Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-22 00:00:00

Сторони в період з 1982 по 15 лютого 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON]. Під час шлюбу сторони постійно мешкали в житловому будинку №77 по вул..Донецька в м.Попасна, який належав на праві приватної власності рідній матері відповідача [PERSON] При цьому 29 листопада 2010 року [PERSON] належний їй житловий будинок №77 по вул..Донецька в м.Попасна подарувала своєму сину відповідачу по справі [PERSON], який після припинення шлюбних відносин фактично створив нову сімю та змінив місце свого мешкання, тимчасово проживаючи в [INFO] разом із своєю співмешканкою [PERSON] Посилаючись на вище зазначені обставини, позивачка в поданому позові зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач почав створювати їй та її неповнолітній дочці перешкоди у користуванні житловим будинком з метою примусового виселення. Так, наприкінці липня 2011 року відповідач відключив житловий будинок від газо- та електропостачання, що змусило її разом із неповнолітньою дочкою змінити місце свого мешкання і в дійсний час вона та її неповнолітня дочка [PERSON] у звязку з відсутністю іншого житла, яке б належало їй на праві приватної власності, змушені тимчасово мешкати в будинку №91 по вул..Донецька в м.Попасна, який фактично належить сторонній людині і який не пристосований для постійного мешкання. При цьому відповідач замінив замок на вхідних дверях і не впускає її з дочкою до житлового приміщення, хоча в будинку залишились їх особисті речі, а також інше рухоме майно, яке було придбане сторонами під час шлюбу і яке є спільною сумісною власністю сторін. А тому в поданому позові позивачка просить суд вселити її та неповнолітню дочку [PERSON] в житловий будинок №77 по вул..Донецька в м.Попасна та зобовязати відповідача не чинити припони в користуванні даним житловим будинком. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, посилаючись на його необгрунтованість. При цьому стверджував, що він згоден на вселення в житловий будинок лише своєї неповнолітньої дочки [PERSON]. Суд, вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В суді без заперечень збоку сторін було встановлено, що сторони дійсно в період з 1982 по 15 лютого 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON]. Під час шлюбу сторони постійно мешкали в житловому будинку №77 по вул..Донецька в м.Попасна, який починаючи з 29 листопада 2010 року належить відповідачу. Вищезазначені обставини підтверджуються також і письмовими доказами на а.с.9,12,28-31. Також судом із пояснень позивачки було встановлено, що після розірвання шлюбу відповідач почав створювати їй та її неповнолітній дочці перешкоди у користуванні житловим будинком з метою примусового виселення, а саме наприкінці липня 2011 року відповідач відключив житловий будинок від газо- та електропостачання. Такі дії відповідача змусили позивачку та її неповнолітню доньку змінити місце свого мешкання і в дійсний час позивачка разом із дочкою змушені тимчасово мешкати в будинку №91 по вул..Донецька в м.Попасна, який фактично належить сторонній людині і який не пристосований для постійного мешкання. При цьому у позивачки іншого житла, яке б належало їй на праві приватної власності, на території м.Попасна немає. Вищезазначені обставини підтверджуються також і письмовими доказами на а.с.36,58 та поясненнями свідка [PERSON] Судом враховується, що відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а втрачають це право у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Крім того, згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу (плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги). Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства, судом із пояснень позивачки було встановлено, що вона постійно мешкає в цьому будинку з 1983 року, а її неповнолітня дочка з дня свого народження з 22 липня 1994 року, що також підтверджується й відомостями про місце реєстрації, зазначеними у паспорті позивачки та її дочки (а.с.5-8,33-35) та довідкою і актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.10,13). При цьому під час вселення позивачки у 1983 році в житловий будинок ніяких домовленостей щодо порядку користування цим приміщенням між сторонами не існувало, так як позивачка вселилася як дружина відповідача. Крім того, судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин позивачка сумлінно виконувала обовязки щодо утримання житлового будинку та сплати наданих комунальних послуг, що підтверджується наданими позивачкою доказами на а.с.37-49. При таких встановлених судом обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.64,156 ЖК України, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved