Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 203920,88 грн., судовий збір в сумі 1700,0 грн. та витрати ІТЗ в сумі 120,0 грн. солідарно, посилаючись на те, що 12.09.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено споживчий договір № 1103860500 від 12.09.2006 року, згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 20 000,0 доларів США на строк до 10.09.2027 року зі сплатою 10,3 % річних. Одночасно з кредитним договором з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 1103860500П з [PERSON] Відповідач [PERSON] зобов'язалася щомісяця погашати кредит, сплачувати відсотки, однак свої зобов'язання не виконувала, у встановлений строк кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом -18 015,11 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 24.06.2011 року (7,973 грн.) -143 634,47 грн., по відсоткам -6461,39 доларів США, або 51 516,66 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту -306,23 доларів США, або 2441,59 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків -793,70 доларів США , або 6328,16 грн, а разом 203920,88 грн., а також судовий збір в сумі 1700,0 грн. та витрати ІТЗ в сумі 120,0 які просить стягнути солідарно. 15.09.2011 року [PERSON] звернулася до суду с зустрічним позовом про розірвання споживчого кредиту. В обґрунтування позову зазначила , що до настання економічної кризи вона намагалася виконувати всі умови договору, так як вважала, що різкого падіння економіки не настане. Але тепер вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання споживчого кредиту, в зв'язку з істотними змінами обставини у порядку ст.. 652 ЦПК України, так як укладаючи даний договір сторони не могли передбачити різкого зниження економічних показників не тільки в Україні, а і у світі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зустрічний позов не визнала, позивачем по зустрічному позову [PERSON] не доведені у відповідності до ст.. 652 ЦПК України зміна істотних обставин.. Відповідачі по основному позову позовні вимоги визнали частково, а саме заборгованість по кредиту в сумі 18015,11 доларів США, проценти і пеню не визнають так, як вважають її завищеною, зустрічний позов [PERSON] підтримала, так як вважає , що зміна курсу долара є істотною зміною обставин. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що основний позов підлягає задоволенню, а в зустрічному позові необхідно відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 12.09.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено споживчий договір № 1103860500 від 12.09.2006 року, згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 20 000,0 доларів США на строк до 10.09.2027 року зі сплатою 10,3 % річних. Одночасно з кредитним договором з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 1103860500П з [PERSON] (а.с.6-16). Згідно умов договору позичальник, яким є [PERSON], зобов'язався погашати кредит з урахуванням відсотків щомісячно до 10.09.2027 року. Однак відповідач свої зобов'язання не виконувала, у встановлений строк кредит та плату за нього не повернула. Відповідно до п.7.1 Договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу , якщо сума такої заборгованості виражена в гривнах; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від грошового еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквівалент) розраховується за офіційним курсом НБУ гривни до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті. Положеннями вказаного кредитного договору також передбачене право банку вимагати дострокового повернення кредиту та повної сплати плати за кредит у випадку затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. У відповідності з даним правом банку кредитним договором встановлений і обов'язок боржника достроково повернути кредит у вказаному випадку. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору № 1103860500 від 12.09.2006 року з Додатком №1. Із матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе договірні зобов'язання за кредитним договором № 11355557000 від 11.06.2008 року , внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач відповідною письмовою вимогою просив погасити. Зазначені вимоги позивача щодо погашення заборгованості не були виконані належним чином, а заборгованість станом на 24.06.2011 року склала 66688,37 гривень. Викладене підтверджується копією вимоги про дострокове погашення кредиту та інших нарахувань за ним, копією розрахунку заборгованості станом на 24.06.2011 року. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Відповідний обов'язок боржника щодо повернення кредитору на його вимогу суми боргу зі сплатою процентів встановлений ст.625 ч.2 ЦК України. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня (ст.549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст.550 ЦК України). Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором № 1103860500 від 12.09.2006 року, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачами договорів із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Суд не знаходить підстав для застосування положень ст.551 ч.3 ЦК України, згідно яких розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В зустрічному позові необхідно відмовити, так як зростання курсу долара США -валюти кредиту, за загальним правилом , саме по собі не є підставою для розірвання кредитного договору або визнання його недійсним, оскільки у позивача існувала можливість передбачити в момент укладання договору зміни курсу гривні у відношенні до долара США, виходячи з динаміки курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти -гривні та її девальвації. Крім того, ніщо не перешкоджало позивачу отримати кредит у національній валюті в іншому банку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) на суму 666,88 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, сплата яких підтверджується відповідними платіжними дорученнями. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved