overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2011 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] прохаючи стягувати з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини –[PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень (а.с. 1, 10-11). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 30 січня 2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем від якого має неповнолітню дитину – [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Шлюб між ними не розірвано, але через місяць після народження дитини відповідач пішов з родини і добровільно матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. У судовому засіданні свій позов підтримала, прохала його задовольнити. Пояснення надала аналогічні викладеним у позові. Прохала стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень з тих підстав, що не знає місця його роботи та розміру його заробітку. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Пояснив суду, що з того моменту, як пішов з суду, матеріальну допомогу дружині на утримання своєї дитини не надавав. Вислухавши сторони та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2). Від шлюбу мають неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO] (а.с. 63). На даний час подружжя мешкає окремо одне від одного, а дитина проживає з позивачем (а.с. 4). Відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров’я та матеріальне становище дитини, стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Згідно з вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач зобов’язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. Суду повідомив, що не працює, що має істотне значення для визначення питання про визначення розміру та виду аліментів. З цих підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 300 гривень щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON]Г у липні 2011 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] прохаючи стягувати з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини –[PERSON] Марісели, [INFO], у розмірі 25% з усіх видів його заробітку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 липня 2008 року (а.с. 13). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 29 грудня 1993 року уклала шлюб з [PERSON] від якого має неповнолітню дитину –[PERSON] Маріселу, [INFO], що проживає разом з нею. Шлюб між розірвано і добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. У судовому засіданні свій позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснення надала аналогічні викладеним у позові. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі, судових витрат по справі. Заперечував проти того, щоб аліменти стягувалися з 05 липня 2008 року. Вислухавши сторони та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину –[PERSON] Маріселу, [INFO], яка знаходиться на утриманні матері (а.с. 5-6). На даний час дитина проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров’я та матеріальне становище дитини, стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Згідно з вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову. Відповідач зобов’язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги, достатньої для утримання доньки не надає, і з цих підстав суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Разом з тим, стягнути аліменти можливо лише з дати подачі позову –з 06 липня 2011 року, а не з 05 липня 2008 року, як прохає позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2011 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 14 липня 1989 року. Від шлюбу дітей немає. Внаслідок свар на побутовому ґрунті він не вважає можливим далі проживати з нею родиною. Шлюбні відносини між ними припинено у листопаді 2010 році і сім’я фактично розпалася. Примирення та відновлення родини неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Спір про поділ нажитого майна буде вирішено в іншому судовому процесі. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити позов у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що жив у квартирі відповідача, яка дуже погано ставилась до нього, як до чоловіка, але використовувала його працю на користь своєї родини. Розірвати шлюб через органи РАЦС відповідач не схотіла. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але до суду не з’явилася, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 9). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення позивача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 14 липня 1989 року уклали шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1610 (а.с. 5). Від шлюбу дітей не мають. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 38 гривень 50 копійок (а.с. 1-2). Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім’ї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2011 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 22 жовтня 2010 року. Від шлюбу дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі та збереження сім’ї вважає недоцільним, а тому шлюб необхідно розірвати. Спору про поділ майна немає. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити позов у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що основною причиною розірвання шлюбу є зловживання чоловіком спиртними напоями і застосування на цьому ґрунті до неї фізичного та психологічного насильства, а також нехтування ним сімейними обов’язками. Відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу не бажала. Відповідач до суду не з’явився, звернувся із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 11). Заслухавши пояснення позивача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони 22 жовтня 2010 року уклали шлюб у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 234 (а.с. 4). Від шлюбу дітей не мають. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 38 гривень 50 копійок (а.с. 1-2). Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами суд дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім’ї неможливе, так як суперечить інтересам позивача. Тому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2011 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01 серпня 1995 року. Від шлюбу має неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO], яка мешкає з нею. Внаслідок несумісності характерів та втрати поваги, любові та дружби одне до одного, їх сім’я фактично розпалася. З серпня 2006 року вони мешкають окремо одне від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільним побутом та взаємними правами та обов’язками не пов’язані, а тому шлюб необхідно розірвати. Спору про поділ нажитого майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати з нею. Прохала відновити її дошлюбне дівоче прізвище –[PERSON]. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити позов у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач позов визнав, погодився з тим, щоби після розірвання шлюбу дитина залишалась мешкати з позивачем. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 01 вересня 1995 року уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1025 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем (а.с. 4). На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 38 гривень 50 копійок (а.с. 1-2). Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім’ї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2010 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 27 серпня 2005 року. Від шлюбу має неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO], яка мешкає з нею і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обов’язки. В силу такою поведінки відповідача вона втратила почуття поваги та кохання. Шлюбні відносини припинені з листопада 2009 року, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про утримання та виховання дитини і про поділ майна немає. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити позов у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Після розірвання шлюбу прохала дитину залишити проживати із нею. Відновлення дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу не бажала. Відповідач у судове засідання не з’явився, звернувся із письмовою заявою у якій прохав суд розглянути справу за його відсутності, що розцінюється судом, як визнання позову (а.с. 23). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони 27 серпня 2005 року уклали шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 599 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою (а.с.6). На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 38 гривень 50 копійок (а.с. 1-2). Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім’ї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2010 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 06 травня 1995 року. Від шлюбу має неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO], який мешкає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на життя, наслідком чого є втрата почуття поваги та кохання одне до одного. Шлюбні відносини вона не підтримують більше трьох місяців, подальше спільне проживання те збереження родини неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу дитина залишиться мешкати з нею. Спору про утримання та виховання дитини та поділ майна немає. У судове засідання сторони не з’явилися, звернулися із письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутності - позивач позов підтримала, відповідач позов визнав (а.с. 21, 24). З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 197 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони 06 травня 1995 року уклали шлюб у Полтавському міському палаці шлюбів, актовий запис № 685 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину – [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем (а.с. 5). На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 38 гривень (а.с. 1-2). Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім’ї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

17.10.2003 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, між сторонами було зареєстровано шлюб. Згідно наданої копії свідоцтва про народження, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якого, як вказує позивач, відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 940 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розглянути справу у її відсутність, без проведення фіксування судового процесу, уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, без проведення фіксування судового процесу, проти уточненних позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 161556, виданого Відділом РАЦС Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Запоріжжя від 13.01.2005 року, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. З наданої суду довідки Комунального підприємства «ВРЕЖО-1»від 23.11.2011 року, неповнолітній [PERSON], [INFO] мешкає разом з матірю [PERSON] У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

\~ В позові [PERSON] вказує на те, що перебуває з [PERSON]\~в зареєстрованому шлюбі з 06.11.1985 року. Однак, протягом останніх років спільне життя з відповідачем через постійні суперечки з відповідачем стало неможливим, сімя фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння, в звязку з цим спільне господарство не ведеться, сторони шлюбних відносин не підтримують протягом останніх років. Намагання зберегти сімю не дали бажаних результатів, тому звернулася з позовом до суду. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя є неможливим через постійне зясування стосунків між нею та відповідачем, що впливає на її емоційний та фізичний стан. Просила \~суд шлюб між ними розірвати, оскільки подальше спільне життя суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позову, просить справу розглядати у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, \~суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ У відповідності з \~ч. 2 \~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення \~про розірвання шлюбу, якщо \~буде \~встановлено, що \~подальше \~спільне життя \~подружжя і збереження \~шлюбу \~ суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають \~істотне значення. \~ Як \~вбачається з матеріалів справи, сторони припинили подружні \~стосунки, через постійні суперечки, різні погляди на життя, що суперечить інтересам позивачки. Відповідач кроків для збереження сімї не робить. Вказані обставини [PERSON] не оспорив, хоча мав таку можливість. \~ Такі, встановлені \~судом \~фактичні обставини є перепоною \~для \~продовження подружніх стосунків сторін і \~подальше їх подружнє життя \~лише \~суперечитиме\~інтересам позивачки. Тому, \~суд вважає, що \~сімя \~сторін \~розпалась остаточно, відновити її вже неможливо, і шлюб необхідно розірвати. \~\~

Outcome: approved