Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-03 00:00:00

Позивач 24 листопада 2010 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України») та Приватним підприємством «Екосвіт-Ю» укладений договір відновлювальної лінії № 128/1 про надання кредиту в розмірі 3\~500 00,00 грн., зі сплатою 20% річних, строком до 25 жовтня 2010 року. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за Кредитним договором, 26 жовтня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки за № 12/33/1, на умовах яких поручитель зобовязався перед банком солідарно відповідати за невиконання позичальником усіх його зобовязань, в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору. В порушення взятих на себе зобовязань Приватне підприємство «Екосвіт-Ю» систематично не виконував умови Кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, тому має заборгованість за договором, розмір якої після уточнень позовних вимог станом на 17 жовтня 2011 року складає 4\~173\~154,39 грн., з яких: прострочений основний борг становить 3\~500\~000,00 грн.; прострочені проценти 629\~794,53 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 3\~335,22 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу 40\~024,64 грн (а.с.101-106). Посилаючись у відповідності до п.2.1 Договору поруки на своє право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором та на викладені обставини позивач просив суд стягнути із поручителя [PERSON] заборгованість Приватного підприємства «Екосвіт-Ю» за Договором відновлювальної кредитної лінії № 128/1 від 26 жовтня 2007 року всього у сумі 4\~173\~154,39 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача, діюча за довіреністю [PERSON], у судове засідання не зявився. До суду надіслав заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи неодноразово повідомлений про час та місце судового розгляду судовими повідомленнями рекомендованим листом. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Про причини неявки [PERSON] не повідомив, у звязку із чим суд визнає причини повторної неявки відповідача у судове засідання не поважним і ухвалив про розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Судом встановлено, що 26 жовтня 2007 року між позивачем та Приватним підприємством «Екосвіт-Ю» було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 128/1 (а.с. 11-15), згідно п.1.1. якого Банк зобовязувався в межах встановленого ліміту у розмірі 2\~500 000, 00 грн. надати позичальнику по мірі потреби, на умовах платності та зворотності грошові кошти на поповнення обігових коштів. Додатковими угодами № 1 від 01 лютого 2008 року та № 2 від 15 жовтня 2008 року, які є невідємними додатками до Кредитного договору, сторони змінювали та доповнювали умови Кредитного договору. І в остаточній редакції Додаткової угоди № 2 від 15 жовтня 2008 року погодили максимальну суму ліміту, визначивши його у розмірі 3\~500\~000, 00 грн., встановили період та суми зменшення діючого ліміту, в межах якого позичальник зобовязувався здійснювати погашення частини кредитних коштів із остаточним строком повернення отриманих коштів до 25 жовтня 2010 року (розділ 2 Додаткової угоди а.с.17-23). Відповідно п.4.3.3 Кредитного договору позичальник зобовязувався точно в строки, обумовлені кредитним договором, погашати Кредит, сплачувати плату (відсотки) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, а також в повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати спричинені збитки. З метою належного та повного виконання позичальником зобовязань перед банком, 26 жовтня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 12/33/1, доповнений Додатковими угодами від 01 лютого 2008 року та 15 жовтня 2008 року, на умовах яких останній зобовязувався солідарно відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за Кредитним договором № 128/1 від 26 жовтня 2007 року (а.с. 24, 25-26, 27-28). Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Як вбачається із розрахунків заборгованості за кредитним договором (а.с.36-38), станом на 18 листопада 2010 року у позичальника ПП «Екосвіт-Ю» вже існувала прострочена заборгованість за кредитом у сумі 3\~500\~000,00 грн., за нарахованими в період із червня по жовтень 2010 року відсоткам у розмірі 288\~424, 66 грн. та у сумі 32\~602 74 грн. по відсоткам, нарахованим за період із 01.11-17.11.2010 року. А також за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом позичальник мав заборгованість по пені відповідно у розмірі 40\~024, 65 грн. та 3\~335, 20 грн. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Письмовими вимогами за вих.№ 27/4/341-181 від 06 серпня 2010 року (а.с.29), за вих.№ 19/20-163/240 від 13 жовтня 2010 року (а.с.31), за вих.№ 19/20-173/250 від 19 жовтня 2010 року (а.с. 30) Кредитор неодноразово вимагав від позичальника Приватного підприємства «Екосвіт-Ю» та поручителя [PERSON] достроково повернути суму кредиту, здійснити сплату процентів та інших платежів, які відповідач одержував (а.с. 35). Станом на 17 жовтня 2011 року заборгованість ПП «Екосвіт-Ю» перед банком складає 4\~173\~154,39 грн., з якої: прострочений основний борг 3\~500\~000,00 грн.; загальна сума нарахованих прострочених процентів за ставкою 20% річних 629\~794,53 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 3\~335,22 грн.; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу 40\~024,64 грн. (а.с. 32,36,37-38,95,96103,104,105,106). Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя. За змістом п. 2.1 договору поруки, у разі порушення боржником виконання зобовязання Кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед Кредитором згідно з умовами Кредитного договору в порядку передбаченому договором поруки. Таким чином, аналізуючи з позиції належності та допустимості надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку, внаслідок чого із [PERSON] на користь позивача слід стягнути солідарно суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 4\~173\~154,39 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при зверненні до суду сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить до стягнення на користь позивача державне мито в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved