Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRRWAK00120129 від 19.01.2007 року в сумі 31876 гривень 70 копійок звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель: 21093, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: Y6D21093070021455, реєстраційний номер: АМ3938АІ, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач отримала у позивача кредит в розмірі 48983 гривні 90 копійок на купівлю автомобіля ВАЗ-21093 реєстраційний номер: АМ3938АІ, який заставлений, як забезпечення виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитом. Однак відповідач не виконує умови кредитного договору щодо повернення самого кредиту та сплати відсотків за користування кредитом і допустила заборгованість в розмірі 31876 гривень 70 копійок. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі. Погодився на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання також не зявилась. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. У звязку з цим справа розглядається за правилами статей 224-233 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладений кредитний договір на придбання автомобіля (а.с. 9-11). За цим договором позивач зобовязувався надати відповідачу кредит в розмірі 48983 гривні 90 копійок, а відповідач зобовязувалась погашати отриманий кредит та сплачувати відсотки. Крім того відповідач зобовязувалась сплачувати комісійні та пеню, за несвоєчасне погашення заборгованості та відсотків по кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним відповідач 19 січня 2007 року уклала з позивачем договір застави (а.с. 12-13) за яким надала в заставу свій автомобіль [NUMBER]. Після отримання кредиту [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі не виконувала і станом на 15.09.2011 року її заборгованість становить 31876 гривень 70 копійок (а.с. 6-7). Відповідно до статті 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Отже, позивач має право на стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на автомобіль. Таке право позивача закріплене і в пункті 23 договору застави (а.с. 13) в якому зазначено, що звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з дотримання встановленого чинним законодавством порядку будь-яким способом, в тому числі шляхом продажу предмета застави з укладанням від імені заставодавця договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем. У звязку з цим суд задовольняє позов в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved