Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача. Відповідачем до початку судового розгляду подано зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя. В позовній заяві Позивач за первісним позовом зазначав, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 11 січня 1997 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з відповідачем подружні відносини припинені з липня 2011 року. Просив суд розірвати зазначений шлюб з відповідачем. В судове засідання зявилась відповідач та проти позову не заперечувала, позовні вимоги визнала. Зустрічний позов підтримала та пояснила, що у період шлюбу подружжям було придбано наступне майно, автомобіль, державний номер [NUMBER], марки HUMMER, модель Н3, номер шасі 5GTEN13E888130912; 3/5 частини нежитлового приміщення, загальною площею 66,7 кв. м., Херсонська область, м. Херсон, вул. Жовтневої революції, буд. 3; 61/100 частина домоволодіння з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд за № 10 (десять), розташований на вулиці Пушкінська у м. Херсоні, на земельній ділянці 553,2 кв. м.,; житлові та підсобні приміщення на четвертому поверсі, що складаються з літери З, загальною площею 171,9 кв. м., житловою площею 132,8 кв. м., за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний порт, вулиця Шкільна, будинок, 2. Просила поділити спільне з відповідачем майно. В судовому засіданні Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, просив залишити за ним право користування вище зазначеним майном. При цьому, спору про місце проживання дітей, між сторонами не існує. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені у липні 2011 року, примирення між подружжям та збереження сімї не можливо та це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружині та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, а також права їх дитини, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Суд вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сімї не можливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи зустрічного позову, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає необхідним задовольнити зустрічний позов, виходячи з наступного. Під час шлюбу у приватну власність подружжям було придбано наступне майно, автомобіль, державний номер [NUMBER], марки HUMMER, модель Н3, номер шасі 5GTEN13E888130912; 3/5 частини нежитлового приміщення, загальною площею 66,7 кв. м., Херсонська область, м. Херсон, вул. Жовтневої революції, буд. 3; 61/100 частина домоволодіння з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд за № 10 (десять), розташований на вулиці Пушкінська у м. Херсоні, на земельній ділянці 553,2 кв. м.,; житлові та підсобні приміщення на четвертому поверсі, що складаються з літери З, загальною площею 171,9 кв. м., житловою площею 132,8 кв. м., за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний порт, вулиця Шкільна, будинок, 2. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжяподіл спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України при поділі майна повинні враховуватись інтереси неповнолітніх дітей, а також інші істотні обставини. Тому беручи до уваги, що [PERSON] позовні вимоги визнав, суд вважає можливим відійти від рівності часток і виділити на користь [PERSON] більшу частину майна. На підставі вищенаведеного, ст. 51 Конституції України, ст.ст.18, 51, 56, 60, 69, 70, 71, 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved