Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], 3-тя особа з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], про поділ домоволодіння та земельної ділянки, визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння та земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві та у судовому засіданні позивач та його представник посилалися на те, що з 1982 року позивач знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON]. Під час шлюбу ними спільно з відповідачкою було придбано домоволодіння №31 по вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельну ділянку. Зараз шлюб з відповідачкою розірвано, і виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя. Відповідачка [PERSON] позовну заяву не визнала, подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], 3-тя особа з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON], про поділ майна подружжя збільшення долі, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві та у судовому засіданні [PERSON] посилалася на те, що з 1982 року вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Під час шлюбу ними спільно було придбано домоволодіння №31 по вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельну ділянку. Зараз шлюб з [PERSON] розірвано, і виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя. Після розірвання шлюбу з [PERSON] вона залишилася сама з двома дітьми, а тому з урахуванням інтересів дітей її доля у праві спільної сумісної власності повинна бути збільшена. 3-тя особа [PERSON] звернувся до суду з самостійними вимогами на предмет спору, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він являється сином [PERSON] до [PERSON]. З 2001 року він працює, і за свої кошти зробив ремонт у домоволодінні №31 по вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, у результаті чого домоволодіння істотно збільшилось у своїй вартості, а тому частина домоволодіння належить йому. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали свою позовну заяву та просили суд визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння №31 по вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та встановити порядок користування земельною ділянкою по вул. Комсомольська у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] та позову [PERSON] просив суд відмовити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні просила суд задовольнити її зустрічну позовну заяву та визнати за нею право власності на ѕ частини домоволодіння та ѕ частини земельної ділянки по вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. У задоволенні позову [PERSON] просила суд відмовити. Питання стосовно позову [PERSON] просила вирішити відповідно до діючого законодавства. [PERSON] у судовому засіданні просив суд задовольнити його позов та визнати на ним право власності на 1/3 частину домоволодіння №31 по вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Стосовно позову [PERSON] та [PERSON] покладався на розсуд суду. Суд заслухавши у судовому засіданні позивача його представника, відповідачку, 3-тю особу [PERSON] дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази та наведені ними доводи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, а у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 08 травня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ДПД н №027847 виданого 16 лютого 1998 року виконкомом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2445 га по вул. Комсомольській, буд. 31 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно технічного паспорту від 04 березня 1993 року домоволодіння №31 вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області належить [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ №031123 виданого 04 липня 1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї (ст. 70 Сімейного Кодексу України). Згідно ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 72 Сіменого Кодексу України передбачено, що позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Таким чином, як встановлено у судовому засіданні домоволодіння №31 по вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельна ділянка площею 0,2445 га по вул. Комсомольській, буд. 31 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області придбані сторонами у період шлюбу, а тому кожному з подружжя належить по Ѕ частині майна. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, але відповідачкою не надано належних доказів для можливості застосування судом збільшення її частки у спільному майні, адже відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову 3-ї особи з самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння №31 по вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, оскільки як встановлено у судовому засіданні домоволодіння №31 по вул. по вул. Комсомольській у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області придбано у період шлюбу [PERSON] та [PERSON], являється спільним майном подружжя і підлягає поділ між подружжям відповідно до Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Так, висновком будівельної судово-технічної експертизи №1889/1890 від 23 лютого 2007 року запропоновано чотири варіанту розподілу домоволодіння №31 по вул. Комсомольській, 31 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельної ділянки, на думку сторін по справі четвертий варіант розподілу домоволодіння №31 по вул. Комсомольській, 31 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельної ділянки їх влаштовує.

Outcome: partial