Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-01 00:00:00

01.11.2011 року [PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що у грудні 2006 року [PERSON] запропонував позивачу придбати у нього та членів його сімї фермерське господарство Океанза 180\~000 доларів США. В подальшому позивач та [PERSON], який на той час був головою ФГ Океануклали угоду про купівлю-продаж, однак не ФГ Океан, а лише нерухомого майна та землі. На виконання такої угоди позивач передав [PERSON] гроші в сумі 60\~000 доларів США, а відповідач та члени його сімї зобовязались продати наявну у них нерухомість та земельні ділянки, на яке вони мають право безоплатної приватизації за умови, що вони оформлять право власності на ці обєкти, а потім переоформлять право власності на позивача. Позивач на виконання взятих на себе зобовязань передав [PERSON] як завдаток гроші в сумі 20\~000 доларів США 20.12.2006 року, 30\~000 доларів США 29.12.2006 року та 10\~000 доларів США. На виконання домовленостей між сторонами було укладено і посвідчено нотаріально договори купівлі-продажу нерухомого майна, після чого позивач повернув [PERSON] розписку на 10\~000 доларів США. Надалі відповідачі отримали Державні акти на право власності на землю, яку мали намір передати у власність [PERSON] На виконання попередньої домовленості відповідачі також передали [PERSON] самі оригінали державних актів на землю, однак в подальшому відмовились виконати взяті на себе зобовязання і переоформити на [PERSON] земельні ділянки, тобто відмовились виконувати взяті на себе зобовязання. Тож просить визнати дійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок між позивачем та відповідачами та визнати за позивачем право власності на земельні ділянки площею 1,26 га, 6,91 га, 5,98 га, 6,39 га, 23,58 га, 3,24 га, 23,58 га, 3,24 га, 5,09 га, які зараз належать відповідачам. Ухвалою суду від 14.12.2011 року провадження в наданій справі в частині вимог до [PERSON] закрито у звязку зі смертю останнього. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав позов, просив його задовольнити, визнати дійсним укладений 29.12.2006 року та 20.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,26 га, зареєстрованої 10.01.2008 року на імя [PERSON] згідно державного акту серії ЯЕ № 911691; земельної ділянки площею 6,91 га, зареєстрованої 10.01.2008 року на імя [PERSON] згідно державного акту ЯЕ 911688; земельної ділянки площею 5,98 га, зареєстрованої 10.01.2008 року на імя [PERSON] згідно державного акту ЯЕ 911692; земельної ділянки площею 6,39 га, зареєстрованої 06.08.2007 року на імя [PERSON] згідно державного акту ЯА 617061; земельної ділянки площею 23,58 га, зареєстрованої 17.10.2005 року на імя [PERSON] згідно державного акту ЯА 746488; земельної ділянки площею 3,24 га, зареєстрованої 10.01.2008 року на імя [PERSON] згідно державного акту ЯЕ 911687; земельної ділянки площею 5,09 га, зареєстрованої 10.01.2008 року на імя [PERSON] згідно державного акту ЯЕ 911686. Визнати за [PERSON] право власності на зазначені земельні ділянки та стягнуті з відповідачів понесені позивачем судові витрати. При цьому представник позивача зазначив, що на момент укладення договору купівлі-продажу земельних ділянок у простій письмовій формі, [PERSON] був головою фермерського господарства Океан, земельні ділянки, щодо яких було укладено угоду, являлись майном вказаного фермерського господарства, тож [PERSON] мав право їх відчужувати від імені усіх членів фермерського господарства, якими являлись співвідповідачі по справі родина [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, мотивуючи тим, що у 2006 році ані він, ані члени його родини не мали землю у власності, тож не могли її продавати. У грудні 2006 року він дійсно позичив гроші у [PERSON] та надав останньому розписки, у яких зазначив майно ФГ Океаняк заставу у забезпечення повернення боргу. Згодом частину майна ФГ Океанвін продав [PERSON], гроші повернув, тож не має перед позивачем жодних зобовязань. Просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, мотивуючи тим, що станом на грудень 2006 року вона мала у власності одну земельну ділянку, яку отримала у спадщину після смерті матері, жодних повноважень будь-кому, в тому числі і своєму чоловікові [PERSON] на розпорядження своєю землею вона не давала. Іншу земельну ділянку вона отримала у власність у 2008 році і також нікому її не відчужувала і не давала повноважень на розпорядження своєю землею. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що у 2006 році землі у власності не мав, отримав землю у власність лише у 2008 році, після чого нікому її не відчужував, ніяких угод щодо землі не укладав і повноважень на розпорядження землею нікому не давав. Просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову також заперечував, мотивуючи тим, що у 2006 році був неповнолітнім, землі у власності на той час не мав. Отримав землю у власність у 2008 році, ніяких договір щодо отриманої землі ні з ким не укладав і повноважень на розпорядження землею нікому не давав. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи відділу Держкомзему в Первомайському районі Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та заперечення проти позову, які мотивував тим, що станом на 01.01.2007 року за ФГ Океан, головою якого був [PERSON], значилися земельні ділянки сільськогосподарського призначення в постійному користуванні загальною площею 50,5 га в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району для ведення селянського (фермерського) господарства. Члени ФГ Океанотримали у власність земельні ділянки загальною площею ріллі 37,15 га на підставі розпорядження голови Первомайської райдержадміністрації від 20.07.2007 № 293-р. Тобто на момент укладення спірних угод між [PERSON] та [PERSON], спірні земельні ділянки перебували у державній власності і не могли бути предметом договору між громадянами. Представник Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області голова сільської ради [PERSON] в судовому засіданні у вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.12.2006 року [PERSON] особисто склав розписку про те, що він отримав від [PERSON] 20\~000 доларів США в рахунок придбання [PERSON] ФГ Океан, в тому числі нерухомості, землі. 29.12.2006 року [PERSON] особисто склав розписку про те, що він отримав від [PERSON] 30\~000 доларів США, що є остаточним розрахунком за продаж майна, земельних ділянок та орендних прав ФГ Океан; зобовязався за першою вимогою [PERSON] підписати всі необхідні документи щодо продажу ФГ Океан. Жоден з інших відповідачів ніяких угод, ані усних, ані письмових з [PERSON] не укладав, повноважень [PERSON] на розпорядження своїм майном не надавав. Такі обставини в судовому засіданні визнані сторонами і не оспорюються. Згідно довідки відділу Держкомзему у Первомайському районі Миколаївської області №31 від 06.01.2012 року, за даними державної статистичної звітності (ф.6-зем) станом на 01.01.2007 року за фермерським господарством Океан(голова [PERSON]Є.) значилися земельні ділянки в постійному користуванні (категорія земель сільськогосподарське призначення) загальною площею 50,5 га ( в тому числі: рілля 39,5 га; садів 1,70 га; тутових насаджень 6,30 га; пасовища 1,00 га; полезахисних лісосмуг 0,50 га; інших захисних насаджень 1,50 га) в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району для ведення селянського (фермерського) господарства. Станом на 05.01.2012 року згідно державної статистичної звітності (ф.6-зем) значиться у власності членів фермерського господарства земельні ділянки загальною площею ріллі 37,15 га на підставі розпорядження голови РДА від 20.07.2007 року № 293-р. Як вбачається з наданих суду копій державних актів на право власності на земельні ділянки, відповідачі отримали державні акти на право власності на землю в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області для ведення фермерського господарства - 10.01.2008 року на підставі розпорядження Перомайської райдержадміністрації від 20.07.2007 року № 293-р. Зокрема: [PERSON] площею 5,98 га (державний акт серії ЯЕ № 911692); [PERSON] площею 1,26 га ( державний акт серії ЯЕ № 911691); [PERSON] площею 5,09 га (державний акт серії ЯЕ № 011686); [PERSON]В, - площею 3,24 га (державний акт серії ЯЕ № 911687); [PERSON] площею 6,91 га (державний акт серії ЯЕ № 911688); [PERSON] площею 6,39 га (державний акт серії ЯГ № 617061). Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України в редакції, що діяла станом на грудень 2006 року, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, форма якого затверджується КМУ України. Таким чином, на момент складання зазначених вище розписок між [PERSON] та [PERSON] 20 та 29 грудня 2006 року, ані [PERSON], ані ФГ Океанне мали на праві власності земельних ділянок. Земля перебувала в постійному користуванні ФГ Океан. Відповідачі отримали право власності на спірні земельні ділянки лише 10.01.2008 року. [PERSON] станом на грудень 2006 року мала у власності земельну ділянку площею 23,58 га в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 17.08.2005 року № 225-р, що підтверджується державним актом серії ЯА № 746488. Однак, як встановлено судом, [PERSON] не укладала угод про відчуження вказаної земельної ділянки і не надавала відповідних розпоряджень іншим особам, в тому числі і [PERSON], тож відповідно до ст.509 ЦК України вона не має жодних зобовязань щодо вказаної землі перед іншими особами. Згідно ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Тобто, оскільки ані [PERSON], ані ФГ Океанна мали права власності на землю, а лише право постійного користування землею, відповідно вони не мали права і на розпорядження (відчуження) землі. Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Враховуючи наведене, оскільки відповідачі не мали права власності на спірні земельні ділянки, відповідно вони не мали права на їх відчуження (розпорядження) і укладення будь-яких правочини щодо них. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Крім того, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, про предмет договору. В даному випадку предмет договору купівлі-продажу землі станом на грудень 2006 року відсутній. Вимоги до угод про перехід права власності на земельні ділянки визначені ст. 132 ЗК України в редакції 2006 року. Однією з таких вимог є визначення предмету угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо). Також в угоді повинен бути зазначений документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку. Угоди про перехід права власності на земельні ділянки повинні бути нотаріально посвідчені і саме з цього часу вважаються укладеними. Як встановлено вище, сторонами не дотримано як загальних вимог до вчинення правочину, визначених ЦК України, так і спеціальних вимог, визначених ЗК України. Також, спірні угоди, зазначені у розписках, суперечать вимогам п.15 Розділу Х Перехідні положення ЗК України в частині заборони на відчуження земельних ділянок. Таким чином, оскільки спірні угоди не відповідають вказаним вище вимогам закону, відповідно до ст. 215 ЦК України такі угоди (правочини) є недійсними, а відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Враховуючи наведене, в задоволенні позову і в частині вимоги про визнання угоди (договору купівлі-продажу земельних ділянок), і в частині визнання права власності за позивачем на спірні земельні ділянки (як наслідку правочину) слід відмовити повністю. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed