Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON], 19.04.2001р.н. в сумі 8083грн.; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому мають неповнолітню дитину [PERSON], 19.04.2001р.н.. 22 травня 2003 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею. Згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 03.11.2006р. відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] до його повноліття. Окрім цього, їх син являється інвалідом з дитинства з діагнозом: дитячий церебральний параліч, синдром дистонічного тетрапаразу в стадії відсутності пересування, в фазі лежання без контролю голови; подвійна гемеплегія; двобічна сенсорна глухота. З 19.03.2011р. до 07.07.2011р. їх син перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: двобічна пневмонія, ARDS, правобічний ексудативний плеврит, ДЦП, спастичний тетрапарез, ДН1, ССН1. На придбання ліків, допоміжних медичних матеріалів, спеціального харчування нею були витрачені кошти в сумі 16166,18грн. Відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини не бере, у зв'язку з чим просить позов задоволити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до змісту позовних вимог. Додатково пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Син з народження хворіє на важке захворювання, тривалий час перебуває на стаціонарному лікуванні в реанімації, потребує постійних витрат на лікування, які відповідачем в добровільному порядку не надаються. З урахуванням вищенаведеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. За вимогами ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22 травня 2003 року розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис №227 (а.с.6). В даному шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], 19.04.2001р.н.(а.с.5), який після розірвання шлюбу між сторонами син залишився проживати з позивачем. З виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м.Львова 19.02.2007р. вбачається, що згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2006 року з відповідача [PERSON] вирішено стягувати на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], 19.04.2001р.н. в розмірі ј усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.11.2006 року і до його повноліття. Неповнолітня дитина сторін - [PERSON], 19.04.2001р.н. являється інвалідом з дитинства. З медичного висновку №29 від 25.10.2001р. вбачається, що [PERSON], 19.04.2001р.н. встановлено діагноз двобічна хронічна сенсоневральна глухота (а.с.8). З виписки з історії хвороби вбачається, що [PERSON], 19.04.2001р.н. проходив 1-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування м.Трускавця з 16.12.2009 року по 27.12.2009 року та йому встановлено діагноз: ДЦП: синдром спастичного тетрапарезу, в стадії відсутності пересування, в фазі лежання без контролю голови, дискінетичний синдром, рухові порушення V рівня за класифікацією GMFCS (а.с.9). З витягу з медичної карти стаціонарного хворого №602 Львівської обласної дитячої спеціалізованої клінічної лікарні, вбачається, що [PERSON], 19.04.2001р.н. з 12.02.2010р. по 19.02.2010р. знаходився на стаціонарному лікуванні з клінічним діагнозом: ДЦП, гіперкінетична форма, спастичний тетрапарез з стійкими руховими порушеннями, відставання в психологічному розвитку, залізодефіцитна анемія (а.с.10). З виписки з історії хвороби Міжрегіонального центру соціально-трудової, професійної та медичної реабілітації інвалідів вбачається, що [PERSON], 19.04.2001р.н. знаходився на стаціонарному лікуванні з 02.08.2010р. по 13.08.2010р. з діагнозом: ДЦП, синдром спастичного тетрапезу з переважним пораженням верхніх кінцівок (а.с.11). З витягу з історії хвороби стаціонарного хворого Комунального закладу ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр», вбачається, що [PERSON], 19.04.2001р.н. знаходився на стаціонарному лікуванні з 19.03.2011р. по 07.07.2011р. з клінічним діагнозом: двобічна пневмонія, ARDS, правобічний ексудативний плеврит, ДЦП, спастичний тетрапарез, ДН1, ССН1(а.с.12). Відтак, дитина сторін з народження хворіє важкими захворюваннями, тривалий час перебуває на стаціонарному лікуванні, та відповідно потребує постійних додаткових витрат на лікування, які надаються позивачем. Судом встановлено, що на придбання ліків, допоміжних медичних матеріалів, спеціального харчування позивачем були витрачені кошти в сумі 16166,18грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками (а.с.13-30). З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини в розмірі половини витрачених позивачем коштів, а саме 8 083грн. є підставними та підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 185 СК України, та

Outcome: approved