Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, та про стягнення аліментів в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 15 січня 2011 року, подружні стосунки не складаються, спільне господарство сторони не ведуть, разом не проживають. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Від сумісного проживання в шлюбі у них є неповнолітня донька [PERSON], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає в повній мірі матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, з дня звернення до суду до повноліття дитини. Крім, того позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку, посилаючись на те, що вона не працює. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 15 січня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ОК № 108571, виданим 15.01.2011 року Виконкомом Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно ст. 51 Конституції України Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно ч.2 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу не може буьти предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого із подружжя або дитини. В судовому засіданні встановлено, що в сторін є спільна донька [PERSON] [INFO], тобто позов поданий до спливу одного року після народження дитини. Таким чином, вимога про розірвання шлюбу між сторонами не може бути задоволена станом на 21.10.2011 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 184478 від 10.06.2011 року. Дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, позивач не працює, а відповідач в добровільному порядку не надає допомоги. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а вона в цьому потребує, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1\\4 частини зі всіх видів заробітку, на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини. Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач не надає такої допомоги позивачу. Позивач не працює, перебуває у відпустці за доглядом за дитиною, доходів немає. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Outcome: partial