Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-12 00:00:00

У грудні 2011 року [PERSON] подав до суду позовну заяву, у якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 20 червня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 60. Зазначав, що сім'я фактично розпалась і зберегти її неможливо. Дітей вони не мають, однак дружина не бажає оформлювати розірвання шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану. У судове засідання позивачка і відповідач не з'явились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності та розірвання шлюбу. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] і [PERSON] одружились 20 червня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 20.06.2003 р. зроблено запис за № 60. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], дружини - [PERSON]. Місце реєстрації - відділ реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна. Як вбачається зі змісту позовної заяви, відносини між подружжям не склалися, виявилися стосунки погіршились, виникають систематичні сварки, що призвело до відчуженості та припинення нормальних сімейних відносин. Незважаючи на спільне проживання, шлюб зберігається суто формально. Дітей від шлюбу не мають, однак відповідач не бажає оформлювати розірвання шлюбу в органі реєстрації актів цивільного стану. У надісланій до суду заяві відповідачка позов визнала, просила не надавати строк на примирення, просила справу розглянути за її відсутності, посилаючись на неможливість з'явитися в судове засідання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 55 цього Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. За правилом ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя своїми правами не користується, свої обов'язки не виконує, взаємовідносини, що склалися між подружжям, не притаманні сім'ї і не відповідають її інтересам, тобто шлюб набув ознак формальності. Можливості примирення подружжя та відновлення нормальних сімейних відносин суд не вбачає. За правилом ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених обставин справи суд вважає позовні вимоги такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб, у зв'язку з чим позов необхідно задовольнити і розірвати шлюб. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища відповідачка до суду не подана, то підстав для зміни її прізвища у суду немає. Судові витрати між сторонами розподіляються за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved