Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-01 00:00:00

В жовтні 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позовній заяві зазначено, що 07 серпня 1999 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області був зареєстрований шлюб між позивачкою [PERSON] (до шлюбу - Фомічова) [PERSON] та відповідачем [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідач проживає окремо від дитини та є працездатною особою, але у добровільному порядку не приймає участі у матеріальному утриманні сина. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка [PERSON] просила позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2011 р. і до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON], посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2011 р. і до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], та позивачка [PERSON], [INFO], з 07 серпня 1999 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія ІФП №131008, виданого 06 лютого 2003 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області (а.с.4). Згідно довідки від 22 серпня 2011 р., виданої головою вуличного комітету, малолітня дитина на даний час проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Крупської, будинок №244 (двісті сорок чотири) (а.с.5). Ч.3 ст.11 Закону України „Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 р. (з наступними змінами та доповненнями), передбачає, що батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує обставини справи, стан здоровя, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, тому відповідно до вищезазначеної норми розмір аліментів слід визначити у частці від доходу. Інших неповнолітніх (малолітніх) дітей на своєму утриманні останній немає. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком малолітній дитині [PERSON], [INFO], зобовязаний до утримання дитини. При вирішенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача, та приходить до висновку, що останній має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини й вважає можливим визначити їх в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. За правилами ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на утримання дитини, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що такий договір між сторонами не укладався, тому, при вищезгаданих обставинах з відповідача можуть бути стягнуті аліменти на утримання дитини на користь позивачки. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу предявлення позову 05 жовтня 2011 р. і до досягнення дитиною повноліття. В силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 188 (сто вісімдесят вісім) грн. 20 коп. . Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved