Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Науково-дослідного виробничого агрокомбінату «Пуща - Водиця» про визнання недійсним та скасування наказів, про поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, внесення змін до трудової книжки. Свої вимоги мотивує тим, що з лютого 2007 року вона працювала в Державному підприємстві Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-водиця» на посаді тепличниці. 7 вересня 2011 року вона ..написала заяву про звільнення за власним бажанням. Вона була вимушена це зробити, оскільки директор АК "Пуща-Водиця'' почала чинити на неї психологічний тиск та погрожувати звільнити її за іншою статтею КЗпП України, через що вона не зможе влаштуватись у майбутньому на жодну іншу роботу. Така поведінка керівника зумовлена . виключно її намірами реорганізувати державне підприємство у акціонерне товариство з подальшою приватизацією належного йому майна, а потім у товариство з обмеженою відповідальністю та стати одноосібним його власником. Жодних законних підстав у керівника для звільнення її з займаної посади за ініціативою роботодавця не існує. Таким чином, вимушено написавши заяву про своє звільнення вона того ж дня звернулась за консультацією до адвоката, який розтлумачив їй незаконність її звільнення. У зв'язку з цим 8.09.2011 р вона написала заяву про відкликання моєї заяви про звільнення. 8.09.2011 року вона вийшла на роботу і мала намір надалі працювати. Однак керівництво дало їй трудову книжку з записом про звільнення і відмовилось допускати мене до роботи. Дана ситуація не поодинока на даному підприємстві. Окрім неї, в такий самий спосіб було звільнено ще вісім працівників. Відповідач проти позову заперечує. Вважає, що для звільнення були всі підстави, оскільки була подана заява з проханням звільнити позивачку з роботи. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує. Суд заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі ; щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріалами справи встановлено: З лютого 2007 року позивачка працювала в Державному підприємстві Науково- дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-водиця» на посаді тепличниці. 7 вересня 2011 року вона написала заяву про звільнення за власним бажанням. Наказом № 527-К від 7 вересня 2011 року її звільнено з роботи за власним бажанням. 8.09.2011 року вона написала заяву про відкликання своєї заяви про звільнення. 8.09.2011 року вона вийшла на роботу і мала намір надалі працювати. Однак до роботи вона не була допущена. Вказані діяння відповідача суперечать нормам трудового права. Відповідно до ч.2 ст.38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, кому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Відповідно до ст. 23 Цивільного України кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Позивач не надав належних доказів про наявність та розмір моральної шкоди. Не підтверджено належними доказами і оплата правової допомоги. З вказаних причин позов в частині стягнення моральної шкоди та правової допомоги не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. З, 4, 21,ч. 2 ст. 38, 235 КЗпП України, ст.ст. 11, 15, 16, 23 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial