Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

У серпні 2011 року до суду надійшла позовна заява Публічного Акціонерного [PERSON] [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок його вартості заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що між ним та [PERSON] 22 липня 2008 року укладено кредитний договір № ФЛ-2207-8-001І, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1 450\~000,00 грн. строком до 22 липня 2018 року зі сплатою 18 % річних. 28 січня 2010 року та 12 травня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № ФЛ-220708-001І від 22 липня 2008 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банк і відповідач 22 липня 2008 року уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2988, предметом якого є земельна ділянка, площею 1,500 га, яка розташована у Київській області, Броварському районі, селі Красилівка, належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 934436 від 14.09.2007 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010732500134. . Відповідач зобовязання по кредитному договору не виконав, тому загальна сума заборгованості станом на 02.06.2011 року становить 1\~597\~161,68 грн. та 9\~296,93 грн. пені. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та та [PERSON] 22 липня 2008 року укладено кредитний договір № ФЛ-2207-8-001І та № 06\\1771К-02-07 від 02 серпня 2007 року за яким відповідач отримала кредит у розмірі 1 450\~000,00 грн. строком до 22 липня 2018 року зі сплатою 18 % річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банк і відповідач 22 липня 2008 року уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 2988, предметом якого є земельна ділянка, площею 1,500 га, яка розташована у Київській області, Броварському районі, селі Красилівка, належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 934436 від 14.09.2007 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010732500134. Відповідач зобовязання належним чином не виконав, тому станом на 02.06.2011 року має заборгованість 1\~597\~161.68 грн., яка, згідно з розрахунком заборгованості, складається з наступного: -75 590,21 грн. прострочена заборгованість по кредиту; -247\~240,10 грн. прострочена заборгованість по процентній винагороді за користування кредитом; -1\~257\~704,89 грн. строкова заборгованість за кредитом, що підлягає достроковому стягненню в розмірі; -7\~329,55 грн. строкова заборгованість по процентній винагороді за кортсуванням кредитом. -9 296,93 грн. пеня. З метою повернення кредитних коштів на адресу відповідача направлені досудові вимоги від 16 травня 2011 року та від 18 травня 2011 року, які отриманні відповідачем, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України, якими передбачено якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі- покупцеві. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 1 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Outcome: approved