Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що, перебувала у шлюбі із відповідачем та має дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Протягом останніх трьох років вона (тобто позивач) з дитиною жила за рахунок батьків та на отриману заробітну плату, відповідач надавав помірну грошову допомогу (спільне життя було припинено з 2008 р.), але потягом 2010 р. (після розірвання шлюбу) відповідач припинив надавати допомогу на утримання доньки, не переймається її потребами, не приймає участі у її вихованні та утриманні, хоча періодично бачиться із донькою, бере її на прогулянки, дарує їй подарунки, утім, постійної участі батька в утриманні дитини не має. Посилаючись у позові на те, що хоча позивач й працює, утім, грошових коштів не вистачає на утримання доньки, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду. У судовому засіданні позивач підтримали вимоги позову повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити поданий позов та стягувати аліменти щомісячно в розмірі 1 000,00 грн. (зменшив розмір позовних вимог з урахуванням обставин, якими представник відповідача обґрунтовував заперечення проти позову). Відповідач позов визнав частково та в особі представника просив суд визначити розмір аліментів в мінімальному розмірі (306,6 грн.), посилаючись на настання економічної кризи та не отримання до теперішнього дня прибутку від підприємницької діяльності; на переконання відповідача, останній знаходиться у скрутному матеріальному стані, утім приймає участь в утриманні доньки, купує одяг, продукти харчування, приймає участь у вихованні дитини. Окрім того, на його утриманні знаходиться вагітна дружина, через що погодився сплачувати аліменти в розмірі 306,6 грн. Заслухавши позивача та представника відповідача, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, [PERSON] народилася 10.01.2004 р., про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська був зроблений відповідний запис та видано свідоцтво, відповідно до якого батьками неповнолітньої є [PERSON] та [PERSON]; дитина мешкає разом із матірю. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Утім, як було встановлено судом, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, між сторонами у справі, яка розглядалася, досягнуто не було, через що для суду, з огляду на вищенаведене, та з метою захисту порушених прав особи, яка звернулася до суду із даним позовом, та через те, що, оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини; при вирішенні питання водночас щодо присудження до сплати аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є неповнолітньою, мешкає разом із матірю (позивачем), потребує утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Разом з тим, розвязуючи вимогу позову щодо розміру аліментів, які підлягають до сплати, враховується обовязок участі обох батьків у матеріальному утриманні дитини, через що, оскільки у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі (відповідні докази були надані відповідачем) з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, вбачаються підстави для присудження до сплати відповідачем аліментів в розмірі 511 (50% від прожиткового мінімуму) грн. щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з 09.09.2011 р. та до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, що, на переконання суду, буде справедливим та сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживає дитина, перед останньою. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що на виконання п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито»позивача було звільнено від сплати судового збору та не підлягали оплаті при зверненні до суду витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України), утім, на виконання ч. 3 ст. 88 зазначеного кодексу, згідно зі змістом якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, з відповідача в дохід держави підлягає присудженню до стягнення судовий збір, розмір якого визначений у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial