Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 20 вересня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO]. Сімейне життя з чоловіком не складається через протирічність поглядів, відсутність спільної мови в питаннях подружнього життя, ведення домашнього господарства, виховання дитини. Спроби налагодити подружнє життя позитивних результатів не дали, на даний час вони проживають окремо. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що на даний час їх з відповідачем сімя існує формально, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного бюджету не ведуть, кожний з них живе своїм життям. З нею проживає та на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Просила розірвати шлюб, стягнути аліменти в розмірі ј частки від щомісячного заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечив, з доводами позивачки погодився та запевнив що зберегти їх сімю неможливо. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 20 вересня 2003 року виконкомом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис №93, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-БК №220446, виданим 20.09.2003 року. Від шлюбу у сторін 19 травня 2004 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини з березня 2011 року, шлюбних стосунків не підтримують, наміру зберегти сімю не мають, а тому суд приходить до висновку, що збереження сімї не можливе і суперечить інтересам кожного з подружжя, що має суттєве значення. За таких обставин шлюб доцільно розірвати. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, то згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Так як батько, відповідач по даній справі позовні вимоги про стягнення аліментів визнає в повному обсязі, згоден сплачувати їх у визначеному позивачкою розмірі, не зважаючи на знаходження на його утриманні непрацездатної матері, син потребує матеріальної допомоги, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст.182, 183 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а тому суд присуджує аліменти з часу подання позовної заяви до суду. Позивач звільненій від сплати судових витрат, а тому вони повинні бути стягнути з відповідача.

Outcome: approved