Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-17 00:00:00

В квітня 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди в сумі 20 тис. грн. Позивач зазначив, що відповідач не маючи жодних підстав, на підґрунті помсти за звільнення з посади заступника директора ВКП „Каро керівником якого він є, розповсюджував відносно нього шляхом подачі заяв до різних інстанцій, негативну інформацію, яка не відповідає дійсності, містить завідомо неправдиві відомості, з метою опорочити його честь, гідність та ділову репутацію. Так, зокрема відповідач в скарзі в 2006 році на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, зазначив, що з постановою не згідний, оскільки в ній не має ні одного речення по факту самовільного заволодіння кращою частиною пайового фонду ксп. Ім.. „Леніна [PERSON]. В заяві на імя прокурора Миколаївської області від 14.09.2007 року відповідач допустив висловлення від його , що сам [PERSON] заявляв, що являється найрозумнішою людиною в районі. При цьому тут же відповідач уточняє, що він в цьому не сумнівається в тому що в районі не має такої людини яка могла б спростувати його( позивача) нісенітні твердження. В заяві на імя прокурора Миколаївської області та на імя голови Миколаївської облдержадміністрації від 28.02.2008 року відповідач вжив висловлювання, що директор ВКП „Каро майже 7 років користується нашим майном в своє задоволення, землі виділенні порозорював як тільки міг. В заяві на імя прокурора Врадіївського району від 01.04.2008 року відповідач зазначив, що директор ВКР „Каро [PERSON] вивіз з території бригади башту Рожновського. В заяві на імя прокурора Миколаївської області від 06.05.2008 року допускав висловлювання на його імя - „новостворений міліонер, „міліонер [PERSON]. В заяві на імя народного депутата України [PERSON] від 14.01.2011 року відповідач навів недостовірну інформацію відносно його особи, а саме зазначив, що „ за 10 років [PERSON] продав всю нашу ВРХ, техніку, а кошти привласнив собі. Таким чином, зазначеними діями відповідач шляхом розповсюдження неправдивої інформації відносно нього принижує його честь, гідність, ділову репутацію в результаті чого заподіяв йому моральну шкоду яку він оцінює в 20 тис. грн.. Посилаючись на зазначене позивач просив задовольнити його позов в повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити та стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 тис. грн.. Представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що в зв'язку з незаконним заволодінням директором ВКП „Каро [PERSON] в 2001 році майном майже 130 власників майнових паїв, колишніх членів ксп. Ім.. „Леніна з яких 64 особи надали йому свої письмові доручення з приводу здійснення ним захисту їх прав відносно повернення їм майна яким самовільно та безпідставно заволодів [PERSON]. Діючи в інтересах зазначених осіб з метою захисту їх майнових прав на підставі наявних у них майнових сертифікатів, він за дорученням зазначених осіб починаючи з 2008 року був змушений постійно звертатися з заявами в правоохоронні органи та до різних представників влади з приводу здійснення перевірки щодо правомірності заволодіння директором ВКП „Каро [PERSON], майном 130 власників майнових паїв. Він неодноразово з цього приводу з заявами звертався до прокуратури Врадіївського району, до Врадіївського РВ УМВС, до прокуратури Миколаївської області, до генеральної прокуратури України. Крім цього, звертався з подібними заявами до народного депутата України [PERSON] та до президента України. Звертаючи до правоохоронних органів та до посадових осіб з приводу незаконних дій [PERSON] щодо заволодіння майном 130 власників майнових сертифікатів, він діяв у відповідності до норм чинного законодавства України, зокрема ст. ст. 34,40,41 Конституції України, ст. ст. 1,2,9 Закону України „Про звернення громадян. Його висновок відносно того, що [PERSON] самовільно та безпідставно заволодів майном 130 власників майнових сертифікатів підтверджується висновком Контрольно - ревізійного відділу у Врадіївському районі від 20.08.2003 року в якому зазначається, що при реорганізації ксп. Ім.. Леніна не було затверджено акт розрахунку пайового фонду та не було складено план розподілу та структури пайового фонду. В постанові слідчого прокурату Врадіївського району про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.05.2009 року зазначено, що договори оренди майнових паїв ВКП „Каро не укладено. Під час передачі майна допускалися порушення в частині документального його оформлення. Згідно перевірки проведеної міністерством аграрної політики та продовольства України та адресованого на його імя листа від 16.12.2010 року №37 -17-1-16/21459 по матеріалам проведеної перевірки встановлено, що майно отримано [PERSON] без урахування структури пайового фонду ксп. Ім.. „Леніна та оформлення відповідних документів, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року №177. Щодо його висловлювання на адресу позивача, що той в районі є самою розумною людиною то таке його висловлювання є оціночним і критичним судженням яке не могло принижувати честь і гідність позивача. Зазначення в заяві на імя прокурора області від 28.02.2008 року, що директором ВКП „Каро зорані пасовища то даний факт був підтверджений приписом прокурора від 12.03.2008 року до ВКП „Каро з приводу нецільового використання земель, розорювання пасовищ на території Доброжанівської, Гуляніцької сільських рад та необхідності сплати податків за використання зазначених земель. Його висловлювання на адресу позивача „ мільйонер є оціночним та не містить ніякої негативної оцінки. Тим більш, що позивач сам в приватних бесідах зазначав, що перший мільйон заробив в Україні. Звертаючись з листом на імя народного депутата України [PERSON] з проханням щодо сприяння організації проведення відповідними державними органами перевірки відносно законності заволодіння [PERSON] майном власників майнових сертифікатів він в дійсності зазначив, що [PERSON] на Врадіївщині знають як брехуна завдяки передвиборчій листівці [PERSON] при балатувані в депутати обласної ради в якій було зазначено, що ні позивач, ні його рідні до кримінальної відповідальності не притягувалися та не були судимі. Однак інформація в передвиборній листівці [PERSON] була не правдивою. Оскільки рідний брат [PERSON] - [PERSON] в 1998 році був засуджений за скоєння злочину.до позбавлення волі. При його зверненні до правоохоронних органів та посадових осіб з заявами про необхідність проведення перевірки щодо правомірності заволодіння директором ВКП „Каро [PERSON], майном власників майнових сертифікатів колишніх членів ксп. Ім.. „Леніна, він мав на меті тільки здійснення правоохоронними органами відповідної перевірки з метою встановлення справедливості по питанню законності володіння [PERSON] майном власників майнових сертифікатів. Своїми діями при зверненні до правоохоронних органів з заявами, він ні як не принижував честь, гідність, ділову репутацію [PERSON], а тільки наводив перевірені факти які позивач не може ніяк спростувати і навіть в своєму позові не ставить питання про їх спростування як неправдивої інформації. Посилаючись на наведене відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на ті ж підстави, що і відповідач. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: - 20.06.2001 року [PERSON] згідно запису в трудовій книжці на його імя звільнений з роботи ВКП „Каро на підставі ст. 38 КЗпПУ. -23.03.2001 року згідно акту прийому - передачі [PERSON] який діяв на підставі довіреностей громадян передав ВКП „Каро в особі [PERSON], майно на загальну суму 330 тис. грн.., яким ВКП „Каро має право розпоряджатися на свій розсуд. Цього ж дня між [PERSON] який діяв на підставі довіреностей громадян та ВКП „Каро укладений договір про оренду майна на загальну суму 330 тис. грн.. -згідно доручення від 04.12.2000 року завіреного секретарем Гуляніцької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області [PERSON], термін дії якого складає три роки, 20 осіб уповноважили [PERSON] бути їх представником при розподілі майна та представляти їх інтереси щодо земельного та майнових паїв. -За результатами перевірки контрольного ревізійного відділу у Врадіївському районі за вимогою прокуратури Врадіївського району від 17.03.2003 року №10/183 - 03 було встановлено, що комісією з реорганізації ксп. ім. Леніна , було затверджено майно господарства на суму 1902261 грн. Перевіркою встановлено заниження майнового фонду на суму 162331 грн. Встановлені факти незаконного заволодіння майном ксп. ім. Леніна.( лист начальника КРВ у Врадіївському районі від 20.08.2003 року № 09 - 16/182. -11.05.2007 року прокурор Врадіївського району в інтересах 36 власників майнових паїв звернувся в суд з позовом до ВКП „Каро про зобовязання ВКП „Каро укласти з 36 власниками майнових паїв договір оренди майна. -Згідно довідки Гуляніцької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області від 05.05.2008 року № 126, було зареєстровано доручення 60 осіб які уповноважили [PERSON] вирішувати за них всі майнові питання з правом подачі від їх імені заяв до установ, організацій, підприємств. -12.08.2008 року прокурором Врадіївського району Мочалко С.П. на імя директора ПП ВКП „Каро направлений припис з приводу нецільового використання земель, розорювання пасовищ на території Доброжанівської, Гуляніцької сільських рад та необхідності сплати податків за використання зазначених земель. -Згідно акту від 01.07.2011 року складеного помічником прокурора Врадіївського району Миколаївської області [PERSON], директор ВКП „Каро [PERSON] в приміщенні офісу зазначеного підприємства відмовився прийняти у [PERSON] письмові вимоги від імені 69 осіб про поервнення належних їм земельних ділянок та копій доручень. -На протязі часу з 2001 року [PERSON] від свого імені, а потім з 2008 році від імені своїх довірителів в інтересах захисту своїх майнових прав так і прав своїх довірителів з заявами та скаргами звертався до різних правоохоронних органів, як районного, обласного так республіканського значення, а також і до посадових осіб державних органів для здійснення повернення майна яким безпідставно розпоряджається ВКП „Каро в особі директора [PERSON] -Згідно проведеної перевірки Міністерством аграрної політики України за дорученням народного депутата України [PERSON], встановлено, що майно отримане [PERSON] від 130 співвласників майна, колишнього ксп. ім. Леніна, на загальну суму 330 тис. грн.., було отримано [PERSON] без урахування структури пайового фонду ксп. ім. Леніна та оформлення відповідних документів, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року № 177, а саме не було складено перелік майна та не визначена його вартість.( лист заступника міністра міністерства агропромислової політики України [PERSON] від 16.12.2010 року №37-17-1-16/21459. -При проведенні виборів 31.09.2010 року в депутати Миколаївської обласної ради по одномандатному мажоритарному виборчому окрузі №15, в передвиборній агітаційній листівці на імя кандидата в депутати Миколаївської області [PERSON] , яка була розміщена на інформативному стенді Гуляницької сільської ради, було зазначено, що ні [PERSON] ні його рідні до кримінальної відповідальності не притягувалися та не були судимі.( показання свідка [PERSON] -[PERSON] є братом [PERSON] і в дійсності був раніше судимий судом України. Однак судимість [PERSON] станом на 2010 рік на момент проведення виборів була погашена.( показання [PERSON] -Постановою ст. помічника прокурора Врадіївського району Кейс С.В. від 11.09.2006 року за ст.ст. 185,190,364,365,366,367 КК України та постановою слідчого прокуратури Врадіївського району [PERSON] від 29.05.2009 року ст.ст. 212, 364, 365, 366 КК України в порушенні кримінальних справ відносно [PERSON]- відмовлено. -Згідно довідки виданої ВКП „Каро від 03.12.2010 року №521, зазначене господарство викупило 120 майнових паїв по Гуляницькій сільській раді. Відповідно до вимог \~ст. 270 ЦК України \~\~фізична особа має право \~на повагу \~до честі та гідності. Згідно ст.ст. 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; \~\~\~\~\~\~\~\~\~б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Проте зазначеним правом позивач не скористався. Разом з тим, \~статтею 40 Конституції України та Законом України \~«Про звернення громадян» \~гарантовано \~право кожного \~на звернення \~до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб. \~ Згідно розяснення \~п.16 \~постанови \~Пленуму Верховного Суду України \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності \~та честі \~фізичної особи, а також ділової репутації фізичної \~та юридичної особи» \~\~відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися \~до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, \~що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається \~до зазначених органів \~\~із заявою, \~в якій міститься \~та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію \~та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина \~не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, \~оскільки \~у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Як встановлено судом \~та вбачається із матеріалів справи, що відповідач на протязі часу з 2001 по 2011 рік від свого імені та від імені своїх довірителів звертався в правоохоронні органи та до посадових осіб держави реалізуючи своє право та своїх довірителів виключно на захист своїх цивільних прав, захист яких гарантований чинним законодавством. При зверненні з заявами до правоохоронних органів та до посадових осіб до компетенції яких входить розгляд подібних заяв та звернень, відповідач в своїх зверненнях, заявах при викладі інформації по певним фактам допускав висловлювання на адресу позивача свої оціночні критичні судження з приводу певних дій позивача. Зокрема, відповідачем в одній із своїх заяв було зазначено, що позивач є самий розумний в районі. Оскільки на протязі 10 років володіє, користується та розпоряджається майном яке позивачу не належить, при цьому без будь яких правовстановлюючих документів на майно. В іншій заяві зазначення відповідачем на адресу позивача -„ новостворений мільйонер, „мільйонер [PERSON] всі ці висловлювання на адресу позивача є оціночними, критичними судженнями. За змістом ст. 47 -1 Закону України „Про інформацію Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач в своїх зверненнях, заявах на адресу правоохороних органів та посадових осіб вживав висловлювання на його адресу в принизливій формі, що як наслідок цього є приниження його честі, гідності, ділової репутації, такі доводи позивача суд вважає безпідставними. Оскільки викладена відповідачем у своїх зверненнях до правоохоронних органів та посадових осіб критика певних фактів, які мали місце, не відноситься до відомостей, що порочать особу та підлягають спростуванню у розумінні ст. 277 ЦК України. Про спростування відомостей яких на думку позивача які порочать його честь, гідність та ділову репутацію він в своєму позові питання і не ставить. Крім цього, відповідно до розяснень абз. 4 п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.2009 р., №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди) сама по собі критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Таким чином, згідно 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, \~думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, а тому не має підстав для відшкодування моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~З огляду на вищевказане \~у суду немає підстав для задоволення позову. \~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed