Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і компенсації моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачка посилалася на те, що 22 липня 2009 року о 16 годині 50 хвилин перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Г.Сталінграду в м. Дніпропетровську водій [PERSON], керуючи автомобілем [PERSON] TF69Y, 2008 року випуску, н/з [NUMBER], при повороті ліворуч не впевнився в безпеці свого маневру, та не витримав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з належним їй (позивачці) автомобілем Chevrolet Fveo 1.6ін/з АЕ 1647 СР, якому в наслідок ДТП було спричинено механічні пошкодження. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2009 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.09.2009 року постанова Індустріального районного суду залишена без змін. Відповідно до висновку автотоварознавця матеріальна шкода спричинена в результаті ДТП становить 9012 грн.47 коп. За послуги експерта нею було сплачено 500 грн. Окрім матеріальної шкоди, діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях у звязку зі шкодою спричиненою її майну, у постійній нервовій напрузі у звязку із пошуком коштів на відновлення автомобіля, який було відновлено за її рахунок, а оскільки коштів не вистачало, то вона була вимушена взяти кошти в борг у знайомих. Також необхідності відстоювати свої права у суді, у необхідності докладати додаткові зусилля у організації свого життя та життя її родини, у неможливості протягом довгого часу користуватися своїм автомобілем. Моральну шкоду позивачка оцінює в 5000 грн. Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 9012,47 грн., витрати по сплаті експертного висновку у розмірі 500 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., витрати на послуги адвоката 3000 грн. та понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка та її представники підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що заявлені вимоги є незаконними та необґрунтованими. У результаті ДТП постраждали обидва автомобілі, однак [PERSON] чомусь запевняла, що зіткнення відбулося тільки з вини відповідача і вимагала від нього одноразової сплати грошових коштів у розмірі 300 доларів США, враховуючи , що це повністю компенсує завдану їй шкоду. Однак відповідач викликав працівників ДАІ, після їх прибуття на місце подій, була проведена перевірка за фактом ДТП і складено протокол, а також проведена фотозйомка механічних ушкоджень автомобіля. Відповідач був запрошений на оцінку пошкоджень автомобіля позивачки. При ньому ніяких підрахунків не проводилось, автомобіль позивачки був оглянутий експертом. Внутрішніх пошкоджень виявлено не було. Вважають, що сума 9012 грн. є надмірно завищеною, особливо якщо врахувати, що на фотографіях з місця ДТП видно, що серйозних пошкоджень автомобілю завдано не було, а збитки це всього лише дрібні пошкодження лакофарбованого покриття та невеликі вмятини. Вказали, що сума моральної шкоди нічим не обґрунтована і не підтверджена. Просили в задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представників, відповідача та його представника, допитавши експерта [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON] , вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та обставини. [PERSON], 22 липня 2009 року о 16 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем [PERSON] TF69Y, 2008 року випуску н/з [NUMBER] ( який є власником автомобіля, а.с.14), рухаючись на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Г.Сталінграду в м. Дніпропетровську, при повороті ліворуч не переконався в безпеці свого маневру, а також не витримав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] ( який належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України ( а.с.5). Дана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія [PERSON], що підтверджується Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2009 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на шість місяців. (а.с. 6). Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2009 року постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2009 року залишено без змін. При розгляді справи про адміністративне правопорушення [PERSON] заявлялося клопотання, щодо призначення автотехнічної експертизи, однак висловлені в клопотанні питання, не потребували спеціальних знань, оскільки за своєю суттю були зведені до знань Правил дорожнього руху, що відноситься виключно до компетенції органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Під час складання схеми місця ДТП, її зміст було засвідчено у тому числі і підписом правопорушника, при цьому зауважень з боку останнього щодо змісту схеми заявлено не було (а.с. 7). Відповідно до ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. [PERSON] подано скаргу до Європейського суду з прав людини, щодо допущених на його думку порушеннях при розгляді адміністративної справи у суді першої та Апеляційної інстанції. Скарга за №11820/2010 прийнята до розгляду Пятою секцією 23 березня 2010 року ( а.с.97). Згідно до ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо Суд визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє правило відповідної Високої Договірної Сторони передбачає лише часткове відшкодування. Суд, у разі необхідності надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію. В результаті дорожньо-транспортної пригоди Автомобілю Chevrolet Fveo 1.6і н/з [NUMBER] завдано матеріальні збитки, відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 348/09 від 25 вересня 2009 року, матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, становить 9012,47 грн. (а.с. 193-219). В судовому засіданні був допитаний експерт [PERSON], який був попереджений про кримінальну відповідальність. Експертом підтверджено законність та правильність складання висновку та калькуляції матеріального збитку згідно до Методики товарознавчої експертизи. Суд критично відноситься до показань свідків [PERSON], [PERSON], знайомих відповідача, які вказували на відсутність внутрішніх пошкоджень у автомобіля Chevrolet Fveo 1.6і, оскільки вони не є спеціалістами та не володіють спеціальними знаннями. В судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи. В проведені експертизи Ухвалою суду від 12 грудня 2011 року відмовлено в звязку з тим, що в судовому засіданні експертом була надана вичерпна відповідь на всі поставлені йому запитання, сумнівів в не обєктивності не встановлено. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи із викладеного суд приходить до висновку про доведеність позивачкою позовних вимог в частині стягнення із відповідача [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 9012 грн.47 коп. Як показала позивачка та її представники дорожньо-транспортна пригода негативно відобразилася на її душевному стані, крім того дорожня транспортна пригода сталася в день святкування річниці її шлюбу. В автомобілі в якості пасажира була її донька, яка знаходилася на пасажирському сидінні і на неї прийшовся удар. Позивачка хвилювалася за здоровя доньки та перенесла психологічний шок. В результаті ДТП був порушений звичний розклад життя, виникли труднощі. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року №5, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визнає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психологічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що позивачці, була заподіяна моральна шкода, тому що вона була позбавлений звичайних умов життя, понесла моральні страждання, переживання, відчувала внутрішній дискомфорт і вважає, що моральна шкода в сумі 500 грн., реально відображає ступінь і глибину моральних страждань. Суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача вартості проведення оціночної експертизи в розмірі 500 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ст. 86 ЦПК Україні дані витрати не є судовими витратами по справі, так як здійснені позивачкою до подачі позову до суду. Позивачкою заявлено вимогу щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. та надано квитанцію №45 до прибуткового касового ордеру від 09 грудня 2009 року ( а.с.129) за участь у справі адвоката [PERSON] ( договір 15/10 від 01.12.2009 року) . Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Однак розрахунок щодо зазначеної суми позивачкою суду не надано, тому суд не вбачає законних підстав для відшкодування понесених витрат на оплату правової допомоги. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачкою долучені копії квитанцій щодо оплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача понесених судових витрат та відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 282 грн.30 коп.

Outcome: partial