вважає за необхідне стягненя з відповідача пені за прострочку виконання замовлення з врахуванням її зменшення ,оскільки суд вважає,що її розмір 6000грн перевищує суму спричинених збитків ,та з врахуванням обставин,які мають істотне значення, в розмірі 3000/трьох тисяч/ гривень. Суд вважає,що позовні вимоги позивачки про стягнення 3000грн додаткової компенсації відповідно до ч.1 ст.571 ЦК України як завдатку є безпідставними,оскільки передана відповідачу позивачкою сума 3000 грн по вказаному договору не відповідає вимогам закону до завдатку,є авансом,тобто передоплатою по вказаному договору. Обговорюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що відповідно до ст.4 Закону України Про захист прав споживачіввід 12 травня 1991 року № 1023-Х11 з послідуючими змінами та доповненнями, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент; відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцію або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної для життя і здоров'я людей продукцією у випадках передбачених законодавством. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2000 гривень задоволенню не підлягають, так як п.5 ст.4 Закону України Про захист прав споживачівпередбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках передбачених законодавством,що по даному спору відсутнє. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь позивача нонесені нею судові витрати у справі в розмірі 242грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial