Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати іпотечний договір від 28 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] недійсним, оскільки останній укладений не в інтересах позивачки та з використанням наданої довіреності на імя [PERSON] та даним правочином створюються негативні наслідки для позивача. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши, що про укладений договір іпотеки позивачці стало відомо в липні 2011 року, коли надійшла з банку претензія. Позивачка дійсно надавала довіреність відповідачу [PERSON], але для продажу квартири та про укладення іпотечного договору їй не було відомо. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що він не ставив до відома позивачки про укладення іпотечного договору та скористатись довіреністю його вимусили обставини, оскільки для лікування матері потрібні були кошти. Про отримання грошів в банку позичці не було відомо і всі гроші він використав для лікування. Представник залученого до участі у справі в якості співвідповідача ПАТ КБ Надрапозов не визнав, наполягаючи на застосуванні строку позовної давності, оскільки надаючи довіреність позивачка могла знати, що [PERSON] може укласти відповідний договір, вважає, що існує зловмисна домовленість позивача та відповідача отримати кошти у банку. Також посилався на те, що позивачем не зазначені відповідні правові норми для визнання договору іпотеки недійсним. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] позов не підтримав, пояснивши, що він особисто при укладенні договору іпотеки перевірив всі обставини, повноваження сторін, наявність довіреності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 травня 2006 року, зареєстрованим в бюро технічної інвентаризації 19 вересня 2006 року, належить житловий будинок № 78 по вул. Першотравнева в с.Рудка Чернігівського району та області. 22 травня 2006 року [PERSON] надала [PERSON] довіреність розпоряджатись всім належним їй майном, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, у відповідності з чим укладати всі дозволені чинним законодавством договори. Довіреність надана зі строком дії на три роки. 08 липня 2011 року ПАТ КБ Надранаправили на імя позивачки претензію про виконання зобовязання за кредитним договором, укладеним 28 вересня 2006 року між [PERSON] та ВАТ Комерційни банкНадра, що є правонаступником всіх прав та обовязків співвідповідача. 28 вересня 2006 року був укладений кредитний договір між ВАТ КБ Надрата [PERSON], відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 10\~000 доларів США. В рахунок забезпечення виконання зобовязання ВАТ КБ Надрауклали іпотечний договір з [PERSON], що діяв від імені [PERSON], предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями за № 78 по вул. Першотравневій в с.Рудка Чернігівського району та області. В пояснень відповідача та позивача вбачається, що [PERSON] не було відомо про укладення іпотечного договору 28 вересня 2006 року і довіритель дізнався про порушення його права в липні 2011 року, а тому доводи представника банку про пропуск строку позовної давності не можуть бути взяті судом до уваги. Відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Частиною 3 статті 238 Цивільного Кодексу України встановлена пряма заборона вчинення представником правочину від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Як вбачається з укладеного іпотечного договору, останній укладений [PERSON] в своїх особистих інтересах. В довіреності, виданої на імя [PERSON] [PERSON] [PERSON] зазначається про укладення всіх дозволених законодавством договорів, але як вбачається з вимог ст. 238 ЦК України закон забороняє представнику вчинення правочину від імені особи, яку він представляє, в своїх особистих інтересах. При укладенні іпотечного договору 28 вересня 2006 року дана вимога закону була порушена. Зазначене є підставою для задоволення позову і визнання іпотечного договору недійсними. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved