Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про упорядкування часу зустрічі батька з сином. В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що з відповідачем мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] 08.08.2006року народження. Після розірвання шлюбу дитина залишилася на її утриманні і за рішенням органу опіки та піклування був визначений час для спілкування дитини з батьком, а саме за попередньою домовленістю кожної неділі з 7.00ранку до 19.00години за місцем проживання батька без виїзду за межі м.Павлограда. Однак, в порушення встановленого порядку відповідач узявши дитину повертав не у визначений час, виїжджав з нею без її відома за межі м.Павлограда. Посилаючись на ст.159 СК України просить упорядкувати час зустріч відповідача з малолітнім сином [PERSON] шляхом встановлення певного часу, а саме : за попередньою домовленістю з нею кожної неділі з 7.00години до 19.00години за місцем проживання відповідача та без виїзду за межі міста Павлограда. В судовому засіданні позивач, представник позивача, кожний окремо, позовні вимоги підтримали, посилаючись на доводи приведені в позові. Представник позивача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився, просив визначити додатковий час для зустрічі батька з дитиною посилаючись на письмові заперечення. Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні даного спору повністю поклався на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу Згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2006 року таякий був розірваний 30.03.2010року (а.с. 7,8). 29.08.2006року від зазначеного шлюбу народився [PERSON] (а.с.9), який проживає з позивачем за адресою вул.Дніпровська 95, м.Павлоград (а.с. 10). За погодженням з батьками службою у справах дітей було встановлений час зустрічі батька з дитиною, а саме за попередньою домовленістю кожної неділі з 7.00 до 19.00 години за місцем проживання батька без виїзду за межі м.Павлограда(а.с.11). Сторони зазначеного порядку не дотримуються. Батько на власний розсуд возить сина без погодження з матірю за межі м.Павлограда як в медичні, так і в розважальні заклади (а.с.). Положенням ст.159 СК України, передбачено, що в разі якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, згідно якої, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятків випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого законуі процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Порушення цього права створення умов, за яких неможливо його реалізація, є правопорушенням. Причому порушуються права не тільки батька, а і дитини. Враховуючи пояснення учасників процесу, з урахуванням інтересів дитини, а також інтереси батьків, суд прийшов до висновку що між сторонами дійсно є спір з приводу прийняття участі батька у спілкуванні, в звязку з чим є необхідність у визначені способу участі батька у вихованні дитини, визначені періодичності та систематичності побачення, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо, місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до Закону України „ Про охорону дитинства дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ним регулярних стосунків та прямих контактів. Батько має рівні з матір'ю права та обовязки відносно дитини, проживання окремо не впливає на обсяг таких прав та обовязків. Зазначена норма також передбачена ч. 3 ст.157 СК України яка передбачає, що той з батьків, ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, тому суд вважає, що дитина повинна мати спілкування з обома батьками. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98р „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. При встановленні визначені способу участі батька у вихованні дитини, визначені періодичності та систематичності побачення, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо, місце та час їхнього спілкування, суд враховує: позитивне ставлення позивача до дитини, бажання спілкуватись з нею та займатись її вихованням; його ставлення до своїх обовязків як батька; вік дитини, яка являється малолітньою і в силу свого віку має дотримуватись певного режиму життя (відвідування ДНЗ, обідній сон, режим дня). Так, суд враховує що пятирічна дитина проживає разом з матірю, не відвідує дитячий садок, за відсутності матері доглядається бабусею, відвідує гурток танців щовівторка, четверга та суботи. Позивач працює з 8.00 до 17.00 години, має два дні на тиждень вихідні. Відповідач працює приватним підприємцем, що дозволяє йому самостійно встановлювати робочі часи. Окрім того, суд враховує і висновок лікаря - психіатра про наслідки зміни умов мешкання дитини відповідного віку, відповідно до якого останній зазначив про наслідки зміни місця проживання (а.с.) На підставі викладеного, з урахуванням висновку спеціаліста та рівності прав батьків щодо спілкування з дитиною, суд вважає за можливе визначити способи участі відповідача у вихованні дитини та спілкуванні з ним шляхом встановлення днів побачень з дитиною тричі на тиждень у робочі дні за місцем проживання дитини з 14.00години до 18.00години, та щонеділі з 9.00години до 18.00 години за місцем проживання відповідача, м.Павлоград, вул.. Підгірна 52 або на свій розсуд, але в межах міста Павлограда, або за межами міста Павлограда за письмовою згодою позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial