Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № DNІ0АК11290577 від 26.06.2007 р., відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 54575,19 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.06.2010 року. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому за кредитним договором відповідач станом на 13.05.2011 р. має заборгованість у розмірі 53673,60 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 30131,25 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 17998,63 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 152,82 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 5390,90 грн. Позивач просить звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель: 21114, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ „Приватбанк з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ „Приватбанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, та стягнути понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а у разі відсутності відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNІ0АК11290577 від 26.06.2007 р., відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 54575,19 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.06.2010 року. Відповідно до цього договору відповідач повинен здійснювати погашення заборгованості в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 2003,31 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка вбирає заборгованість за кредитом, комісією та відсотками за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем 26.06.2007 року був укладений договір застави рухомого майна №DNІ0АК11290577, згідно до якого відповідач надав в заставу належний йому автомобіль ВАЗ, модель: 21114, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] . Згідно зі ст.526,651 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, у разі істотного порушення договору іншою стороною, договір може бути розірвано за рішенням суду. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтями 572,589 ЦК України, ст..ст.1,20 Закону України «Про заставу» передбачено, що банк (кредитор) має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна шляхом звернення стягнення на таке майно. У відповідності до умов вищезазначеного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в зазначеній сумі, а відповідач в свою чергу, зобов`язався повернути кредит в обумовлений договором строк та на умовах, сплатити обумовлені відсотки. Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач не виконав свої зобов`язання стосовно своєчасного погашення заборгованості у встановлені договором строки, тому станом на\~станом на 13.05.2011 р. має заборгованість у розмірі 53673,60 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 30131,25 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 17998,63 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 152,82 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 5390,90 грн. В зв`язку з зазначеним банком на адресу відповідача було направлено повідомлення № 30.1.0.0/2-577 від 21.04.2011 року з вимогою погасити заборгованість та повідомлено про можливе звернення стягнення на предмет застави вказаний автомобіль. Встановлено, що зазначене повідомлення було залишено відповідачем без виконання. Зазначене свідчить про істотне порушення договору з боку відповідача, зокрема обов`язку щомісячно певними сумами погашати кредит та сплачувати відсотки. Договором застави передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором або за договором застави заставодавець зобов`язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. В порушення вказаних вимог та умов договору застави відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передає. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього закону, яка передбачає продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до умов договору застави з метою задоволення своїх вимог заставодавець має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо на момент настання термінів виконання позичальників якого-небудь із зобов`язаеь, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У випадку порушень заставодавцем зобов`язань за цим договором заставодержатель має право вимагати від заставодавця дострокового виконання всіх зобов`язань за кредитним договором, а в разі невиконання звернути стягнення на предмет застави. Згідно до договору застави банк має право звернути стягнення на предмет застави незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань за кредитним договором у випадках: порушення позичальником якого-небудь із зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, порушення заставодавцем якого-небудь із зобов`язань, передбачених цим договором. Згідно з умовами договору застави звернення стягнення та реалізація предмета застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору застави, у тому числі безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Встановлено, що про наявність заборгованості та необхідності в зв`язку з цим звернення стягнення на предмет застави позивач повідомляв відповідача в порядку та у спосіб, передбачений законом, що не заперечувалося в судовому засіданні відповідачем, яким заборгованість погашена не була. В зв`язку з викладеним суд вважає за необхідне для погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави за договором застави, а саме: автомобіль ВАЗ, модель: 21114, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предметів застави від імені заставодавця зі зняттям зазначених транспортних засобів з обліку в органах ДАІ України та наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу для погашення заборгованості відповідача перед позивачем. Крім цього\~на підставі\~ст.88\~ЦПК України,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідачки на\~користь позивача\~оплачені ним\~при подачі\~позову судові\~витрати,\~у вигляді\~судового збору\~у розмірі\~536,\~74\~грн.\~та витрати\~на інформаційно-технічне\~забезпечення розгляду\~справи в\~сумі 120,00\~грн.\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved