Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просив визнати за ним та відповідачкою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. що є спільною сумісною власністю, кожному та поділити майно, шляхом виділення йому в натурі кухонного гарнітуру, вартістю 1250грн., дивана-ліжко, вартістю 700грн., інше майно залишити у відповідачці, стягнув з неї різницю у вартості майнових часток в сумі 10760грн. Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати без нього, позов підтримав, не заперечував проти заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала письмові заперечення, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія договору купівлі-продажу квартири, копія заяви від 03.06.2008р., копія витягу з Державного реєстру правочинів, копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія свідоцтва про одруження, копія свідоцтва про народження, копія домової книги, письмові заперечення відповідача, копія договору №776, копія акту прийома-передачі товару, копія товарних чеків, копія гарантії, копії видаткових накладних від 30.08.2010р. та від 23.02.2011р., копія договору №16/20610032/0562/02 від 25.09.2007р., копія постанови про відмову в порушенні кримінальної справи №5168, квитанція на оплату юридичних послуг. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст.60, 69, 69-71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У судовому засіданні встановлено, що з 09 серпня 2003 р. сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом РАГС Попаснянського управління юстиції, актовий запис №87. У шлюбі сторони придбали квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2008 p.. Також, під час перебування у шлюбі сторони придбали у спільну сумісну власність наступне майно: Кухонний гарнітур, вартістю 1250грн.. Газову піч «Горенія». вартістю 4500грн., Холодильник «Самсунг», вартістю2200грн., Пральну машинку «Індезіт», вартістю 2100грн., Комп'ютер Impression Сос», вартістю 3795грн., Монітор «Самсунг», вартістю 1 165грн.. МФУ «Епсон ТК 219», вартістю 790грн., Пилисмок «Томас», вартістю 2000грн.. Соковижималку «Тефаль 701 І», вартістю 470грн., Спальний гарнітур, вартістю 2050грн.. Дивана-ліжко, вартістю 700грн., ДВД «Самсунг», вартістю 500грн., Телевізор «Айва», вартістю 1000грн., Мебельний гарнітур, вартістю 2900грн. Усього на загальну суму 25420грн. Сторони мають право власності на 1/2 частку цього майна вартістю 12710 грн. кожний, з якого позивачу виділу в натурі підлягають кухонний гарнітур, вартістю 1250грн. та диван-ліжко, вартістю 700грн.. на загальну суму 1950грн., а інші перелічені речі підлягають виділу в натурі відповідачці. На користь позивача з відповідачки підлягає стягненню компенсація вартості його частки у спільному майні подружжя в розмірі 10760грн. ( 12710грн.-1950грн.= 10760грн.) Вартість вказаного майна підтверджується наданими товарними чеками і поясненнями сторін, за якими вони згодні із запропонованою протилежною стороною вартістю майна. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки, бо вони не підтверджені доказами у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 327,10 грн., судові витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 447, 1 грн.

Outcome: approved