Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-09 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] з позовом до Гадяцької територіальної громади про визнання права власності. У своїй позовній заяві позивачка вказує, що вона разом зі своїм чоловіком, [PERSON], у грудні 1961 році побудували будинок по вул. Ак.Лисенка, № 22-А в м. Гадяч, Полтавської області. Будинок належить їм в рівних долях по 1/2 частині кожному. Земельна ділянка біля будинку площею 0,0666 га не приватизована. Поштову адресу житлового будинку було змінено з вул. Ак.Лисенка, 22-А на провулок 2-й Польовий, 4 в м. Гадяч. У 1975 році вони без дозволу прибудували до житлового будинку прибудову, а у 1980 році самовільно збудували сарай. У 1985 році збудували гараж, вже з отриманим дозволом. 11 листопада 2010 році чоловік позивачки [PERSON] помер. Заповіт від його імені не посвідчувався. Спадщину після смерті чоловіка фактично прийняла позивачка так, як проживала за вищевказаною адресою та вела господарство. Для отримання витягу з єдиного Реєстру прав власності на нерухоме майно, який необхідний для оформлення спадщини, вона звернулася до Миргородського ПТІтЕ „Інвентаризатор, проте на своє звернення отримала відмову, через те, що на день смерті [PERSON] технічна інвентаризація не проводилась, тому правоустановлюючі документи відсутні, а також у технічному паспорті, виготовленому МПТІтЕ „Інвентаризатор, зазначено, що прибудова, гараж та сарай побудовані самовільно, тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності. У судове засідання, призначене на 10 жовтня 2011 року позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представники Гадяцької міської ради та Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Вважаю можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Гадяцької територіальної громади про визнання права власності підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження виданого Біленченківською сільською радою 18 лютого 1953 року [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб. Згідно договору від 18 лютого 1957 року [PERSON] передано у бестрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві власності по вул. Ак.Лисенка, 22-А в м. Гадяч, Полтавської області. Відповіно до реєстраційного повсідчення виданого Лубенським бюро технічної інвентаризації 30 грудня 1961 року, ціле домоволодіння № 4 по провулку 2-му Польовому в місті Гадячі зареєстроване на громадянина [PERSON]. Рішенням Гадяцької міської ради від 10 липня 1985 року № 206 [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаража по провулку 2-й Польовий, 4 в м. Гадячі, Полтавської області. 11 листопада 2010 року [PERSON] помер. Довідкою наданою Гадяцькою міською радою від 26 липня 2011 року, підтверджується той факт, що поштова адреса житлового будинку, який належав [PERSON], було змінено з вулиці Академіка Лисенка, 22-а на провулок 2-й Польовий, 4. У технічному паспорті, на житловий будинок за адресою провулок 2-й Польвий, 4, м. Гадяча, виготовленому ДП „Інвентаризатор ПП „Мирогородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз „Інвентаризатор зазначено, що прибудова до житлового будинку, гараж та сарай в домогосподарстві побудовані самовільно. У висновку № 694 від 24 червня 2011 року про обстеження і оцінку технічного стану будівельних конструкцій та інженерних мереж прибудови до житлового будинку з господарськими спорудами зазначено, що прибудова до житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська області, м. Гадяч, пров. 2-й Польовий, № 4, на дату проведення дослідження знаходяться у задовільному технічному стані, збудовані у відповідності з вимогами Державних будівельних норм та придатні для до подальшої експлуатації. Відповідно до довідки Гадяцької державної нотаріальної контори, після померлого 11 листопада 2010 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець має право прийняти спадщину.

Outcome: approved