Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте в позові зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Всі судові витрати бере на себе. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте надала до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Крім того звернулася до суду з аналогічним позовом, який просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій зазначив, що позови визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу без їх участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 18 травня 2000 року [PERSON], склала заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Таращанського району, зареєстрований в реєстрі за № 84, відповідно до якого належне їй право на земельну частку (пай) у розмірі 5,11 в умовних кадастрових гектарах, що належить їй на підставі сертифіката серії КВ № 0179791 заповіла дітям [PERSON] та [PERSON], порівну. 25 лютого 2011 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з приватизованої земельної ділянки площею 4,6153 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області, загальною вартістю 77398,40 грн, належної спадкодавцю на підставі [PERSON] на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 307279 виданого Таращанською райдержадміністрацією Київської області 01 серпня 2007 року. Спадкоємцями за заповітом та за законом є [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Позивачі своєчасно звернулися до Таращанської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Проте у видачі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом їм було відмовлено, оскільки Заповіт не можна трактувати однозначно в звязку з тим, що заповідано земельну частку (пай) на підставі сертифіката Серії КВ № 0179791, виданого Таращанською районною державною адміністрацією, а на даний час є вже [PERSON] на цю земельну ділянку в розмірі 4,6153 га для ведення особистого селянського господарства і рекомендовано звернутися до суду. За своєю юридичною природою право на земельну частку (пай) є правом на частку землі із земель колишнього колективного чи сільськогосподарського підприємства. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У разі отримання державного акта сертифікат підлягає поверненню районній державній адміністрації, яка його видала. За життя спадкодавець [PERSON] встигла реалізувати своє право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) і отримала [PERSON] акт серія ЯБ № 307279 на право власності на земельну ділянку площею 4,6153 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області. Отже, заповідаючи сторонам, своїм дітям, порівну своє право на земельну частку (пай), спадкодавець дала розпорядження на випадок своєї смерті і щодо земельної ділянки, право на виділення якої в натурі (на місцевості) вона мала і на яку в подальшому оформила [PERSON]. З наведеного вбачається, що сторони як спадкоємці [PERSON] мають право на отримання у спадщину земельної ділянки площею 4,6153 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області. Крім того, при складанні даного заповіту було допущено помилку в імені спадкоємця [PERSON], її записано як [PERSON]. Як видно із заяв позивачів саме вони є дітьми спадкодавця, інших дітей у неї не було. Вони обидві і визнають даний факт: що заповідаючи своє майно спадкодавець саме їх мала на увазі, оскільки у спадкодавця [PERSON] було тільки троє дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 25 лютого 2011 року, в один день з [PERSON]. Ці обставини стверджуються копіями паспортів, свідоцтвами про народження та свідоцтвами про укладення шлюбу. Отже, складаючи свій заповіт, [PERSON] мала намір заповісти [PERSON] та [PERSON] саме цю земельну ділянку розміром 4,6153 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області, загальною вартістю 77398,40 грн на яку вона при житті виготовила [PERSON] акт ЯБ № 307279. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Частиною 3 ст. 213 ЦК України передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять. Їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Тлумачення заповіту необхідно сторонам для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчено 18 травня 2000 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Таращанського району , зареєстрованого в реєстрі за № 84. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Судові витрати сторони беруть на себе.

Outcome: approved