Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-25 00:00:00

У січні 2012 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 11 жовтня 2008 року в м. Дніпропетровську відповідач, керуючи автомобілем „Чері, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина та данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2008 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Відповідно до звіту № 1044 про оцінку автомобіля, вартість відновлювального ремонту складає 5\~753,11 грн. Відповідач [PERSON] відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. 22.12.2008 року [PERSON] скориставшись своїм правом подав відповідну заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану [PERSON], у звязку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівбуло здійснено виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 4\~794,26 грн. Крім того МТСБУ були понесені витрати на послуги аварійного комісару в сумі 100 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути на свою користь з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4894 грн. 26 коп., а також судові витрати по справі в сумі 188,20 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Позивач до суду не зявився, представник позивача подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. \~\~ Судом встановлено, що 11 жовтня 2008 року в м. Дніпропетровську відповідач, керуючи автомобілем „Чері, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина та данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2008 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення (а.с.6). 22.12.2008 року [PERSON] скориставшись своїм правом подав відповідну заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану [PERSON] (а.с.7) Згідно умов страхування, позивач здійснив виплату страхових відшкодувань страхувальнику на загальну суму 4794 грн. 26 коп., крім вказаного позивач сплатив 100.00 гривень за послуги аварійних комісарів ( а.с.12) З огляду на вимоги п.38.2.1 Закону України, від 01.07.2004, № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як зазначено у ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхуваннядо страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та розясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодипередбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування за Договором, в межах сплаченої суми в розмірі 4794 грн. 26 коп. та послуг аварійних комісарів в сумі 100.00 гривень, перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст. 1187, 1188, ЦК України, мав до відповідача. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача, щодо відшкодування на його користь відповідачем витрат на правову допомогу в сумі 1000 гривень, оскільки, згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006, № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", в редакції, що діяла на момент сплати отриманих послуг, \~витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинні перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. У матеріалах справи відсутній погодинний розрахунок витраченого часу особи, яка надавала правову допомогу на виконання робіт, передбачених договором, що виключає можливість задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про те що, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України необхідно стягнути судові витрати в сумі - 188.20 гривень.

Outcome: partial