Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

В вересні 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка [PERSON] зазначала, що з відповідачем [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001 р. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. В позові позивачка вказувала, що причиною розпаду сімї є те, що вона та відповідач виявилися різними людьми, зі своєрідними характерами та з різними поглядами щодо вирішення життєвих проблем, через що, між подружжям постійно виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини між ними припиненні з січня 2008 р. Посилаючись на те, що сімя розпалася остаточно, примирення та подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, позивачка просила позов задовольнити, а шлюб, зареєстрований 15 вересня 2001 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2011 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, направила на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. В судовому засіданні від 13 жовтня 2011 р. остання зазначала, що подружні відносини припиненні, через те, що сторони виявилися різними людьми та в кожного свій погляд на життєві і сімейні відносини. Також вказувала, що сімя розпалася остаточно та подальше її збереження неможливе, оскільки у неї склалась інша сімя та вона в невдовзі очікує народження дитини, батьком якої є [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду письмову заяву від 26 жовтня 2011 р., згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність сторін, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Гребенюк) [PERSON], [INFO], уродженка міста Вознесенськ Миколаївської області, знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія ІФП №044656, виданим 15 вересня 2011 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія І - ФП №050675, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 02 березня 2007 р. (а.с.6). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За правилами ч.3 ст.110 СК України, чоловік, дружина мають право предявити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. В судовому засіданні встановлено, що сторони з січня 2008 р. припинили шлюбні відносини та жоден з них не бажає зберегти сімю. Позивачка [PERSON] в невдовзі очікує народження дитини, батьком якої визнав себе третя особа [PERSON], про що останнім надана суду письмова заява від 25 жовтня 2011 р. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам сторін. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 15 вересня 2001 р. між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Гребенюк) [PERSON] розірванню.

Outcome: approved