Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визначення ідеальних частко у спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що дружина Позивача [PERSON], 02.09.2010 року склала заповіт щодо ? частини кв. № 59, буд. № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська на імя [PERSON] 17.04.2011 року [PERSON] померла. 18.04.2011 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 02.09.2010 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим номером 1375 на майно померлої [PERSON], а саме на ? частину квартири № 59 буд. № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська. 07.09.2011 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори батьки померлої [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є спадкоємцями за законом на обовязкові частки у спадщині, подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2187/02-31 від 18.10.2011 року нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 02.09.2010 року приватним нотаріусом на ? частини квартиру № 59 буд. № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, що належала померлій 17.04.2011 року [PERSON], у звязку з тим, що у Свідоцтві на право власності на житло, виданому 05.04.1993 року Органом приватизації Боярської міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням (наказом) № 218/102 від 31.03.1993 року не визначена частка, що належала померлій 17.04.2011 року [PERSON] У звязку з вищевикладеним Позивач змушений звернутися до суду з проханням визнати за ним право власності на ? частину квартири № 59, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська. В судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позовних вимог. Суд, вислухавши Позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, дружина Позивача [PERSON], 02.09.2010 року склала заповіт щодо ? частини кв. № 59, буд. № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська на імя [PERSON] 17.04.2011 року [PERSON] померла. 18.04.2011 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 02.09.2010 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим номером 1375 на майно померлої [PERSON], а саме на ? частину квартири № 59 буд. № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2187/02-31 від 18.10.2011 року нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 02.09.2010 року приватним нотаріусом на ? частини квартиру № 59 буд. № 17, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, що належала померлій 17.04.2011 року [PERSON], у звязку з тим, що у Свідоцтві на право власності на житло, виданому 05.04.1993 року Органом приватизації Боярської міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням (наказом) № 218/102 від 31.03.1993 року не визначена частка, що належала померлій 17.04.2011 року [PERSON] Відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 05.04.1993 року орган приватизації Боярської міської ради народних депутатів посвідчив, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON]. Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року, тобто норми ЦК України слід застосовувати з 01 січня 2004 року, тому суд приходить до висновку про застосування положень Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, який регулював відносини до 01.01.2004 року. Відповідно до ст.112 Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Суд приходить до висновку, що на момент смерті [PERSON] була власником ? частини квартири № 59 у будинку № 17, розташованому по вул. Білогородській у м. Боярка, Київської області. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 07.09.2011 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори батьки померлої [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є спадкоємцями за законом на обовязкові частки у спадщині, подали заяви про відмову від прийняття спадщини. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України Позивач є таким, що прийняв спадщину. На підставі ст. ст. 1218, 1261,1268 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved