Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-03 00:00:00

20.05.2010 року [PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що з 03.11.2008 року він працював на посаді керівника відділення ГО Товарищ в Ширяївському районі Одеської області. В період з листопада 2008 року по вересень 2009 року заробітна плата виплачувалась йому регулярно та у повному обсязі. З вересня 2009 року по день звернення до суду заробітна плата взагалі не виплачувалась, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно підрахунків позивача становить 16 000 грн. У звязку з вказаними обставинами та внаслідок грубого порушення відповідачем [PERSON] та трудових прав, 28.04.2010 року [PERSON] подав заяву про звільнення з займаної посади за згодою сторін та вимогою щодо виплати заборгованості по заробітній платі. За станом на 19.05.2010 року відомостей щодо наслідків розгляду вказаної заяви не отримав, наказ про звільнення не видано, розрахунок не проведено, заборгована заробітна плата не виплачена, що дало підстави для звернення [PERSON] з вказаним позовом до суду. При цьому, внаслідок невиплати заробітної плати та наявністю заборгованості у вище вказаному розмірі, яка для [PERSON] є значною, він втратив джерела для нормального існування, що потягло за собою сильні душевні страждання, неможливість продовжувати повноцінне життя, отримувати нормальне харчування, купувати одяг, організувати свій побут та відпочинок. З урахуванням викладеного просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. В судовому засідання позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. На подані представником відповідача заперечення в частині перебування з 01.06.2009 року у відпустці без утримання до особливого розпорядження, пояснив, що не міг знаходитись у даній відпустці, оскільки заяву з вказаного приводу на адресу керівництва ГО Товаришне подавав. Крім цього, відповідно до законодавства України термін відпустки без збереження заробітної плати не може перевищувати 15-ти діб на рік. З огляду на викладене вважає Наказ голови ГО Товаришвід 30.05.2009 року № 30 незаконним. Не погодився [PERSON] і з твердженнями відповідача в частині розміру отримуваної заробітної плати - 650 грн. на місяць, оскільки відповідно до законодавства України мінімальна заробітна плата з 1 квітня 2010 року становить 884 грн, з 1 липня - 888 грн, з 1 жовтня - 907 грн, з 1 грудня - 922 грн. Представник відповідача у попередньому судовому засідання позовні вимоги [PERSON] не визнав, надав свої усні заперечення, а в подальшому, в судові засідання 18.06.2010, 15.07.2010, 16.10.2010, 10.11.2010, 02.12.2010, 21.01.2011, 04.03.2011 та 06.04.2011 року не зявився, про причину неявки суд не повідомив. Крім того, з боку відповідача не були надані у розпорядження суду витребувані документи, зокрема відомості по заробітній платі [PERSON], книги наказів, штатний розпис по ГО Товариштощо, у звязку з чим справа розглядається на підставі наявних в ній документів. Так, відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю, тобто заробітної плати захищається законом. Згідно вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. . Ст. 21 Закону України № 108/95-ВР від 24.03.1995 року Про оплату праціз відповідними змінами та доповненнями передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Відпустка без збереження заробітної плати надається працівникові з певних підстав, чітко визначених у ст.ст.25, 26 Закону України № 504/96-ВР від 15.11.1996 року Про відпусткита з дотриманням встановлених і них максимальних строків. Аналіз зазначених норм Закону вказує на грубе порушення з боку ГО Товаришгарантованих та охоронюваних Конституцією трудових прав [PERSON] На думку суду позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Суд не може погодитись з позицією позивача в частині вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.09.2009 року по 01.05.2010 року по 2000 грн. на місяць, оскільки вказана сума ніяким чином не підтверджена. В той же час, суд не може погодитись і з позицією відповідача щодо розміру заробітної плати позивача у розмірі 650 грн. на місяць, оскільки вказана сума не відповідає мінімальному розміру заробітної плати, встановленому законодавчо, і під час прийняття рішення змушений виходити саме з розміру заробітної плати, встановленої Законами України Про Державний бюджет України на 2009 рікта Про Державний бюджет України на 2010 рік, відповідно до яких з 01.07.2009 по 30.09.2009 року мінімальна заробітна плата в Україні становить 630 грн., з 01.10.2009 по 31.10.2009 року - 650 грн., з 01.11.2009 по 31.12.2009 року - 744 грн., з 01.01.2010 по 31.03.2010 року - 869 грн. та з 01.04.2010 по 30.06.2010 року - 884 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованої ГО Товаришперед [PERSON], заробітної плати за період з 01.09.2009 року по 01.05.2010 року становить 6259 (шість тисяч двісті пятдесят девять) грн. (630+650+744+744+869+869+869+884). Обгрунтованими суд вважає і вимоги [PERSON] в частині застосування індексації заробітної плати внаслідок знецінення та визначає її виходячи з наступного. 630 х 1,008 (індекс інфляції за вересень 2009 року) + 650 х 1,009 (індекс інфляції за жовтень 2009 року) + 744 х 1,011 (індекс інфляції за листопад 2009 року) + 744 х 1,009 (індекс інфляції за грудень 2009 року) + 869 х 1,018 (індекс інфляції за січень 2010 року) + 869 х 1,019 (індекс інфляції за лютий 2010 року) + 869 х 1,009 (індекс інфляції за березень 2010 року) +884 = 6528,38 грн. Суд вважає, що внаслідок невиплати позивачу заробітної плати, він втратив джерела для існування, а крім того, це потягло за собою невиконання з боку [PERSON] зобовязань перед третіми сторонами, зокрема, банківськими установами по укладеним кредитним договорам, що спричинило додаткові негативні наслідки для [PERSON] та спричинило моральні страждання та шкоду, при визначенні якої суд виходить із загальних засад справедливості, особи позивача та відповідача та визначає її у розмірі 5 (пять) тисяч грн.

Outcome: partial