Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-13 00:00:00

В жовтні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON]. В позовній заяві [PERSON] зазначала, що [INFO] померла їх мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками зазначеної квартири є вона - позивач та [PERSON] Фактично спадщину після [PERSON] прийняв [PERSON], який постійно проживав з померлою в зазначеній квартирі. [INFO] помер батько - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, у вигляді 2/3 частин вищезазначеної квартири. Вона - позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де дізналась, що з аналогічною заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся і відповідач. Посилаючись на те, що батьки через похилий вік та за станом здоров'я (в 2008 році мати перенесла інсульт, була прикутою до ліжка) потребували належного догляду та матеріальної допомоги, а відповідач, проживаючи більше 10 років в Російській Федерації, батьками не цікавився, зв'язку з ними не підтримував, ігнорував свої обов'язки, передбачені ст.202 СК України, ухилявся від догляду та надання їм допомоги, [PERSON] просила про задоволення її позову. Під час судового розгляду справи представники [PERSON] позив підтримали та наполягали на його задоволенні. Стверджували, що за життя батьки сторін через стан здоров'я та похилий вік потребували стороннього догляду та допомоги. В 2008 році [PERSON] перенесла інсульт. Відповідач у наданні допомоги відмовився, посилаючись на відсутність грошей. На похорон матері не приїздив. Всі витрати по похованню матері лягли на позивача. На похорон батька відповідач [PERSON] також не приїхав. За життя батьки постійно повторювали, що квартира [ADDRESS] має залишитися дочці [PERSON]. Відповідач [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності. Позов [PERSON] не визнав. Згідно його пояснень, даних 22.02.2011 року в судовому засіданні Центрального районного суду м. Комсомольська-на-Амурі Хабаровського краю, він у 1993 році разом з дружиною і дитиною переїхав жити до Росії. Зі своїми батьками ([PERSON] і [PERSON].) не сварився і вони його не виганяли. В 2003 році приїздив до них у гості, разом виїжджали до моря у п. Коблево. З 2003 року постійно підтримував з ними зв'язок у телефонному режимі. На похорони батьків не приїздив через те, що йому пізно повідомляли про їх смерть. Заслухавши доводи представників позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з січня 1957 року. [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS], яка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1997 року належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її діти - сторони по справі [PERSON] та [PERSON], а також чоловік [PERSON] Сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку не приймали. Фактично спадщину після [PERSON] прийняв її чоловік, який проживав разом з нею за адресою - [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку у зазначеній квартирі [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] і [PERSON] Як позивач так і відповідач у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька [PERSON], подавши відповідні заяви до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №174/2010 року. Відповідно до ст.202 СК України дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч.ч.3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом. Згідно зазначеної норми підставами для усунення особи від права на спадкування за законом є наявність таких умов. По-перше, знаходження спадкодавця через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво у безпорадному стані. По-друге, потребу спадкодавця в сторонньому догляді. По-трете, ухилення спадкоємця від надання спадкодавцеві такого догляду. Як зазначено в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Виходячи зі змісту зазначених норм закону та згідно з вимогами ст.214 ЦПК України суд повинен встановити, як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи і лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Позивач не довела факту безпорадного стану як [PERSON] так і [PERSON], їх потреби в отримані допомоги від відповідача, який протягом тривалого часу проживає в Росії та не надала суду на підтвердження цього факту відповідних належних доказів. Також позивачем не надано суду доказів того, що [PERSON] умисно ухилявся від виконання свого обов'язку, мав можливість його виконувати, але не вчинив необхідних дій. Доводи позивача та її представників, а також показання свідків про те, що [PERSON] мала тяжку хворобу та потребувала стороннього догляду не підтверджені іншими доказами (медичними документами) та не можуть бути прийняті судом до уваги. Крім того, допитані свідки [PERSON], [PERSON] пояснювали, що [PERSON] мав захворювання, які були в нього пов'язані з віком, ходив, купував продукти, навіть торгував на ринку та казав що тим самим хоче матеріально допомогти відповідачу. Крім того, відповідачем [PERSON] були надані суду квитанції по сплаті міжнародних телефонних розмов, які свідчать про те, що останній підтримував зв'язок з батьками. Крім того, в ході судового розгляду, як сторони так і свідки не вказували на те, що померлий [PERSON] звертався до відповідача за наданням йому будь-якої допомоги чи скаржився на те, що така допомога йому потрібна, а відповідач ухиляється та не бажає її надавати. Доводи позивача та її представників, на підтвердження заявлених вимог, про те що [PERSON] та її чоловік понесли витрати, пов'язані з похованням батьків, а відповідач у таких витратах участі не брав, також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки правового значення для вирішення питання про усунення від права на спадщину вони не мають. Також, не можуть бути прийняті судом до уваги посилання позивача та її представників на те, що батьки за життя висловлювались про те, що квартира [ADDRESS] після їх смерті має перейти у спадок [PERSON], оскільки будь-якого розпорядження, відповідно до встановленого законом порядку, а саме - заповіту, а ні [PERSON], а ні [PERSON] не зробили, хоча мали таку можливість. Таким чином суд констатує, що в ході розгляду справи, не встановлено як факту умисного ухилення відповідача від надання спадкодавцям допомоги, так і факту перебування спадкодавців в безпорадному стані через тяжку хворобу та потребу спадкодавців в допомозі сторони відповідача, а тому підстав для задоволення позову відповідно до ст.1224 ЦК України не має. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed