Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.02.2004 р. та подружжя має дитину сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, шлюбно сімейні відносини подружжя припинені, та відповідач участі у вихованні дитини не приймає, ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, у звязку з чим у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач позов частково. пояснив. що припиняючи шлюбні відносини, він віддав дружині всю заробітну плату (4 000,00 грн.), та був вимушений жити за рахунок матері. Відповідно до пояснень відповідача він саме з цієї причини не заплатив за дитячий садочок, та він ще сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу по 350 грн. щомісяця. Разом з тим, відповідач надав докази щодо сплати ним у січні 2012 р. 300,00 грн., та 280 грн. заплатив за дитячий садочок, 09.02.2012 р. 600,00 грн. тощо. Заслухав пояснення сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, [PERSON] народився 14.08.2006 р. та його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зроблений відповідний запис та видано свідоцтва. Як було встановлено судом, батько дитини не регулярно виконує обовязку щодо участі у матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини, и тому, оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в заявленому у позові розмірі; при вирішенні питання водночас щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, мешкає разом із матірю (позивачем), потребує опіки та утримання. Разом з тим, при прийнятті даного рішення враховується участь батька дитини у матеріальному забезпеченні дитини, про що відповідачем були надані відповідні письмові докази про перерахування позивачеві 09.02.2012 р. 600,00 грн. Разом з тим, позивачем не заперечувалося отримання від відповідача у січні 2012 р. 300,00 грн., та 280 грн. у звязку з чим зазначене є обставиною, яка не підлягає доказування (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що на виконання п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито»позивача було звільнено від сплати судового збору та не підлягали оплаті при зверненні до суду витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України), утім, на виконання ч. 3 ст. 88 зазначеного кодексу, згідно зі змістом якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, з відповідача в дохід держави підлягає присудженню до стягнення судовий збір, розмір якого визначений у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial