Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення грошових коштів з відповідача, посилаючись на те, що 11.05.2010 року вона позичила відповідачу 150000,00 гривень, які відповідач зобовязалася повернути в термін до 31.03.2011 року, про що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики від 11.05.2010 року. На підтвердження отримання відповідачкою [PERSON] коштів було складно розписку від 11.05.2010 року. Як зазначає позивач, після спливу встановленого терміну грошові кошти відповідач не повернула. У звязку з невиконанням покладених на відповідача обовязків позивач просить стягнути з [PERSON] суму боргу 150000,00 гривень та відповідно до п.6.2 Договору позики від 11.05.2010 року, що був укладений між сторонами, яким передбачено, що у разі порушення позичальником остаточного строку повернення загальної суми позики більш ніж тридцять календарних днів, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 50000,00 гривень, що в загальній сумі підлягає стягненню з відповідача 200000,00 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник поданий позов підтримали та просили про його задоволення, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнала повністю, про стягнення з неї боргу за договором позики в розмірі 200000,00 гривень не заперечувала, про що надала відповідну заяву. Наслідки визнання позову їй розяснені судом та зрозумілі. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника та з урахуванням повного визнання позову відповідачем, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач\~визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч. 4 вказаної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до заяви позовні вимоги відповідачем визнаються повністю, наслідки визнання позову та задоволення позовних вимог нею розуміються. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно до часин 1, 2 статті 549 та частин 1, 2 статті 550 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З пояснень позивача, її представника та заяви відповідача, досліджених матеріалів справи не вбачається, що визнання позову відповідачем суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved