overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Шлюб між сторонами по справі зареєстровано 12.05.1984 року Красносільською сільською радою Збаразького району Тернопільської області за актовим записом № 2. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що на ґрунті зловживання алкогольними напоями відповідач влаштовує сімейні сварки, які призвели до неприязних відносин. Внаслідок цього сторони припинили подружні взаємовідносини і з 2000 року проживають окремо. В суді представник позивачки позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечив проти його задоволення. У відповідності з показами представника позивачки та відповідача судом встановлено, що на ґрунті взаємної неприязні, між сторонами систематично виникали сварки, внаслідок чого вони припинили подружні взаємовідносини, з 2000 року проживають окремо і не мають наміру вживати заходи щодо збереження сімї. Таким чином, проаналізувавши здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що даний позов слід задоволити, оскільки вищенаведені встановлені судом обставини свідчать про те, що спільне життя данного подружжя і збереження їхнього шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

22.07.2011 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 06.06.1998 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, просила повернути дошлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 06 червня 1998 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Спір про поділ спільно нажитого майна та про утримання і виховання неповнолітнього сина між сторонами відсутній. За таких умов, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

26.07.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до \~відповідача \~про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12655,59 грн. та судових витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У \~судове засідання від представника \~позивача надійшла заява, в якій він\~просить провести розгляд справи \~за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. За таких умов суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає \~положенням ст. 224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що згідно кредитного договору № Ч4670оф від 30.01.2008 року відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 3850 грн. Відповідно до даного договору кошти були надані відповідачу\~ строком на 12 місяців з платою за користування у розмірі 0,148 % за кожен день користування кредитом на фактичний залишок його суми. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~ Як убачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] \~умови договору не \~виконувала, \~внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту в розмірі 12655,59 грн., в томі числі: 3837,96 грн. борг за тілом кредиту, 4979,67 грн.борг зі сплати процентів за користування \~кредитом та 3837,96 грн. борг по сплаті пені.\~ Відповіднодо ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. \~ \~ \~ \~ Таким чином заборгованість за кредитним договором 12655,59 грн. підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ Також підлягають стягненню з відповідача \~судовий збір на користь позивача в розмірі 126,55 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

26 липня 2011 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в розмірі 1466,75 грн. та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив роглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких умов суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2009 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] [PERSON] було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 005-24500-191209. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Відповідач станом на 17 травня 2011 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість без урахування неустойки (пені) в сумі 1466,75 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність на позовних вимогах наполягав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення ,з наступних підстав: З свідоцтва про одруження І-АМ № 102165 від 07 серпня 2004 року виданого виконавчим комітетом Леухівської сільської ради, Іллінецького району, Вінницької області, вбачається, що сторони по справі уклали шлюб між собою, про що зроблено актовий запис № 5. Згідно свідоцтва про народження І-АМ № 004553 від 01 лютого 2005 року, виданого виконавчим комітетом Леухівської сільської ради, Іллінецького району, Вінницької області, вбачається, що [PERSON] [INFO] являється сином сторін по справі. Сторони втратили почуття одне до одного, між ними часто виникають сварки, не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинилися. Таким чином судом встановлено, що сімя остаточно розпалась, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Оскільки позов задоволено суд стягує з відповідача на користь позивача державне мито в сумі 08 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те,що 07.11. 1987 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований в ЗАГСі Іванківського райвиконкому Київської області, актовий запис № 111. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 05.02. [INFO] На жаль, їх сімейне життя з відповідачем не склалося. Відповідач зловживає спиртними напоями,вчиняє дома сварки,що негативно впливає на психологічний стан в сім»ї . Між ними втрачено почуття любові та поваги. Між ними фактично припинено шлюбні відносини,спільне господарство не ведуть. Позивачка просить шлюб розірвати,дітей залишити з нею. В судове засідання відповідач не з»явився. Про час та місце розгляд справи повідомлений вчасно. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Пояснила,що відповідач зловживає спритними напоями. Не поважає її,не піклується про сім»ю. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає,що шлюб слід розірвати, так як шлюб фактично розпався, між подружжям склалися неприязні взаємовідносини, що суперечить інтересам сім»ї. Неповнолітнього [PERSON], 05.02. [INFO],до його повноліття,залишити на вихованні матері. При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС позивачку звільнити від сплати державного мита(потерпіла 3 категорії), з відповідача стягнути по 17 грн. 00 коп. державного мита. На підставі наведеного, ст.110. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб з останнім, посилаючись на те, що їх шлюб фактично розпався, вона з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують та відновлювати їх наміру не має. Сторони по справі, відповідно до ст.. 158 п. 2 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 14.03.96. у Коритненській сільській раді Балтського району Одеської області сторони по справі зареєстрували свій шлюб. Від даного шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], 21.02.97. року народження, та син [PERSON], 16.05.11. року народження. Розірвання шлюбу в судовому порядку, за своєю сутністю передбачає механізм розірвання шлюбу, коли у подружжя немає згоди на добровільне його розірвання або присутні неповнолітні діти. Розірвання шлюбу в судовому порядку здійснюється у випадках, передбачених ст. 109 СК України і ст. 110 СК України, в тому числі коли і жоден з подружжя не заперечує проти припинення подружнього життя, але вони мають спільних неповнолітніх дітей. Шлюб не може бути розірваний протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один з подружжя зробив протиправну дію, що містить ознаки злочину, у відношенні іншого з подружжя або дитини. Згідно ч. 3 ст. 110 СК України чоловік та дружина мають право предявити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Також чоловік і дружина мають право предявити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року в таких випадках: а) батьківство щодо неї визнане іншою особою; б) за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено з актового запису про народження дитини.\~ Таким чином, позов кожного з подружжя про розірвання шлюбу може бути предявлено тільки після спливу терміну в один рік після народження дитини, а саме сина [PERSON], 16.05.11. року народження. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою до Юськовецької сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, посилаючись на те, що у шестимісячний строк не подала заяву про прийняття спадщини, залишеної спадкодавцем [PERSON], який помер 14.08.2010 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю і просить визнати пропуск строку для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона вважала, що вступила в управління спадковим майном, бо у неї на руках знаходилися документи на будинок. Крім цього, продовж 2010 року, вона часто змушена була виїжджати на заробітки, а тому у неї не було можливості реалізувати свої спадкові права. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак направив заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю і просить справу слухати в його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, вважає, що заява підставна і підлягає до задоволення з врахуванням слідуючого. [PERSON] постійно проживав в [INFO] і помер 27.07.2010 року, у віці 79 років. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованому в с. Юськівці Лановецького району. Згідно заповіту від 11 лютого 2009 року, посвідченого секретарем виконкому Карначівської сільської ради, померлий [PERSON] все своє майно заповів позивачу. Позивач у шестимісячний строк не звернулася із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини, що є перешкодою успадкувати майно за заповітом. Відповідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Проаналізувавши докази, представлені позивачем і ті, що здобуті в судовому засіданні, суд вважає, що в даному випадку слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON], визнавши причини пропуску шестимісячного терміну поважними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

\~ \~ У січні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 2008 року між нею та [PERSON] було укладено договір дарування належного їй житлового будинку, розташованого по вул. Івана Діброви, 13 в с.Орлівка Теплицького району Вінницької області\~ хоча, підписуючи договір, вона вважала, що укладає договір довічного утримання, оскільки за станом здоровя потребувала догляду й матеріальної допомоги. За домовленістю із [PERSON], який обіцяв їй переїхати до неї на проживання, доглядати її, займатись домашнім господарством, за таких умов вона погодилась підписати договір, вважаючи що він базується на таких умовах, проте \~\~[PERSON] не виконує свою обіцянку доглядати її. Позивачка [PERSON] просить визнати недійсним договір дарування та поновити їй право власності на будинок, так як домовленості про її утримання відповідач не виконує, приїздить раз на рік. Знайшовши в кінці 2010 року документи на будинок, вона проконсультувавшись у юристів, зрозуміла, що її було обмануто і бажає поновити своє право власності на будинок. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав суду письмову заяву про згоду на розгляд справи без його участі. Судом установлено, що [PERSON], [INFO], на праві власності належав житловий будинок по вул.Івана Діброви, 13 в с.Орлівка Теплицького району Вінницької області\~. 28.11.2008 року вона подарувала належний їй будинок [PERSON], який обіцяв їй переїхати до неї на проживання, доглядати її, займатись домашнім господарством. Дані правовідносини регулюються: - ст. 235 ЦК України - удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. \~ \~ Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. - ст. 230 ЦК України - якщо одна із сторін правочину умисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий праввочин визнається судом недійсним. - Постановою Пленуму ВС України від 6 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними: п.19 відповідно до ст. 229 та 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї із сторін з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Згідно п.20 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Тому, враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що [PERSON] на момент укладення правочину вважала, що укладає договір довічного утримання, оскільки за станом здоровя, що підтверджується її амбулаторною карткою, потребувала догляду й матеріальної та фізичної допомоги, проте внаслідок обману було укладено договір дарування - суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтовані доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, відклавши виготовлення повного тексту рішення на пять днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.12.2009 року Міським відділом РАЦС Головного управління юстиції в Херсонській області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами не склалися, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, з липня 2011 року шлюбні відносини фактично припинені. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання суперечить її з відповідачем інтересам та інтересам їх дитини. Також пояснила, що син проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, а саме просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи дня подання заяви до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання з»явився, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, пояснивши, що має неофіційний заробіток 2000 -2500 грн. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що вбачається з Свідоцтва про шлюб І-КГ №049512 від 25.12.2009 року. З свідоцтва про народження І-КГ №107838 від 02.09.2010 року вбачається, що сторони по справі від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати, оскільки сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, їх шлюб носить формальний характер, при зазначених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення. Крім того, судом встановлено і це не заперечувалося сторонами, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом враховується при визначенні розміру аліментів пояснення самого відповідача, що він має неофіційний дохід. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає що вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно також підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.110,112, 180, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 26.01.2008 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали конфлікти, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 26.01.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю не мають, майнові спори між ними відсутні. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, не мають взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити прізвище-Шлапак. При зверненні до суду позивачкою сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір з позовної заяви про розірвання шлюбу, а тому суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved