Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визнання її особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою м. Славутич, Київський кв-л 6.5 кв.ЗЗ оскільки остання з березня 2008 року не проживає у спірному житловому приміщенні. Позивач [PERSON], в судове засідання не з,явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав. Позивачі [PERSON], та [PERSON], в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному об,ємі, просили визнати [PERSON], особою, яка втратила право на користування квартирою за адресою м. Славутич, Київський кв-л 6.5 кв.ЗЗ. На обґрунтування позовних вимог надали документи, а також просили допитати свідків. В разі неявки позивача, який належним чином повідомлений про розгляд справи не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином за вказаною адресою. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки як було з,ясовано, в судовому засіданні що відповідно до Свідоцтво про право власності на житло від 04 травня 1998 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» за № 181-пр. від 4 травня 1998 року [PERSON] його сину [PERSON], та його батькам - [PERSON] і [PERSON] було передано у спільну сумісну власність квартира [ADDRESS] їх право спільної сумісної власності на це житлове приміщення 26 жовтня 1999 року було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 21/33. 10грудня 2003 року між ними як співвласниками майна у праві спільної сумісної власності приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області була посвідчена угода про визначення розміру їхніх часток у вищевказаному житловому приміщенні, за якою їх розмір був визначений по1/4 за кожним з співвласників. За договором дарування, посвідченим 10 грудня 2003 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 5928, [PERSON] та [PERSON] подарували належні їм частки у квартирі [PERSON] 16 грудня 2003 року, його право власності на 1/4 частку цього житлового приміщення було зареєстровано в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, відповідно до [PERSON] про реєстрацію прав власності на нерухоме майно. 11січня 2007 року [PERSON], змінив своє прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії 1 - ОК № 000751. На сьогоднішній [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є співвласниками вищевказаної квартири на праві спільної часткової власності. [PERSON], як особою, відповідальною серед співвласників житла, 14 травня 2007 року були укладені з КП «ЖКЦ» договори за № 4901 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території; централізованного опалення, холодної та гарячої води і водовідведення; а 12 лютого 2004 року договір з ВАТ ЕК «Чернігівоблнерго» про користування електричною енергією. За даними договорами позивачі несуть витрати по утриманню даного житла. 21 березня 2008 року за згодою співвласників у їхній квартирі була зареєстрована [PERSON], яка повернулася до м. Славутича з Росії з метою отримання паспорту громадянки в березні 2008 року виїхала з м. Славутича. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги в даному випадку підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України надає власнику право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Але як з'ясовано у суді, позивач у даний час обмежений у цих правах. Власник майна, має право вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння. Позивачі набули право власності на вищевказане житлове приміщення у відповідності до вимог закону. Як нові власники вони не вступали ні в які договірні відносини з відповідачем і не надавали їй ніякого права на вселення, користування у даному житловому приміщенні. З боку позивачів не чинилися протиправні дії по відношенню до відповідача, що підтверджується довідкою з КП "ЖКЦ" та Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області. Відсутність відповідача і його майна в спірній квартирі з березня 2008 року і по цей час підтверджується актами про його не проживання, що були складені за участі позивачів і свідків. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON], [PERSON], засвідчили, що відповідач після того як його зареєстрували і квартиру не вселявся, речі відсутні, позивачі не чинили їй перепон у користуванні даним житловим приміщенням. Вищенаведене свідчить, що [PERSON], відсутня в спірному житловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Славутич Київської області Київський кв-л 6.5 кв.ЗЗ з березня 2008 року і по цей час, тобто більше одного року, без поважних причин. Це дає право позивачам, як власникам нерухомого майна просити суд усунути порушення своїх прав та визнати відповідача особою, що втратила право користування їх власністю відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сім»і власника житла, а також інші особи, втрачають право на користування цим житлом у разі їх відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На підставі наведеного судом зроблено висновок, що надані докази свідчать про те, що відповідач з березня 2008 року можливо визнати особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved