Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкової трансмісії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.02.2022 року помер свекр позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок, що розташований в с.Тросник по вул..Перемоги, 67 Виноградівського району. Спадкодавцем за життя заповіту залишено не було, отже спадкоємцями до його майна стали його дружина [PERSON] та їх діти [PERSON], [INFO] і чоловік позивачки [PERSON]. Діти на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, не претендували, в нотконтору в передбачений законом строк не звертались, а [PERSON], в свою чергу, постійно проживала разом з чоловіком і в порядку ст.549 ЦК України( в ред. 1963р.) фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] і набула права власності на згадане нерухоме майно, але за життя правовстановлюючих документів на даний будинок так і не виготовила через похилий вік і поганий стан здоров'я. [PERSON] померла 04.11.2010 року, залишивши за життя заповіт, яким все своє майно заповідала своєму онукові - синові позивачки [PERSON], який помер 13.11.2010 року, тобто помер після відкриття спадщини і не встиг її реально прийняти. Відтак, у відповідності до діючого ЦК України особами, які б могли претендувати на згадане спадкове майно(будинок № 67 по вул..Перемоги в с.Тросник Виноградівського району) є позивачка по справі, як мати [PERSON], [PERSON](помер ще 20.03.2010 року), чоловік позивачки та батько [PERSON], та другий син [PERSON] - [PERSON], який не претендує на спадковий будинок. Інших спадкоємців, які б могли успадковувати після смерті сина позивачки, немає. [PERSON], в свою чергу, як спадкоємець за законом першої черги, спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, після смерті свого сина прийняла, оскільки до дня його смерті постійно проживала разом з ним. Однак при зверненні до нотконтори для отримання свідоцтва про право на спадщину, нею було отримано усну відмову нотаріуса, в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок, які б підтверджували право власності [PERSON] на нього. Вважаючи, що нею на законних підставах набуто права власності на будинок № 67 по вул..Перемоги в с.Тросник Виноградівського району в порядку спадкової трансмісії і таке право не визнається іншими особами, [PERSON] просить в судовому порядку визнати її власником згаданого нерухомого майна. Позивачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно повідомлена, в судове засідання не зявилась, однак до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, в якому також зазначає, що заявлені нею позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином своєчасно, в судове засідання також не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що не заперечує відносно задоволення даного позову та визнання права власності на спадкове майно за позивачем. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від позивача та відповідача, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві, відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним зменшеного позову прийнято судом. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України( в ред.,1963 р.) та Цивільним кодексом України(2003 р.). Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в ред.2003 року щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2022 року помер свекр позивачки - [PERSON](а.с.6), після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок, що розташований в с.Тросник по вул..Перемоги, 67 Виноградівського району, який належав йому на праві приватної власності(а.с.14-14зв.,17,18-20). Спадкодавцем за життя заповіту залишено не було, отже спадкоємцями до його майна в порядку ст.ст.529, 535 ЦК України (в ред.,1963 р.) стали його дружина [PERSON](а.с.10) та їх діти [PERSON], [INFO](а.с.24) і чоловік позивачки [PERSON], [INFO]. Діти на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, не претендували, в нотконтору в передбачений законом строк не звертались, а [PERSON], в свою чергу, постійно проживала разом з чоловіком і в порядку ст.549 ЦК України( в ред.1963р.) фактично вступила в управління га володіння спадковим майном, тобто у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] і набула права власності на згадане нерухоме майно. [PERSON] померла 04.11.2010 року(а.с.16), залишивши за життя заповіт(а.с.7), яким все своє майно заповідала своєму онукові - синові позивачки [PERSON], який помер 13.11.2010 року(а.с.16), тобто помер після відкриття спадщини і не встиг її реально прийняти. У відповідності до ч.І ст.1235 ЦК України(в ред.,2003 р.) заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, згідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В свою чергу, згідно ст.1276 ЦК України(в ред..2003 р.) якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців(спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини померлого, переходить до його спадкоємців на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Відтак, у відповідності до діючого ЦК України(ст.ст.1261, 1249) особами, які б могли претендувати на згадане спадкове майно(будинок № 67 по вул..Перемоги в с.Тросник Виноградівського району) є позивачка по справі, як мати [PERSON]М.(а.с.12,13,15), [PERSON] (помер ще 20.03.2010 року) (а.с.22), чоловік позивачки та батько [PERSON], та другий син [PERSON] - [PERSON](а.с.23-24), який не претендує на спадковий будинок. Інших спадкоємців, які б могли успадковувати після смерті сина позивачки, немає(а.с.21). Як визначено ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї , а однією з підстав виникнення права приватної власності, є одержання майна внаслідок успадкування. Після смерті сина, [PERSON], [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом(трансміссар), спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем до дня його смерті, що підтверджується довідкою (а.с.21) і не заявляла про відмову від спадщини. Тому, на підставі всього вище наведеного, суд приходить до переконання, що за позивачкою слід визнати право власності на будинковолодіння, яке розташоване в с.Тросник по вул..Перемоги, 67 Виноградівського району, в цілому, отже позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved