Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

30.08.2011 року прокурор Олевського району Житомирської області звернулася до суду із позовом в інтересах держави, в особі Олевського районного фінансового управління до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Олевського районного фінансового управління 522.80 грн., коштів витрачених державою на лікування особи потерпілої від злочину. Представник позивача у судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги прокурора Олевського району підтримує із підстав, які зазначені у позовній заяві та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився та також подав до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності. Позовні вимоги прокурора Олевського району визнає повністю. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON], 02.04.2011 року, об 18 годині, знаходячись на кухні, в будинку № 22, який розташований по вул.Грабчака в м.Олевську Житомирської області на ґрунті ревнощів та особистих неприязних відносин умисно наніс не менше 4-5 ударів кулаком правої руки в область обличчя та не менше 4-5 ударів ногою по передній та лівій боковій поверхні грудної клітини потерпілого [PERSON], внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів на обличчі навколо очей, на лівій щоці, крововиливу на правій боковій поверхні шиї, травматичного переодонтиту різцевих зубів на верхній щелепі, який супроводжувався струсом головного мозку, крововиливи на передній поверхні грудної клітки в підключичних ділянках, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, та обширного крововиливу на лівій боковій поверхні грудної клітки, переломи 5, 6 ребер по лівій боковій поверхні грудної клітки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що потягли за собою довготривалий розлад здоровя потерпілого [PERSON]. Своїми умисними діями, які виразилися в заподіянні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таких, що спричинили тривалий розлад здоровя [PERSON], вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON], знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Олевської центральної районної лікарні, в період з 02.04.2011 року по 07.04.2011 року і відповідно до довідки № 1486 від 13.05.2011 року Олевської ЦРЛ на лікування [PERSON], було витрачено державні кошти, а саме: 515.05 грн., вартість ліжко дня (5 л/д х 103.1 грн.), 7.75 грн., вартість медикаментів, а всього на загальну суму 522.80 грн. Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 08.08.2011 року відповідача [PERSON], звільнено від кримінальної відповідальності та покарання у звязку з застосуванням до нього Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року. На день розгляду справи у суді понесені державою витрати на лікування особи потерпілої від злочину відповідачем [PERSON], не відшкодовано державі, в особі Олевського районного фінансового управління. Так відповідно до ст.14 Закону України «Про амністію у 2011 році», амністія не звільняє від обовязку відшкодувати заподіяну злочином шкоду. Статтею ст.29 КПК України передбачено, що прокурор предявляє цивільний позов про відшкодування збитків, заподіяних злочином, якщо цього вимагає охорона інтересів держави. Суд вважає, що в результаті злочинних дій відповідача, якими було завдано матеріальної шкоди державі в особі Олевського районного фінансового управління, у виді витрат, понесених на лікування особи потерпілої від злочину, державі в особі Олевського районного фінансового управління було заподіяно матеріальної шкоди в сумі 522.80 грн., яка полягала у зазначених витратах на лікування потерпілого [PERSON], та які (дії) знаходяться в причинному звязку з наслідками зазначеними вище. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.1166, 1206 ЦК України. Зокрема відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У даному випадку потерпілий [PERSON], знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Олевської ЦРЛ, яка є закладом охорони здоровя, що є у власності держави, то кошти за лікування особи потерпілої від злочину підлягають стягненню з відповідача і повинні бути сплачені відповідачем [PERSON], на рахунок Фінансового управління Олевської районної державної адміністрації Житомирської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved