Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що її дочка [PERSON] [INFO] на даний час навчається у Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно не надає. В уточнених позовних вимогах просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1000грн. щомісяця, а також стягнути 11340грн. (половину від загальної вартості) додаткових витрат на оплату навчання дитини у вищому навчальному закладі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та вказали, що [PERSON] проживає разом із дитиною, надає матеріальну дитині та кошти на оплату навчання дочки у вищому навчальному закладі. Крім цього, позивач проживає у Італії впродовж останніх 10 років, а тому не має права на звернення до суду із таким позовом. Просять відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні вказала, що фактично її утримує мати, яка передає кошти із-за кордону. Кошти на оплату навчання також передавала їй мати, а фактично оплачувала їх сама. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.1987 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №081033, виданим відділом державної РАЦС Козівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №8 від 25.07.1987 року. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ИД №267615, виданим у с. Олесино Козівського району Тернопільської області. Згідно довідки №452 від 26.12.2011 року, виданої ПП "Боагоустрій", разом із [PERSON] по вул. Київська, 11а/68 проживають та прописані [PERSON] - дружина, [PERSON], [INFO], - дочка, [PERSON], [INFO], - дочка, [PERSON] мати дружини. Як встановлено судом із пояснень сторін, [PERSON] періодично перебуває за кордоном, перебувала за місцем проживання у м. Тернополі з березня 2009 року по листопад 2010 року та з листопада 2011 року по грудень 2011 року. Відповідно до довідки №0093 від 25.11.2011 року, виданої Тернопільським національним педагогічним університетом ім. В.Гнатюка, договору про навчання від 07.08.2009 року, [PERSON] навчається у цьому закладі на третьому курсі денної, платної форми навчання, термін навчання закінчується 30.06.2013 року, вартість навчання становить 31000грн. Як вбачається із квитанцій, наявних у матеріалах справи, [PERSON] оплачено 18740грн. за навчання у Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка. Згідно довідки від 26.12.2011 року, виданої ПМП "Монтажник-94", середня щомісячна зарплата [PERSON] складає близько 1900грн., без врахування податків та інших обов'язкових платежів. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом з'ясовано, що відповідач проживає разом із дитиною, однак не надає постійну матеріальну допомогу на повсякденні потреби дочки, пов'язані із навчанням у вищому навчальному закладі. В судовому засіданні не здобуто жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення, стягнення аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 350грн. щомісяця щомісячно до закінчення дочкою навчання, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, але не довше, ніж до досягнення нею 23 річного віку. При цьому, суд критично оцінює заперечення відповідача та його представника щодо права звернення до суду згідно ч.3 ст.199 СК України, оскільки місце проживання позивача зареєстроване в [INFO], перебувала за місцем проживання з березня 2009 року по листопад 2010 року та з листопада 2011 року по грудень 2011 року (позовну заяву підписано 05.12.2011 року). Разом із тим, позовна вимога про стягнення коштів, оплачених на навчання [PERSON] у Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка до задоволення не підлягає, оскільки норми ст.185 СК України, на які посилається позивач як на підставу цієї вимоги, на дані правовідносини не поширюється [PERSON] на час звернення [PERSON] із позовом до суду є повнолітньою особою. Крім цього, як зазначено у квитанціях, кошти за навчання оплачувались [PERSON] і суду не було надано належних доказів походження цих коштів, а пояснення сторін з цього приводу є суперечливими представник позивача та третя особа вказують, що всі кошти передавались від [PERSON], а відповідач [PERSON] стверджує що значну їх частину передавав дружині, отримавши в борг за місцем роботи.

Outcome: partial