Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить звільнити з під арешту будинок № 86 по вулиці Красноармійській в м. Марїнка, Донецької області. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON], на підставі ухвали Марїнського районного суду Донецької області від 16 лютого 2012 року, є власником № 86 по вулиці Красноармійській в м. Марїнка, Донецької області. На теперішній час [PERSON] обмежена виконати положення статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації прав на нерухомість в порядку Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Так, постановою про відкриття виконавчого провадження від 5 липня 2010 року відділом державної виконавчої служби Марїнського районного управління накладено заборону відчуження домоволодіння № 86 по вулиці Красноармійські й в м. Марїнка, Донецької області. [PERSON], вважаючи накладання арешту на майно незаконним, таким що порушує норми ст.ст. 41, 47 Конституції України, звернулась до суду за захистом прав та інтересів. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Представник відділу державної виконавчої служби Марїнського районного управління юстиції у судове засідання не зявився, надіслав заяву з клопотанням розгляду справи в відсутність відповідача, з постановленням рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 16 лютого 2012 року затверджено мирову угоду, укладено [PERSON] та [PERSON] в рамках розгляду спору про розподіл власності подружжя. Відповідно до затвердженою мирової угоди за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: Донецька область, м. Марїнка, вул. Красноармійська, буд. 86. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 34991576 від 22 лютого 2012 року на вказане домоволодіння накладено арешт на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Марїнського районного управління юстиції від 5 липня 2010 року. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 5 липня 2010 року на виконанні в органі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий документ про стягнення з [PERSON] до користь АТ Прокредитбанкзаборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України Про виконавче провадженняособа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Так, суду надано докази, що власником спірного домоволодіння є саме позивач [PERSON], при цьому боргових зобовязань в рамках відкритого виконавчого провадження позивач не має. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], та наявність законних підстав для їх задоволення. Згідно з Законом України Про виконавче провадження у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладання арешту на майно боржника. На підставі викладеного, ст. 41, 47 Конституції України, ст. 59 Закону України Про виконавче провадження,

Outcome: approved