Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В теперішній час дитина мешкає з матірю, яка не дає йому можливості бачитись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Тому позивач просить суд зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у його спілкуванні з дитиною та надавати йому його сина - [PERSON], [INFO], для систематичних побачень щосуботи в період часу з 08.00 год. до 20.00 год. неділі на його території. Відповідач позов не визнала, надала суду письмові заперечення згідно яких просила у задоволенні позову відмовити, оскільки дитина є інвалідом дитинства та знаходится на диспансерному обліку, йому протипоказано зміна місця перебування та емоційні навантаження, він потребує спеціального харчування та індивідуального догляду. Крім того позивач є неврівноваженою людиною, може зненацька накричати на неї або на дитину, а то і побити її, про що свідчить постанова Павлоградського міськрайонного суду від 21 травня 2010 року. Позивач мешкає з батьками, де немає санітарних умов : в домі немає ані гарячої вони, ані туалету. Позивач має заборгованість по сплаті аліментів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. У судовому засіданні відповідач позов не визнала, надала суду пояснення, що відповідають змісту письмових заперечень, додатково пояснила, що дійсно не дає можливості позивачу зустрічатися з дитиною. У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи відповідача. У судовому засіданні представник третьої особи : служби у справах дітей Павлоградської міської ради суду пояснила, що слід дотриматися рівності батьків у спілкуванні та виховані дитини виходячи як з їх інтересів так і інтересів дитини, вважає необхідним, щоб зустрічі позивача з дитиною проходили в присутності відповідача. У судовому засіданні представник третьої особи : органу опіки та піклування Привовчанської сільської ради пояснила, що мати та батько мають рівні права на виховання дитини. Вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм сімейні правовідносини. Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства (а.с.4,43). Дитина мешкає разом з матірю, яка перешкоджає позивачу у реалізації свого права спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, оскільки вважає, що позивач може негативно вплинути на сина. Таким чином між сторонами наявний спір з приводу прийняття участі батька у спілкуванні з дитиною, в звязку з чим є необхідність у визначені способу участі батька у вихованні дитини, визначення періодичності та систематичності побачень між ними, можливості спільного відпочинку, місця та часу їхнього спілкування. Згідно характеристики Привовчанської сільської ради позивач за місцем свого проживання характеризується позитивно, має належні матеріально-побутові умови для проживання, в теперішній час ніде не працює (а.с.7.8). Згідно висновку органу опіки та піклування Привовчанської сільської ради, даний орган, враховуючи набуті ним данні щодо позивача, не заперечує проти участі позивача у вихованні сина (а.с.47). Служба у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської також надала відносно позивача позитивний висновок (а.с.48). Відповідно до довідки КЗ «Павлоградська міська лікарня»від 11 листопада 2011 року дитині за станом здоровя заборонена зміна місця перебування, емоційні навантаження, відсутність постійного лікарняного та медичного нагляду. Дитина потребує індивідуального догляду (а.с.34). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до Закону України „Про охорону дитинства дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ним регулярних стосунків та прямих контактів. Батько має рівні з матір`ю права та обовязки відносно дитини, проживання окремо не впливає на обсяг таких прав та обовязків. Крім того відповідно до ч.3 ст.157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Суд вважає, що відповідач не виконала вимоги ст.60 ЦПК України, відповідно до якої „кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не надав суду доказів, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, тому суд вважає, що дитина повинна мати спілкування з обома батьками. При визначені способу участі батька у вихованні дитини, визначені періодичності та систематичності побачення, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання батька, часу їхнього спілкування, суд враховує : позитивне ставлення позивача до дитини, бажання спілкуватись з нею та займатись її вихованням; ставлення позивача до своїх обовязків як батька; вік дитини, яка являється малолітньою і в силу свого віку має дотримуватись певного режиму життя (обідній сон, режим дня), а також враховує стан здоровя дитини та наявні медичні рекомендації. Крім того, суд враховує і ту обставину, що позивач, на відміну від відповідача, в даний час ніде не працює. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, представників третіх осіб, дослідивши письмові докази по справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити. Відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial