Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

У вересні 2011 року ПАТ «[PERSON] [PERSON]» звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 87\~648 грн. 55 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09 червня 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким банк надав останньому грошові кошти в сумі 9\~900, 00 доларів США 00 центів строком кредитування 84 місяці. За використання кредитних коштів в межах встановленого строку визначено проценту ставку в розмірі 13,8 % річних. Позичальник в свою чергу зобовязується прийняти кошти, належним чином використовувати їх та повернути в строк та на умовах, передбачених договором. Станом на 27.04.2011 року відповідачем прострочено виконання зобовязань, щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, заборгованість останньої складає 87\~648, 55 грн. Враховуючи ту обставину, що відповідач порушив виконання грошових зобовязань банк має право вимагати дострокового повернення всієї наданої суми та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит у сторону зменшення. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позов підтримав, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання відповідач не зявився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 09 червня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким банк надав останньому грошові кошти в сумі 9\~900, 00 доларів США строком кредитування 84 місяці, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 13,8 % річних за використання кредитних коштів в межах встановленого строку. Відповідно до п. 1.3 Статуту ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» (нова редакція) ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «[PERSON] банк [PERSON]», що існував у формі відкритого акціонерного товариства тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ «[PERSON] банк [PERSON]» було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк [PERSON]». Умовами кредитного договору передбачено, що сплата позичальником заборгованості за отриманими кредитними коштами здійснюється відповідно до графіку платежів, що визначений в додатку за №1 до договору. З цих підстав суд може зробити висновок, що взяті на себе зобовязання щодо надання кредитних коштів позивач виконав в повному обсязі. Щодо відповідача, то останнім порушено взяті на себе зобовязання щодо погашення основної суми боргу та сплати процентів за користування кредитними коштами. Так, з розрахунку вбачається, що всього заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 09 червня 2008 року складає 87648,55 грн.,з них 69\~502, 73 грн. - заборгованість по сумі кредиту; 8971,03 грн. - заборгованість по відсоткам; 1427,56 грн. пеня за порушення строків сплати кредиту, 7747,23 грн. пеня за порушення строків сплати відсотків. Правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом було достовірно встановлено, що відповідач порушив умови взятого на себе зобовязання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної справи в суді також підлягають повному задоволенню та стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved