Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 22.09.2011 року звернулась до суду з даним позовом до ДП «Донецька залізниця», третя особа [PERSON], посилаючись на наступні обставини. Як зазначає позивачка 22 липня 1988 року вона була прийнята по безстроковому трудовому договору провідником пасажирських вагонів вагонного депо станції Донецьк ДП «Донецька залізниця». Згодом 07 червня 2000 року з позивачкою, яка на той час працювала провідником пасажирських вагонів парку відстою був укладений строковий трудовий договір (контракт), 24 січня 2001 року вона була переведена провідником пасажирських вагонів 4 розряду. 01 червня 2010 року з [PERSON] знов був укладений строковий трудовий договір (контракт з працівником № 5808) за посадою провідник пасажирського вагону (у поїздах далекого і місцевого сполучень, фірмових, міжнародних та швидкісних поїздів) зі строком дії до 06 червня 2015 року. Проте в трудову книжку запис про укладення цього контракту внесений не був. Позивачка вказує, що 26 серпня 2011 року її направили у поїздку провідником пасажирського вагону № 2 сполученням Донецьк-Сімферополь-Донецьк, поїзду № 277/278. В порушення вимог ст.66 КЗпП України та Колективного договору структурного підрозділу [PERSON] обслуговувала вагон одна замість двох провідників, що підтверджується графіком чергувань провідників. 27 серпня 2011 року з оборотного пункту призначення поїзд прямував до Донецька. При цьому при послідуючому розборі у вагонному депо позивачці стало відомо, що на станції Мелітополь о 4 год. 46 хв. посадовими особами Укрзалізниці проводилась перевірка з метою виявлення безквіткових пасажирів. Начальником вагонного депо [PERSON] за результатами оперативного розбору було прийнято рішення про винесення [PERSON] догани за те, що вона спала в робочий час. Проте 19 вересня 2011 року позивака була викликана до відділу кадрів де їй була вручена трудова книжка із записом про звільнення за п.8 ст.36 КЗпП України на підставі передбаченій контрактом, згідно наказу № 3038/ОС від 19.09.2011 року. Позивачка вказує, що її всупереч вимогам законодавства не ознайомили з наказом та не видали на її вимогу його копію, пояснивши, що наказ ще не підписаний начальником вагонного депо. Позивачка [PERSON] вважає, що її звільнення відбулось незаконно, оскільки пунктом 18 контракту № 5808 від 01.06.2010 року передбачені усі підстави, за яких є можливим його дострокове розірвання. Крім того, згідно з п.20 контракту при достроковому розірванні контракту у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов’язань, передбачений контрактом, він розривається з попередженням відповідальної сторони за два тижні. Однак такого попередження, як зазначає [PERSON], вона не отримувала. Позивачка також посилається на те, що вона не була ознайомлена з Інструкцією провідника пасажирських вагонів № ЦЛ-0038 та наказом про її звільнення, чим були порушені вимоги п.6 контракту та п.1 ч.1 ст.29, ч.4 ст.149 КЗпП України. Тому позивачка [PERSON] просила суд визнати наказ № 3038/ОС від 19.09.2011 року незаконним та поновити її на роботі за посадою провідник пасажирського вагону (у поїздах далекого і місцевого сполучень, фірмових, міжнародних та швидкісних поїздів) резерву провідників дільниці 1 вагонного депо Донецьк Державного підприємства «Донецька залізниця»з 19.09.2011 року, стягнути з ДП «Донецька залізниця»середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 2000 гривень та витрати на правову допомогу адвоката у сумі 2000 гривень, а також понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердивши обставини, викладені у позовній заяві. Позивачка пояснила, що всупереч встановленим нормативам обслуговування вагонів пасажирських вагонів, вона 27.08.2011 року не була своєчасно змінена іншим провідником. Тому 27.08.2011 року у період часу з 4 до 5 годин вона заснула у службовому купе і не відчинила двері вагону на станції Мелітополь, хоча вільних місць у її купейному вагону не було і посадка чи висадка пасажирів не відбувалась. Позивачка вказує, що існувала домовленість з іншим провідником, що вона підмінить її на час її відпочинку. За таких обставин позивачка вважає, що умов контракту вона не порушувала, а її звільнення відбулось незаконно. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ДП «Донецька залізниця» [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснивши суду, що позивачка була звільнена за порушення умов контракту, а саме п.4 контракту. [PERSON] під час перевірки спала у вагоні № 2, який повинна була обслуговувати, ревізори не змогли її розбудити, у зв’язку із чим був викликаний наряд міліції, що було відображено у рейсовому журналі. Позивачка була ознайомлена з Інструкцією провідника пасажирського вагону № ЦЛ-0038 та наказом про звільнення від 19.09.2011 року, про що свідчить її власний підпис на наказі. Крім того [PERSON] на виконання п.20 контракту була 29.08.2011 року попереджена про розірвання контракту, проте від підпису відмовилась. Просив у задоволені позовних вимог відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з’явився, у наданій суду заяві просив позов розглянути за його відсутності. Суд, вислухавши позивачку і її представника, представника відповідача –ДП «Донецька залізниця»та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 01 червня 2010 року уклала з ДП «Донецька залізниця»контракт з працівником № 5808, за яким вона була прийнята на роботу у резерв провідників дільниці 1 групи за посадою провідник пасажирського вагона (у поїздах далекого і місцевого сполучень фірмових, міжнародних та швидкісних поїздів). Строк дії контракту з 07.06.2010 року по 06.06.2015 року. Пунктом 18 цього контракту були встановлені додаткові підстави припинення та розірвання контракту, не передбачені чинним законодавством, а саме: встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі; допущення порушення прикордонних та митних правил при перетині державного кордону України; встановлення факту повторного використання постільної білизни; внесення недостовірних даних щодо обліку пасажирів та комплектів постільної білизни бланк № ЛУ-72/У3; незабезпечення своєчасних та безпечних умов проїзду пасажирів, їх посадки і висадки, що призвело до травмування або смерті пасажира; допущення випадків пожежі в пасажирських вагонах внаслідок недбалого ставлення до своїх службових обов’язків. Як вбачається з наказу начальника вагонного депо Донецьк від 29.08.2011 р. № 61/С «По розбору результатів перевірки поїзду № 277/278 сполученням Донецьк-Сімферополь-Донецьк (ЛНП [PERSON]В.) працівниками ЦКРУ, проведену 27.08.2011 р.»за порушення п.3.1.17 Інструкції провіднику пасажирських вагонів № ЦЛ-0038, що виразилось у не здачі зміни та відпочинку у робочий час, провідника пасажирських вагонів [PERSON] ознайомити про розірвання контракту та розірвати з нею контракт на підставі п.8 ст.36 КЗпП України у двохтижневий термін з моменту її ознайомлення. Наказом № 3803/ОС від 19.09.2011 року про припинення трудового договору (контракту), що був виданий начальником вагонного депо Донецьк ДП «Донецька залізниця»[PERSON], провідник пасажирського вагона [PERSON] 19.09.2011 року була звільнена з резерву провідників дільниці 1 групи за п.8 ст.36 КЗпП України. Пункт 8 частини 1 ст.36 КЗпП України у якості підстави припинення трудового договору зазначає підстави, передбачені контрактом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів»вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Суд, аналізуючи вищенаведене, дійшов висновку, що [PERSON] було звільнено за умов, що не передбачені п.18 контракту у якості додаткових підстав припинення та розірвання контракту. Отже, суд вважає, що законні підстави для її звільнення за п.8 ст.36 КЗпП України та видачі наказу № 3038/ОС від 19.09.2011 року були відсутні. Частина 1 ст.235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним наказу про припинення трудового договору (контракту) № 3038/ОС від 19.09.2011 року і поновлення на роботі є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує вимоги про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З довідки № 1077 від 13.12.2011 року вагонного депо Донецьк вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за два місяці, що перебували звільненню, дорівнює 101 гривні. Таким чином, на її користь з ДП «Донецька залізниця» слід стягнути відшкодування середнього заробітку за період часу з 19.09.2011 по 21.02.2012 року у розмірі 11110 грн. (101 грн. х 110 робочих днів) (без урахування прибуткового податку, обов’язкових платежів). Крім того, задовольняючи позов в цій частині, суд також на підставі ст.237-1 КзПП України вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки внаслідок незаконного звільнення позивачки були порушені її трудові права і вона зазнала моральних страждань, що призвели до втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з ДП «Донецька залізниця»на користь позивачки відшкодування моральної шкоди на суму 1000 гривень. Також відповідно до ст.84 ЦПК України, враховуючи участь представника позивачки - адвоката [PERSON] у судових засіданнях: 8 лютого 2012 р. (1 година 30 хвилин : 1073 грн. 40 % = 460 грн. 53 коп. (1 год.) + 230,26 грн. (30 хв.), а всього 690,79 грн., та 21 лютого 2012 року (30 хвилин 230,27 грн.), суд вважає за необхідне стягнути з ДП «Донецька залізниця»витрати на правову допомогу всього в сумі 921,06 грн. Крім того, з ДП «Донецька залізниця»на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 111 грн. 10 коп. пропорційно сумі, яка відшкодовується на користь позивачки [PERSON] у якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На користь [PERSON] також необхідно стягнути з цього ж відповідача сплачені нею витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу розмірі 37 грн. Відповідно до вимог пунктів 2, 4 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 2222 гривні підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст.235, 237-1 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» та

Outcome: partial