Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину двохкімнатної квартири по пр. Злуки, 55/250 в м. Тернополі. В обґрунтування вимог вказує, що перебуваючи у шлюбі із [PERSON], який було розірвано 21.01.2004 року, вони придбали кооперативну квартиру №250 на проспекті Злуки, 55 в м. Тернополі. Квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому, просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири, як на частку у спільному сумісному майні подружжя. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на 91/100 частину двохкімнатної квартири за №250 по вул. Злуки, 55 в м. Тернополі. В обґрунтування вимог вказує, що за час шлюбу вони придбали кооперативну квартиру. Вважає, що більша частина пайових внесків на квартиру сплачена за рахунок коштів, що належали їй до шлюбу, а тому просить визнати за нею право власності на 91/100 частину спірної квартири. У ході судового розгляду дані справи було обєднано в одне провадження. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, зіславшись на доводи викладені у позові. Позов [PERSON] не визнав. У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав, зіславшись на доводи викладені у позові. Позов [PERSON] визнав частково в частині визнання за ним права власності на 9/100 частин спірної квартири. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.09.1978 року, який було розірвано 21.01.2004 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД 044125, виданим 21.01.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №34. У 1981 році, під час перебування у шлюбі, [PERSON], як члену ЖБК Надзбручанецьбуло надано квартиру за №250, по проспекту Злуки (колишня вул. Енергетична), 55 в м. Тернополі, на склад сімї з трьох чоловік, що підтверджується архівним витягом за №996 від 03.10.2008 року, наданим відділом архівної справи і діловодства Тернопільської міської ради. Відповідно до довідки за №320 від 24.05.2011 року, виданої ППЛюкс, вартість квартири [ADDRESS] станом на 01.01.1981р. становила 6477 крб. Згідно довідки за №19 від 01.04.2011 року, виданої ПП Люкс, пайові внески за квартиру по пр. Злуки, 55/250 в м. Тернополі повністю сплачено. Дані обставини визнаються сторонами і відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення повністю, а позовні вимоги [PERSON] до часткового задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст.15 Закону України Про власність, що діяв на час виникнення правовідносин, у члена ЖБК виникає право на надану йому квартиру при повному внесенні внеску за неї. Тому в разі, коли право на пай в зв'язку з повною виплатою якого виникло право власності на квартиру в будинку ЖБК належало й іншим особам ( другому з подружжя, членам сім'ї члена кооперативу), останні з цих підстав набувають право власності на квартиру пропорційно частці їх паю в загальній сумі внесеного за квартиру пайового внеску. Згідно з положеннями ст.ст.69,70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спірна квартира надана [PERSON], як члену ЖБК під час перебування її у шлюбі із [PERSON], а тому є спільною сумісною власності подружжя [PERSON]. Враховуючи наведене, суд вважає, що за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності по Ѕ частин квартири за №250 по пр. Злуки, 55 в м. Тернополі, як на частки майна нажитого подружжям за час шлюбу. В судовому засіданні [PERSON] не спростовано вищенаведенні обставини справи, а судом не встановлено доказів, які б підтверджували сплату більшої частини пайових внесків за рахунок коштів [PERSON], які належали їй до шлюбу та знаходилися на рахунку ощадної книжки №687. Відповідно до вимог ст..ст. 10.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд критично оцінює надану позивачем довідку ощадного банку від 08.09.2011 року про рух коштів на рахунку ощадної книжки [PERSON] за №687, оскільки сам по собі факт зняття коштів на суму 5362,27 карбованців у червні 1980 р. не підтверджує факт внесення таких сум в рахунок оплати пайових внесків за спірну квартиру. Крім того, відповідачем не представлено доказів щодо періодів та сум сплачених пайових внесків за квартиру. Суд також не приймає до уваги покази свідка [PERSON], оскільки вони є суперечливими та носять загальний характер. Даний свідок є матірю [PERSON], а тому є зацікавленою особою. Будь-яких інших доказів відповідачем представлено не було.

Outcome: partial