Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 червня 1981 року він придбав за 1.700 руб. у [PERSON] 11/25 частин домоволодіння № 47 кв. 146 в місті Одесі, які розташовані на земельній ділянці, площею 1022 кв.м., у звязку з чим [PERSON] у присутності свідків власноруч написав йому розписку. Крім того, [PERSON] у позові вказує, що 20 квітня 1982 року він придбав за 5.200 руб. у [PERSON] 14/25 частин домоволодіння № 47 кв. 146 в місті Одесі, які розташовані на земельній ділянці, площею 1022 кв.м. у звязку з чим [PERSON] власноруч написала йому розписку у присутності свідків, після чого [PERSON] та [PERSON], які є братом та сестрою, виїхали з вказаного домоволодіння, однак нотаріально договори купівлі-продажу не оформили. Оскільки [PERSON] вважає, що він виконав всі умови договорів купівлі-продажу, він просить суд визнати дійсними угоди купівлі-продажу 11/25 та 14/25 домобудівлі, розташованої по вулиці АвдєєваЧорноморського, 47[ADDRESS] в місті Одесі, які вчинені 23 червня 1981 року між та [PERSON] та 20 квітня 1982 року між ним та [PERSON]. Крім того, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок під літ. Вплощею - 14, 6 кв.м. і надвірні побудови, які розташовані по вул. АвдєєваЧорноморського, 47[ADDRESS] в місті Одесі, які складаються з гаражу під літ. Г, площею-59,3 кв.м., навісу під літ. Д- площею -11, 6 кв.м., літньої кухні під літ. Еплощею 19, 5 кв.м., майстерні під літ. Ж- площею -28, 1 кв.м., сараю під літ. З- площею - 9 кв.м. , сараю під літ. Иплощею -20,0 кв.м., сараю під літ. К, площею 3,0 кв. м, вбиральні під літ. Лплощею 1,0 кв.м., які розташовані на земельній ділянці, площею 1022 кв.м.. У судовому засіданні [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові. Позовні вимоги [PERSON] у судовому засіданні ні [PERSON], ні його представник не визнали та просили суд відмовити у задоволені позовних вимог, надали заперечення проти позову, посилаючись на те, що [PERSON] ніколи не бачила і не спілкувалась з [PERSON] та [PERSON] і не надала суду доказів того, що вона є їх племінницею. Крім того, в запереченнях проти позову [PERSON] посилається на те, що батько позивачки [PERSON] знав про смерть [PERSON], однак не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 23 травня 1983 року. [PERSON] в запереченнях на позов також посилається на те, що він є чоловіком похилого віку, проживає у вищевказаному будинку більш ніж 25 років, оплачує всі комунальні платежі, крім того, у 1990 році здійснив перепланування будинку, в якому проживає і у нинішній час. У звязку з вказаним, [PERSON] вважає, що [PERSON] пропустила строк звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом (Том № 1, а. с. 197 - 199). Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала просила суд відмовити у задоволені позову, надала суду заперечення проти позову, посилаючись на те, що ні [PERSON], ні [PERSON] не продавали [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вулиці АвдєєваЧорноморського, 47 в місті Одесі, а [PERSON] безпідставно вселився в їх житло, склавши самостійно якісь розписки нібито від їх імені, оскільки на думку [PERSON] та її представника розписки є сфальсифікованими, так як в розписках допущені помилки і підписані вони ні [PERSON] і ні [PERSON], а іншими особами, а тому на їх думку не можуть вважатися належними доказами купівлі-продажу нерухомого майна. Крім того, в своїх запереченнях проти позову [PERSON] посилається на те, що [PERSON] також пропустив строк позовної давності звернувшись до суду з позовом про визнання угод купівлі-продажу дійсними та визнання права власності; надав суду довідку Чубаївської селищної ради в якій немає ні вихідного номеру, ні дати видачі не зрозуміло ким довідка підписана ( Том № 1, а. с. 206 - 209 ). У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] підтримала позовні вимоги про визнання права власності у порядку спадкування за законом та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, як викладені у позові. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, а у задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. На підставі ст. 224 ЦК України ( в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на день укладення договір відчуження спірного домоволодіння, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений. Недотримання форми договору тягне його недійсність. Однак згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України ( в редакції 2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У судовому засіданні встановлено, що 23 червня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 1.700 руб. за продаж [PERSON] 11/25 частин домоволодіння № 47 кв. 146 по вулиці АвдєєваЧорноморського в місті Одесі, які розташовані на земельній ділянці, площею 1022 кв.м.. Отримання [PERSON] вказаної суми грошових коштів підтверджується розпискою, яка написана [PERSON] власноруч у присутності свідків ( Том № 1, а. с. 5). Крім того, 20 квітня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5.200 руб. за 14/25 частин домоволодіння № 47 кв. 146 по вулиці АвдєєваЧорноморського в місті Одесі, які розташовані на земельній ділянці, площею 1022 кв.м.. Отримання [PERSON] вказаної суми грошових коштів підтверджується розпискою, яка написана [PERSON] власноруч у присутності свідків ( Том № 2, а. с. 6). Даний факт також підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON], який суду пояснив, що він був присутній та бачив як [PERSON] передавав грошові кошти [PERSON] за придбання частини спірного домоволодіння, а також був присутній та бачив як [PERSON] передавав грошові кошти [PERSON] за придбання іншої частини спірного домоволодіння, розписки підписав власноруч. Судом встановлено, що після отримання грошових коштів, кожний за свою частину спірного домоволодіння, [PERSON] та [PERSON] припинили своє проживання у вищевказаному домоволодінні, оскільки вони не звертались в різні інстанції з приводу того, що [PERSON] не виконує чи не виконав умови договорів купівлі-продажу. Після продажу своєї частини вищевказаного домоволодіння, 18 травня 1983 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією запису акту про укладення шлюбу № 562 від 18 травня 1983 року, який виданий Відділом РАЦС Головного управління юстиції в Одеській області ( Том 1 , а. с. 217), а також Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 23 жовтня 2010 року (Том 1 , а. с. 218 219 ). Крім того, судом встановлено, що після реєстрації шлюбу [PERSON] проживав разом з [PERSON]. 23 травня 1983 року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 23 травня 1983 року зроблено відповідний актовий запис № 4013, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції ( Том № 1, а .с. 58). Як вбачається з матеріалів справи, дата смерті [PERSON] до нинішнього часу невідома. Суд вважає, що оскільки не встановлений час смерті [PERSON], тому і не відома дата відкриття спадщини після її смерті, а якщо спадщина відкрилась після смерті [PERSON] до смерті [PERSON], то [PERSON], який є батьком [PERSON], взагалі не мав права на прийняття спадщини. На той час правовідносини регулювались ст. 530 ЦК України (в редакції 1963 року), при відсутності спадкоємців першої черги, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька так і з боку матері. Таким чином, суд вважає, що у відповідності до ст. 530 ЦК України ( в редакції 1963 року), ні [PERSON], ні [PERSON] не могли бути спадкоємцями як ні після смерті [PERSON] так і ні після смерті [PERSON]. Крім того, суд вважає, що [PERSON] немає права на прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 23 травня 1983 року, оскільки на той час був живий її батько [PERSON], який помер 27 листопада 2007 року, однак як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Більше того, під час розгляду справи судом встановлено, що спадкові справи після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] не заводились, що підтверджується листом Третьої одеської державної нотаріальної контори № 4503/01-14 від 29 вересня 2010 року ( Том № 1, а. с. 188). З урахуванням вказаного, суд вважає, що підтвердженням того, що 23 червня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 11/25 частин домоволодіння № 47 кв. 146 по вулиці АвдєєваЧорноморського в місті Одесі, а також, що 20 квітня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 14/25 частин домоволодіння № 47 кв. 146 по вулиці АвдєєваЧорноморського в місті Одесі, є відсутність будь яких звернень в різні інстанції [PERSON] та [PERSON] з приводу продажу вказаного будинку. На час розгляду справи за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок № 47 по вулиці Авдєєва-Чорноморського в місті Одесі, що підтверджується витягом, який виданий Комунальним підприємством Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості( а. с. 125). Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивач [PERSON] та його представник довели суду ті обставини, на які вони посилались як на підставу позовних вимог. При цьому, суд критично оцінює заперечення представника відповідачки [PERSON] проти задоволення позову [PERSON], оскільки вони не засновані на законі, не підтверджуються зібраними по справі доказами та ними спростовуються. Крім того, суд вважає, що представник [PERSON] не довела суду ті обставини, на які вона посилалась як на підставу позовних вимог [PERSON]про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки під час розгляду справи [PERSON] стверджувала, що було рішення суду про оголошення [PERSON] померлою, однак вона не надала суду копію рішення і не довела ці обставини на які вона посилається. Більше того, суд вважає, що якщо навіть і було вказане судове рішення, то в цьому рішенні повинен бути вказаний час з якого [PERSON] вважається померлою. На підставі вищевказаного, оцінивши всі обставини в їх сукупності, суд вважає, що оскільки 23 червня 1981 року та 20 квітня 1982 року сторони домовились щодо усіх істотних умов договорів купівлі-продажу 11/25 та 14/25 частин домоволодіння № 47 кв. 146 по вулиці АвдєєваЧорноморського в місті Одесі, які розташовані на земельній ділянці, площею 1022 кв.м і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, а саме те, що [PERSON] передав, а [PERSON] та [PERSON] отримали грошові кошти, які обумовлені в розписках, суд вважає, що вказані договори купівлі-продажу слід визнати дійсними.

Outcome: approved