Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В позові зазначено, що з 11 червня 2009 року позивач працював в ТОВ Завод будівельних теплоізоляційних матеріалів завантажувачем-вивантажувачем печей. За час роботи відповідач порушував законодавство про працю, а саме: заробітну плату платили нерегулярно та не в повному обсязі, відпустка не надавалась. 24.05.2011 року звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки, наданої відповідачем, заборгованість по заробітній платі складає 5287 грн. 87 коп., компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати становить 290 грн. 04 коп. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 290 грн. 04 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, 3277 грн. 50 коп. компенсації за невикористану відпустку, 6483 грн. 75 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 700 грн. витрат на правову допомогу та 07 грн. 93 коп. платних послуг Головного управління статистики у Запорізькій області. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] підтримали, наполягають на його задоволенні. Представник відповідача, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення, до суду не зявився з невідомих причин. Заперечень проти позову не надав. За згаданих обставин за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю Завод будівельних теплоізоляційних матеріалівз 11 червня 2009 року, працюючи завантажувачем-вивантажувачем печей (а.с. 5). Наказом від 24.05.2011 року за № 279-к був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (а.с. 5). Відповідно довідки ТОВ Завод будівельних теплоізоляційних матеріалів№ 117 від 07.06.2011 року заборгованість перед [PERSON] по зарплаті складає 5287 грн. 87 коп. (а.с. 6). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В силу ст. 24 Закону України Про відпусткиу разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. На думку суду, позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку підтверджені дослідженими доказами, а саме: копією трудової книжки позивача, довідкою про заборгованість. Перелічені докази є достовірними, допустимими, такими, що дають підстави для задоволення позову. Середня заробітна плата позивача становить 1496 грн. 21 коп. (березень, квітень 2011 року), середньоденна заробітна плата 1496,21 : 21 = 71 грн. 25 коп. Стягненню підлягає середній заробіток за період з 26.05.2011 року по 07.09.2011 року 91 день ( 71,25 х 91 = 6483 грн.75 коп.). Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршеня здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Приймаючи до уваги, що позивач не надав доказів, які підтверджують розмір завданої йому моральної шкоди, суд вважає, що відшкодуванню підлягає 1000 грн. Невиплата належних позивачу грошових сум заподіяла йому моральну шкоду у виді моральних страждань, здійснення додаткових зусиль для організації життя. Вимоги позивача про стягнення 07 грн. 93 коп. платних послуг Головного управління статистики у Запорізькій області задоволенню не підлягають, оскільки не є судовими витратами у сенсі ст. 79 ЦПК України. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також витрати, повязані з оплатою правової допомоги в розмірі 700 грн.

Outcome: partial