overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, вказуючи, що 27 серпня 1995 року помер її чоловік [PERSON]. Вона спадкоємиця 1 черги, в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу у свідоцтва на спадщину. 30 вересня 1996 року їй видано свідоцтво про право на спадщину на будинок , який знаходиться по вул..Куйбишева 54 в м.Марганець, а на земельну ділянку не видано, оскільки не має оригіналів правовстановлюючих документів, а державний акт на померлу особу не видають. Просить суд визнати право власності на земельну ділянку, яка розташована в м.Марганець, вул.Київська 244, площею 1000 кв.м. В судовому засіданні представник Позивача позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд дослідив докази надані позивачем. Суд приходить до наступного: 27 серпня 1995 р. помер чоловік Позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з: - Будинку 54 по вул..Куйбишева в м.Марганець - земельної ділянки за адресою м.Марганець, вул.Київська 244. Оригінал державного акту на право власності на землю втрачено. Згідно відповіді Марганецького міського відділу земельних ресурсів земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] У встановлений шестимісячний термін Позивач звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 30 вересня 1996 року Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину тільки на будинок. При зверненні за видачею свідоцтва про право на спадщину Марганецька державна нотаріальна контора відмовла, , оскільки відсутні правові документи. Згідно ст. 549 ЦК ( в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення правовідносин, ст..1261 ЦК України Позивач є спадкоємцем 1 черги після смерті чоловіка. Відповідно до ст.529 ЦК ( в редакції 1963 року) позивач прийла спадщину, в установлений законом строк, але їй відмовлено в оформленні в зявзку з відсудтністю правових документів. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач прийняла спадщину, від спадщини не відмовлялась, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення нею повноліття. У попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, суду надала письмову заяву, в якій просила слухати справу за її відсутністю, позов підтримала. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, суду надав письмову заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позов визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 24 жовтня 2006 року, актовий запис №451. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач (а. с. 2). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому визнання позову відповідачем слід прийняти, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. ст. 81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат, пов'язаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача залишок пайового внеску у розмірі 11467,70 грн. та моральну шкоду у сумі 5000 грн.. оскільки відповідач відмовляється добровільно повернути кошти. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, просив справу слухати в його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, позов не визнав, про що надав письмові заперечення, просив справу слухати в його відсутність. У судовому засіданні досліджені докази: копія книжки члена обласної кредитної спілки «ЛКС» № 4004: копії квитанцій, копія паспорту та ідентифікаційного коду позивача, копія довідки про вихід позивача з членів кредитної спілки. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що у серпні 2005 р. позивач була прийнята у члени КС «ЛКС» та отримала книжку члена обласної кредитної спілки «ЛКС» за №4004. За період перебування у складі членів кредитної спілки позивач здійснювала у різній послідовності внески, загальна сума яких складає 24000грн. В квітні 2009 р. позивач звернулася до відповідача з заявою про припинення членства у кредитній спілці та про повернення залишку додаткового пайового внеску, у зв'язку з чим 11 листопада 2009 р. було прийнято рішення про виключення її з членів кредитної спілки. Грошові кошти з додаткового пайового внеску були повернуті лише частково, станом на 07 червня 2011 р. залишок пайового внеску становить 9501 грн.. Окрім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу ... три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому заборгованість відповідача по сплаті 3% річних за прострочення грошового зобов'язання становить 427.54грн.. а саме: у грудні 2009 року 9501грн. х (3% річних : 12 місяців) = 9501х0,25%-23.75грн.; у 2010 році 9501грн. х 3% = 285.03грн.; за 5 місяців 2011 року 9501грн. х (3%:12 місяців х 5 місяців)= 9501грн. х 1,25% = 118,76грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, яка підлягає стягненню на користь позивачки, складає 9928.54грн. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. Разом з цим, суд відмовляє позивачу у стягненні моральної шкоди, оскільки відповідно до ст.611 п.4 ЦК України вона підлягає стягненню тільки у разі встановлення такого наслідку самим договором або законом. Діючим законодавством такі наслідки у спірних правовідносинах не передбачені. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми інфляції в розмірі 2403.75грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачкою не наведений розрахунок такої заборгованості, що відповідає чинному законодавству. На користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 120 грн. інформаційно-технічних витрат на розгляд справи, на користь держави підлягає стягненню 99.29 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись нате, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія свідоцтва про розірвання шлюбу; копія свідоцтва про народження; копія довідки про перебування дитини на утриманні; копія паспорту позивачки. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2008р. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивач в судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, на примирення не згоден, просив справу слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві позов визнав, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2007 р. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст. 79, 80, 84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, на примирення не згоден, просив справу слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві позов визнав, справу просив слухати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.09.2008 р. Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 51 грн. та інформаційне-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи її тим, що є матірю [PERSON] [INFO], який у серпні 2002 року виїхав на заробітки. З того часу ніяких звісток про сина не має. Його пошук позитивних результатів не дав. Визнання безвісно відсутнім заявник обґрунтовує необхідністю оформлення соціальної допомоги на онука [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні заявниця доводи заяви підтримала. У своїх поясненнях посилалася на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надала суду відповідні докази. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не зявилися, письмової заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці постійного його проживання: м. Лисичанськ, кв. Ленінського комсомолу, буд.№ 32, кв.57 протягом одного року підтверджується зібраними у справі доказами. З довідки Лисичанського міського відділу УМВС України від 12.04.2011 року вбачається, що пошуки [PERSON] позивних результатів не дали. З довідки відділу реєстрації актів цивільного стану у м. Лисичанську відомостей про смерть [PERSON], починаючи з 01.01.2002 року не виявлено. Відповідно до ч.2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше число січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у серпні 2002 року, то початком його безвісної відсутності слід вважати 01.09. 2002 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з вищеназваною заявою, мотивуючи її тим, що з 16 грудня 2000 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, у якому 19 січня 2002 народилася малолітня донька [PERSON]. Посилаючись на те, подружні стосунки між ними були припинені у 2005 році через сварки та зраду, просила суд розірвати шлюб. У судове засідання заявниця не з'явилася, суду надала письмову заяву, в якій просила слухати справу за її відсутністю, заяву підтримала. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, був допитаний за місцем відбування покарання у Петровській виправній колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Луганській області, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON], який був засуджений 29 травня року до позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців згідно вироку Лисичанського міського суду перебуває з заявницею у шлюбі, зареєстрованому 16 грудня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №576. Враховуючи ті обставини, що ніяких заходів подружжям щодо примирення та збереження сім'ї прийнято не було, суд вважає заявою такою, що підлягає задоволенню, оскільки є підстави, передбачені ст. 112 СК України для розірвання шлюбу. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 лютого 2008 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №176. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя, що призвело до виникнення між ними складних та напружених стосунків, непорозумінь та конфліктів. З лютого 2011 року вони почали проживати окремо та з цього часу остаточно припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. На даний час між ними втрачено почуття взаєморозуміння та любові. Вважає, що збереження сім»ї не можливе та миритися з відповідачем не бажає. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Просила шлюб розірвати на примирення не згідна. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення, на розірвання шлюбу згідний . Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню так як сім'я розпалась і поновленню не підлягає. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 лютого 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №176, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, судом встановлено, що шлюбні відносини між ними фактично припинені. Основною причиною розриву відносин стало те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 16 червня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому вимушена звернутися до суду. Відповідач інших дітей не має, утримання по виконавчим документам з нього не проводиться. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2006 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Син перебуває на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. З врахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення для її вирішення, суд вважає, що розмір аліментів має бути визначений в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

У серпні 2011 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 квітня 1990 року Шевченківською сільською Радою Решетилівського району Полтавської області, актовий запис №5 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2005 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, та не заперечував проти задоволення позову, та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 28 квітня 1990 року уклали шлюб. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved