Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на праві власності йому належать будівельні матеріали, які знаходяться за адресою: вул. Рівненська. 20а, с. Колоденка Рівненського району Рівненської області. Ці будівельні матеріали позначені як літня кухня під літером Дв технічному паспорті на житловий будинок, і віднесені до господарства відповідачки. Зважаючи на те. що відповідачка заперечує право позивача на ці будівельні матеріали, то він змушений звернутися до суду з позовом. Позивач просить суд визнати за ним право власності на будівельні матеріали, з яких складається літня кухня, що розміщена біля будинку 20а. що в селі Колоденка Рівненського району Рівненської області. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та пояснили про обставини, що описані вище. Додали, що ці будівельні матеріали були придбані у [PERSON] за 100 грн. згідно договору купівлі-продажу від 20.06.2007 року. А він в свою чергу успадкував ці матеріали від [PERSON], який помер 18.12.2006 року. Зважаючи на ці обставини просять суд задоволити заявлений позов. Відповідачка позов не визнала. Пояснила, що ця літня кухня була збудована її батьком. А тому вважає, що нерухомість має належати їй. а не позивачу. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, КП Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації02.02.2009 року виготовило технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що за № 20а по вул. Рівненська в селі Колоденка Рівненського району Рівненської області. Власниками майна зазначені: [PERSON] 1/2 частина; [PERSON] -1/2 частина. На сторінці технічного паспорту (де зазначений план будинку) є відмітка про те. що самовільно побудованою являється літня кухня Д. Згідно довідки КП Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації№ 827 від 21.07.2009 року, при обстеженні господарства 17.07.2009 р. працівниками підприємства встановлено, що поряд з житловим будинком розташована самочинно збудована Длітня кухня, і встановити в чиїй власності вона знаходиться неможливо. Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2009 року (видане Рівненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області, справа № 1266/2008. реєстровий № 2-66) [PERSON] є спадкоємцем всього майна [PERSON] (який помер 18.12.2006 року), і спадкове майно складається з права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями 20. по вул. Рівненська в селі Колоденка Рівненського району Рівненської області. До складу цього майна не входить Длітня кухня. Виходячи з наявних доказів суд прийшов джо висновку, що [PERSON] не міг прийняти у спадок від [PERSON] майно у виді споруди Длітньої кухні чи будівельних матеріалів, з яких ця літня кухня виготовлена, оскільки щодо цього майна правовстановлюючі документи не були надані суду; та не були надані інші письмові докази на підтвердження того, що майно належало [PERSON]. За загальними положеннями ЦК України майно, що самочинно збудоване, не може входити до спадкової маси. В даному випадку при оформленні спадкових прав спадкоємцеві слід було перевести на себе права та обовязки забудовника щодо майна - Длітня кухня. Відповідне рішення не було надане суду. ЦК України визначає порядок укладення договорів щодо нерухомого майна: вони мають бути укладені в письмовій формі та нотаріально посвідчені. А договір, на який посилається позивач як на підтвердження придбання ним будівельних матеріалів (а по суті - нерухомого майна) був укладений в простій письмовій формі. Жодна з сторін не надала суду жодного письмового доказу на підтвердження того, ким придбавалися будівельні матеріали, з яких була збудована спірна літня кухня. Показання сторін та свідків про те хто саме будував цю будівлю не можуть замінити собою письмові докази, які в даному випадку були б належними у справі. Зважаючи що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а рішення суду не може базуватися на припущеннях, тому на думку суду заявлений позов є недоведеним і не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Судом враховується час. протягом якого адвокат відповідача приймав участь у справі, і виходячи з цього судові витрати відповідачки підлягають до відшкодування в сумі 985 грн. Суд керується положеннями постанови Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави.

Outcome: approved