Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

В листопаді 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю [PERSON] 2005 (далі ТОВ [PERSON] 2005) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання односторонньої відмови від переукладення договору оренди землі недійсною та визнання за позивачем переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки. В позовній заяві зазначено, що 01 жовтня 2005 р. між ТОВ [PERSON] - 2005та відповідачем [PERSON] був укладений письмовий договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове користування земельну ділянку, загальною площею 7,68 га і земельну ділянку, загальною площею 8, 25 га, що належать на праві приватної власності відповідачу [PERSON] та знаходяться в межах території Щербанівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області. Строк дії договору становив 5 (пять років). Разом з тим, до закінчення дії вказаного договору оренди землі позивач отримав повідомлення від відповідача про відмову від переукладення договору оренди. Посилаючись на те, що відмова відповідача [PERSON] від переукладення договору є безпідставною та такою, що свідчить про зловживання останнім своїми правами, позивач просив позов задовольнити, визнати недійсною односторонню відмову [PERSON] від переукладення договору оренди землі та визнати за ТОВ [PERSON] 2005 переважне право на укладення договору оренди щодо земельної ділянки, площею 7.68 га та земельної ділянки, площею 8,25 га, що розташовані в межах території Щербанівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити. При цьому, остання зазначала, що до закінчення строку дії договору відповідач [PERSON] неодноразово письмово повідомляв позивача про небажання переукладення договору оренди землі. Також, представник відповідача вказувала на те, що відповідач має намір сам, як власник землі, використовувати земельну ділянку. Представник позивача ТОВ [PERSON] 2005в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду справа розглянута у відсутність представника позивача та відповідача [PERSON], оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, загальною площею 8.25 га, що розташована в межах території Щербанівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 05 грудня 2001 р., та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №166, виданого на підставі рішення Щербанівської сільської Ради народних депутатів від 26 вересня 2001 р. за №5, а також земельна ділянка, загальною площею 7.68 га, що розташована в межах території Щербанівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 10 грудня 2003 р., та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №834, виданого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 квітня 2002 р. З матеріалів справи вбачається, між відповідачем [PERSON] та ТОВ [PERSON] 200501 жовтня 2005 р. був укладений письмовий договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове користування земельну ділянку, площею 8,25 га, земельну ділянку, площею 7.68 га, що належать на праві приватної власності відповідачу [PERSON] та знаходиться в межах території Щербанівської сільської Ради Вознесенського району Миколаївської області. Строк дії договору становив 5 (пять років). Вказаний договір зареєстрований 01 листопада 2006 р. у Вознесенському районному секторі реєстрації Миколаївської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру за № 040601100039. До закінчення строку дії договору оренди 06 травня 2011 р. відповідач [PERSON] повідомив позивача про відмову від продовження строку дії договору оренди. Вказане повідомлення було отримано позивачем 12 травня 2011 р., про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Аналогічні повідомлення були також відправленні на адресу позивача та отриманні останнім 25 жовтня 2011 р. та 12 листопада 2011 р. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами мали місце договірні правовідносини, які повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в установлений строк. При цьому, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про оренду землі, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Так, ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Відповідно до ст.16 Закону України Про оренду землівід 06 жовтня 1998 р. (з наступними змінами та доповненнями), укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Частиною 1 ст.31 Закону України Про оренду землівід 06 жовтня 1998 р. (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Вказана норма зазначена також і в договорі оренди землі, що був укладений між сторонами. Згідно ст.33 вищевказаного Закону, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має за інших рівних умов переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Вказаною нормою закону також встановлено, що якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. \~\~ Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. \~\~ Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. \~\~ Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. \~\~ Отже, за правилами ст.60 ЦПК України, звернення позивача до суду, супроводжується обовязком доказування, оскільки саме позивач повинен доказувати наявність порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Разом з тим, позивач не скористався своїм правом щодо надання доказів та не довів своє переважене право на укладення договору оренди земельної ділянки. Виходячи із положень ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості та враховуючи, що відповідач [PERSON] розпорядився, як власник, своєю земельною ділянкою на свій власний розсуд, і вирішив самостійно обробляти її та не збирається передавати земельну ділянку в оренду, окрім того останній своїм листом до закінчення строку дії договору повідомив позивача про небажання укладати договір оренди, а позивач не довів своє переважене право на укладення договору оренди земельної ділянки, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю [PERSON] - 2005 до [PERSON] про визнання односторонньої відмови від переукладення договору оренди землі недійсною та визнання переважного права на укладення договору оренди землі, слід відмовити.

Outcome: dismissed