Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення боргу, процентів, 3% річних та інфляційних збитків за договором позики . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 18 січня 2010 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики, згідно з яким він того ж дня у повному обсязі передав відповідачці у борг грошові кошти в сумі 3750 доларів США . Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. За умовами договору [PERSON] прийняла на себе зобовязання повернути йому отримані в борг грошові кошти в строк до 18.03.2010 року. У визначений договором строк та пізніше відповідачка взяте на себе зобовязання належним чином не виконала і борг не повернула. Просив суд: стягнути із відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 29910,00 грн.; 4379,63 грн. - проценти за користування позикою за період з 19.01.2010 року по 11.10.2011 року; 2590,11 грн. інфляційні збитки за період з 19.03.2010 року по 11.10.2011 року та 1406,18 грн. 3% річних і судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Відповідачка у судове засіданні не зявився. Про час і місце судового засідання була повідомлена відповідно до п.1, п.5 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 січня 2010 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики. За договором позики [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 3750 доларів США , а [PERSON] зобовязувалася повернути таку ж суму грошових коштів через два місяці 18 березня 2010 року. На підтвердження отримання коштів відповідачем позивач надав суду розписку від 18.01.2010 року, також наявність у позивача розписки свідчить про неповернення відповідачем боргу. У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу 3750 доларів США в еквіваленті гривні не на день звернення до суду, а на день ухвалення рішення суду згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.03.2012 року 1 долар 7,9867 29912 грн.50 коп. ( 3750 доларів США х 7,9867 ) та 3% річних в розмірі 1408 грн. 07 коп. (29912,50 х 3 : 100 : 365 х 572) законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню . Щодо стягнення із відповідача інфляційних збитків в розмірі 2590 грн. 11 коп., то такі вимоги не ґрунтуються на законі. Індекс інфляції ( індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч.2 ст.625 ЦК України, щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначено в договорі у гривні. Оскільки між сторонами було укладено договір позики в іноземній валюті то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача процентів за користування позикою за період з 19.01.2010 року по 11.01.2011 року в сумі 4379 грн.63коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до положень Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг надання коштів у позику є фінансовою послугою. Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами субєктами підприємницької діяльності, якщо це передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 433 грн. 58 коп.

Outcome: partial