Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, в якому зазначив, що він перебував у трудових відносинах з Державним підприємством "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1 " з 16.08.1990 року до 17.10.2009 року, працюючи в шахті. За цей період з ним стався нещасний випадок в 2000 році. За матеріалами спеціального розслідування складався відповідний акт про нещасний випадок на виробництві за формами Н-1 та Н-5. Тривалий час перебував на лікуванні. Первинно 04.11.2008 року висновком МСЕК позивачу встановлено втрату 5 % відсотків професійної працездатності у звязку з трудовим каліцтвом. 15.09.2009 року первинно, вторинно висновком МСЕК встановлено 50% втрати професійної працездатності за сукупністю з 15.09.2009 року у звязку з професійним захворюванням: первинно- 45% за радікулопатією; вторинно 5% за трудовим каліцтвом від 13.12.2000 року, професія гірник підземний з повним робочим днем в шахті. В ході вторинного огляду висновком МСЕК йому встановлено 3 групу інвалідності безстроково за профзахворюванням : 50% втрати професійної працездатності з 15.09.2011 року за сукупністю : 45% - за профзахворюванням хронічна радікулопатія; 5% - за трудовим каліцтвом. На теперішній час професійні захворювання спричиняють йому моральну шкоду та фізичний біль, змінився нормальний спосіб життя, потрібно періодично лікуватися стаціонарно, його постійно переслідують надсадний кашель , біль при диханні. Потрібно корегувати своє життя, що спричиняє йому моральні страждання. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50000 гривень. В судове засідання позивач не з"явився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти прийняття заочного рішення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, на їхньому задоволенні наполягала. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, надав письмові заперечення, в яких позов не визнав, мотивуючи тим, що позивач працював на підприємстві добровільно, в будь-який час міг розірвати трудові відносини з підприємством, його вимоги носять формальний характер, окрім того, він має змогу звернутися до Фонду соціального страхування від нещасних випадків з заявою про відшкодування витрат на придбання ліків. Зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4.1 свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі 1-9/2004 ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій тощо. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3103.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз"яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин , зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров"я умовах , яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя , обов"язок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 13 грудня 2000 року з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, він отримав травму закритий перелом основної фаланги 3 пальця лівої стопи. За даним фактом було складено акт по формі Н-1 № 237 від 15.12.2000 року. З виписки з протоколу засідання комісії з охорони праці ДП ШахтоуправлінняПівденнодонбаське № 1від 26.11.2008 року судом вбачається, що комісія вважає, що вина підприємства в нещасному випадку, який стався за участю [PERSON]Г.( акт № 237 від 15.12.2000 року) складає 95 %, вина постраждалого 5%. Первинний огляд МСЕК 04.11.2008 року ( акт № 955) встановлено 5% втрати працездатності у звязку з трудовим каліцтвом від 13.12.2000 року. Вторинний огляд МСЕК 15.09.2009 року встановлено 50% втрати професійної працездатності за сукупністю : повторно - 5% - по трудовому каліцтву, первинно - 45% по профзахворюванню, професія - гірськомонтажник, показання - санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування , 3 група інвалідності. Вторинним оглядом МСЕК від 15.09.2011 року встановлено 3 групу інвалідності безстроково за профзахворюванням. З урахуванням викладеного, заперечення відповідача стосовно формального характеру позовних вимог суд вважає безпідставними. Таким чином, враховуючи те, що позивач отримав на підприємстві травму, після цього декілька років ще працював гірськомонтажником в небезпечних для життя та здоровя умовах, захворів професійним захворюванням, втратив 50% працездатності, тривалий час знаходився на лікуванні, ще потребує медикаментозного лікування, йому заподіяна моральна шкода, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності та обставин справи необхідно стягнути з відповідача 25 тисяч гривень моральної шкоди. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України Про судовий збірпідлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 250 гривень. На підставі ст.ст. 158, 153 ч.2, 237-1 КЗпП України, п. 13 Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами , внесеними згідно з Постановою № 5 від 25.05.2001 року,

Outcome: partial