Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 08.02.2006 року в с. Нагірне Самбірського району помер її та відповідача батько, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 СГ № 044489 від 09.02.2006 року. Після смерті батька на майно, яке належало йому при житті на праві власності, відкрилась спадщина, а саме: на: 1/6 частину житлового будинку в селі Нагірне Самбірського району по вул. І.Франка,14, а також на незавершений будівництвом житловий будинок в с. Нагірне Самбірського району по вул. Шкільній, 30. При житті між позивачкою, відповідачем та її батьком була розмова про розподіл між ними належного йому майна, а саме позивачці повинен був відійти незавершений будівництвом будинок в селі Нагірне Самбірського району по вул. Шкільній, 30, а відповідачу 1/6 частина житлового будинку по вул. І.Франка, 14 в с. Нагірне Самбірського району. 27.10.2003 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого він заповів позивачці незакінчений будівництвом індивідуальний житловий будинок, що знаходиться в с. Нагірне Самбірського району Львівської області, по вул. Шкільній, 30. Згодом, 28 грудня 2005 року, [PERSON] знову було складено заповіт, в якому він зазначив, що на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповів своєму сину відповідачу по справі. Даний заповіт був посвідчений секретарем Ралівської сільської ради Самбірського району [PERSON] Складений був заповіт перед смертю батька, в період коли він хворів і не міг відображати дійсної своєї волі. А тому вважає, що батько складаючи другий заповіт, мав на увазі решта майно, яке заповідав своєму сину, крім незавершеного житлового будинку, що заповів їй. Просить постановити рішення, яким заповіт, складений [PERSON] 28.12.2005 року та посвідчений секретарем Ралівської сільської ради Самбірського району [PERSON], тлумачити таким чином: «Все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що мені буде належати за законом на день смерті, крім незакінченого будівництвом індивідуального житлового будинку, що знаходиться в селі Нагірне Самбірськього району по вул. Шкільній, 30, заповідаю сину [PERSON], [INFO]. Незакінчений будівництвом індивідуальний житловий будинок, що знаходиться в селі Нагірне Самбірського району по вул. Шкільній, 30 заповідаю дочці, [PERSON], [INFO]». Визнати [PERSON] власником незавершеного будівництвом індивідуального житлового будинку, що знаходиться в селі Нагірне Самбірського району Львівської області по вул. Шкільній, 30 в порядку спадкування по заповіту майна після смерті [PERSON], який помер 08.02.2006 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить його задовольнити. Пояснила, що зразу після укладення останнього заповіту батько їм обидвом зізнався, що їй заповів незавершений будинок, а брату відповідачу по справі, все решту майно. Вважає, що воля батька неправильно була відображена в заповіті, а тому останній правочин слід тлумачити таким чином, що батько заповів відповідачу все майно, крім незавершеного будинку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Пояснив суду, що насправді батько постійно мав намір подарувати будинок позивачці, про що йому неодноразового говорив. Третя особа - секретар Ралівської сільської ради Самбірського району [PERSON] у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Судом встановлено, що 08.02.2006 року в с. Нагірне Самбірського району помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 СГ № 044489 від 09.02.2006 року, який являвся батьком позивачки та відповідача. Після смерті [PERSON] на майно, яке належало йому при житті на праві власності, відкрилась спадщина, а саме на: 1/6 частину житлового будинку в селі Нагірне Самбірського району по вул. І.Франка,14, а також на незавершений будівництвом житловий будинок в с. Нагірне Самбірського району по вул. Шкільній, 30. 27.10.2003 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого він заповів позивачці незакінчений будівництвом індивідуальний житловий будинок, що знаходиться в с. Нагірне Самбірського району Львівської області, по вул. Шкільній, 30, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12540176 від 16.11.2006 року. Згодом, 28 грудня 2005 року, [PERSON] знову було складено заповіт, в якому він зазначив, що на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповів своєму сину відповідачу по справі. Даний заповіт був посвідчений секретарем Ралівської сільської ради [PERSON] Як було встановлено судом, батько позивачці заповів незавершене будівництво, а все решта майно заповів відповідачу. Проте з останнього заповіту, який в силу ст.1254 ЦК України скасовує дію першого, уточнюється, що майно покійний заповів своєму сину, що не відповідає його волі. У відповідності до ч. 2 ст. 213 ЦК України суд на вимогу однієї сторони може постановити рішення про тлумачення заповіту. Згідно ч. 2,3 цієї норми убачається, що при тлумаченні правочину беруться до уваги значення слів і понять, їхній зміст. Якщо в силу ч. 4 ст. 213 цього Кодексу немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, подальша поведінка сторін, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом. Як пояснили самі сторони, воля батька щодо розподілу свого майна була виявлена у складених ним двох заповітах: позивачці заповів незавершене будівництво житлового будинку, а відповідачу решта майна, про що він сам повідомив після складення останнього правочину дітям - спадкоємцям по заповіту, які самі підтвердили волю свого батька і не заперечили щодо такого розподілу успадкованого ними майна. Оскільки позивачка [PERSON] згідно ст. 1235 ЦК України є спадкоємцем за заповітом, то в силу ч. 1 ст. 328 є власником цього майна. Згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved