overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

В липні 2011 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований ЗО грудня 2006 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 957. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з травня 2010 року, коли вона разом з дитиною переїхали з Криму до Миколаєва. Шлюб має формальний характер. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, виховання дитини, відповідач не займається вихованням сина та не надає матеріальної допомоги на його утримання, все це призводило до сварок та скандалів, що відбувалися в присутності дитини. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, просила розірвати шлюб, дитину залишити з нею. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до вимог ст.132 ЦПК України до Кіровського районного суду Автономної Республіки Крим направлялось судове доручення про допит відповідача, який на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] На виконання вказаного доручення судом направлено протокол допиту [PERSON] від 25 жовтня 2011 року, де останній, позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснив, що подружні стосунки припинені з червня 2010 року, причини розпаду сімї - проблеми матеріального характеру, строк для примирення їм не потрібен, проти розгляду справи в його відсутність не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено та доведено, що сторони з 30 грудня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 957. Мають малолітню дитину- сина [PERSON], [INFO]. З червня 2010 року вони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення згідно ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного та інтересам їхньої дитини, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

В липні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 1 867,69 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача у судовому засіданні вказувала, що позивачем та відповідачем по справі - [PERSON], 16 липня 2007 року був укладений кредитний договір № 400013170, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5 079,35 гривень з кінцевим строком повернення до 17 липня 2009 року, зі сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами. Відповідачем не виконані взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору, у звязку із чим, станом на 15 липня 2011 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала 1 867,69 грн. Відповідач в судове засідання не зявилась, викликалась належним чином та своєчасно, доказів проти задоволення позову не представила, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки на підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, 10 % річних від суми боргу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, тому відсотки за користування кредитом правомірно нараховані до дня подачі позовної заяви в суд. Судом встановлено, що 16 липня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 400013170, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5 079,35 гривень з кінцевим строком повернення до 17 липня 2009 року, зі сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами. Відповідачем не виконані взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору, у звязку із чим, станом на 15 липня 2011 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала 1 867,69 грн., з яких: 1 867,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» 18.05.2010 року було зареєстровано зміну найменування позивача з Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», який є повним правонаступником ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: довідками; розрахунками; договорами. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 15 серпня 1989 року Палацом одружень м. Тюмені, запис № 3013. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо. До того ж, сторони втратили почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим вони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Не заперечувала проти задоволення позову. Підтвердила факт припинення шлюбних відносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15 серпня 1989 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Палацом одружень, запис № 3013. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із відповідачем. Шлюбні відносини сторонами припинені з червня 2011 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд також вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок позивача, оскільки останній не заявляв про їх стягнення з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 25 січня 1992 року Палац урочистих подій м. Донецьк, актовий запис №48. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дітей не має, діти залишаються проживати разом з позивачем по справі. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25 січня 1992 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Палац урочистих подій м. Донецьк, актовий запис № 48. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

У серпні 2011 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем зареєстрований 15 жовтня 1993 року, Корабельним районним відділом ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис № 650. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, але відповідач не бажає розірвати шлюб в відділі РАЦС тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву в якій просив про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить про задоволення позову та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлена своєчасно та належним чином в судове засідання не з`явилася, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Взявши до уваги заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15 жовтня 1993 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним районним відділом ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис № 650. Відданого шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

У серпні 2011 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 26 серпня 1995 року, Новооржицькою сільською Радою Згуровського району Київської області, актовий запис № 2. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дітей не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач повідомлений своєчасно та належним чином в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 26 серпня 1995 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Новооржицькою сільською Радою Згуровського району Київської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згод жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 18 липня 1975 року Сергіївським сільЗАЦС с. Сергієвка, Братського району Миколаївської області, актовий запис № 12. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, але відповідач не бажає добровільно розірвати даний шлюб, тому позивач вимушена звернутися до суду. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву по слухання справи за її відсутністю в зв`язку з виїздом за межі міста, позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 18 липня 1975 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Сергіївським сільЗАЦС с. Сергієвка, Братського району Миколаївської області, актовий запис № 12. Відданого шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 29 грудня 1995 року, Корабельним районним відділом ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис № 771. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дітей не має, діти залишаються проживати з відповідачем по справі. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 29 грудня 1995 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним районним відділом ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис № 771. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні було з`ясовано, що відповідачка - [PERSON] , висловила своє бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved