Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про про визнання правочинів недійсними. Свої позовні вимоги мотивує слідуючими обставинами, так згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду від 03.03.2010 р. залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської обл. від 14.05.2010 р. договір дарування 1/2 частини житлового будинку по вулиці Юрченка 71 в м. Прилуки, укладеного 21 серпня 2008 р. між [PERSON] Дарувальникз однієї сторони та [PERSON] Обдаровуванийз другої сторони (позивачем по справі), та договір дарування 1/2 частини житлового будинку по вулиці Юрченка 71 в м. Прилуки, укладеного 09 грудня 2008 р між [PERSON] Дарувальникз однієї сторони та [PERSON] Обдаровуваний з другої сторони (позивачем по справі) - визнані недійсними. Після чого 10 серпня 2010 р. були укладені: договір дарування 1/2 частини житлового будинку по вулиці Юрченка 71 в м. Прилуки, між [PERSON] Дарувальникз однієї сторони (відповідач по справі) та [PERSON] Обдаровуванийз другої сторони (третя особа по справі), та договір дарування 1/2 частини житлового будинку по вулиці Юрченка 71 в м. Прилуки, між [PERSON] Дарувальникз однієї сторони (відповідач по справі) та [PERSON] Обдаровуваназ другої сторони (третя особа по справі) - посвідчених приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу [PERSON], позивач вважає що такі договори є недійсними внаслідок того, що його рідна сестра [PERSON] маючи на меті любим шляхом заволодіти будинком матері, при укладенні договорів надала нотаріусу ряд фіктивних документів, а саме довідку з державного кадастру про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку яка знаходиться по вулиці Юрченка 71 в м. Прилуки не видавався, хоча насправді в момент їх укладення саме позивач являвся власником зазначеної землі згідно державного акту, паспорт [PERSON] в якому був відсутній штамп про її одруження з [PERSON]Г.(батьком позивача), та довідку з комітету самоорганізації населення в якій позивач не значився зареєстрованим, хоча був, тобто вказує, що якби дані обставини були відомі нотаріусу, остання б вказаних договорів дарування не посвідчувала б, а тому і просить суд визнати договори дарування частин житлового будинку недійсними . Позивач та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, просять суд його задовольнити . Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] подала письмове заперечення проти позову, просила відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність його вимог. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вимоги позивача є незаконними та безпідставними, просять відмовити останньому у задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу [PERSON] надала відповідні письмові пояснення по справі, та зокрема в судовому засіданні пояснила, що 10.08.2010 р. нею за реєстровими номерами №6221 та 6219 були посвідчені договори дарування частин житлового будинку, за якими [PERSON] подарувала своїм дітям [PERSON] та [PERSON] житловий будинок по вулиці Юрченка 71 в м. Прилуки, по 1/2 кожному. [PERSON] була повністю дієздатною, адекватною, її волевиявлення було вільним і відповідало її волі, вона розуміла що подарував будинок дітям, вона втрачає на нього право власності. При посвідченні договорів нотаріусом перевірявся факт належності земельної ділянки, яка згідно витягу та довідки ДЗК та Управління Держкомзему належала до земель тергромади м. Прилуки, на підтвердження кола осіб які мали право користування будинком були предявлені домова книга та довідка комітету самоорганізації населення, згідно до яких таким користувалися [PERSON] та [PERSON], відомості ж про те, що земельна ділянка для обслуговування будинку належала позивачу по справі [PERSON], та те що останній на момент дарування був в будинку зареєстрований були відсутні, але їх наявність не вплинула б на дійсність оспорюваних договорів дарування частин будинку, зокрема внаслідок норм ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України, також вказує, що при посвідченні правочинів не були порушені норми ст.203 ЦК України, а тому оскільки підстав для визнання недійсними договорів немає, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, третіх осіб, показання свідків, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Свідок [PERSON] дав показання суду, що працюючи начальником управління Держкомзему у м. Прилуки, дійсно підписував 03.08.2010 р. довідку про те, що земельна ділянка по вулиці Юрченка 71 в м. Прилуки, належить до земель територіальної громади м. Прилуки (а.с.35), і така була видана ним на підставі витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру № 577. Свідок [PERSON] дала показання суду, дійсно вона підписувала 10.08.2010 р. довідку про те, що в будинку №71 по вулиці Юрченка м. Прилуки, були зареєстровані тільки повнолітні [PERSON] та [PERSON]В.(а.с.36), і такі відомості були внесені нею на підставі будинкової книги . Свідок [PERSON] дала показання суду, що видаючи витяг з державного земельного кадастру № 577 від 02.08.2010 р. про те, що [PERSON] проживаючої [INFO], державний акт на право власності на земельну ділянку за вказаною адресою не видавався (а.с.35), були вказані такі дані Прилуцьким міськрайонним відділом Чернігівської регіональної філії центру ДЗК згідно із даними державного реєстру земель станом на 02.08.2010 р . Судом встановлено, що згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду від 03.03.2010 р. залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської обл. від 14.05.2010 р. договір дарування 1/2 частини житлового будинку по вулиці Юрченка 71 в м. Прилуки, укладеного 21 серпня 2008 р. між [PERSON] Дарувальникз однієї сторони та [PERSON] Обдаровуванийз другої сторони (позивачем по справі), та договір дарування 1/2 частини житлового будинку по вулиці Юрченка 71 в м. Прилуки, укладеного 09 грудня 2008 р між [PERSON] Дарувальникз однієї сторони та [PERSON] Обдаровуваний з другої сторони (позивачем по справі) - визнані недійсними. (а.с.5,7,11-13) Згідно укладених 10 серпня 2010 р. договорів дарування частини житлового будинку, між [PERSON] Дарувальникз однієї сторони (відповідач по справі) та [PERSON] Обдаровуванийз другої сторони (третя особа по справі), та договору дарування укладеного, між [PERSON] Дарувальникз однієї сторони (відповідач по справі) та [PERSON] Обдаровуваназ другої сторони (третя особа по справі), [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному житлового будинку з відповідною частиною господарсько побутових будівель, що знаходиться в м. Прилуки по вулиці Юрченка 71, розміщеного на земельній ділянці, належній територіальній громаді м. Прилуки, право власності Обдаровуваноїна дарунок виникає з моменту його прийняття, яка посвідчила, що дарунок приймає, прийняттям же дарунка вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення, і такі договори посвідчені приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровими номерами №6221 та 6219. (а.с.9,10) Крім того по справі встановлено, та знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, що на момент укладення оспорюваних договорів, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку з відповідною частиною господарсько побутових будівель, що знаходиться в м. Прилуки по вулиці Юрченка 71 дійсно належала позивачу по справі [PERSON], про що свідчить держакт на право власності на земельну ділянку виданого останньому на підставі рішення 69 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 29.10.2009 р. №5 (а.с.16), та який виходячи із всіх наявних доказів по справі та пояснень сторін, зокрема Постанови Прилуцького міськрайонного суду від 16.05.2011 р. визнаний нечинним (Постанова на момент прийняття рішення не набрала законної сили), та дійсно позивач на момент дарування будинку був в ньому зареєстрованим, про що свідчать відомості в його паспорті, внесені в нього 22.03.2008 р., але такі могли бути і невідомі голові комітету самоорганізації населення під час видачі відповідної довідки, так як встановлено із пояснень позивача, та представника відповідача і ними не заперечувалося в суді, що у них в обох були дві домові книги з різними реєстраціями проживаючих в будинку громадян, так зокрема з домової книги (а.с.65-68) заповненої 27.02.2008 р. вбачається, що в будинку значилися прописаними позивач [PERSON] з 22.03.2008 р. та відповідачка [PERSON] з 08.06.1972 р., а [PERSON] не значився зареєстрованим, хоча згідно відомостей Прилуцького МВ УМВС від 23.11.2010 р. останній в будинку значився зареєстрованим з 16.11.1996 р. (а.с.69) Згідно ст.12 ч.1 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору. У відповідності до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України та згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України п.7 постанови № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивід 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. А тому на підставі наведеного, суд розглядаючи справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, дійшов висновку, що виходячи з норм статтей 717,719,722 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає (обдаровуваному)безоплатно майно(дарунок) у власність, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття, тобто виходячи з аналізу оспорюваних правочинів по справі права та охоронювані законом інтереси позивача [PERSON] жодним чином не порушені, оскільки останній не є ні дарувальником ні обдаровуваним спірного будинку, тобто стороною договору, а обставини на які в своєму позові посилається позивач як на підставу своїх вимог, не є такими що є підставою для визнання оспорюваних договорів недійсними, виходячи з норм зокрема ст.203 ЦК України, досліджені ж в судовому засіданні оспорювані договори дарування вчинено у письмовій формі, нотаріально посвідчені, тобто з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством, а тому за таких обставин у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити. На підставі ст.ст.202, 203, 626-628, 717-722 ЦК України,

Outcome: dismissed