Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідач по справі не виконує батьківських обов'язків щодо своїх неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], не займається їх вихованням, не цікавиться їх життям та здоров'ям, навчанням, матеріально не забезпечує. Разом з тим, відповідач веде аморальний спосіб життя, ніде не працює. Враховуючи вищевикладене, просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному в позовній заяві. Додала, що незважаючи на те, що [PERSON] не надає жодних коштів на утримання дітей, він вимагає кошти у них. Відповідач позов визнав повністю, пояснивши, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей. Представник Служби у справах дітей Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області -Дум»як О.А. позов підтримала в повному обсязі. Вказала, що відповідач зовсім не цікавиться своїми дітьми. Наслідки визнання позову відповідачу роз'яснені. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Частинами 2, 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Змістом ч. 1 ст. 164 СК України передбачено підстави позбавлення судом батька, матері батьківських прав, зокрема за ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»від 30.03.2007 №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.150 СК України та ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ту обставину - що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітніх : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своїх дітей, не виховує їх, матеріально не забезпечує, - сторонами не оспорюється, а тому доказуванню не підлягає. Таким чином, судом встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки та сина ухиляється, не відвідує їх, не допомагає матеріально, а тому суд вважає, що такі дії відповідача є навмисними і направлені на звільнення від утримання, догляду і будь-якого піклування, пов'язаного з вихованням дітей. Таке ставлення батька об'єктивно не може сприяти нормальному вихованню дітей, яким потрібно постійно відчувати на собі батьківську любов, піклування, увагу та турботу. Вищенаведене дає суду підстави для задоволення позову, так як відмова батька від дитини є неправозгідною та суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 107, 30 грн.

Outcome: approved