Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог пояснила, що 25.09. 2010 року між [PERSON] та [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено договір позики, згідно якого вона передала, а [PERSON] прийняла у власність строком до 01 грудня 2010 року кошти в розмірі 11080/ одинадцять тисяч вісімдесят/ грн., на підтвердження чого [PERSON] надала розписку. У встановлений договором строк відповідач борг не повернув, а тому прохає суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав , прохав суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з*явився, про місце і час розгляду справи був належним чином повідомлений, будь яких заперечень на позов до суду не надав. Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи. Суд , заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.09 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність строком до 01 грудня 2010 року кошти в розмір11080/ одинадцять тисяч вісімдесят/ грн., на підтвердження чого [PERSON] надала розписку. У встановлений договором строк відповідач борг не повернув. На підтвердження укладення договору позики позичальником представлено оригінал розписки. Згідно умов договору відповідач [PERSON] зобов*язувався повернути борг позивачу до 01 грудня 2010 року. Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, судом встановлено, що 25.09. 2010 року між сторонами було укладено договір позики на суму 11080грн. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві позику/ грошові кошти у такій самій сумі/, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач у встановлений договором строк не повернув суму боргу позивачу. Відповідно до ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобовязань є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки , встановлені договором або законом. В звязку з тим, що відповідач не виконав своїх зобовязань за договором позики та не повернув у встановлений строк позику, позивач набув право примусового стягнення з відповідача повної суми позики у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики в розмірі \~11080 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов*язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов*язання. А тому з відповідача необхідно стягнути 459грн.06коп.- суму збитків від інфляції, 271грн. 38коп. суми процентів за користування позиковими коштами. Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволений в повному обсязі, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути державне мито в сумі 118 грн. 10 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, які підтверджені належними доказами, а саме квитанцією про сплату судового збору та квитанцією про сплату витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved