Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

ПАТ «Мегабанк»в особі Тернопільського ЦРВ ПАТ «Мегабанк», надалі позивач, звернулося до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], надалі відповідач, у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №08-19ПВ/2007 від 05.06.2007 року в сумі 359 094,72 грн. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем, як поручителем позичальника за кредитним договором, покладених на нього умовами кредитного договору зобовязань щодо своєчасної сплати сум кредиту, а також договору поруки, у звязку з чим просить стягнути зазначену заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надіслав заяву в якій просить розглядати справу за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак представник відповідача надіслав заяву в якій просить розглядати справу за відсутності представника [PERSON] Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із таких міркувань. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення акціонерів ВАТ «Мегабанк», оформленого протоколом № 57 від 21.08.2009 року, найменування позивача змінено на Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «Мегабанк» 05.06.2007 року між позивачем та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір №08-19ПВ/2007, згідно умов якого [PERSON] були надані грошові кошти в розмірі 47 000 доларів США строком до 04.06.2012 року із сплатою процентів за користування коштами з розрахунку 14,50 % річних. Відповідно до листа № 05/360-1 від 21.08.2008 року розмір процентів за Кредитним договором з 29.08.2008 року було збільшено до 15 процентів річних. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. ВАТ «Мегабанк» виконав свої зобовязання згідно з договором та видав [PERSON] кредит в сумі 47 000 доларів США, що стверджується заявою на видачу готівки від 07.06.2007 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 7.1. кредитного договору сторони передбачили, що за користування кредитом понад строк встановлений п.1.1., 3.2.1 договору та\\або недотримання строків сплати нарахованих процентів позивальник зобовязувався сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від несвоєчасно сплаченої суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №08-19ПВ/2007 від 05.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 10-19ПВ/2007-п від 07.06.2007 року відповідно, за умовами якого, поручитель зобовязується перед банком відповідати за невиконання [PERSON] в повному обсязі зобовязань, що випливають з кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно пункту 2.1.2 договору поруки у разі одержання від кредитора вимоги про виконання обов'язків за кредитним договором поручитель зобов'язуєгься не пізніше ніж у 3-денний строк сплатити кредитору відповідну заборгованість. 25.02.2009 року позивач направив відповідачу досудове попередження №04/124 в рекомендованому листі №4600103323454, який відповідач отримав 12.03.2009 року, однак заборгованості не сплатив та жодної відповіді не надав. Згідно п. 7.2. кредитного договору позичальник зобовязувався сплачувати банку штраф у розмірі 10 процентів від суми несвоєчасно сплачених процентів. Проте, [PERSON] здійснював погашення кредиту неналежним чином, а тому ПАТ «Мегабанк»звернувся в Тернопільський міськрайонннй суд з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості, неустойки за ним та звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до рішення у справі № 2-775/10 від 04.10.2010 року Тернопільського міськрайонного суду, позовні вимоги ПАТ «Мегабанк»задоволено у повному обсязі, однак судом встановлено, що цим же рішенням суду, що набрало законної сили, спірний договір кредиту від 05 червня 2007 року за №08-19ПВ/2007 розірвано . Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно ч.2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання кредитного договору зобовязання сторін припиняються. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. (ч.1 ст. 559 ЦК України). Відтак очевидно, що з набранням законної сили рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04.10.2010 року у справі № 2-775/10, яким спірний договір кредиту від 05 червня 2007 року за №08-19ПВ/2007, укладений між позивачем та позичальником [PERSON], розірвано, порука [PERSON] є припинено в силу закону з моменту припинення основного договору. А тому, оскільки позов банком до [PERSON], як поручителя, заявлено в квітні 2011 року, тобто уже після припинення основного зобовязання шляхом розірвання договору кредиту за рішенням суду, суд вважає, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі та до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed