Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати договір купівлі-продажу автомобілю [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON], укладений між [PERSON] і [PERSON], дійсним, визнати за позивачем право власності на вказаний автомобіль. Обґрунтовуючи вимоги позову позивач зазначила, що в 2008р. вирішила придбати у знайомого [PERSON] автомобіль ВАЗ-21099, однак у звязку із відсутністю коштів, необхідних для оформлення правочину нотаріально, домовились, що [PERSON] видасть довіреність на право володіння, користування та розпорядження автомобілем, а визначену суму 5500 доларів США позивач передасть особисто на підставі розписки, а сам договір остаточно повинні оформити пізніше. 04.12.2008р. [PERSON] на імя позивача видав довіреність на 5 років, посвідчену нотаріально і надав розписку про отримання коштів за автомобіль. Протягом тривалого часу позивач намагалась оформити правочин у нотаріальної контори, однак відповідача відкладав оформлення. У червні 2010р. випадково дізналося, що на автомобіль накладено арешт згідно наказу Господарського суду. Такі обставини, з вини відповідача. Здійснюють позиву проблеми у володіння автомобілем, у звязку з чим вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, щодо погодження з вимогами позову, підтвердив викладені обставини, зазначивши, що позивач придбала автомобіль до виникнення заборгованості. Представник Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, що діє на підставі довіреності, надав заяву про слухання справи за його відсутністю. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши позицію відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Судом встановлено, що 04.12.2008р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу автомобілю ВАЗ-21099, 2000 року випуску, реєстраційний № 13544ХК за суму 5500 доларів США. Стаття 655 ЦК України зазначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Даний факт підтверджений письмовою розпискою від 04.12.2008р., наданою довіреністю від 04.12.2008р., якою уповноважив [PERSON] керувати та розпоряджатися належним йому автомобілем строком на пять років (а.с.6,7). Між тим, сторонами при укладенні зазначеного договору не дотримані вимоги закону щодо письмової форми договору, але правочин відповідає правилам, передбаченим ст.ст. 206, 207 ЦК України. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання письмової форми правочину не має наслідків його недійсності і факт укладання такого договору доводиться письмовими доказами, зокрема розпискою про отримання коштів за продану річ. Із наданої суду розписки вбачається, що суттєві умови укладання договору такі, як: наявність сторін, ціни, майна - дотримані. Окрім того, відповідач по справі визнав факт продажу автомобілю. Крім цього, судом встановлено, що накладання арешту на спірний автомобіль відбулося 06.04.2010р., тобто після укладання правочину. Відповідно до вимог ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно правил ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved