Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом, яким просять визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що їх батько [PERSON] був власником спірної квартири, заповітом від 18.07.2008 року [PERSON] заповів усе своє майно своїм синам позивачам по справі. 24 жовтня 2008 року [PERSON] помер, але виконати умови заповіту, тобто прийняти спадщину позивачі не мають можливості у звязку з наступним. 28 березня 2001 року між [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] було укладено договір дарування квартири за зазначеною адресою, з текстом якого [PERSON] не ознайомився. До укладення зазначеного договору між його сторонами була домовленість, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] будуть надавати [PERSON] послуги по забезпеченню його доглядом, харчуванням, утриманням квартири в належному стані, тому при укладенні договору дарування [PERSON] вважав, що в ньому передбачені всі права та обовязки, про які вони домовилися напередодні. Позивачі вважають договір дарування квартири недійсним, у звязку з тим, що [PERSON] фактично не передавав квартиру у дарунок, оскільки до самої смерті залишився там проживати, відповідачі за попередньою домовленістю повинні були доглядати батька позивачів, забезпечувати його харчуванням, утримувати квартиру у належному стані. Після укладення договору відповідачі не почали виконувати свої обовязки по відношенню до [PERSON], не надавали йому допомогу, не оплачували квартиру, не відвідували його. Наприкінці 2007 року [PERSON] захворів, пройшов лікування у Харківському клінічному онкологічному диспансері, перебував у зазначеному диспансері на обліку. Для відновлення свого порушеного права [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним, але провадження по справі було зупинено у звязку зі смертю позивача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити та пояснив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є племінниками померлого [PERSON] Позивачі почали спілкуватись з батьком за півроку до його смерті, оскільки до цього батько вважав себе винуватим через те, що розійшовся з матірю позивачів, коли вони були маленькими. Сестра батька звернулася до позивачів, розповіла, що батько дуже хворіє, після цього позивачі знайшли батька, у нього був рак горла, він мешкав один, працював слюсарем. Про існування договору дарування позивачі дізналися від [PERSON] та [PERSON], зі слів батька позивачу [PERSON] відомо, що батька умовила його сестра оформити квартиру на її дітей шляхом укладення договору дарування, до укладення договору сестра доглядала [PERSON] також, зі слів батька позивачам відомо про існування усної домовленості між ним та племінниками про те, що останні будуть забезпечувати [PERSON], доглядати його, сплачувати квартплату, доставляти продукти харчування. Батько розповів позивачам, що знаходився під впливом своєї сестри, тому уклав спірний договір, жалкував про це, хотів розірвати договір дарування, але відповідачі відмовились. [PERSON] за життя самостійно оплачував квартиру, позивачі займалися лікуванням батька, придбавали ліки, продукти харчування, возили батька до поліклініки, онкологічного диспансеру, похованням батька також займалися позивачі. Позивачі вважають недійсним договір дарування з тих підстав, що вони є його дітьми, півроку доглядали батька, поведінка племінників розчарувала [PERSON] Представник позивачів [PERSON], який діє на підставі довіреностей, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що договір дарування був укладений [PERSON] під впливом помилки та важких обставин. Помилка [PERSON] полягає в тому, що він вважав, що укладається договір довічного утримання, оскільки хотів, щоб відповідачі його доглядали. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що підставою недійсності договору дарування є ті обставини, що [PERSON] не розумів який правочин укладається, не усвідомлював наслідків укладання договору дарування власної квартири. Домовленість між сторонами договору про надання [PERSON] допомоги, не виконувалась. Крім того, батько позивача говорив сину, що не хотів укладати договір дарування. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що [PERSON] мав намір подарувати належну йому квартиру рідним племінникам, за усною домовленістю з ними він залишився проживати у подарованій квартирі. На момент укладення договору дарування [PERSON] був здоровий, працював, сторонньої допомоги не потребував, відповідач [PERSON] відвідувала дядька, вітала зі святами. При укладенні договору дарування квартири нотаріус, що посвідчувала договір, розяснювала правові наслідки укладення цього договору. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив наступне. [PERSON] є його рідним дядьком, з його власної ініціативи він подарував відповідачам [PERSON] та [PERSON] спірну квартиру, при цьому ніяких умов не обговорювалось, тиску з боку племінників на власника квартири не було. [PERSON] та [PERSON] доглядали дядю, відвідували його під час перебування у лікарні, придбавали продукти харчування, сплачували заборгованість по квартирній платі та комунальним платежам. До смерті [PERSON] відповідач [PERSON] позивачів не бачив, після смерті дяді вони самовільно вселилися у квартиру, де він проживав. Позовну заяву про визнання договору дарування квартири недійсним [PERSON] подавав у 2008 році, казав, що просто підписав чистий аркуш паперу, просив не ображатися. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши наступне. [PERSON] взимку 2000 року повернувся від синів позивачів по справі, був засмучений та сказав, що ближче племінників в нього нікого немає. При укладенні договору дарування домовленість були лише щодо проживання [PERSON] у подарованій квартирі довічно. Відповідачі прийняли квартиру у дар, деякий час [PERSON] був там зареєстрований, на той час не потребував сторонньої допомоги, ніяких обовязків щодо його утримання у племінників не існувало. До появи позивачів у справі питання про розірвання договору дарування не порушувалось. Коли за декілька місяців до смерті [PERSON] потребував допомоги, відповідачі [PERSON] та [PERSON] надавали йому таку допомогу. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні не визнав позовні вимоги, надав письмовий відзив на позовну заяву, яким не визнав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачами були порушені строки позовної давності, у матеріалах справи відсутній заповіт [PERSON], на який позивачі посилаються в обґрунтування позовних вимог. Також, представник відповідача зазначив, що вважати договір дарування недійсним немає підстав, оскільки після укладення договору відповідачі зареєстрували своє право власності на квартиру у рівних частинах за кожним, тобто наступили правові наслідки обумовлені договором. Та обставина, що позивач у серпні 2008 року звернувся до суду із позовом про визнання договору недійсним не свідчить про недійсність договору, сторонами договору витримані усі вимоги законності, зміст договору не суперечить ЦК України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Також, немає підстав вважати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між відповідачами, оскільки спірна квартира у рівних частках належала відповідачам [PERSON] та [PERSON], сторони договору на час здійснення правочину мали повний обсяг цивільної дієздатності, договір посвідчений нотаріусом та зареєстрований КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації. Третя особа у судове засідання не зявилася надала суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність. Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з повідомлення КП Харківське міське бюро технічної інвентаризаціївід 28.04.2010 року № 2345, право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 28 березня 2001 року між [PERSON] - Даруватель та [PERSON], [PERSON] - Обдаровані укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] за яким Даруватель подарував, а Обдаровані в рівних частинах кожний прийняли в дар квартиру № 104, що знаходиться у будинку № 24/17 по вул. Рибалко в м. Харкові. На час укладення договору дарування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебував, про що надав відповідну заяву, зазначені обставини були перевірені приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] під час посвідчення договору дарування. Право власності на подароване нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах по ? частині за кожним комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризаціїна підставі вищевказаного договору дарування (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22027982 від 02.03.2009 року). Відповідно до ст.ст. 334, 722 ЦК України у [PERSON] та [PERSON] виникло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. 24 жовтня 2008 року [PERSON] помер, про що відділом РАЦС по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції 25 жовтня 2008 року зроблено актовий запис № 15616 та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 195769. Користуючись своїм правом власників нерухомого майна, Продавці [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності, 10 березня 2009 року уклали з Покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавці передають у власність, а Покупець приймає у власність квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за № 649. Позивачі [PERSON], [PERSON] є синами [PERSON] (свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 408680, серії І-АВ № 482598), спадкоємцями за заповітом, у встановлений строк прийняли спадщину після смерті батька, отримали свідоцтва про право на спадщину, яка складається з грошового вкладу з відсотками та компенсацією до нього (свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.10.2009 року, повідомлення Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 28.01.2011 року № 195/01-16), тобто позивачі мають право на звернення до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним, оскільки оспорюваним правочином впливає на їх права як спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Позивачами не надано суду належних та допустимих доказів, які беззаперечно свідчили б про укладання [PERSON] 28 березня 2001 року договору дарування під впливом помилки щодо природи правочину, прав та обовязків сторін договору, що вплинуло на волевиявлення [PERSON] Позивачами не доведено, що [PERSON], навіть після розяснень нотаріуса щодо наслідків укладення договору дарування, неправильно сприймав наслідки правочину, що здійснювався. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він з [PERSON] разом працювали, останній зловживав спиртними напоями, пропонував свідку подарувати свою квартиру, оскільки [PERSON] з дружніх стосунків ремонтував йому квартиру. У 2001 році [PERSON] отримував велику заробітну платню, давав племіннику гроші. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що померлий не спілкувався з дітьми, оскільки були напружені відносини з колишньою дружиною. Наприкінці 2007 року [PERSON] захворів, лікувався у Помірках, прохав [PERSON] розшукати синів. Після того, як позивачі по справі знайшли батька, останній казав свідку, що перепише заяву, оскільки зявилися сини. Також свідок зазначив, що [PERSON] міг підписати договір дарування, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, оскільки тверезим знаходився рідко. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона підтримує з відповідачем [PERSON] дружні стосунки, приблизно 10 років тому бачила [PERSON] у [PERSON], він розповідав, що вирішив подарувати свою квартиру племінникам, хвалив їх. Свідку особисто відомо, що [PERSON] час від часу бувала у дяді, оскільки [PERSON] підвозила її до нього додому. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила що вона є дружиною відповідача [PERSON], зі слів свекрові свідку відомо, що дядя її чоловіка подарував племінникам квартиру, позивачів [PERSON] бачила один раз перед смертю [PERSON] Останній всім хвалився, що подарував племінникам квартиру, на похоронах свекрові [PERSON] казав племінникам квартира ваша. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є подругою дружини відповідача [PERSON], познайомилася з нею 7-8 років тому, зі слів [PERSON] знає, що дядя подарував квартиру їй та її брату, на похоронах матері [PERSON] дядя сказав племінникам квартира ваша. Виходячи з аналізу пояснень свідків, обєктивних даних, які б свідчили про ту обставину, що [PERSON] не мав наміру укладати договір дарування квартири або вважав його договором довічного утримання станом на 28.03.2001 року, судом не встановлено. Судом не встановлено існування домовленості між Дарувальником та Обдарованими щодо дарування квартири за умови виконання ними обовязків щодо довічного утримання [PERSON] Суд не вважає пояснення свідка [PERSON] щодо алкоголізації [PERSON] підставою для визнання договору дарування недійсним, оскільки судом не встановлено факту зловживання [PERSON] спиртних напоїв, яке б могло вплинути на здатність останнього розуміти значення своїх дій. Надана позивачами довідка обласного клінічного онкодиспансеру № 542 від 15.04.2008 року про знаходження [PERSON] на стаціонарному лікуванні у відділенні лучевої терапії зазначеного закладу не може свідчити про тяжкий стан [PERSON] на момент укладення оспорюваного договору, оскільки після укладення договору дарування до знаходженні [PERSON] на лікування пройшов тривалий час. Інших доказів щодо знаходження [PERSON] під час укладання договору дарування у тяжкому стані позивачами не надано. Крім того, суд приймає до уваги, що [PERSON] подарував належне йому на праві власності нерухоме майно своїм кровним родичам - племінникам, а не стороннім особам, що не викликає сумнівів у відсутності дефекту волевиявлення. Ті обставини, що позивачі з 2008 року спілкувалися з батьком та доглядали його, а також звернення у 2008 року [PERSON] до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним, також не вказують на існування підстав для встановлення дефекту волевиявлення позивача при даруванні належного йому майна своїм племінникам у 2001 році. Матеріали цивільної справи № 2-3804/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним не мають доказів щодо вчинення [PERSON] оспорюваного правочину під впливом помилки або у тяжкому стані, оскільки судом не досліджувалися обставини укладення договору дарування від 28 березня 2008 року, провадження по справі зупинено у звязку зі смертю позивача. В звязку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання договору дарування недійсним, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між відповідачами, задоволенню також не підлягають. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд не присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed