Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області, [PERSON] про поновлення строку позовної давності та скасування державного акту на право приватної власності на землю. В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона мешкає за адресою: вул. Лісова, буд. 12 с. Шульгинка Старобільського району Луганської області. Будинок їй належить на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 березня 1996 року. Раніше цей будинок належав [PERSON]. Згідно довідки [PERSON] сільської ради № 398 від 07 жовтня 2009 року, [PERSON] виділялась земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, площею 0,85 га, згідно запису в погосподарській книзі. Згідно до рішення № 72/2 від 31 жовтня 1996 року, позивачу було передано в приватну власність земельну ділянку, площею 0,75 га за адресою: вул. Лісова, буд. 12 с. Шульгинка Старобільського району Луганської області для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Сусідка позивача [PERSON] порушила межу та перенесла межу земельних ділянок в бік її земельної ділянки, тим самим зменшивши її. Позивач зверталась до [PERSON] сільської ради з заявою про відновлення межі, але згідно протоколу № 9 засідання постійної комісії [PERSON] сільської ради пятого скликання від 10 грудня 2008 року, було прийнято рішення залишити розміри земельних ділянок без змін. Коли позивач зробила контрольний перемір земельної ділянки, то площа її становила 0,7179 га, таким чином площа земельної ділянки зменшилась на 0,0321 га. В рішенні, комісія сільської ради вказує, що розміри земельних ділянок, які існують зараз, встановлені з 1996 року, але позивач з цим не згідна і це видно з контрольного виміру її земельної ділянки. В вересні 2010 року, у звязку з виникненням неприязних відносин між позивачем та відповідачем [PERSON] виникла сварка щодо встановлення межі між їхніми земельними ділянками, під час якої позивачу стало відомо, що відповідач виготовила державний акт на право приватної власності на землю, серії ЛГ № [NUMBER] від 31 жовтня 1996 року, зареєстрованого під № 6, яким вона розмахувала перед її обличчям та доказувала, що позивач вже нічого не зможе зробити. Та з позивачем ніхто не узгоджував межі вказані в даному акті, [PERSON] сільська рада приховувала від неї інформацію про існування даного акту, тобто про державний акт їй стало відомо в вересні 2010 року. Також вона не ставила свій підпис під час виготовлення технічної документації на виготовлення цього акту, хоча її підпис є обовязковим, і у звязку з цим вважає, що цей акт повинен бути скасований. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд поновити їй строк для звернення до суду з даним позовом та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, серії ЛГ № 41711800006 від 31 жовтня 1996 року, виданий на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради № 53 від 5 липня 1996 року на імя [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі та просила суд поновити позивачу строк для звернення до суду з даним позовом та скасувати державний акт на право приватної власності на землю, серії ЛГ № 41711800006 від 31 жовтня 1996 року, виданий на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради № 53 від 5 липня 1996 року на імя [PERSON]. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі, вважав їх необґрунтованими та пояснив, що державний акт на право приватної власності на землю будо виготовлено у 1996 році. З того часу він не був оскаржений. Крім того, на яких підставах повинно бути скасовано державний акт, позивачем не було обґрунтовано в своїх позовних вимогах. Позивач просить поновити їй строк звернення до суду з даним позовом, але в той же час вона вказує на те, що строк нею не було пропущено. Також позовні вимоги були предявлені позивачем, відповідно до діючого на цей час Земельного кодексу України, а дії відбувалися у 1996 році. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі, вважала їх необґрунтованими та пояснила, що згідно до рішення № 53 [PERSON] сільської ради від 05 липня 1996 року, відповідачу [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,66 га. Після чого, було виготовлено технічну документацію з землеустрою щодо приватизації земельної ділянки. Було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю, згідно якого їй було передано у власність земельну ділянку, площею 0,645 га, тобто розмір було уточнено і навіть став менший, чим виділявся згідно до рішення сільської ради. Також, представник відповідача вважала, що якщо буде скасовано державний акт на право приватної власності на землю, то комісії сільської ради знов треба буде виїжджати для виміру площі земельної ділянки, що в подальшому знов тягне за собою судові тяжби. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є родичкою відповідача [PERSON] Також вона вже давно знає позивача [PERSON] Їй відомо, що відповідач [PERSON] у 1996 році отримала державний акт на право приватної власності на землю і з цього часу між позивачем та відповідачем існує спір щодо межі між їхніми земельними ділянками. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою позивача [PERSON] Їй відомо, що існує державний акт державний акт на право приватної власності на землю, який отримала відповідач [PERSON] у 1996 році і з цього часу між позивачем та відповідачем існує спір щодо межі між їхніми земельними ділянками. Також, про існування державного акту на імя [PERSON] їй стало відомо зі слів позивача [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою відповідача [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] у 1996 році бажала приватизувати земельну ділянку, а [PERSON] не давала згоди на його виготовлення, і з цього часу між позивачем та відповідачем існує спір щодо межі між їхніми земельними ділянками. Також, зі слів позивача [PERSON] їй відомо, що у [PERSON] існує державний акт на землю. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши правовідносини, що склались між сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що оскаржуваний державний акт на право приватної власності на землю серії ЛГ № 41711800006 було складено 31 жовтня 1996 р. При оцінці правовідносин, що склались між сторонами, суд керується нормативними актами, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, а саме Земельним кодексом УРСР в редакції від 18.12.1990 р., Законом «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування». В оскаржуваному державному акті вказано, що державний акт видано на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради № 53 від 5 липня 1996 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Земельного кодексу УРСР в редакції від 18.12.1990 р., до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: - передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. У відповідності до п. 17 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до законодавства. Таким чином, передача земельної ділянки та видача державного акту на підставі рішення виконкому місцевої ради є таким, що суперечило діючому на час видачі державного акту законодавству. Суд вважає доведеним ту обставину, що позивач дізналася про наявність оскаржуваного державного акту в вересні 2010 року, будь-яких доказів на спростування вказаної обставини відповідачами не надано. У звязку з цим, суд вважає за можливе поновити позивачеві строк звернення до суд за захистом порушеного права. На підставі викладеного, п. 1 ч. 1 ст. 9 ЗК УРСР в редакції від 18.12.1990 р., п. 17 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування»,

Outcome: approved