Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

В липні 2011 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради звернувся суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що 23.10.1995 року відповідачі написали відмову від своїх батьківських прав у звязку з тим, що дитина народилася хворою. З 26.10.1996 року неповнолітній [PERSON] перебуває на первинному обліку в Службі у справах дітей адміністрації Ленінського району м. Миколаєва, як дитина, що залишилася без батьківського піклування. На даний час [PERSON] знаходиться у Знамянівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат. За весь період його перебування в інтернатному закладі його батьки жодного разу не відвідали, не цікавилися його долею, здоровям, навчанням. На підставі того, що батьки ухиляються від виховання та утримання дитини, та з метою подальшого його перебування на повному державному утриманні в інтернатному закладі, позивач просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON], стягнути з відповідачів аліменти в розмірі ? частини їх доходів. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, але не згоден зі стягненням з нього аліментів. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вознесенської міської ради - в судовому засіданні підтримав позовну заяву, зазначивши про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідачі [PERSON] (до розірвання шлюбу [PERSON]) та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO]. 23 жовтня 1995 року відповідачі написали відмову від своїх батьківських прав у звязку з тим, що дитина народилася хворою. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 29.03.1996 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Таричеву». З 26.10.1996 року неповнолітній [PERSON] перебуває на первинному обліку у Службі у справах дітей адміністрації Ленінського району м. Миколаєва, як дитина, що залишилася без батьківського піклування. Рішенням Ленінського виконавчого комітету Миколаївської області № 200 від 26.10.1996 року дитину було влаштовано до Миколаївського будинку дитини на повне державне забезпечення. На сьогоднішній день неповнолітній [PERSON] знаходиться у Знамянівській спеціальній загальноосвітній школі інтернат I-III ступеню та навчається за індивідуальною формою навчання. Але проживає в дитячому будинку інтернаті I-IV профілю за адресою м. Знамянка, вул.. Фрунзе, 120 Кіровоградська область. За весь час перебування дитини в інтернатному закладі його батьки жодного разу не відвідали, не цікавилися його долею, здоровям, навчанням, що суперечить законним правам та інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обовязками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В разі ухилення останніх від виконання обовязків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Діючим сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав (ч.1 ст.164 СК України). Так, згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Оскільки неповнолітній [PERSON] залишився без батьківського піклування у звязку з відмовою від нього батьків, то для подальшого перебування дитини на повному державному утриманні в інтернатному закладі повинна бути законна підстава, та підтверджений статус дитини, що позбавлена батьківського піклування. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 21.07.2011 року позбавлення батьківських прав відповідачів відносно неповнолітньої дитини [PERSON] є доцільним та буде відповідати інтересами дитини. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані докази у справі, вислухавши думку прокурора, який вважає, що є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх сина, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідачів без поважних причин від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Інших доказів, які б спростовували вищенаведене суду не надано. Згідно ст.12 Закону України „ Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 р., ч.2 ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обовязку утримувати дітей. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 94,10 гривень по 47,05 гривень з кожного.

Outcome: approved