Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і, будучи допитаною в якості свідка відповідно до ст..62 ЦПК України, суду пояснила, що Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 25.01.1983 року відведено земельну ділянку під будівництво житлового будинку гр..[PERSON], розміром 0,06 га по вул.. Л. Українки , 17 в м. Тараща Київської області; Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 25.02.1983 року дозволено [PERSON], проживаючому [INFO] побудувати індивідуальний житловий будинок на своїй присадибній ділянці в 0,06 га , решту землі 0,09 га-в тимчасове користування під город. Після закінчення будівництва старий будинок знести. Відповідно до Акта від 10.03.1983 року проведено в натурі відвід земельної ділянки розміром 0,06 га, розташованої в м. Тараща по вул.. Л.Українки, 17 [PERSON]. На даній земельній ділянці в 1989 році [PERSON] побудував будинок з господарськими будівлями вартістю 67243 грн. Проте, документи на будівництво не оформив. 19 жовтня 1993 року [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [INFO], помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку, який розташований в м. Тараща по вул. Лесі Українки,17 Київської області розміром 54.7 кв.м. з господарськими будівлями вартістю 67243 грн. Спадкоємцем за законом була його дружина [PERSON], яка на день смерті проживала спільно з спадкодавцем, фактично прийняла спадщину, оскільки продовжувала проживати в спадковому будинку, користуватися майном, але юридично не оформила спадщину. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 01.09.1992 року Таращанською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за № 1421, відповідно до якого належний їй на праві особистої власності жилий будинок, розташований в м. Тараща по вул.. Партизанській № 106 заповіла своєму синові [PERSON], а будинок, що належить їй на праві особистої власності з надвірними будівлями, розташований в м. Тараща по вул.. Лесі Українки під № 17 заповіла сину [PERSON]. 21 січня 2000 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в м. Тараща по вул.. Лесі Українки під № 17, який вона фактично прийняла у спадок після смерті [PERSON], але юридично не оформила його. Спадкоємцем за заповітом після її смерті був [PERSON], який фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав в даному будинку і після смерті продовжував ним користуватися, але юридично не оформив його. 11 червня 2001 року [PERSON], який за життя заповіту не складав, помер Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в м. Тараща по вул. Лесі Українки,17 Київської області розміром 54.7 кв.м. вартістю 67243 грн, щодо якого [PERSON] фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила її. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є вона та відповідачка по справі. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала в даному будинку і після смерті продовжувала проживати в ньому і користуватися ним, але юридично не оформила спадщину. Відповідачка на спадщину не претендує. Відповідно до ст..549 ЦК Української РСР, яка діяла на час смерті спадкодавців [PERSON], [PERSON] та [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] і була власником його спадкового майна, яке складалося із житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в м. Тараща по вул. Лесі Українки,17 Київської області розміром 54.7 кв.м. вартістю 67243 грн; [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] і став власником цього майна; вона своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] і стала власником його майна. Стаття 1268 ч. 5 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Факт належності [PERSON], який помер 19 жовтня 1993 року, житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований м. Тараща по вул.Лесі Українки,17 Київської області вартістю 67243 грн, підтверджується Планом забудови присадибної земельної ділянки, рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 25.01.1983 року, яким відведено земельну ділянку під будівництво житлового будинку гр..[PERSON], розміром 0,06 га по вул.. Л. Українки , 17 в м. Тараща Київської області; Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 25.02.1983 року, яким дозволено [PERSON], проживаючому [INFO] побудувати індивідуальний житловий будинок на своїй присадибній ділянці в 0,06 га , решту землі 0,09 га в тимчасове користування під город. Відповідно до 2.3 та п.3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній питання визначення належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) вирішується у судовому порядку. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Просить визнати за нею право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 19 жовтня 1993 року, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований м. Тараща по вул.Лесі Українки,17 Київської області вартістю 67243 грн в порядку спадкової трансмісії. Звільнити її від сплати державного мита, як особу що потерпіла від аварії на ЧАЕС. Витрати по оплаті ІТЗ бере на себе. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. При цьому стверджує, що спадщину після смерті [PERSON], який помер 11 червня 2001 року, вона не приймала, на неї не претендує і звертатися до суду про продовження строку прийняття спадщини не буде. Просить не фіксувати судове засідання технічними засобами. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За клопотанням сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 25.01.1983 року відведено земельну ділянку під будівництво житлового будинку гр..[PERSON], розміром 0,06 га по вул.. Л. Українки , 17 в м. Тараща Київської області. Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 25.02.1983 року дозволено [PERSON], проживаючому [INFO] побудувати індивідуальний житловий будинок на своїй присадибній ділянці в 0,06 га , решту землі 0,09 га-в тимчасове користування під город. Після закінчення будівництва старий будинок знести. Відповідно до Акта від 10.03.1983 року проведено в натурі відвід земельної ділянки розміром 0,06 га, розташованої в м. Тараща по вул.. Л.Українки, 17 [PERSON]. На даній земельній ділянці в 1989 році [PERSON] побудував будинок з господарськими будівлями вартістю 67243 грн. Проте, документи на будівництво не оформив. 19 жовтня 1993 року [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [INFO], помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку, який розташований в м. Тараща по вул. Лесі Українки,17 Київської області розміром 54.7 кв.м. з господарськими будівлями вартістю 67243 грн. Спадкоємцем за законом була його дружина [PERSON], яка на день смерті проживала спільно з спадкодавцем, фактично прийняла спадщину, оскільки продовжувала проживати в спадковому будинку, користуватися майном, але юридично не оформила спадщину. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 01.09.1992 року Таращанською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за № 1421, відповідно до якого належний їй на праві особистої власності жилий будинок, розташований в м. Тараща по вул.. Партизанській № 106 заповіла своєму синові [PERSON], а будинок, що належить їй на праві особистої власності з надвірними будівлями, розташований в м. Тараща по вул.. Лесі Українки під № 17 заповіла сину [PERSON]. 21 січня 2000 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в м. Тараща по вул.. Лесі Українки під № 17, який вона фактично прийняла у спадок після смерті [PERSON], але юридично не оформила його. Спадкоємцем за заповітом після її смерті був [PERSON], який фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав в даному будинку і після смерті продовжував ним користуватися, але юридично не оформив його. 11 червня 2001 року [PERSON], який за життя заповіту не складав, помер Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в м. Тараща по вул. Лесі Українки,17 Київської області розміром 54.7 кв.м. вартістю 67243 грн, щодо якого [PERSON] фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила її. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є сторони по справі. Позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала в даному будинку і після смерті продовжувала проживати в ньому і користуватися ним, але юридично не оформила спадщину. Відповідачка спадщину не приймала і на спадщину не претендує. Відповідно до ст..549 ЦК Української РСР, яка діяла на час смерті спадкодавців [PERSON], [PERSON] та [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] і була власником його спадкового майна, яке складалося із житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в м. Тараща по вул. Лесі Українки,17 Київської області розміром 54.7 кв.м. вартістю 67243 грн; [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] і став власником цього майна; позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] і стала власником його майна. Стаття 548 ч.2 ЦК Української РСР передбачала, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Факт належності [PERSON], який помер 19 жовтня 1993 року, житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в м. Тараща по вул.Лесі Українки,17 Київської області вартістю 67243 грн, підтверджується Планом забудови присадибної земельної ділянки, рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 25.01.1983 року, яким відведено земельну ділянку під будівництво житлового будинку гр..[PERSON], розміром 0,06 га по вул.. Л. Українки , 17 в м. Тараща Київської області; Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 25.02.1983 року, яким дозволено [PERSON], проживаючому [INFO] побудувати індивідуальний житловий будинок на своїй присадибній ділянці в 0,06 га , решту землі 0,09 га в тимчасове користування під город. Відповідно до 2.3 та п.3.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній питання визначення належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) вирішується у судовому порядку. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Стаття 551 ЦК Української РСР передбачала, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, невстигнувши її прийняти в установлений строк, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже, право на спадкування після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] переходить до позивачки. Таким чином, позивачка своєчасно прийняла спадщину і є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], який помер 19 жовтня 1993 року, в порядку спадкової трансмісії. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Вказані обставини встановлено з показань сторін, допитаних в якості свідків, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Сторони є потерпілими внаслідок аварії на ЧАЕС, а тому підлягають звільненню від сплати судового збору. Витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення позивачка бере на себе.

Outcome: approved