Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] де третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору позики та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з постанови Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна в рамках виконавчого провадження їй стало відомо про наявність виконавчого напису нотаріуса від 04.08.2011 за № 868 на суму 216\~000 гривень. Як зазначила позивач, між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до п.1.1, якого [PERSON] повинен був передати їй у власність, а вона прийняти гроші в сумі 115 00 гривень, а згідно з договором про внесення змін до нього від 14.08.2009 року - у сумі 216\~000 гривень. Однак, відповідно до п. 3.2 договору сторони врегулювали початок виконання зобовязань сторін а саме, те що факт передання грошових коштів підтверджується розпискою про одержання позики, а п.3.3 містить умови, що позика вважається наданою з моменту передачі грошових коштів та складання розписки. Як зазначила позивач, грошові кошти відповідачем так і не були їй передані, про що свідчить відсутність розписки, та у звязку із відсутністю документів які би підтверджували безспірність заборгованості приватний нотаріус [PERSON] не мала права вчиняти виконавчий напис. У звязку з наведеним позивач просила суд договір позики від 04.09.2008 за реєстровим № 3157 із додатковою угодою б/н від 14.08.2009, зареєстровану в реєстрі під №1657, які посвідчені [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу визнати недійсними; виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]С.868 від 04.08.2011 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми в розмірі 216\~000 гривень недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, надати суду розписку яка би свідчила про отримання позивачем грошових коштів в сумі 216 00 гривень не змогла, однак надала суду розписку, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні, у якій зокрема йшлося про те, що [PERSON] отримала у борг від [PERSON] 2300 доларів США, та у зазначеній розписці зокрема зазначена сума 2530 доларів США. Уточнити яку все ж таки суму грошових коштів відповідач передав позивачці, представник відповідача не змогла. Представник позивача також не зміг уточнити суму грошових коштів, яку отримала його довірительниця від відповідача, однак не виключив можливості отримання позивачкою від відповідача саме 2300 доларів США. Представник третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], заперечувала проти задоволення позовних вимог з посиланням на дотримання нотаріусом чинного законодавства України при вчиненні Виконавчого напису. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04 серпня 2011 року, [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, вчинено Виконавчий Напис, який зареєстровано в реєстрі за №868, про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 04.09.2008 за реєстровим № 3257 із змінами внесеними Договором про внесення змін до договору позики від 04.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 14.08.2009 за реєстровим №1657, а саме несплачену суму позики яка складає 216\~000.00 гривень, на користь [PERSON] ( а.с.7) Відповідно до Договору позики від 04.09.2008 року укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований за №3157 та посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 04.09.2008 року, відповідно до п.1.1., Позикодавець передає у власність Позичальника грошові кошти, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцю цю суму грошових коштів в розмірі, в строк і в порядку передбаченому цим Договором. Розмір позики за договором, відповідно до п.2.1., складав 115\~000.00 гривень, як зазначено у п.3.1. Договору, позика надається в готівковій формі на день підписання договору та відповідно до п.3.2. п.3.3., факт надання коштів підтверджується розпискою Позичальника про одержання позики, позика вважається наданою Позикодавцем Позичальнику з моменту передачі грошових коштів та складання розписки. Позичальник зобовязувався в строк до 01.09.2009, відповідно до п.4.1. повернути позику. ( а.с.8) 14.08.2009 між сторонам укладено Договір про внесення змін до договору позики від 04.09.2008, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1657 від 14.08.2009 року ( а.с.9), відповідно до вказаного Договору, Позикодавець та Позичальник прийшли до взаємної згоди викласти з 14.08.2009 п.2.1. договору позики, що був укладений 04 вересня 2009 року та посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за реєстровим №3157 в наступній редакції : 2.1. Розмір позики за цим договором складає 216\~000.00 гривень( а.с.9) Матеріали справи містять Постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2011 на підставі виконавчого напису №868 від 04.08.2011 виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за Договором позики в сумі 216\~000 гривень ( а.с.11) В судовому засіданні оглядалися копія виконавчого напису та оригінали заяви про вчинення виконавчого напису, відповідно до якого, вбачається, що 29.07.2011 року [PERSON] надсилался Вимога про повернення позики в сумі 216\~000.00 гривень, яку остання отримала 01.08.11 ( а.с.53-54) Представником відповідача надано суду копію квитанції про здійснення банківської операції [PERSON] на суму 103917.89 гривень ( а.с.67) та копію Договору на вклад [PERSON] ( а.с.68), копію виписки по вкладному рахунку, які на думку представника відповідача, підтверджують факт надання грошових коштів зазначених в Договірі Позики. Крім зазначеного, представником відповідача надано до суду розписку, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні, у якій зокрема йшлося про те, що [PERSON] отримала у борг від [PERSON] 2300 доларів США, та у зазначеній розписці зокрема зазначена сума 2530 доларів США. Уточнити яку все ж таки суму грошових коштів відповідач передав позивачці, представник відповідача не змогла. Представник позивача також не зміг уточнити суму грошових коштів, яку отримала його довірительниця від відповідача, однак не виключив можливості отримання позивачкою від відповідача саме 2530 доларів США. Представники сторін зазначили, що між їхніми довірителями укладалися безліч розписок на різні суми, однак надати їх суду представники сторін не змогли, крім вказаного до суду як представником позивача так і представником відповідача не було надано договір укладений 04 вересня 2009 року на який йдеться посилання у Договорі від 14.08.2009 про внесення змін до договору позики від 04.09.2008. Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики, як зазначено у ч.1 ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( ч.2 ст. 1047 ЦК України) Згідно до ч.1 ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. З огляду на зазначене, для суду вбачаються правові підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та визнання частково недійсним договору позики від 04.09.2008 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого за №3157 та посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 04.09.2008 року в сумі 96\~634.50 гривень ( Офіційний курс НБУ на 21.03 2012 складає 7,98500 грн. за одиницю USD), оскільки окрім розписки про отримання позивачкою 2300 дол. США сторонами не надано, доказів протилежного не наведено, з врахуванням вимог ст.10,60 ЦПК України, щодо того, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім зазначеного, суд вважає за необхідне визнати недійсним Договір від 14.08.2009 року, про внесення змін до договору позики від 04.09.2008, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1657 від 14.08.2009 року, оскільки будь яких розписок на підтвердження його укладання до суду не надано, а по тексту зазначеного Договору вбачається, що договір був укладений 04 вересня 2009 року, тобто пізніше ніж сам Договір від 14.08.2009 року, про внесення змін до договору позики від 04.09.2008 . Що стосується позовних вимог позивача, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то зазначені вимоги також підлягають задоволенню, з огляду на те, що відповідно до ст. 87 Закону України Про нотаріатта п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої \~наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 (надалі Інструкція) для стягнення грошових \~сум \~або \~витребування \~від \~боржника майна \~нотаріуси \~вчиняють \~виконавчі \~написи \~на \~документах, \~що встановлюють заборгованість. Перелік \~документів, \~за \~якими \~ стягнення \~ \~заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих \~написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі Перелік), стягнення заборгованості проводиться за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості \~боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. \~ Відповідно до ст. 88 \~Закону Про нотаріатнотаріус \~вчиняє \~виконавчі \~написи, \~якщо \~подані \~документи підтверджують \~ \~безспірність \~ \~заборгованості \~ \~або \~ \~ \~ іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що \~з \~дня виникнення \~права \~вимоги \~минуло \~не \~більше \~трьох \~років, \~а \~у відносинах між підприємствами, установами та \~організаціями \~- \~не більше одного року. Згідно з п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком. Таким чином, оскільки відповідачем не було подано нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості \~боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису від 04 серпня 2011 року, вчинененого [PERSON] приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №868, про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 04.09.2008 за реєстровим № 3257 із змінами внесеними Договором про внесення змін до договору позики від 04.09.2008, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 14.08.2009 за реєстровим №1657, а саме несплачену суму позики яка складає 216\~000.00 гривень, на користь [PERSON] - таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судових витрат, що складаються із судового збору в сумі 34.00 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37.00 гривень.

Outcome: partial