Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначив, що після смерті матері [PERSON], якій належали земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,0149 га у м. Обухів, Київської області, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив позивачу у звязку з відсутністю державних актів на право приватної власності на вказані земельні ділянки, а тому позивач як спадкоємець не має змоги отримати у власність вказані земельні ділянки, тому змушений був звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельні ділянки. Позивач в судове засідання не зявився, та подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, та подав до суду заяву в якій зазначив що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа до суду не зявилась про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, таким чином після смерті [PERSON], яка померла 14 квітня 2010 року, до складу спадщини увійшло право власності на земельні ділянки, площею 0,1000 га та 0,0149 га у м. Обухів, Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивач по справі, у звязку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом і його звернення до суду є правомірним. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто прийняв спадщину, що не спростовується відповідачем у справі. Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивач, набувши право на спадкове майно, набув його правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, що вказує на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд для захисту прав позивача вважає за необхідне визнати його власником майна в порядку спадкування. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Так як померла особа за життя не отримала правовстановлюючий документ, то її спадкоємці не можуть це зробити замість неї. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved