overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

В квітні 2011 р. ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. В подальшому назва позивача змінилася на ПАТ «Миколаївобленерго». Позивач вказує на те, відповідачка є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач ПАТ «Миколаївобленерго». При проведенні перевірки дотримання вимог Правил користування електроенергією для населення встановлено факт самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до власної мережі відкритою електропроводкою поза приладом обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді електролічильника, про що складено акт № Ю-8962 від 12 грудня 2010 року. В результаті порушень відповідачем завдано збитків на суму 3750 грн. 58 коп. Посилаючись на те, що добровільно погасити борг відповідачка не бажає, та відповідно до ст. 525 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки 3750 грн. 58 коп. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила про його задоволення. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідачка у справі проживає [INFO] по вул. 2 Набережній,41 у м. Миколаєві та є споживачем послуг з електропостачання, які надає за цією адресою позивач ПАТ «Миколаївобленерго». При проведенні перевірки дотримання вимог Правил користування електроенергією для населення встановлено факт самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до власної мережі відкритою електропроводкою поза приладом обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді електролічильника, про що складено акт № Ю-8962 від 12 грудня 2010 року. Розмір відшкодування збитків визначається кількістю обсягу спожитої і недоврахованої розрахунковим приладом обліку споживання електроенергії. В результаті порушень відповідачем завдано збитків на суму 3750 грн. 58 коп. Згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, в тому числі пошкодження приладу обліку, порушення Правил користування електроенергією для населення, визначено як правопорушення в електроенергетиці. Відповідно до ст.. 26 даного закону споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та користування електроенергією для населення. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Миколаївобленерго» про відшкодування збитків підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову інформаційно-технічні витрати у розмірі 120 грн. та судовий збір у розмірі 51 грн. на користь ПАТ «Миколаївобленерго»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. На підставу своїх вимог посилається на те, що 17.11.1998 року померла жителька с.Довгеньке, Тальнівського району, Черкаської області [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,72 га., що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 25.12.2002 року. Дана земельна ділянка розташована на території Корсунської сільської ради та оскільки, спадкоємці за законом померлої чи за заповітом не успадкували дану земельну ділянку в встановлений законом шестимісячний строк, то сільська рада, як орган місцевого самоврядування просить визнати спадщину відумерлою. В судовому засіданні сільський голова [PERSON] заяву підтримала повністю і просив суд її задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення повністю виходячи з таких доказів: Під час судового розгляду справи встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЧР № 034878 виданого 25.12.2002 року, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,72 га., яка розташована на території Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Згідно довідки виданої виконкомом Корсунської сільської ради № 173 від 31.05.2011 року, що [PERSON] з дня народження та до 1997 року проживала в с.Довгеньке та з 1997 року по день смерті 17.11.1998 року перебувала в Тальнівському районному територіальному центрі соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян. Згідно повідомлення Тальнівської державної нотаріальної контори №508/02-14 від 13.07.2011 року спадкова справа [PERSON], яка померла 1998 року не заводилась. Згідно копії актового запису про смерть № 214 від 17.11.1998 року виданого Державним органом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] померла 17.11.1998 року в м.Тальне, підтвердженням факту смерті є лікарське свідоцтво про смерть №330 видане Тальнівською поліклінікою Черкаської області 17.11.1998 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 3 даної статті спадщина визнана судом відумерлою переходить у власність громади за місцем відкриття спадщини. На підставі ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. На підставу своїх вимог посилається на те, що 17.07.2000 року померла жителька с.Довгеньке, Тальнівського району, Черкаської області [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,96 га., що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 25.12.2002 року. Дана земельна ділянка розташована на території Корсунської сільської ради та оскільки, спадкоємці за законом померлої чи за заповітом не успадкували дану земельну ділянку в встановлений законом шестимісячний строк, то сільська рада, як орган місцевого самоврядування просить визнати спадщину відумерлою. В судовому засіданні сільський голова [PERSON] заяву підтримала повністю і просив суд її задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення повністю виходячи з таких доказів: Під час судового розгляду справи встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЧР № 034864 виданого 25.12.2002 року, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,96 га., яка розташована на території Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Згідно довідки виданої виконкомом Корсунської сільської ради № 171 від 31.05.2011 року, що [PERSON] з дня народження та до 1998 року проживала в с.Довгеньке та з 1998 року по день смерті 17.11.2000 року перебувала в Тальнівському районному територіальному центрі соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян. Згідно повідомлення Тальнівської державної нотаріальної контори №508/02-14 від 13.07.2011 року спадкова справа [PERSON], яка померла 17.07.2000 року не заводилась. Згідно копії актового запису про смерть № 156 від 17.07.2000 року виданого Державним органом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] померла 15.07.2000року в м.Тальне, підтвердженням факту смерті є лікарське свідоцтво про смерть №224 видане Тальнівською рай лікарнею Черкаської області 15.07.2000року. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 3 даної статті спадщина визнана судом відумерлою переходить у власність громади за місцем відкриття спадщини. На підставі ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. На підставу своїх вимог посилається на те, що 23.06.1969 року померла жителька с.Довгеньке, Тальнівського району, Черкаської області [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,70 га., що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 25.12.2002 року. Дана земельна ділянка розташована на території Корсунської сільської ради та оскільки, спадкоємці за законом померлої чи за заповітом не успадкували дану земельну ділянку в встановлений законом шестимісячний строк, то сільська рада, як орган місцевого самоврядування просить визнати спадщину відумерлою. В судовому засіданні сільський голова [PERSON] заяву підтримала повністю і просив суд її задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення повністю виходячи з таких доказів: Під час судового розгляду справи встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЧР № 034832 виданого 25.12.2002 року, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,70 га., яка розташована на території Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Згідно довідки виданої виконкомом Корсунської сільської ради № 175 від 31.05.2011 року, що [PERSON] до дня смерті 23.06.1969 року проживала в [INFO]. Згідно повідомлення Тальнівської державної нотаріальної контори №508/02-14 від 13.07.2011 року спадкова справа [PERSON], яка померла 1998 року не заводилась. Згідно копії актового запису про смерть № 10 від 23.06.1969 року виданого Державним органом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] Згідно копії актового запису про смерть № 214 від 17.11.1998 року виданого Державним органом реєстрації актів цивільного стану жителька с.Корсунка [PERSON] померла 22.06.1969 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 3 даної статті спадщина визнана судом відумерлою переходить у власність громади за місцем відкриття спадщини. На підставі ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

В червні 2011 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 06.05.1997 року між нею, та відповідачами було укладено договір № 198 купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. В даний час позивачка не може розпорядитися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати вище вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила його задоволення. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час й місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 06.05.1997 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] (згідно свідоцтва про смерть серії 1-ФП №061499 від 26.09.2007 року помер 26.09.2007 року), [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки - [PERSON], був укладений договір № 198 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір був укладений на Товарній біржі «Нерухомість Сангай» та зареєстрований 14.05.1997 року Миколаївським МЕТІ за№ 18322. Всі істотні умови угоди виконані, а саме позивачка сплатили гроші за квартиру відповідачам, а останні звільнили житло і переїхали на інше постійне місце проживання. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання угоди дійсною підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

В лютому 2011 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON]., [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 19.08.1999 року між нею, та відповідачами було укладено договір серії АВК № 001387 купівлі - продажу домоволодіння № 18 по вул.Хоменко в м. Миколаєві. В даний час позивачка не може розпорядитися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати вище вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час й місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього надійшли заяви про слухання справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час й місце розгляду справи була повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, від них надійшла заява, проти позовних вимог не заперечують. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 19.08.1999 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений договір серії АВК № 001387 купівлі-продажу домоволодіння № 18 по вул.Хоменко в м.Миколаєві. Вказаний договір був укладений на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» та зареєстрований 03.09.1999 року Миколаївським МБТ1 за № 10042. Всі істотні умови угоди виконані, а тому суд вважає за можливе визнати договір купівлі-продажу дійсним на підставі ст. 220 ЦК України. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ч.2 ст. 220 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання угоди дійсною підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 31.05.2006 року Білолуцькою сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 07, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач фактично не проживає з сімєю майже рік, зловживав спиртними напоями, часто провокував конфлікти, на даний час знаходиться в слідчому ізоляторі за підозрою у скоєнні тяжкого злочину. Його поведінка призвела до того, що спільне проживання стало неможливим, тому подальше подружнє життя суперечить її інтересам. Від шлюбу є неповнолітні доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть мешкати разом з нею. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на заявлених позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії 1-ЕД № 028195, виданого 31.05.2006 року, Білолуцькою сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 07, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У позивача та у відповідача шлюб перший. Від спільного шлюбу є неповнолітні діти донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Спір про майно подружжя відсутній. Спір про місце проживання дітей відсутній. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу будуть проживати разом з позивачем. Позивач [PERSON] (до шлюбу Лістратенко) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище отримане після реєстрації шлюбу Плющенко. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з вказаним вище позовом до відповідача. Посилалась на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 05.05.2011 року. У них є спільна дитина донька [PERSON], [INFO]. З червня 2011 року між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З липня 2011 року подружні стосунки між ними припинені, разом вони не проживають. Вважає подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливими. Просила розірвати шлюб з відповідачем. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені судом про час і місце розгляду справи. Позивачка [PERSON] через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій заявлений нею позов підтримала та просила його задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення та просила розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач [PERSON] про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи наведене, а також те, що позивачка не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 05 травня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №531. До реєстрації шлюбу у сторін народилась дитина донька [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, сторони з липня 2011 року не підтримують подружніх відносин, проживають окремо один від одного та не ведуть з вказаного часу спільного господарства. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з вказаним вище позовом до відповідача. Посилалась на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 30.10.2005 року. Від шлюбу у них є донька [PERSON],[INFO]. З початку 2010 року вони припинили підтримувати подружні відносини. Вони перестали турбуватися один про одного як подружжя, перестали піклуватися про побудову сімейних відносин, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вважає подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливими. Просила розірвати шлюб з відповідачем. Справа слухалась у відсутність сторін, які в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені судом про час і місце розгляду справи. Позивачка [PERSON] через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій заявлений нею позов підтримала та просила його задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення та просила розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач [PERSON] про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи наведене, а також те, що позивачка не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 30 жовтня 2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №2056. Від вказаного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, сторони з початку 2010 року не підтримують подружніх відносин, проживають окремо один від одного та не ведуть з вказаного часу спільного господарства. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

В червні 2011 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 23 вересня 2006 року виконкомом Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є син [PERSON], [INFO]. З відповідачем півтора року не підтримує шлюбно-сімейні відносини. Причиною розпаду являється те, що у них зовсім різні погляди на сімю, відповідач зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані влаштовує сварки та бійки, грубо її ображає, що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов і просить позов задовольнити, вважає, що подальше збереження сімї неможливе. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився, не заперечує, що вони вже півтора року разом не проживають. Заперечує, що зловживає спиртними напоями, влаштовує бійки. Позивачка на примирення не погодилась. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сімї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved