Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

У лютому 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Дніпрометизпро скасування наказу та встановлення середнього заробітку. В обґрунтування своїх позовних вимог, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд скасувати наказ № 220 від 18.10.1995 року, яким було визначено середній заробіток 30 три останні не повні календарні місяці роботи у сумі 6\~677\~827 крб. збільшеного з 01.06.1995 року в два рази до 13\~355\~654 крб. (133 грн. 56 коп.); установити, що зроблений експертом [PERSON] розрахунок у справі № 2-1499/04 за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2004 року відповідав вимогам закону, а саме: листопада 1992 року 658,85 грн.; грудень 1992 року 350,52 грн.; червень 270,32 грн.; середньомісячна зарплата (658,85 + 350,52 + 270,32) : 3 = 426,56 грн. + 13 зарплата (28,59 + 10,99 + 16,03) : 3 = 18,54 грн.; 1992 рік листопада 28,59 грн.; грудень 10,99 грн.; 1993 рік червень 16,03 грн. + вислуга років (87,07 : 12 х 2 + 219,15 : 12) : 3 = 10,92 грн.; 1992 рік 87,07 грн.; 1993 рік 219,15 грн. Середньомісячний заробіток для відшкодування втраченого заробітку: 426,56 + 18,54 + 10,92 = 456,02 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача у судове засідання у судовому засіданні позов не визнав, суду надав заперечення проти позову. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2004 року по цивільній справі № 2 1499/2004, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.11.2004 року, частково задоволений позов [PERSON] та його користь з ВАТ Дніпрометизстягнуто заборгованість по щомісячним платежам з 01 квітня 1995 року по 01 червня 2001 року у сумі 9\~917,67 грн. Отже, розміри середньомісячного заробітку з 07 серпня 1995 року для обчислення розміру відшкодування позивачу втраченого заробітку та розмір втраченого ним заробітку з 01 квітня 2001 року встановлені судовим рішенням при розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем по щомісячним платежам з 01 квітня 1995 року по 01 червня 2001 року. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тому, у суду відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] у спосіб захисту його цивільних прав та інтересів, який вказано вище нормою закону не передбачений. З приводу вимог щодо скасування наказу № 220 від 18.10.1995 року, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки протирічать вимогам чинного законодавства та не ґрунтуються на вимогах закону. Тому, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed