Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зобовязання звільнити земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної шкоди, в якій зазначає, що відповідач самовільно без його дозволу та погодження із відповідними державними органами влади збудував на належній позивачеві на праві власності земельній ділянці споруди, зайнявши частину належної позивачеві ділянки, тому позивач просить позов задовольнити, зобовязати відповідача усунути перешкоди у володінні і користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення паркану та стягнути з відповідача матеріальну шкоду. Під час судового розгляду до участі в справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] без її згоди зруйнував підпірну стіну на межі їх земельних ділянок, внаслідок чого на належній їй земельній ділянці здійснюються зсуви грунту, до [PERSON] вона ніяких претензій не має, оскільки на суміжній ділянці його ніколи не бачила і не знає його, визнала, що підпірну стіну на межі облаштувала самостійно, щоб її земля не зсувалась до сусіда. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти позову заперечив повністю, посилаючись на те, що суміжна із позивачем земельна ділянка продана його довірителем [PERSON], на спірних земельних ділянках є природні ухили, на них бувають підтоплення, тому зсуви грунту є природніми і не викликані діями відповідачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань чи заперечень суду не подав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є дочкою позивача та племінницею відповідача, [PERSON] зчистив землю по довжині городу, тому позивач побудувала підпірну стіну з дерев*яних досок, щоб не було зсувів, однак [PERSON] підкопав її з свого боку, тому вона зруйнувалась. Свідок [PERSON] показала, що будучи заступником директора ТОВ Термоприймала участь у виготовленні генерального плана ділянки [PERSON] на його замовлення, виїжджала на місце, де було встановлено, що земельні ділянки сторін є доволі рівними, мають незначний природній ухил, на межі перепад висот складає 20-25 см. Вислухавши позивача та представників сторін, свідка, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони користуються суміжними земельними ділянками по вулиці Піщаній в с.Нові Безрадичі Обухівського району Київської області, що сторонами визнається та узгоджується із матеріалами справи. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачеві на праві власності належать дві земельні ділянки загальною площею 0,1859 га по вулиці Піщаній в с.Нові Безрадичі Обухівського району Київської області відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих Старобезрадичівською сільською радою, що підтверджується державними актами, рішенням сільради, договором, технічною документацією та іншими матеріалами справи. Відповідач [PERSON] є власником суміжної земельної ділянки розміром 0,249 га по вулиці Піщаній,29-а в с.Нові Безрадичі Обухівського району Київської області, що підтверджується державним актом, технічною документацією, іншими матеріалами справи [PERSON] та [PERSON] в односторонньому порядку встановлювали та знищували межові знаки між належними їм земельними ділянками, що підтверджується актами та не оспорюється сторонами. При цьому достовірних даних про місце розташування таких межових знаків, чи відповідає таке місце розташування саме межам, вказаним у державних актах, суду сторонами не подано. З матеріалів справи вбачається, що спори між сторонами з приводу суміжного землекористування виникали неодноразово, уповноваженими органами, зокрема земельною комісією сільради, раніше встановлювались факти порушення земельного законодавства обома землевласниками. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Оцінюючи сукупність зібраних по справі доказів суд вважає недоведеними посилання позову на наявність порушень прав позивача внаслідок винних дій відповідача [PERSON], оскільки належних, допустимих і неспростовних доказів таких обставин під час судового розгляду не здобуто. При вирішенні спору суд враховує, що наявність будь-яких претензій до відповідача [PERSON] позивач заперечила, хоч в окремих документах і поясненнях представника відповідача в судовому засіданні зазначено, що саме ця особа є дійсним власником земельної ділянки, з боку якої позивачеві чиняться перешкоди у користуванні своєю ділянкою. За таких обставин, застосовуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства суд оцінює лише вимоги позивача до відповідача [PERSON] Актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства (а.с.25,50) встановлено, що [PERSON] вирив канаву поряд з межею, однак на власній земельній ділянці, межі земельних ділянок не змінювались, а зсув грунту земельної ділянки [PERSON] здійснюється природньо. Актом земельної комісії Старобезрадичівської сільської ради (а.с.26-29,51-54) встановлено, що обома суміжними землевласниками [PERSON] та [PERSON] було вирито канави на своїх територіях, що призвело до зсуву із земельної ділянки [PERSON], при цьому земельна комісія зобов*язала обох землевласників усунути перешкоди у користуванні суміжною ділянкою. Факт наявності канави, певних зсувів грунту підтверджується фототаблицями (а.с.38-42), а також узгоджується із показами свідків та поясненнями учасників процесу в судовому засіданні. Наявність незначних природніх ухилів належних сторонам земельних ділянок, їх перебування на підтоплюючих територіях підтверджується топографо-геодезичними вишукуваннями, матеріалами генерального плану (а.с.43,46-48,62). Схематичне зображення спірних земельних ділянок (а.с.23) суд не приймає до уваги, оскільки цей доказ є недопустимим, не містить будь-яких ознак офіційного документа. Акти встановлення меж спірних ділянок в натурі (на місцевості), акти погодження сторонами меж земельних ділянок суду не подано та в матеріалах справи відсутні, хоч в акті перевірки вимог земельного законодавства зазначено необхідність винесення меж в натуру. При цьому суд вважає недоведеними посилання позову на технічну характеристику, місце розташування, відстані від межі споруди, яку позивач просить відновити підпірну стіну, оскільки належних і допустимих доказів про це суду не подано, а такі обставини відповідач заперечив. Суд вважає доводи позивача про відновлення позивачем підпірної стіни по фактичній та передбаченій державними актами межі користування суд вважає необґрунтованими, оскільки частинами 1,2 статті 107 ЗК України встановлено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. При цьому погоджених дій сторін щодо відновлення меж по даним земельно-кадастрової документації чи іншим чином в межах цієї справи судом не встановлено. Доводи представника [PERSON] про те, що в даний час спірна земельна ділянка не належить його довірителю, на думку суду, не підтверджені допустимими доказами, оскільки даних про наявність цивільно-правових угод між відповідачами судом не виявлені, копій таких угод суду не подано, державний акт [PERSON] не видавався, а відповідні посилання в листі управління Держкомзему у Обухівському районі не можуть слугувати достатніми доказами переходу права власності на землю. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги залишились не доведені належними і допустимими доказами, судом не встановлено достовірних даних про вчинення перешкод у користуванні позивачем власною земельною ділянкою саме внаслідок винних дій чи бездіяльності відповідачів, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed