Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому зазначила про те, що з 2007 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у неї із [PERSON] не склалося. У них виявилися різні характери та вкрай суперечливі погляди на життя і права та обовязки подружжя. Вони перестали розуміти один одного. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу дітей не мають. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. З копії свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружилися 07 вересня 2007 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено запис № 606. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с.6). Заслухавши позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що продовжувати подальше спільне життя [PERSON] із [PERSON] не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, суд, розяснивши позивачу наслідки визнання позову, дійшов висновку про те, що оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, позивач переконаний, що подальше спільне. життя є неможливим, то позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом ч.2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного ствну громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтями 79, 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких зокрема відноситься й витрати на інформаційно-технічне забезпечення. В судовому засіданні [PERSON] просила не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved