Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

12.08.2011 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В своїй позовній заяві він послався на те, що Наказом № 112-лс від 05.04.2007 року він був призначений на посаду доцента кафедри землеробства на умовах контракту, як обраний за конкурсом. Строк дії контракту відповідно до п.6.5 з 03.04.2007 по 30.06.2011 року. 09.07.2011 року після виходу на роботу з лікарняного його було повідомлено про звільнення в зв'язку з закінченням дії контракту. Вважає, що його звільнено не законно, просить суд поновити його на роботі та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу. Крім того, йому не була нарахована та виплачена заробітна плата за травень та червень 2011 року та матеріальна допомога на оздоровлення, яку він просить стягнути з відповідача у сумі 9400,98 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну його неправомірними діями у сумі 16936,44 грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та пояснив, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки сумлінно виконував свої обов'язки та ніколи не порушував трудову дисципліну. Також вважає що його звільнення відбувалось з порушенням вимог контракту, оскільки він не був своєчасно повідомлений про звільнення та йому не була запропонована можливість прийняти участь в конкурсі на заміщення вакантної посади яка вивільнилась в результаті його звільнення. Не згоден, що він був відсутній на робочому місці на протязі травня та червня 2011 року, оскільки працював в цій час в бібілотеці, та вдома та інколи на роботі, що він може робити як викладач, також приймав участь в чергуваннях у гуртожитку. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідно до вимог контракту [PERSON] за два місяці до його закінчення, а саме 12.04.2011 року, було повідомлено про його закінчення та запропоновано визначитися щодо його подальшої роботи, після цього з 19.04.2011 року [PERSON] перестав з'являтися на роботі, з'явившись лише 09.07.2011 року. 22.07.2011 року позивач надав листок не працездатності з 29.06.2011 по 08.07.2011 року. Враховуючи, що за цей час [PERSON] так і не виявив бажання продовжити роботу в університеті його наказом №179-ОС від 15.06.2011 року було звільнено з 30.06.2011 року. Вважає вимогу позивача про стягнення заробітної плати за квітень червень та матеріальної допомоги не обґрунтовано, оскільки останній в цей період був відсутній на робочому місці, що підтверджується відповідними актами, поважність причини своєї відсутності [PERSON] так нічим не підтвердив. Матеріальна допомога відповідачу повинна виплачуватись до щорічної відпустки замість якої відповідач отримав грошову компенсацію. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Наказом №112-лс від 05.04.2007 року позивач був призначений на посаду доцента кафедри землеробства на умовах контракту, як обраний за конкурсом. Контракт відповідно до п. 6.5 закінчувався 30.06.2011 року. 12.04.2011 року, [PERSON] під особистиий підпис, у відповідності з п.6.2.1 Контракту, було повідомлено про його закінчення та запропоновано визначитися щодо його подальшої роботи. На протязі двох місяців позивач ні яких дій направлених на продовження контракту не робив та був відсутнім на робочому місці до 09.07.2011 року: з 19.04.2011 року по 22.06.2011 року без поважних причин; з 29.06.2011 по 08.07.2011 року знаходився на лікарняному. Дана обставина підтверджується відповідними актами про відсутність працівника на роботі та копіями протоколів засідань кафедри землеробства №9 від 20.04.2011 року та №12 від 20.06.2011 року. Посилання позивача, що він в цей час займався написанням методичних рекомендацій та працював в бібліотеці та дома суд до уваги не бере, оскільки надані як доказ цього методичні рекомендації були рекомендовані методичною комісією агрономічного факультету протоколом №7 від 30.03.2011 року. Відповідно до ч.2 ст.36 КЗпПУ підставами припинення трудового договору є закінчення строку договору, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Згідно Наказу №179-ОС від 15.06.2011 року [PERSON] було звільненоза ч.2 ст.36 КЗпПУ з 30.06.2001 року. 22.07.2011 року позивач надав зазначений вище лікарняний лист, що підтверджується актами агрономічного факультету та відділу кадрів від 22.07.2011 року, в зв'язку з чим наказом №257-ос від 22.07.2011 року дата звільнення позивача була змінена на 09.07.2011 року. Крім вище викладених доказів дані обставини підтвердили в суді свідок [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином суд дійшов висновку про законність дій відповідача при звільненні [PERSON] Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати за дні в які він був відсутній на робочому місці не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до Правил внутрішнього розпорядку Миколаївського державного університету: п. 17 - усі працівники зобов'язані дотримуватись трудової дисципліни - основи порядку в університеті (вчасно приходити на роботу, використовувати весь робочій час для виконання дорученої справи і т.д.); п.23 - для професорсько-викладацького складу встановлюється шести годинний робочій день; п.24 - у межах шести годинного робочого дня викладач повинен проводити навчально-методічну, науково-дослідну та виховну роботу згідно з індивідуальним планом; до початку роботи кожен працівник повинен зареєструвати свій прихід на роботу, а після закінчення робочого дня - зробити відповідний запис у спеціальному журналі; п.36 - науково-педагогічним працівникам забороняється змінювати на свій розсуд розклад занять і графіки роботи. Вимоги даних правил спростовують твердження позивача про його право в робочій час знаходитись за межами Університету (працювати в бібліотеці та дома) приходячи на роботу епізодично на власний розсуд. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд до уваги не бере оскільки вони не є працівниками Університету та бачили позивача на робочому місці в один з днів червня на протязі кількох хвилин тільки один раз. Відповідно п.4.8 Контракту до щорічної відпустки виплачується матеріальна допомога на оздоровлення, згідно вимог ст.24 Закону України Про відпустки [PERSON] замість відпустки була надана компенсація за не використану відпустку за 44 календарних дні в сумі 3276,24 грн. Враховуючи викладене суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed