Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину, та утримання дружини, яка доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку, в розмірі 300 грн. щомісячно. Вказала, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, в травні 2011 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач проживає окремо від дітей. Неповнолітні діти проживають разом з нею, однак, відповідач добровільно на їх утримання коштів не надає, не бажає домовитись про його участь в утриманні дітей. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, заперечень проти позову не подав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив, від відповідача не надходила заява про розгляд справи у його відсутність. Судові повістки надсилались поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця проживання відповідача [PERSON], зареєстрованого у встановленому порядку, поштові відправлення повернули до суду з відміткою про те, що за зазначеною адресою він не проживає, на підставі ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено відповідачеві належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, 16 травня 2011 року шлюб між ними було розірвано відповідно рішення Теплицького районного суду, яке набрало чинності. 06 січня 1996 року народився [PERSON], а 28 січня 2010 року народився [PERSON], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний відповідач. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, і , враховуючи те, що позивач не працює, постійного доходу не має, відповідач не подав заперечень проти позову, не надав суду доказів про свої доходи та матеріальний стан, визначає розмір аліментів в сумі 300 гривень щомісячно на кожну дитину, що відповідає мінімальному розміру аліментів, встановленому законодавством України на день розгляду справи. Щодо вимог позивача про стягнення коштів на своє утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що позивачем не подано доказів про відповідний матеріальний стан відповідача, тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не доведено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial