Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-25 00:00:00

До Носівського районного суду звернулась приватний підприємець [PERSON] з позовом до жительки м.Носівки [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди 19286 гривень. Як в позовній заяві до суду так і в судовому засіданні позивач вказала, що вона є приватним підприємцем і відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію займається торгівельною діяльністю в містах Ніжині та Носівці. Для здійснення господарської діяльності вона використовує найманих працівників. 23 травня 2011 року між нею та відповідачкою був укладений трудовий договір, згідно якого остання була прийнята на роботу як продавець. Трудовий договір в установленому законом порядку був зареєстрований 23.05.2011 року в Ніжинському міськрайонному центрі зайнятості населення. Відповідно до умов вказаного трудового договору та заключеного з відповідачкою договору про матеріальну відповідальність, відповідачка зобов»язалась нести повну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй товаро-матеріальних цінностей. З 23 травня 2011 року по 29 вересня 2011 року відповідач працювала продавцем в магазині по вул.Буняківська 1 міста Носівки та здійснювала продаж товарів з Європи. З 26 вересня по 29 вересня 2011 року в магазині з участю відповідачки та продавців [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON], які приймали магазин, було проведено інвентаризацію товаро-матеріальних цінностей і виявлено нестачу на суму 19286 гривень. Позивач пояснила, що по завершенні інвентаризації 29.09.2011 року відповідач написала пояснювальну записку, в якій вказала, що зобов»язується на протязі місяця погасити нестачу в сумі 19286 гривень. Позивач пояснила, що уже пройшло декілька місяців, а нестача не погашена, що й вимусило її звертатись до суду з відповідним позовом, який вона просить задовольнити. Відповідач позов не визнала та дала пояснення, що з 23 травня 2011 року по 29 вересня 2011 року вона працювала продавцем магазину по вул.Буняківська 1 міста Носівки та здійснювала продаж товарів з Європи. При прийомі на роботу вона підписала договір про повну матеріальну відповідальність. З 26 по 29 вересня 2011 року в магазині, де вона працювала, була проведена інвентаризація товаро-матеріальних цінностей, яка виявила нестачу товару на 19286 гривень. Яким чином виникла нестача вона пояснити не може. Допитана як свідок [PERSON] [PERSON] дала показання, що вона разом з [PERSON] [PERSON], хазяйкою магазину [PERSON] та [PERSON] брала участь в роботі інвентаризаційної комісії. Інвентаризація проводилась дуже скрупульозно з дублюванням підрахунку і по завершенні інвентаризації була встановлена нестача 19286 гривень. По завершенні інвентаризації [PERSON] в її присутності та присутності [PERSON] написала розписку, що через місяць поверне нестачу 19286 гривень. Свідок [PERSON] [PERSON] дала показання, що на її думку, однією з причин нестачі могло бути неналежне виконання відповідачкою своїх функціональних обов»язків, яка часто запізнювалась на роботу, щодня приходила на роботу з запахом алкогольного перегару, не завжди записувала в зошит обліку про реалізований товар. Допитана як свідок [PERSON] [PERSON] підтвердила, що [PERSON] [PERSON] регулярно приходила на роботу з запахом алкогольного перегару. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Згідно ст..134 ч.1 п.1 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання. В матеріалах справи (а.с.7) є договір між позивачем по справі та відповідачем про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості товаро-матеріальних цінностей, переданих відповідачу. В матеріалах справи є акт інвентаризації, з якого видно, що нестача товаро-матеріальних цінностей становить 19286 гривень. В судовому засіданні відповідач пояснила, що якихось зауважень щодо необ»єктивності акту інвентаризації у неї немає. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] [PERSON] не надала доказів, які б свідчили про безпідставність вимог позивача. А позивач надала достатньо доказів, як на підставу своїх вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Під час підготовки позовної заяви та розгляду справи в суді позивач понесла витрати на правову допомогу в розмірі 2423 гривні, що підтверджується квитанціями про оплату та розрахунком витраченого часу. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved