Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

16.03.2012 року ухвалою Ворошиловського районного суду м.Донецька первинний позов [PERSON] міжгосподарського підприємства по виробництву племінної птахівничої продукції до [PERSON], [PERSON] про визнання договору від 11.07.2011 року №1-01/11 не укладеним було залишено без розгляду за заявою представника позивача [PERSON] Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міжгосподарського підприємства по виробництву племінної птахівничої продукції, [PERSON] про визнання права власності на будівлю гаражу (літ.И-1; 2) площею 170,9 кв.м., будівлю інкубаторного цеху (літ.З-1) площею 772,8 кв.м., прохідну, загальною площею 18,4 кв.м., які знаходяться за адресою: вулиця Ветеринарна 12 «В»у місті Донецьку. Представник позивача за зустрічним позовом в судове засідання з’явився, заявлені вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] міжгосподарського підприємства по виробництву племінної птахівничої продукції в судове засідання не з’явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої заявлені зустрічні позовні вимоги Донецьке міжгосподарське підприємство з виробництва племінної птахівничої продукції визнало в повному обсязі. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міжгосподарського підприємства по виробництву племінної птахівничої продукції, [PERSON] про визнання права власності підлягають задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, 11.07.2011 року між [PERSON] міжгосподарським підприємством з виробництва племінної птахівничої продукції та [PERSON] було укладено договір про спільну діяльність у здійсненні інвестицій в реконструкцію Об'єкта нерухомості, що складається з будівлі інкубаторного цеху, будівлі гаражу, будівлі прохідної, що розташовані по вул. Ветеринарна 12а у м. Донецьку, з подальшим використанням його в спільній господарській діяльності. Вищевказаний об’єкт нерухомості фактично є складовою частиною прийнятого у 1980 році обласним міжгосподарським об’єднанням (правонаступником якого виступає відповідач за зустрічним позовом), на підставі постанови президіума ради колгоспників Донецької області №3 від 06.06.1980 року, гаражу на 14 машин. Судом встановлено що вказаний об’єкт нерухомості перебував на балансі та використовувався [PERSON] міжгосподарським підприємством з виробництва племінної птахівничої продукції в своїй господарській діяльності, згідно видів діяльності за КВЕД 01.24.0-розведення птиці, при цьому право власності на нього у відповідності до вимог чинного законодавства зареєстровано не було, як саме не було надано жодних доказів які б спростовували даний висновок, чи підтвердили належність спірних будівель іншим суб’єктам. Крім того, реконструкція об’єкта нерухомості здійснювалась на земельній ділянці у межах, визначених в проекті відведення земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Ветеринарна 12, загальною площею 2219,3 кв.м. га, за кадастровим №1410137700:00:003:0193, що належить позивачу за первісним позовом на праві користування. Пунктом 1.4. вказаного договору сторони між собою обумовили, що після завершення реконструкції Об’єкта нерухомості та прийняття його в експлуатацію, окремі частини Об’єкту нерухомості розподіляються між сторонами шляхом передачі кожній із сторін цих частин у приватну власність пропорційно внесених дольових внесків на реконструкцію Об’єкта нерухомості. За пунктом 1.6. договору, у випадку, якщо одна з сторін не внесе дольовий (інвестиційний) внесок у грошовій сумі до початку проведення реконструкції Об’єкта нерухомості, інша сторона має право самостійно здійснити реконструкцію Об’єкта нерухомості за власні кошти і набути право власності на Об’єкта нерухомості в цілому. У відповідності до пункту 1.7. Договору, розмір дольових (інвестиційних) внесків в інвестування реконструкції Об'єкта нерухомості визначаються Сторонами шляхом окремих переговорів з в рахуванням фінансових можливостей кожної Сторони окремо, про що складається окремий Додаток, що є не від’ємною частиною даного договору. Листом від 02.08.2011 року Донецьке міжгосподарське підприємство з виробництва племінної птахівничої продукції через складне фінансове становище, звернулось до [PERSON] з пропозицією самостійно здійснити в повному обсязі реконструкцію Об’єкта нерухомості за власні грошові кошти. 04.11.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області за №ДЦ08311071585 було надано дозвіл на початок виконання будівельних робіт - реконструкцію Об’єкта нерухомості, згідно робочого проекту, який було виконано ПП «Домінанта». 18.12.2011 року, додатковою угодою №1 Сторонами були внесені зміни до договору №1-01/11 від 11.07.2011 року в частині зміни адреси розташування Об’єкта нерухомості та залучено в якості учасника спільної діяльності за оскаржуваним договором [PERSON] У відповідності до положень Законів України “Про планування і забудову територій”, “Про основи містобудування”, “Про архітектурну діяльність”, “Про відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за правопорушення у сфері містобудування” та постанови КМУ від 08.10.2008 року №923 "Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", прийняття об’єкта до експлуатації уповноваженим на такі дії державним органом є підтвердженням відповідності збудованого (реконструйованого) об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. В матеріалах справи міститься декларація про готовність Об’єкта нерухомості до експлуатації, яка зареєстрована 07.02.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області за №ДЦ14312019276. Таким чином, державним органом було визнано, що при реконструкції об’єкта нерухомості були дотримані встановлені норми, стандарти та правила. Згідно акту розподілу площ від 09.02.2011 року сторонами договору було погоджено, що права власності на 100% площ об’єкту нерухомості, з врахуванням здійсненого внеску в його реконструкцію набуває [PERSON] Наведений факт не було спростовано в судовому порядку жодним з учасників судового розгляду. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частина 1 статті 530 ЦК України вказує, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Об’єкт нерухомості, реконструкція якого було передбачено укладеним між сторонами договору, був введений в експлуатацію 07.02.2012 року, отже строк для виконання Відповідачем всіх своїх зобов'язань щодо реєстрації права власності, або передачі [PERSON] необхідної для оформлення права власності документації, вже настав. Натомість своєю бездіяльністю а в подальшому й діями щодо визнання договору від 11.07.2011 року неукладеним, Донецьке міжгосподарське підприємство з виробництва племінної птахівничої продукції лише посвідчило факт не визнання за [PERSON] права власності на реконструйований за його грошові кошти Об’єкт нерухомості. За змістом положень частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові, згідно з частини 1 статті 317 ЦК України, належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, які здійснюються останнім відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України на власний розсуд. Згідно положень статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається крім випадків, передбачених законом. У відповідності до пункту 1 статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 2 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Матеріалами справи підтверджується та не спростовується сторонами по справі що фактично в результаті проведеної реконструкції з'явились нові об'єкти нерухомості - будівля гаражу (літ.И-1; 2), площею 170,9 кв.м., будівля інкубаторного цеху (літ.З-1), площею 772,8 кв.м. та прохідна, загальною площею 18,4 кв.м., які кваліфікується як нові речі, причому використані в процесі будівництва матеріали, права власності на які належали [PERSON] припинили своє існування у первісному вигляді та стали складовою частиною вищевказаного новоствореного Об’єкта нерухомості. Відповідно до статті 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що саме [PERSON] повністю було профінансовано реконструкція Об’єкта нерухомості, але через вказані вище обставини на теперішній час у Позивача за зустрічним позовом існують перешкоди у реєстрації його права власності на це нерухоме майно, що порушує майнові права останнього, тоді як, відповідно до частини 1 та 4 статті 41 Конституції України та частини 1 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків і в порядку, встановлених законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] міжгосподарського підприємства з виробництва племінної продукції, про визнання за ним права власності на реконструйований, а фактично створений за його власні грошові кошти Об’єкт нерухомості тому такі вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до приписів статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі статей 16, 187, 316-319, 331, 392, 525, 526, 530, 629 ЦК України та

Outcome: approved