Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-04 00:00:00

25 травня 2009 року позивачі - [PERSON], [PERSON] звернулися в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] комунальної власності м. Дніпродзержинська, комунального підприємства Дніпродзержинське житлове об'єднання, дільниці № 1 комунального підприємства Дніпродзержинське житлове об'єднання, в якому просили суд визнати за позивачами право користування квартирою № 3 в будинку № 16 по провулку Черняховського в м. Дніпродзержинську, зобов'язати відповідачів укласти з позивачами договір найму квартири [ADDRESS], зобов'язати відповідачів зареєструвати позивачів у зазначеній квартирі. Стягнути з відповідачів судові витрати, понесені позивачами при зверненні до суду, а саме судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що в лютому 1995 року позивачка [PERSON] разом з тоді ще неповнолітнім сином була переселена з квартири [ADDRESS], де вони були і залишаються бути зареєстрованими, в переселенський фонд виробничого об'єднання "Придніпровський хімічний завод" - квартиру [ADDRESS], на період ремонту квартири [ADDRESS], у зв'язку з аварією та залиттям останньої. На даний час квартира № 118 не відремонтована за знаходиться в аварійному стані. Однокімнатна квартира [ADDRESS] знаходилась на балансі державного підприємства "Придніпровське житлово-комунальне об'єднання", квартира була в антїсанїтарному станї, стіни та поли були розбитї. іТозивачка сам остигни, за; свит рахунок/ зрибтагаг в мщггирг капітальний ремонт та мешкає в ній разом з сином по теперішній час. В 2004 році державне підприємство "Придніпровське житлово-комунальне об'єднання" передало весь відомчий житловий фонд до комунальної власності міста. На всі звернення позивачки до відповідачів з проханням про перереєстрацію її та сина за місцем нового мешкання, оскільки ремонт у їх квартирі по пр.Леніна, 67-118 не виконаний і повернутись туди вони не можуть, вона отримала відмову. Позивачка не має можливості сплачувати квартирну плату та всі комунальні послуги за новим місцем полживання у зв'язку з відсутністю особового рахунку на її ім'я на квартиру [ADDRESS]. З 1986 року позивачка працювала на ВО "ПХЗ" та працює з 1998 року по теперішній час в державному підприємстві "Смоли", що створене на базі ВО "ПХЗ". Профспілковий комітет підприємства надіслав клопотання до Дніпродзержинської міської ради з проханням вирішити статус квартири, тобто винести рішення про перевід квартири з переселенського фонду на ордерну, але управління комунальної власності Дніпродзержинської міської ради надіслало відповідь-відмову директорові ДП "Смоли". В квартирі позивачка разом з сином проживає вже понад 13 років, зробила своїми силами та за свої кошти капітальний ремонт, квартира, в якій вони зареєстровані - аварійна, проживати в ній неможливо, ремонт в ній не зроблений. Відповідачі в добровільному порядку не визнають право позивачки на користування квартирою № 3 в будинку № 16 по пров. Черняховського в м. Дніпродзержинськ, не відкривають особовий рахунок, не реєструють її з сином за місцем мешкання, тому за захистом свого права позивачка вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлений позов, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності (л.с.ЗЗ). Позивач [PERSON] підтримала заявлений позов у повному обсязі з підстав, наведених у позові, повідомила, що особисто, як письмово, так і усно, неодноразово зверталась до органів місцевого самоврядування з приводу вирішення питання про передання їй квартири у користування з наданням можливості зареєструватись у ній, відкрити особові рахунки, однак їй повідомили, що висновок міської комісії щодо обстеження її квартири на пр.Леніна, 67-118, відсутній, питання капітального ремонту цієї квартири планувалось розглянути у 2011 році, про що їй повідомляли у 2010 році, але до цього часу питання жодним чином не вирішено; стан цього житла з роками взагалі погіршився настільки, що мешкати там неможливо. Зазначена квартира № 118 є однокімнатною, загальною площею 20,2 кв.м, житловою 8,9 кв.м, вона розташована фактично у гуртожитку, звідти відселені усі мешканці, так як будинок 1956 року побудови, перебуває у аварійному стані. Протягом останніх шістнадцяти років вона з сином мешкають у спірній квартирі по провулку Черняховського, але не мають можливості сплачувати за комунальні послуги, відсутні підстави для благоустрою чи покращення стану цього приміщення власним коштом, так як їх право на нього не закріплено; відсутня їх реєстрація за цією адресою; вважає, що таким чином її та сина житлові права грубо порушуються, адже ьони не винні у буздіяльності органів місцевого самоврядування у вирішенні питання капітального ремонту їх колишнього житла. Крім того, зазначила, що на черзі на покращення житлових умов перебувала з 1987 року, працюючи у Державному підприємстві "Придніпровське житлово-комунальне об'єднання", але у вересні 2004 року при передачі відомчого житлового фонду до комунальної власності міста черга була ліквідована, як така, що не могла бути забезпечена виконанням, тому була змушена повторно стати на чергу у 2009 році. Усі її прохання до керівників органів місцевого самоврядування про переведення квартири по провулку Черняховського, де вона мешкає з сином вже шістнадцять років, залишались без дієвого реагування. Просить задовольнити її позов та винести рішення про визнання її та її сина права користування квартирою № 3 по провулку Черняховського, 16 у м. Дніпродзержинську, що стане підставсю для укладання з ними договорів на комунальні послуги, а також їх реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] комунальної власності м. Дніпродзержинська [PERSON], надав письмові заперечення на позовну заяву, підтримані представниками [PERSON] в наступних судових засіданнях, де зазначив, що [PERSON] комунальної власності (згідно з рішенням виконкому Дніпродзержинської міської ради № 448 від 11.06.2008 року) виконує повноваження власника комунального майна, а також здійснює контроль за належним використанням обєктів комунальної власності. Зазначене у позовній заяві майно є комунальною власністю. Позивачка зареєстрована у сімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS], на час ремонту якого була переселена у квартиру [ADDRESS], що включена до переселенського фонду. На квартирний облік позивачка стала лише 27.07.2009 року, згідно зі ст. 43 Житлового кодексу України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Твердження позивачки про аварійний стан квартири [ADDRESS] не доведено. Після закінчення капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав. Отже, зобовязання перед позивачами виконані в повному обсязі і підстав для задоволення позову немає. Представник відповідача - Комунального підприємства "Дніпродзержинське житлове об'єднання" подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, окремих заяв та клопотань стосовно предмету позову не мав. Від третьої особи у справі - виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська, заяв клопотань стосовно заявлених позовних вимог не надходило; про день та час розгляду справи повідомлено належним чином (л.с. 38, 54). Суд, вислухавши позивачку, представників відповідача [PERSON] комунальної власності м. Дніпродзержинська, дослідивши письмові докази у справі вважає, що пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.З ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч.4, 212 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ч.І ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово -комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно п.1 ч.З ст. 20 вказаного Закону, споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. ІО Згідно ст. 101 Житлового кодексу України при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов'язаний надати наймачеві та членам його сім'ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. У разі відмовлення наймача від переселення в інше жиле приміщення наймодавець може вимагати переселення його в судовому порядку. Жиле приміщення, надаване на час капітального ремонту, має знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Після закінчення капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав. Видатки наймача по переселенню, викликаному капітальним ремонтом жилого будинку, відшкодовуються наймодавцем. У період проживання наймача в зв'язку з капітальним ремонтом в іншому жилому приміщенні він вносить квартирну плату лише за приміщення, надане йому на час ремонту. Замість надання жилого приміщення на час проведення капітального ремонту жилого будинку наймачеві та членам його сім'ї за їх згодою та згодою наймодавця може бути надано в постійне користування інше благоустроєне жиле приміщення. Рішення про це приймають органи, зазначені в статтях 51-53 цього Кодексу. Згідно ст. 34 ЖК України громадяни, які проживають у гуртожитках, визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов. У відповідності до ст. 132 ЖК України осіб, які проживають у гуртожитках, виселяються також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення. Ст. 17 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, що орган місцевого самоврядування здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду. Як встановлено у судовому засіданні, згідно акту гіриймання-передачі відомчого житлового фонда в комунальну власність міста відповідно до рішення Дніпродзержинської міської ради від 22.09.2004 року № 660 та переліку переселенського житлового фонду ДП "Придніпровське житлово-комунальне об'єднання" (л.с.9-11) квартира по провулку Черняховського, 16-3 у м. Дніпродзержинську, житловою площею 11 кв.м надана у користування [PERSON], яка переселена до вказаної квартири в 1995 році на час ремонту квартири на пр.Леніна, 67-118 у м. Дніпродзержинську. Син позивачки - позивач [PERSON], [INFO], на той час був неповнолітнім (л.с. 23). З письмових звернень позивачки [PERSON] до житлово-комунальних органів, органів місцевого самоврядування, звернень директора Державного підприємства "Смоли", де працює позивачка (л.с. 13-22), вбачається, що дієвих заходів до вирішення питання забезпечення дотримання житлових прав позивачів не вживалось. При цьому обставини, на які посилалась позивачка в обгрунтування своїх звернень, не заперечувались зазначеними органами. Заперечення представників [PERSON] комунальної власності м. Дніпродзержинська проти позову у суді мотивовані тим, що твердження позивачки щодо аварійного стану квартири по пр.Леніна, 67- 118 у м. Дніпродзержинську, нічим не доведені, відсутній акт обстеження цієї квартири міською комісією на предмет придатності для проживання. Але такі твердження не відповідають іншим доказам у справі, адже рішення про переселення позивачів приймалось у 1995 році саме у звязку з непридатністю квартири по пр.Леніна, 67- 118 у м. Дніпродзержинську для проживання і сторона відповідача цього не заперечує; питання обстеження квартири на предмет встановлення її аварійного стану відноситься до компетенції зазначеного органу місцевого самоврядування, який в межах власних повноважень здійснює контроль за використанням житлового фонду комунальної власності. Ухвалу суду про надання висновку стосовно можливості подальшого використання позивачами [PERSON], [PERSON] квартири [ADDRESS], у якості житлового приміщення для проживання, отримано виконкомом Дніпродзержинської міської ради 23.06.2011 року, однак зазначений висновок або письмова відмова у його наданні до суду не надійшли. При цьому з акту обстеження стану квартири [ADDRESS] від 18.11.2009 року (л.с.87), складеного комісією ДП "Смерічка" Комунального підприємства " Дніпродзержинське житлове об'єднання", яке є третьою особою у справі, вбачається, що капітальний ремонт зазначеної квартири не проводився. В письмовій інформації заступників міського голови з питань діяльності органів виконавчої влади від 13.08.2010 року, 21.01.2011 року, направленій на адресу позивачки, зазначено, що згідно з актом обстеження ДП "Смерічка" Комунального підприємства " Дніпродзержинське житлове об'єднання" зазначена квартира в аварійному стані, управління житлового господарства міської ради звернулося до Державного проектного інституту "Дніпродзержинськцивільпроект" з приводу надання технічного рішення для подальшого використання даної квартири; інструментальне доследження будинку можливе за умов виділення фінансування (л.с.85, 91). З письмового повідомлення директора ДП "Придніпровське житлово-комунального об`єднання на адресу міського голови від 24.11.2008 року (л.с. 16) вбачається, що позивачка [PERSON] перебувала на черзі на покращення житлових умов з 1987 року, працюючи у Державному підприємстві «Придніпровське житлово-комунальне об'єднання", але у вересні 2004 року при передачі відомчого житлового фонду до комунальної власності міста черга була ліквідована, як така, що не могла бути забезпечена виконанням, тому була змушена повторно стати на чергу у 2009 році, про що зазначається і в письмових запереченнях фонду комунальної власності проти позову. Суд враховує, що згідно ст. ст. 132-1, 132-2 ЖК України жилі приміщення з фондів житла ден тимчасового проживання також надаються громадянам, які вимушені залишити жиле приміщення внаслідок його аварійного стану, стихійного лиха або з інших підстав, які загрожують стану та безпеці відповідного жилого приміщення, у порядку, встановленому законом. Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання відносяться до спеціалізованих жилих приміщень, які повинні відповідати санітарним та технічним вимогам. Жила площа в жилих приміщеннях з фондів житла для тимчасового проживання надається за нормами, встановленими для проживання громадян у гуртожитках. Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності мешканця цього приміщення набути альтернативне місце проживання. Таким чином, враховуючи тривалість користування позивачами наданим їм у тимчасове користування житловим приміщенням - квартирою № 3 по провулку Черняховського, 16 у м. Дніпродзержинську ( з 1995 року і по теперішній час), житловою площею 11 кв.м, яку позивачка привела у придатний для використання стан за власні кошти, питання продовження строку користування позивачами вказаною квартирою за 16 років не вирішувалось шляхом прийняття відповідних рішень, а також те, що позивачка [PERSON] перебувала на обліку осіб, котрі потребують поліпшення житлових умов з 1987 року і втратила право на облік з цього часу не з власної вини, а у звязку з розформуванням зазначеної черги, при цьому квартира № 118 у гуртожитку по пр.Леніна, 67, де зареєстровані позивачі, з урахуванням її житлової площі 8,9 кв.м не забезпечує їх житлових потреб згідно встановлених норм, питання щодо аварійності будинку по пр.Леніна, 67 чи окремих його житлових приміщень відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування, однак таке рішення не прийнято, що порушує права позивачів, суд вважає необхідним задовольнити частково заявлений позов та визнати за позивачами право користування квартирою по провулку Черняховського, 16-3 у м. Дніпродзержинську на постійній основі, що є підставою для їх реєстрації за вказаною адресою і укладання з ними договору найму квартири. В частині зобов'язання відпоідачів комунального підприємства Дніпродзержинське житлове об'єднання, дільниці № 1 комунального підприємства Дніпродзержинське житлове об'єднання укласти з позивачами договір найму квартири та зареєструвати їх за вказаною адресою суд вважає необхідним відмовити, так як питання реєстрації громадян, як і укладання договору найму квартири, не відноситься до компетенції житлово-комунальних органів. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial