Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відритого акціонерного товариства «Вуглецевий Композит» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, в якому зазначає наступне, що на протязі 1997-2010 року вона працювала у ВАТ «Вуглецевий композит». 28.09.2010 року наказом № 52-к була звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати склала 25 063, 37 гривень. На підставі судового наказу 22.09.2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість по заробітній платі. Позивач просить стягнути з відповідача 20 857 гривень середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання представник відповідача не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] працювала на ВАТ «Вуглецевий композит», що підтверджується копією трудової книжки. Наказом № 52-к позивача була звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП України Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як вбачається з матеріалів справи на підставі судового наказу виданого 28.10.2010 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя з ВАТ «Вуглецевий композит»стягнуто забогованість по заробітній платі у розмірі 25063, 37 гривень. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку розмір середньої заробітної плати складає 58,26 гривень. Позивач звільнилась 28.09.2010 року, та отримала заробітну плату 22.09.2001 року, отже кількість днів складає 358 днів, таким чином 58,26 грн х 358 днів = 20 857 гривень. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з ВАТ «Вуглецевий композит» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 20 857 гривень. Крім того, в силу ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України, з ВАТ «Вуглецевий композит»необхідно стягнути у дохід держави судовий збір в сумі 208,57 гривень.

Outcome: approved