Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.05.2009 р. між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Уніка»був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу Mersedes-Benz Vito 115, реєстраційний номер [NUMBER], згідно умов якого вигодонабувачем визначено ВАТ «Державний ощадний банк України». 06.08.2009р. [PERSON], який згідно довіреності керував даним автомобілем, вчинив дорожньо-транспортну пригоду та внаслідок ДТП автомобілю були спричинені значні технічні пошкодження. Згідно висновку експерта №35/04 від 29.04.2010р. вартість матеріального збитку від ДТП склала 145157,83 грн. Однак, згідно страхового акту №00027288 від 21.05.2010р. було сплачено страхового платежу в розмірі 88201,39 грн., що на 56956,44 грн. менше від розміру, встановленого експертним висновком. На звернення до відповідача про страхову виплату в повному розмірі йому листом повідомлено про відмову у страховому відшкодуванні завданих збитків внаслідок ДТП, посилаючись на те, що відповідачем враховано фізичний знос 0,49 %. Вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено у виплаті повної суми страхового відшкодування, тому просить суд стягнути з відповідача в користь вигодонабувача ПАТ «Державний ощадний банк України»страхову виплату в сумі 56956,44 грн. Крім того, вказує, що за прострочення виплати страхової суми відповідач зобовязаний сплатити пеню відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»у сумі 828716,20 грн., яка нахована за 485 днів прострочки, з 21.05.2010р. до 20.09.2011р., пеню згідно п. 12.3 договору в розмірі 4266,04 грн. та судові витрати в сумі 120 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, доказів про причини неявки та заперечень з приводу заявленого позову суду не представив, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»в судовому засіданні позов не визнав, просить суд відмовити в задоволенні позову, подавши письмові заперечення, згідно яких вказує, що страхове відшкодування було виплачено у відповідності до умов договору. Так, відповідно до ремонтної калькуляції, складеної експертом, вартість відновлювального ремонту складає 136594,06 грн. Згідно умов договору, на всі заміняємі складові автомобіля нараховується знос. Дані для розрахунку прийняті з висновку експерта, згідно яких ринкова вартість «Ср»- 152532,00 грн., вартість нового автомобіля з прас-листа експортера в Україні «Цн»- 325978,29 грн., тому вартість відновлювального ремонту застосовувався з урахуванням коефіцієнту зносу 0,49. Відповідно до страхового акту №00027288, вартість збитку становить 136594,06 грн., вартість складових, що підлягають заміні 95964,64 грн., вартість складових з врахуванням зносу 48941,97 грн., вартість збитку з урахуванням зносу - 39571,39 грн., франшиза за Договором (0,50%) становить 1370,00 грн. Сума страхового відшкодування, що підлягає до виплати, становить 88201,39 грн. Згідно п. 9.2. Договору, право на отримання страхового відшкодування має Вигодонабувач. Відповідно до листа Вигодонабувача, страхове відшкодування перераховано на користь Вигодонабувача, в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] З суми страхового відшкодування утримано страхові платежі в розмірі 11364,15 грн. 26 травня 2010 року, на рахунок Вигодонабувача було перераховано 76837,24 грн. Також, вказує, що штрафні санкції також не підлягають задоволенню, так як розраховані всупереч Договору страхування, у якому єдиною санкцією є пеня у розмірі 0,01 %, по-друге вважає, що страховиком не було порушено зобов'язань за Договором. Крім того, зазначають, що вимоги позивача про стягнення пені з посиланням на положення Закону України від 12.05.2001 р. №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» безпідставні, оскільки цей Закон встановлює загальні підстави відповідальності за порушення прав споживачів, а відносини, що виникають під час виплат страхових сум на підставі договорів страхування, відносяться насамперед до договірних відносин, а тому при вирішенні питання про відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання (невиконання) зобов'язань за договорами страхування, слід застосовувати ст. 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність за порушення договірного зобов'язання. Представник третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України»в судовому засіданні пояснив, що страхове відшкодування в сумі 76837,24 грн. було перераховано на користь Вигодонабувача в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] Вказав, що сума виплаченого страхового відшкодування менша, ніж передбачена експертним висновком, тому просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача в користь ПАТ «Державний ощадний банк України»страхове відшкодування в сумі 56956 грн. 44 коп. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: 08.05.2009 року між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Уніка»в особі заступника директора Тернопільської філії [PERSON] був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу Mersedes -Benz Vito 115, реєстраційний номер [NUMBER]. Умовами даного договору передбачено, що вигодонабувачем є ВАТ «Державний ощадний банк України». 06.08.2009 року відповідач [PERSON], який згідно довіреності керував даним автомобілем, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої автомобілю завдано технічні пошкодження. Дану подію страховиком було визнано як страховий випадок. На підставі ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п. 10.1.2, договору, страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у строки та на умовах договору. Відповідно до п.10.1.14.2 Варіант 2, розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі звіту експерта або на підставі розрахунку Страховика із застосуванням для ТЗ на який поширюються гарантійні зобовязання виробника, дилера, цін на запасні частини та вартості нормо-години СТО, яка підтримує гарантійні зобовязання щодо ТЗ, а також рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудоємності ремонтних робіт. Згідно висновку експерта №35/04 від 29.04.2010 року вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля склала 145157,83 грн. Страховим актом №00027288 від 21.05.2010 року було визначено суму страхового відшкодування 88201,39 грн., при чому при розрахунку суми страхового відшкодування враховувався коефіцієнт фізичного зносу 0,49. Встановлено та підтверджено стонами, що 26 травня 2010 року, на рахунок вигодонабувача ПАТ «Державний ощадний банк України»було перераховано 76837,24 грн. Представник відповідача вказує, що виплата страхового відшкодування здійснювалась у відповідності до умов договору страхування, зокрема, згідно п.10.1.2 договору відшкодування збитку проводиться з урахуванням чи без урахування експлуатаційного зносу деталей, вузлів та агрегатів ТЗ (з урахуванням умов п.1.8 договору), який визначається на підставі п.10.1.2.1.2 для ТЗ старше двох років відповідно до затверджених нормативних документів, що діють в Україні на момент настання страхового випадку. Однак, представником відповідача в судовому засіданні не наведено будь-яких доказів, що страховик застосовуючи коефіцієнт фізичного зносу 0,49 виходив з розрахунків, що затверджені нормативними документами, що діють в Україні на момент настання страхового випадку. Отже, в судовому засіданні підстав для зменшення розміру страхового відшкодування, вказаного в висновку експерта №35/04 від 29.04.2010 року на суму 56956 грн. 44 коп., не встановлено. В звязку з цим, суд приходить до висновку, що застосування відповідачем коефіцієнту фізичного зносу 0,49 було безпідставним та дії відповідача були спрямовані на заниження розміру страхового відшкодування за страховим випадком та, як наслідок, ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов'язань за договором страхування, укладеним з позивачем. Згідно п. 13.7 Договору страхування Страховик приймає рішення про виплату і складає страховий акт або відмовляє у страховій виплаті з письмовим обґрунтуванням причин відмови протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дати отримання Страховиком всіх документів, оформлених належним чином, та копій документів, завірених в установленому порядку, які необхідні для визнання події страховим випадком та визначенням розміру збитків, а також документів, отриманих Страховиком в процесі розслідування. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування»страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до змісту ст.ст. 979, 988 Цивільного кодексу України та п. 3 ст. 20 вказаного Закону, страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. На підставі ч. 2 ст. 636 Цивільного кодексу України, виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач не виплатив страхове відшкодування в розмірі 56956 грн. 44 коп. та позивач [PERSON] має право вимоги щодо стягнення вказаної суми з відповідача в користь вигодонабувача ПАТ «Державний ощадний банк України». Крім того, на підставі п. 12.3 договору добровільного страхування транспортного засобу від 08.05.2009 року, у звязку з несвоєчасним здійсненням повної суми страхового відшкодування, відповідачу нарахована пеня у розмірі 0,01 % від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Розмір пені становить 4266грн. 04 коп., згідно поданого позивачем розрахунку (56956 грн. 44 коп. х 749 днів прострочення х0,01% = 4266,04 грн.). Поряд з тим, суд вважає, що вимоги про стягнення пені в сумі 828716 грн. 20 коп. не підлягають до задоволення. Так, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про страхування»та метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку. У звязку з цим відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону «Про захист прав споживачів»і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування. Рішенням Тернопільського міськрайсуду від 05.07.2011 року стягнуто з [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»заборгованість за кредитним договором №237 від 24.12.2007 року в сумі 21082,83 євро, що еквівалентно 243689,58 грн. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»в користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»56956 грн. 44 коп. страхового відшкодування та 4266 грн. 04 коп. пені, зарахувавши вказані кошти в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Державний ощадний банк України»стягнутої за рішенням Тернопільського міськрайсуду від 05.07.2011 року. На підставі наведеного,

Outcome: partial