Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

12.07.2011 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтовування позовних вимог позивач в судовому засіданні вказувала, що відповідач - колишній чоловік її померлої доньки та батько неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами - 29.05.2002 року, дитина залишилась із матірю, батько свідомо не приймав участі у її вихованні та утриманні. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала, підтвердила факти, викладені у позовній заяві. Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району м. Миколаєва позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив факт, що після розірвання шлюбу із позивачем дитина знаходилась на утриманні його колишньої дружини - позивача по справі. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони у звязку з тим, що сімейне життя не склалося, 29.05.2002 року розірвали шлюб, дитина залишилася проживати із позивачем та з того часу позивач свої батьківські обовязки не виконував, що обєктивно підтверджується характеристиками відповідача та поясненнями сторін. Утриманням та вихованням неповнолітньої [PERSON] займається її мати - позивач по справі та [PERSON] - чоловік позивача (а.с. 12). У судовому засіданні достовірно було встановлено, що відповідачу ніхто не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною. Своєю бездіяльністю відповідач порушує свої зобовязання, закріплені в статті 51 Конституції України, а саме: «Батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття». Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення, і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою, що відповідач свідомо не виконує своїх обовязків по вихованню своєї дитини, не спілкується з нею і перешкод в спілкуванні їй з нею ніхто не чинив і не чинить. Станом на 01.06.2011 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 19174,17 грн. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.І - ухиляння від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обовязку виконання батьківських обовязків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що остання має задовільний стан здоровя, перешкод у спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив і не чинить, і у тривалому відрядженні не знаходилась. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Суд розяснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судов витрати.

Outcome: approved