Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свій позов мотивують тим, що вони є співвласниками житлового будинку № 53, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Львівській. В даному будинку зареєстровані позивач [PERSON], разом з нею проживають [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], однак не проживає близько 30 років. Таким чином, оскільки відповідач у будинку не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, просять визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, будинком № 53, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Львівській та зобовязати сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб зняти з реєстрації [PERSON] з реєстрації будинку № 53, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Львівській. Позивачі в судове засідання не зявились, попередньо подали суду заяву в якій просили справу слухати у їх відсутності, позов підтримали з підстав в ньому викладених та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлена про час та місце слухання справи належним чином. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку № 53, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Львівській, що стверджується свідоцтвами про право на спадщину та заповітом (а.с.6-8). Згідно будинкової книги для прописки громадян в житловому будинку № 53, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Львівській зареєстрований [PERSON] ( а.с. 12-14). Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] в житловому будинку № 53, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Львівській, не проживає, дана обставина стверджується актом перевірки паспортного режиму та висновком дільничного інспектора міліції [PERSON] від 09.05.2011 року (а.с.9-11). З врахуванням вищенаведеної норми закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід усунути перешкоди в користуванні житлом житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами № 53, що знаходиться в м. Луцьку по вул. Львівській, шляхом зняття з реєстрації відповідача. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved