Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

У травні 2010 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Ходосівської сільської рада Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним рішення. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 26 лютого 2007 року укладеного між Позивачем та [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1595 га по вул. Квітнева в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області. В даний час Позивач володіє земельною ділянкою на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку виданого Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 10 листопада 2009 року. В листопаді 2010 року Позивачу стало відомо, що [PERSON] має намір огородити по периметру свою земельну ділянку площею 0,15 га, яка межує з земельною ділянкою, якою володіє [PERSON]. При цьому встановила деревяні стовпи по периметру земельної ділянки, чим загородила проїзд до земельної ділянки позивачки з вулиці Квітневої. Просить визнання недійсним Державний акта на право власності на земельну ділянку виданий на імя [PERSON] та скасувати його державну реєстрацю, визнати недійсним рішення 22 сесії 4 скликання Ходосівської сільської ради від 31.10.2005року № 83/19 про затвердження технічної документації про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1530 га по вул. Червонопрапорна, 1 в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі та їх представники заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Як встановлено в судовому засіданні, Позивач на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 26 лютого 2007 року укладеного між Позивачем та [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1595 га по вул. Квітнева в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області. В даний час Позивач володіє земельною ділянкою на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку виданого Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 10 листопада 2009 року. Рішенням Ходосівської сільської ради № 83/19 від 31 жовтня 2005 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1530 га для обслуговування жилого будинку по вул. Червонопрапорна, 1 в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області. В даний час [PERSON] володіє земельною ділянкою на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку виданого Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі 06 листопада 2009 року. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності на право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст.118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, сільської або селищної ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад. Суд вважає законним і обґрунтованим рішення 22 сесії 4 скликання Ходосівської сільської ради від 31.10.2005року № 83/19 про затвердження технічної документації про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1530 га по вул. Червонопрапорна, 1 в с. Ходосівка Києво-Святошинського району, оскільки [PERSON]П, використала своє право на отримання земельної ділянки у власність відповідно до вимог ЗК України. На підставі даного рішення [PERSON] виготовила та здійснила державну реєстрацію Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 792695 від 08 листопада 2006 року. Відповідно до пункту 2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, прав колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі Державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою складається у двох примірниках, підписується органом, який прийняв рішення про передачу (надання) земельної ділянки у власність (постійне користування), та відповідним державним органом земельних ресурсів. Пунктом 3.2 зазначеної Інструкції, державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Відповідач [PERSON] по справі одержала право приватної власності на земельні ділянки згідно законодавчо встановленої процедури, що діяла на момент оформлення документів на право власності на земельні ділянки. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Слід зазначити, що державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлює, що державна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у визнанні недійсним Державного акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 792695 від 08 листопада 2006 року на імя [PERSON] і зареєстрований за номером 010632900554 та скасування його державної реєстрації як похідної вимоги від визнання недійсним державного акта. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 14 Конституції, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,ст. ст. 116,118,153,158 ЗК України, ст. 319 ЦК України пунктами 2.14, 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, прав колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, ч. 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та

Outcome: dismissed