Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

ТОВ ОТП Факторинг Україназвернулося в районний суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], СТ Райдугапро стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 15.07.2008 року між ЗАТ ОТП Банкта відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №CM-SMEB02/293/2008 згідно з умовами якого останньому надано кредит в сумі 420000 доларів США, строком погашення до 13.07.2018 року, зі сплатою 2,5 % річних та FIDR (процентної ставки по депозитах фізичних осіб), яка станом на день укладання договору становила 7,5 % річних. Крім того 15.07.2008 року між сторонами був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності. Також, в забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобовязань по кредитному договору з відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 15.07.2008 року укладено договори поруки. Взяті на себе зобовязання з погашення суми кредиту відповідач [PERSON] не виконує, і тому станом на 26.10.2010 року заборгованість перед банком становить 493440,29 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 415519,34 доларів США, заборгованості по відсоткам -77920,95 доларів США. 29.06.2011 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог шляхом зменшення їх обсягу, в якій він просить: стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], заборгованість по кредитному договору в розмірі 493440,29 доларів США. Позовні вимоги в частині стягнення із СТ Райдугаборгу за договором кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки просив залишити без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], заборгованість за кредитним договором в сумі 493440, 20 доларів США, що станом на день визначення заборгованості - 26.10.2010 року становить 3903902,20 грн. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що він не заперечує укладення договору і отримання кредитних коштів в розмірі, що передбачений договором, проте не погоджується з розміром заборгованості, що йому нарахована. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] також позов визнали частково, пояснили, що дійсно уклали договір поруки та зобовязалися відповідати за виконання [PERSON] своїх зобовязань. Оскільки в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] передавав приміщення, вартість якого в той час перевищувала суму кредиту, погодились підписати відповідні договори. Не погоджуються з позовом в частині стягнення з них відсотків за користування кредитом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2008 року між ЗАТ ОТП Банк(правонаступником якого є АТ ОТП Банк) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №CM-SMEB02/293/2008, згідно з умовами якого останньому надано кредит в сумі 420000 доларів США, із строком погашення до 13.07.2018 року та зі сплатою 2,5% річних та FIDR, яка станом на день укладання договору становила 7,5% річних. Кошти за договором кредиту відповідач [PERSON] фактично отримав, що підтверджується заявкою на видачу траншу від 16.07.2008 року (а.с. 18). Однак свої зобовязання, що випливають з умов кредитного договору відповідач не виконав і тому станом на 26 жовтня 2010 року виникла заборгованість в сумі 493440,29 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 415519,34 доларів США, заборгованості по відсоткам -77920,95 доларів США. Суми заборгованості по кредиту, відсоткам та нарахування пені підтверджуються відповідним розрахунком, який є в матеріалах справи (а.с. 19). Відповідачі не подали суду доказів невідповідності даного розрахунку фактичним розрахункам між сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Позикаглави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 Кредиті не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно п. 1.1. кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, які визначені у договорі. Договором (п. 1.4.1) також визначено порядок сплати процентів за використання кредитних коштів. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 15 липня 2008 року були укладені договори поруки, відповідно до яких поручителі зобовязуються відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з договорами купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року та договором про відступлення права вимоги від 9 червня 2010 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна(Фактор) та Публічним акціонерним товариством ОТП Банк(Кліент), останній передав фактору права вимоги за вищевказаним кредитним договором, що забезпечений заставою (а.с. 40-51). Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Вищевикладені норми цивільного законодавства, а також умови договору між сторонами, які відповідають їм, дають суду законні підстави для задоволення позову. Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в рівних частках на користь позивача сплачені ним судові витрати: 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а всього 1820 грн. На підставі ст. 526, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved