overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 13 липня 1991 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], сімейне життя не склалося з відповідачем, оскільки в сімї постійно виникали сварки та скандали, відповідач зловживає алкогольними напоями, спільного господарства не ведуть, шлюбіні відносни не підтримують, подружні стосунки не підтримують, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 13 липня 1991 року в г. Тюмень Російської Федерації, актовий запис № 2186. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивачки, наданими копією свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є не можливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивачка заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивачка клопотань не заявляла, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 30 червня 2006 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку Вероніку, [INFO], сімейне життя не склалося з відповідачем, оскільки в сімї не постійно виникають сварки та непорозуміння, спільне проживання з відповідачем суперечить її інтерсам та інтерсам дитини, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 30 червня 2006 року в відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 745. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Вероніку, [INFO]. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва ро народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини. Так, позивач посилається на те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є не можливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляла, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 28 грудня 1991 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного подружнього життя мають доньку - Юлію, [INFO], сімейне життя з відповідчем не склалося, постійно виникають сварки, відсутні взаємоповага, взаєморозуміння в сімї, матеріально не підтримує сім'ю, шлюбні відносини не підтримують з серпня 2010 року, спільного господарства не ведуть, мають різні погляд на життя, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами був зареєстрований 28 грудня 1991 року в с. Березна Володарського району Київської області, актовий запис № 10. Від шлюбу у сторін є неповнолітніх дітей не мають. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивача, відповідача, наданими копією свідоцтва про шлюб. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є не можливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляв, відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнав, клопотання про надання строку для примирення не заявляв, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Також, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 30 серпня 1986 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого 11 березня 2002 року у них народився син [PERSON]. Дитина знаходиться на її утриманні та виховується позивачкою одноособово. Батько дитини, відповідач по справі, ухиляється від його утримання, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше передбаченого законом мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просивла позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться її життям, участі у вихованні не приймає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, на утриманні інших осіб не має. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, а також 107 грн. 30 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 жовтня 1990 року відділом ЗАГС м.Рівне, а/з №2082. Свої вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, подружні стосунки між ними фактично припинені, шлюб існує формально. Від даного шлюбу в них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Вважає, що шлюб слід розірвати, так як поновлення подружніх стосунків між ними неможливе. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 27 жовтня 1990 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований відділом ЗАГС м. Рівне, актовий запис № 2082, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу 1-ГЮ №484391 від 27 жовтня 1990 року. Від шлюбу мають двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Між ними втрачено любов та взаємоповагу. Сімя розпалася остаточно, зберегти її неможливо. Суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст.ст. 110, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Креді [PERSON]», яке є повним правонаступником АТ «Індустріально-Експортний Банк» та ПАТ «Індустріально-Експортний Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, вказуючи, що відповідно до укладеного комплексного договору № 1/1104975 від 14.03.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8160,00 грн., строком на 18 місяців до 13.09.2012 року зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом в розмірі 14,00% річних; комісійної винагороди щомісячно, в розмірі 2,00% від суми кредиту. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

09 лютого 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем , зареєстрований у Смолінській селищній раді Маловисківського району Кіровоградської області 24 вересня 1994 року. В обґрунтування позову вказувала що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вважає неможливим. В судове засідання позивач не з'явилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу за його відсутнстю. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На думку суду, визнання відповідачем пред'явленого позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А тому, визнання позову [PERSON] судом приймається. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 24 вересня 1994 року, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Смолінській селищній раді Маловисківського району Кіровоградської області про що зроблено актовий запис за №63. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] 05.04.1995 р.н, та [PERSON] 20.01.2003р.н. Однак, шлюб фактично розпався через регулярні конфлікти та сварки між подружжям, що виникають з побутових питань. Внаслідок цих конфліктів сторони припинили шлюбні стосунки, вважають подальше сумісне проживання неможливим. Примирення між сторонами неможливе. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 56 ч. З СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Тому, суд вважає, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на житловий будинок № 2 з надвірними будівлями по вулиці Центральній в с. Карасин Сарненського району Рівненської області; в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 29.09.2006 року, встановити за нею факт права власності на спірне майно житловий будинок № 2 з надвірними будівлями по вулиці Центральній в с. Карасин Сарненського району Рівненської області. Позивача підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Сарненського району Рівненської області згідно заяви позов визнав, просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірне майно належало [PERSON], яка померла 29.09.2006 року. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити, що [PERSON], який записаний в деяких документах, що встановлюють його особу, як «Трохимець Володимир Миколайович», є однією і тією ж особою. Та просить встановити факт належності [PERSON], [INFO], архівної довідки, виданої Трудовим архівом Сарненського району Сарненської районної ради № 2 від 05.01.2012 року на імя [PERSON]. Документи необхідні для звернення в державні органи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що особа, на яку видано документ є однією і тією ж особою, а розбіжності в документах заявника пояснюються помилками при оформленні офіційних документів. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Леснівської селищної ради народних депутатів Сакського району Кримської області, запис № 28. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ( [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]), що мешкають з позивачем. У ході спільного життя відбувалися сварки, непорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів та припинення шлюбно-сімейних стосунків. Позивач вважає подальше сімейне життя неможливим, проти примирення заперечує. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити, розглянути справу у його відсутності, та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою визнає позовні вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутності, позов просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище Гладушевська. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 179 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Леснівської селищної ради народних депутатів Сакського району Кримської області, запис № 28. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ( [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]), що мешкають з позивачем. У ході спільного життя відбувалися сварки, непорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів та припинення шлюбно-сімейних стосунків. Позивач вважає подальше сімейне життя неможливим, проти примирення заперечує. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

29 лютого 2012року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного 25.11.2006року кредитного договору №001-14061-251106 відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у сумі 4015гривень, з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості та комісією 0,9% від суми кредиту в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення кредиту 24 листопада 2008року. Позивачем свої обов'язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 03.09.2011року у відповідача за вказаним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 4306грн. 105коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 3325грн.44коп., заборгованості за відсотками 301грн.20коп. та заборгованості за комісією 679грн.46коп. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, але позовній заяві просив справу розглядати в його відсутність. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що дійсно брав кредит у ТОВ «[PERSON] Дельта», однак суму заборгованості та державного мита вона сплатила до судового засідання, про що надала відповідні квитанції. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в матеріалах справи: кредитний договір №001-14061-251106 від 25.11.2006року, копію анкети позичальника, графік платежів та розрахунок заборгованості відповідача, квитанції №14395268 від 03.03.2012року та №9800621 від 03.03.2012року надані відповідачем, судом вбачається, що станом на 03.09.2011року у відповідача за кредитним договором №001-14061-251106 від 25.11.2006року укладеним з ТОВ «[PERSON] Дельта» правонаступником якого є ПАТ „Дельта Банк, утворилася заборгованість в сумі 4306грн. 105коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 3325грн.44коп., заборгованості за відсотками 301грн.20коп. та заборгованості за комісією 679грн.46коп., однак вказану заборгованість яку відповідач сплатив після звернення позивача до суду із відповідним позовом. Враховуючи вказані обставини, те що відповідачем повністю сплачено суму боргу, суд приходить до висновку, що позов Публічного Акціонерного Товариства „Дельта Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed