overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

12.01.2012 року позивач ПАТ КБ «Надра»звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором №08/09/2007/980-К2235 від 25.09.2007 року на загальну суму 9 338,15 гривні., а також стягнення судового збору в сумі 188,20 гривень. Свої позовні вимоги позивач аргументував тим, що 25.09.2007 року між ним (ПАТ КБ «Надра») та відповідачем по справі був укладений кредитний договір на суму 5 000 гривень строком до 17.09.2010 року зі сплатою 3% на місяць за користування кредитом. Відповідач отримавши кредитні кошти не виконував в повному обсязі свої зобов'язання у зв'язку з чим виникла кредитна заборгованість на суму 9 338,15 гривні. Представник ВАТ КБ «Надра»направив до суду заяву в якій вказав, що не може бути присутнім при розгляді справи в суді, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно хоча про час та місце слухання справи судом був повідомлений належним чином, але причин своєї відсутності суду не пояснив. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Так судом достовірно встановлено, що між позивачем ПАТ КБ «Надра»та відповідачем 25.09.2007 року укладено кредитний договір №08/09/2007/980-К2235 строком дії до 17.09.2010 року на суму 5 000 гривень зі сплатою 3% на місяць за користування кредитом. Кредитні кошти були отримані відповідачем 25.09.2007 року, що підтверджується заявою на видачу готівки (меморіальним ордером). Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язувався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно до 15 числа поточного місяця. У разі порушення умов кредитного договору позивач ПАТ КБ «Надра»мав право нараховувати відсотки, пеню та штрафні санкції за невиконання умов договору відповідачеві. Відповідач у порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 18.04.2011 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 9 338,15 гривні, з яких: 1. 3 736,80 гривень -непогашений кредит; 2. 3 590,19 гривень -несплачені відсотки; 3. 1 651,16 гривень -несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язання; 4. 360 гривень -несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На основі вищевикладеного суд знаходить вичерпний перелік доказів на підтвердження позовних вимог позивача, а тому його позов є обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позов позивача задовольняється то у відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 188,20 гривень. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на наступні обставини: 25.06.2009 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким ним було передано відповідачу суму коштів у розмірі 3 000 000 гривень. За умовами укладеного договору позичальник взяв на себе зобовязання повернути надані йому в позику грошові кошти в строк до 25.06.2011 року. У зв’язку з тим, що відповідач своєчасно не повернув суму позики, він звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з Відповідача на його користь суму боргу за договором позики 3 000 000 гривень. В судове засідання позивач не з’явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно з яким [PERSON] передав [PERSON] 3 000 000 гривень на строк до 25.06.2011 р. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачеві суму позики. Відповідно до ч.1 cт.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов’язань по своєчасному поверненню суми позики є порушенням умов договору і наведених норм Цивільного кодексу України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено порушень з боку [PERSON] прав інших осіб, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 3 000 000 гривень. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума судового збору 3219,00 грн. На підставі ст.ст. 533, 625, 1046, 1049 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Представник Жданівської обласної психіатричної лікарні просив суд госпіталізувати хвору [PERSON] в психіатричну лікарню до стаціонару в примусовому порядку. Пояснив, що [PERSON] за своїм станом потребує госпіталізації лише у стаціонарі тому, що вона хвора і створює небезпеку для оточуючих. За заявою суд вислухав лікаря, який підтримав заяву головного лікаря психіатричної лікарні та пояснив, що [PERSON] хвора, страждає на: «Гострий шизофреноподіьний психотичний розлад», у результаті чого створює небезпеку для оточуючих. Зараз, за станом здоров’я [PERSON] потребує госпіталізації лише в умовах стаціонару в примусовому порядку. Представник зацікавленої особи, органу опіки та піклування м. Жданівка не заперечував проти заяви заявника. В силу ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає психіатричною хворобою, може бути госпіталізована в психіатричну лікарню також і без усвідомленої згоди, тільки при уяві, що це лікування можливе лише у стаціонарі та встановлення у гр-на тяжкого психічного розладу, якщо створює небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Встановлено, що [PERSON] страждає на: «Гострий шизофреноподіьний психотичний розлад», у результаті чого створює небезпеку для оточуючих. Висновком лікарів [PERSON] потребує госпіталізації лише на засадах стаціонару в психіатричному закладі в примусовому порядку, а тому суд вирішив, що заява підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу»перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації. [PERSON] підлягає госпіталізації в Жданівську обласну психіатричну лікарню в примусовому порядку для лікування у стаціонарі, тривалістю протягом наявності обставини, які послужили підставою проведення госпіталізації. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Представник Жданівської обласної психіатричної лікарні просив суд госпіталізувати хворого [PERSON] в психіатричну лікарню до стаціонару в примусовому порядку. Пояснив, що [PERSON] за своїм станом потребує госпіталізації лише у стаціонарі тому, що він хворий і створює небезпеку для себе та оточуючих. За заявою суд вислухав лікаря, який підтримав заяву головного лікаря психіатричної лікарні та пояснив, що [PERSON] хворий, страждає на: «Параноїдна шизофренія, параноїдний синдром, психоторне збудження», у результаті чого створює небезпеку для себе та оточуючих. Зараз, за станом здоров’я [PERSON] потребує госпіталізації лише в умовах стаціонару в примусовому порядку. Представник зацікавленої особи, органу опіки та піклування м. Жданівка не заперечував проти заяви заявника. В силу ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає психіатричною хворобою, може бути госпіталізована в психіатричну лікарню також і без усвідомленої згоди, тільки при уяві, що це лікування можливе лише у стаціонарі та встановлення у гр-на тяжкого психічного розладу, якщо створює небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Встановлено, що [PERSON] страждає на: «Параноїдна шизофренія, параноїдний синдром, психоторне збудження», у результаті чого створює небезпеку для себе та оточуючих. Висновком лікарів [PERSON] потребує госпіталізації лише на засадах стаціонару в психіатричному закладі в примусовому порядку, а тому суд вирішив, що заява підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу»перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації. [PERSON] підлягає госпіталізації в Жданівську обласну психіатричну лікарню в примусовому порядку для лікування у стаціонарі, тривалістю протягом наявності обставини, які послужили підставою проведення госпіталізації. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

17.02.2012р. прокурор Марківського району в інтересах держави в особі Кабичівської сільської ради звернувся до суду з цією заявою в якій зазначив, що 24.11.2003р. померла гр-ка [PERSON], яка за час свого життя отримала Державний акт на право приватної власності на землю (пай) на території Кабичівської сільської ради І-ЛГ № 027487, розмір якого складає 8,13 га, вартістю 111696,09 грн. У день її смерті відкрилася спадщина за місцем проживання спадкодавиці, тобто в с. Кабичівка Марківського району. Протягом більш ніж одного року після відкриття спадщини будь-які спадкоємці із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори не зверталися, що підтверджується відповідною довідкою нотаріуса. В судовому засіданні прокурор Шило Т. Ю. підтримала вимоги та просить заяву задовольнити. Голова Кабичівської сільської ради в судове засідання не з’явився, надав заяву в котрій прохав розглянути справу без його присутності. Вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розрядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Частиною 1 ст. 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Статтею 14 Конституції України, ст. 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Що обумовлює наявність державних інтересів у сфері визначення власника земель та її раціонального використання відповідно до вимог земельного законодавства. Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування»визначено, що виключно компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. При здійсненні перевірки прокуратурою Марківського району було виявлено, що протягом більш ніж одного року після відкриття спадщини будь-які спадкоємці із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори не зверталися, що підтверджується відповідною довідкою нотаріуса. При таких обставинах заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Сторони уклали шлюб 17.10.1997 року. Подружжя від шлюбу дітей немає. [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем є люди різних характерів та з різними поглядами на життя. Переконана, що сім’я розпалась остаточно. З 2007 року проживає з іншим чоловіком, від якого має дитину. Позивачка в судовому засіданні заявлений позов підтримала, настоює на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач згідний на розлучення з позивачкою. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін достовірно встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини між собою. Ніяких стосунків між собою не підтримують з 2007 року. Прийшли до твердого переконання про неможливість подальшого спільного подружнього життя. Відповідно до ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановлені мотиви і підстави розлучення, виключають подальше збереження сім’ї між сторонами, а тому укладений між ними шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

У лютому 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк»звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 10.04.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № ZRXRRX10990171, за яким ПАТ КБ «Приватбанк»надало [PERSON] кредит в розмірі 5 974 грн. 80 коп., зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 10.04.2010 року. В порушення умов договору, відповідач [PERSON] відмовився від виконання взятих на себе договірних зобов’язань, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 41 653 грн. 65 коп. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, про що надав письмову заяву. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому вважає ухвалити рішення про його задоволення. Було порушення

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Відповідачка є матірю сина Павла, [INFO], батьком якого є позивач. Позивач посилаючись на те, що відповідачка добровільно не утримує дитину, звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачки на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно. Відповідачка позов визнала частково і пояснила, що зможе сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), оскільки вона надає допомогу сину на його навчання та надає іншу посильну матеріальну допомогу. Заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка надає нерегулярну матеріальну допомогу на утримання сина, який проживає з [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сина [PERSON], який не має ніяких інших доходів, крім утримання батьків, матеріальне становище відповідачки, яка працює, має заробітну плату, та вважає, що [PERSON] може утримувати свого сина в заявленому позивачем розмірі. З неї підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі наведеного ст.ст. 180-183 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

У звязку зі складністю справи суд вважає оголосити вступну і резолютивну частини рішення, розяснивши учасникам судового засідання, що з текстом повного рішення вони мають право ознайомитись 06 березня 2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

17 січня 2012 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову остання зазначила, що 24 вересня 2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 171. Проживаючи у фактичних шлюбних відносинах та потім у зареєстрованому шлюбі у них народились діти: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем не склалися і їхній шлюб у грудні 2011 року був розірваний. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає. Іншим чином матеріально підтримувати відмовляється. Діти повністю знаходяться на її утриманні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка просить суд стягти з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач проти позову не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. 24 вересня 2005 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 1421 від 06.12.2011 року, виданою виконавчим комітетом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньок не надає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначають, що 13.02.2004 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивачі є спадкоємцями першої черги як дружина та син, спадщину прийняли та оформили частину майна по Ѕ за кожним через нотаріальну контору. Але залишилась спадщина, у вигляді земельної частки (пай) розміром 3,51 умовних кадастрових гектара на території Каменівської сільської ради, який належав матері [PERSON] [PERSON] згідно сертифіката серії ЖТ № 0110196 . Мати померла 11.10.1998 року. ЇЇ син [PERSON] прийняв спадщину фактично, але не оформив право на земельну частку (пай). Позивачі просять встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] та визнати за ними право на земельну частку ( пай) по Ѕ частині за кожним. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач в усдовому засіданні позов визнав та підтвердив фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном [PERSON] після смерті матері [PERSON] Судом встановлено, що 13.02.2004 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачі є спадкоємцями першої черги. [PERSON], як дружина покійного, [PERSON] як син покійного, які подали заяви до нотаріальної контори та отримали свідоцтво про право власності на спадщину за законом по Ѕ частині кожен на автомобіль (а.с.6). 11.10.1998 року померла [PERSON], якій згідно сертифіката серії ЖТ № 0110196 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,51 умовних кадастрових гектара на території Каменівської сільської ради. Із пояснень позивачів , які підтвердив в судовому засіданні відповідач видно, що після її смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в фактичне володіння та управління спадковим майном, в тому числі володів оригіналом сертифіката на земельну частку ( пай), що належала матері. [PERSON] є спадкоємцем першої черги як син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження та прийнявши спадщину фактично, мав право на майно своєї матері, підтверджене відповідними документами. Суд вважає, що позивачі як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] мають право на майно, успадковане ним після смерті своєї матері, що підтвердилось в судовому засіданні, але позбавлені можливості оформити його в позасудовому порядку, тому позов підлягає задоволенню. За клопотанням позивачів суд не стягує судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить встановити йому спосіб участі у вихованні сина [PERSON] [INFO] шляхом періодичних побачень кожної суботи з 10 до 20 години. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнала про що надала суду відповідну заяву. Згідно із частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє.

Outcome: approved