Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що з 05.10.2009 р. по 14.02.2011 р. він працював в філії Української авіаційної транспортної компанії Аеропорт Запоріжжя вантажнийна посаді заступника директора з авіаційної безпеки. 14.02.2011 р. він звільнився з вказаної посади за власним бажанням на підставі ст..38 КЗпП України. В день звільнення заробітна плата за січень та лютий 2011 р. та компенсація за невикористану відпустку йому виплачені не були. Тільки 09.06.2011 р. філія виплатила заробітну плату за січень 2011 р. в розмірі 920,15 грн. Посилаючись на ст..ст.47, 116, 117 КЗпП України, [PERSON] просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3686,86 грн. та на підставі ст..237-1 КЗпП України 1483,77 грн. моральної шкоди, оскільки має низку захворювань, не мав можливості оплатити адекватне лікування через затримку в розрахунку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача філії Української авіаційної транспортної компанії Аеропорт Запоріжжя вантажнийв судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник Міністерства оборони України Українська авіаційна транспортна компаніядо суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Українською авіаційною транспортною компанією Аеропорт Запоріжжя вантажнийдо 14.02.2011 р., працюючи заступником директора з авіаційної безпеки (а.с.7,8). Наказом № 07-к від 14.02.2011 року [PERSON] звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.6). Відповідно до довідки від 30.05.2011 р. за підписом директора ФУАТК „Аеропорт Запоріжжя вантажний та головного бухгалтера, заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі за січень та лютий 2011 р., у тому числі за невикористану відпустку, складає 2403,92 грн. (а.с.9). 09.06.2011 р. [PERSON] отримав заборгованість по заробітній платі за січень 2011 р. в сумі 920,15 грн. (а.с.22). Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У порушення вищезазначених норм, відповідач не провів кінцевий розрахунок, не виплатив належну позивачу заробітну плату за період з січня 2011 року по лютий 2011 р.\~ Згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України підприємство, установа, \~організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи, що з позивачем не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен сплатити його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку, при цьому відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від відповідальності. Розмір розрахованого позивачем середнього заробітку ніким не оспорюється та підтверджується довідкою про середню заробітну плату (а.с.10). Крім того, відповідно до ч. 5 п. 25 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 р. № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України та розяснень, що містяться в п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідач не виплатив позивачу нараховану заробітну плату і не провів остаточного розрахунку в день звільнення останнього з роботи. Зазначене призвело до душевних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих звязків, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, суд вважає, що неправомірними діями відповідача заподіяна моральна шкода позивачу, з ухваленням рішення про задоволення цих позовних вимог. Враховуючи характер правопорушення, глибини душевних страждань позивача та вимоги розумності і справедливості, відсутності заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити в заявленому розмірі. Судові витрати у порядку, передбаченому ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved