Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

21.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" та фізичною особою - резидентом України [PERSON] було укладено кредитний договір № 500029297, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2494 доларів США до 21.09.2010 року. В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 21.07.2011 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі - 30 218, 22 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі, не хаперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач до судового засідання не зявилася, причину неявки суду не сповістила, про день і час слухання справи завчасно повідомлялася у встановленому законом порядку, про що свідчить наявне в матеріала справи поштове повідомлення про отримання відповідачем особисто судової повістки, заперечень не надала, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" (правонаступником якого є ПАТ „Альфа - банк), та фізичною особою - резидентом України [PERSON], було укладено кредитний договір № 500029297, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2494 доларів США, на власні потреби без будь-яких обмежень, строком до 21.09.2010 року. Відповідно до п. 11 договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.07.2011 року має прострочену заборгованість у розмірі 30 218,22 грн. Заперечень проти заявленого позову та наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, ніяких заходів по погашенню заборгованості за час розгляду справи не здійснювала. Відповідно до п. 13 Договору банк має право вимагати, в тому числі в судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов"язань позичальника за договором у випадку прострочення більш ніж на один місяць терміну сплати обов"язкового платежу на погашення кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У п. 3 ч. 1 ст. 3 та ст. 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, який передбачає, що сторони договору вільні у визначенні умов договору з урахуванням вимог діючих правових актів. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Положення договору не суперечить закону, і не може бути розцінене як таке, що порушує права відповідача. Статтею 625 ЦК України встановлено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно статті 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1050 Цивільного кодексу України встановлюється, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. На підставі викладеного, вимоги ПАТ „Альфа банк про стягнення з [PERSON] суми заборгованості у розмірі 30 218,22 грн., підлягають задоволенню. ПАТ „Альфа банк, як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених судових витрат, зокрема витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., та судового збору у розмірі 302,18 грн.

Outcome: approved