Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.10.2009 р. вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в даній квартирі, але на протязі майже 7 років не мешкає за даною адресою, оскільки добровільно залишив дану квартиру та виїхав в Росію в Свердловську область, де на даний час мешкає останній позивачу невідомо. Позивач зазначає, що в неї виникають проблеми в користуванні своєю власністю, оскільки плата за комунальні платежі нараховується на зареєстрованих осіб, що ставить її в скрутне матеріальне становище, і тому позивач вимушена звернутися з цим позовом до суду. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме вищезазначеною квартирою. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач до суду не зявився, місце його проживання невідоме, про час і місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог п.9 ст. 74 ЦПК України. У звязку з даними обставинами суд розглянув справу за відсутності відповідача в заочному порядку згідно ст. 224-238 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши інші докази, що є в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.10.2009 р. Право власності позивача на дану квартиру також зареєстровано в ОП „ЗМБТІ, що підтверджується довідкою (а.с. 10). Згідно довідки виданої КП „ВРЕЖО №11 від 07.02.2010 р., відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою з 18.11.1980 р. Згідно довідки Адресно-довідкового сектору ВГІРФО ГУМВС України в Запорізькій області, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації по Запорізькій області відсутні. Згідно акту складеного комісією ЖЕД №2, відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач дійсно з 1993 р. не мешкає за вищевказаною адресою, він добровільно виїхав мешкати в Росію, речей його в спірній квартирі не бачили, мешкати відповідачу ніхто не перешкоджав. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України(ст..41) та ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції»від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб(статті 316,317, 319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав . Таким чином, суд вважає, що відповідач, який не є власником спірної квартири втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням, в звязку з чим, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved