Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Богодухівського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, в якому після неодноразового уточнення просить: визнати її інвалідом з професійного захворювання з 01.04.1996 року, зясувати у відсотковому співвідношенні ступінь провини відповідачів, їх співучасть в погашенні страхових виплат, стягнути з відділу культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Богодухівського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь [PERSON]: частину втраченого заробітку за період з 01.04.1996 року по день фактичної виплати, враховуючи індекси інфляції в сумі 613\~672 грн. 02 коп., одноразову допомогу, з урахуванням індексу інфляції за період з 01.04.1996 року по день фактичної виплати в сумі 446\~321 грн. 20 коп., компенсацію в звязку з несвоєчасною виплатою частини втраченого заробітку за період з 01.04.1996 року по день фактичної виплати, враховуючи індекси інфляції в сумі 3\~066\~456 грн. 70 коп., компенсацію в звязку з несвоєчасною виплатою одноразової допомоги за період з 01.04.1996 року по день фактичної виплати, враховуючи індекси інфляції в сумі 3\~597\~304 грн. 24 коп., моральну шкоду в розмірі двохсот мінімальних розмірів заробітної плати на день фактичних виплат в сумі 181\~400 грн. вартість двох санаторно курортних путівок до санаторіїв Південного берегу Криму в розмірі вартості на фактичний день виплати за період з 01.04.1996 року до 31.11.2001 року в сумі 20\~000 грн., додаткові матеріальні витрати для забезпечення судового розгляду ( розрахунки за послуги, послуги адвокатів, витрати на проїзд, витрати на компютерний набір тексту, витрати з виробництва розрахунків, інші витрати), зобовязати Богодухівське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України : зробити розрахунок частини втраченого заробітку, на підставі середньомісячного заробітку [PERSON] за останні 3 місяці до звільнення , а саме з 01.10.1984 року по 31.12.1984 року, придбати для неї іонізатор повітря, який рішенням ОблМСЕК №2 від 26.05.2004 року покладено на Богодухівське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і до даного часу не придбаний, стягнути з відповідачів на користь [PERSON] всі заборговані суми через Богодухівське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, зобовязавши при цьому відповідачів погасити борг перед Фондом, зобовязати відповідачів перерахувати визначені судом суми відшкодування шкоди, їх компенсації, моральну шкоду та матеріальні витрати перевести на розрахунковий рахунок ПриватБанку, зобовязати відповідачів сплатити суму судового збору та суму витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у суді. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 22.08.1972 року до 31.08.1977 року вона працювала швачкою мотористкою в філії Вільшанської швейної фабрики, з 14.11.1977 року до 30.08.1983 року та з 05.07.1984 року до 02.01.1985 року працювала на різних посадах по обслуговуванню читачів в Богодухівської централізованої бібліотечної системи Богодухівського відділу культури, з 1992 року до 1995 року працювала головним фахівцем Харківського Управління захисту прав споживачів Харківської обласної державної адміністрації. У грудні 1995 року та в січні 1996 року [PERSON] знаходилася на обстеженні стану здоровя в Харківському науково - дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань, де комісією лікарів було поставлено діагноз : бронхіальна астма, середнього ступеня тяжкості у фазі нестійкої ремісії, хронічний бронхіт поза загостренням, емфізема легень другого ступеня, дихальна недостатність другого ступеня, сенсибілізація до виробничих алергенів джинсової тканини, формальдегіду, бібліотечного пилу, захворювання професійне. Причиною виникнення професійного захворювання виявилося вплив бібліотечного пилу на органи дихання, оскільки при обстеженні умов праці в бібліотеці були виявлені грубі порушення умов праці. 10.04.1996 року Фрунзенська МСЕК оглянула позивачку та визнала її інвалідом ІІІ групи у звязку з профзахворюванням з 01.04.1996 року до 01.04.1997 року, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках становить 40%. На даний час позивачка є інвалідом І групи і втрата професійної працездатності 90 %. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідачів з проханням здійснювати належні їй виплати, але у цьому їй було відмовлено, оскільки вони не визнають своєї вини. На обґрунтування позовних вимог в частині стягнення додаткових матеріальних витрат для забезпечення судового розгляду, зазначила , що вона витрачала кошти на поїздки в таксі, на ксерокопіювання документів які подавалися нею до суду, на здійснення розрахунків. Просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що з серпня 1972 року по 31.08.1977 року вона працювала швеєю 2-го розряду в філії Вільшанської швейної фабрики, з 14.11.1977 року по 30.07.1983 року і з 5.07.1984 року по 2.01.1985 року працювала в бібліотеці Богодухівського районного відділу культури. При виконанні трудових обовязків нею було отримано з вини цих підприємств професійне захворювання. Працюючи на швейній фабриці вона захворіла на бронхіальну астму, а в бібліотеці стан здоровя ще більш погіршився. В грудні 1995 року в січні 1996 року при обстеженні в Харківському науково дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань у позивачки визначено професійне захворювання бронхіальна астма, та встановлена 3-група інвалідності з втратою працездатності 40% на період з 1.04.1996 року по 1.04.1997 року В подальшому їй встановлювалась друга та перша група інвалідності з втратою працездатності від 50% до 90%. Здоровя позивачки з часом погіршується, вона постійно змушена лікуватися. Оскільки її захворювання повязане з роботою у бібліотеці вона зверталася до керівництва з проханням здійснювати їй виплати у належному розмірі, але постійно отримує відмову, ті кошти які їй виплачують на даний час, вираховуються із заробітку, нижчого ніж вона отримувала працюючи. При цьому позивачкою було зазначено, що дійсно інвалідність їй встановлена з 01.04.1996 року і Фонд визнає її інвалідом та платить кошти, але відділ культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області і бібліотека не визнає її інвалідом, також просить визначити у відсотковому відношенні вину кожного підприємства де працювала та отримала професійне захворювання, оскільки виходячи з цього вона бути визначатися, які суми необхідно стягнути з відповідачів. Стосовно санаторно курортних путівок [PERSON] зазначила, що їхню вартість вона не знає, але приблизно вважає, що це буде становить 20\~000 грн. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки на даний час їй не виплачена одноразова допомога при отриманні професійного захворювання, а також не виплачувалися щомісячні страхові виплати за період з 1.04.1996 року по грудень 2001р. Представник відділу культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації [PERSON] позовні вимоги визнала частково, визнала в частині виплати одноразової допомоги. При цьому вона пояснила, що [PERSON] до того, як прийти на роботу в бібліотеку працювала на швейній фабриці і саме там нею було отримано професійне захворювання, при роботі в бібліотеці її стан здоровя дійсно погіршився, але підприємство в цьому не винне. Акт щодо проведення перевірки санітарно епідеміологічною станцією не може бути дійсним, оскільки при проведенні огляду не було запрошено представника відділу культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації, а була присутня [PERSON] , яка є директором Богодухівської ЦБС, але так як Богодухівська ЦБС не є юридичною особою, а це лише структурний підрозділ відділу культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації, тому і підписувати вищевказаний акт вона не могла. Крім цього не визначено в який період і в яких відсотках позивачкою було отримано професійне захворювання, тому не можна вважати що є їх вина. Було зазначено, що відділ культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації є юридичною особою, у них є свідоцтво про державну реєстрацію, мають власну печатку і в своїй роботі керуються положенням Богодухівської районної державної адміністрації. Проти позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та стягнення коштів на санаторно курортні путівки було заперечно, оскільки вказані санаторно курортні путівки відділом культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації [PERSON] не надавалися, вона на той час на підприємстві не працювала, тому і оплачувати вони їх не можуть. Також вважають, що вони ніяким чином не завдали позивачці моральної шкоди, так як , виконували всі її вимоги. Представник відділу культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації, [PERSON], проти позову заперечила в повному обсязі, пояснила, що дійсно [PERSON] щодо проведення перевірки санітарно епідеміологічною станцією не є дійсним, оскільки при проведенні огляду не був присутній представник відділу культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації, крім цього актом не визначена відсоткова вина кожного підприємства на якому працювала [PERSON], оскільки позивачка сама зазначає, що у бібліотеці її здоровя лише погіршилося, а захворювання вона отримала на швейній фабриці, тому вважає, що ніякі виплати вони не повинні здійснювати. Просила у задоволенні позову відмовити. Представники Богодухівського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили, пояснили , що вони здійснюють [PERSON] виплати згідно вимог законодавства , а дані позовні вимоги є необґрунованими та незаконними, тому просили відмовити в повному обсязі. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Розглядаючи дану справу суд вважає за необхідне, на підставі п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року, керуватися законодавством, яке діяло на момент коли було встановлено професійне захворювання [PERSON], тобто на 01.04.1996 року. Відповідно до [PERSON] судово медичної експертизи від 18.01.1996 року. НДІ гігієни праці та профзахворювань (т. 1 а.с. 4-6), на момент обстеження у [PERSON] виявлено бронхіальна астма середньої тяжкості в фазі нестійкої ремісії хронічний бронхіт без загострювання, емфізема легенів 2 - го ступення, дихальна недостатність 2-го ступення синсибілізація до виробнічих алергенів джинсової тканини, бібліотечного пилу, формальдегіду захворювання професійне. Дане підтверджується і протоколом засідання експертної комісії клініки Державного підприємства Харківський НДІ гігієни праці та профзахворюваньвід 07.04.2005 року, згідно якого у [PERSON] основний діагноз: бронхіальна астма, четвертого ступеня, гормонозалежна, хронічний бронхіт четвертої стадії, пневмофіброз, емфізема легенів, ЛН третього ступеня, хронічне легеневе серце, цукровий діабет 2- го типу, легка форма, остеопороз, ожиріння 1- го ступеня, артеріальна гіпертензія, захворювання професійне. Захворювання [PERSON] повязане з роботою як на Вільшанській швейній фабриці так і в Центральній бібліотечній системі. Захворювання виникло від тривалої дії шкідливих виробничих факторів на обох підприємствах не дотримувалися санітарно гігієнічні норми праці та не проводилося медичне обслуговування на належному рівні. Отже, [PERSON] отримала професійне захворювання працюючи на швейній фабриці та бібліотеці. Так як вона фактично майже однаковий час працювала на даних підприємствах суд прийшов до висновку, що заподіяну шкоду здоровю [PERSON] повинно відшкодовувати в рівних відсотках по (50%) відділ культури Богодухівської РДА та Вільшанське колективне торгово швейне підприємство. На даний час, згідно довідки Дергачівської районної державної адміністрації №01-31/1298 від 11.07.05 року та довідки Харківського обласного управління статистики № 46/2-1644 від 12.03.2009 року, Вільшанське колективне торгово швейне підприємство видалене з ЄДЕРПОУ 12.04.2005 року в звязку з проведенням державної реєстрації припинення юридичної особи, номер запису 24561110002000089, правонаступників немає (т. 2 а.с. 60, т. 4 а.с. 95). Відповідно Положення про відділ культури і туризму районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації № 286 від 15.07.2010 року Відділ культури і туризму районної державної адміністрації є структурним підрозділом районної державної адміністрації, що створюється головою райдержадміністрації, підзвітний та підконтрольний голові райдержадміністрації та управлінню культури і туризму обласної державної адміністрації. Відділ є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в установах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням. ( т. 6 а.с. 34 - 38). Відповідно до ст. ст. 440, 456 ЦК України ( в редакції 1963 року) , ст. 11 Закону України „Про охорону праці який введений в дію з 24 листопада 1992 року, власник зобовязаний відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом, або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків. Відповідно до п. 3 розд. ХІ Прикінцевих положень закону Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності , відшкодування шкоди проводиться фондом зазначеним у ст. 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на такі страхові виплати і соціальні послуги (абз.2); уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності за значеним законом підприємства, установи й організації не відшкодували матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачується цими підприємствами, установами, організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом. Також, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди №6 від 27.03.1992 року, уся заборгованість із відшкодування зазначеної матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей роботодавцями, а в разі їх ліквідації без створення правонаступника Фондом. Як зазначено в абз. 7 п. 3 Фонд є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених ст. 21 Закону України Про охорону праці, які ліквідуються. Викладене свідчить про те, що в даному випадку заподіяну [PERSON] шкоду повинно виплатити Богодухівське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Отже, належними відповідачами по дані справі є відділ культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації та Богодухівського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Відповідно до матеріалів справи [PERSON] встановлювалися групи інвалідності та % втрати працездатності з 10.04.1996 року : довідка серії 2-18 МАА №026098 від 10.04.1996р. ІІІ- група інвалідності, 40% втрати працездатності на період з 1.04.1996р. по 1.04.1997р., довідка серії 2-18 МАА № 026557 від 23.04.2001 року підтверджено інвалідність та вказано ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 50 % з 18.04.2001 року по 01.05.2002 року, довідка серії 2-18 МАА № 026601 від 23.05.2002 року підтверджена ІІІ група інвалідності та встановлено 60% втрати працездатності на період з 01.05.2002 року по 01.05.2003 року, довідкою МСЕ серії ХАР № 061964 встановлено ІІ групу інвалідності з 07.05.2003 року до 07.05.2004 року та довідкою МСЕ №028913 з 26.05.2004 року встановлено 65% втрати працездатності, довідка серія 2-18 МАВ № 029533 підтверджено 65 % втрати працездатності з 01.06.2004 року по 01.06.2006 року, виписка з акту огляду МСЕК серії ХАР - 4 № 001627, 02.02.2005 року встановлена І група інвалідності з втратою професійної працездатності 90 % до 29.12.2006 року, довідка до акта огляду МСЕК серії ХАР - 06 № 014130 підтверджено І групу інвалідності з 01.01.2007 року безстроково, непрацездатна, потребує постійний сторонній нагляд, довідка 14.02.2007 року підтверджено І групу інвалідності з втратою професійної працездатності 90 %, безстроково, непрацездатна потребує постійний сторонній нагляд. В матеріалах справи відсутні довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності та проценти втрати працездатності [PERSON] з 1.04.1998 року по 17.04.2001 року. В даний час , як підтверджено вироком від 05.08.1998 року та самою [PERSON], остання відбувала покарання в місцях позбавлення волі і обстеження не проходила, однак МСЄК не заперечувала факт наявності у [PERSON] професійного захворювання під час перебування її у місцях позбавлення волі. Відповідно до повідомлення голови обласної МСЕК № 2 № 3 від 19.01.2006 року та головного лікаря Харківського НДІ гігієни праці та професійних захворювань № 08.03/100 від 24.01.2006 року (т. 2. а.с. 133, 134) професійне захворювання [PERSON] має безперервний перебіг і є невиліковним, тому неможливо заперечувати факт наявності захворювання під час перебування останньої у місцях позбавлення волі. Це також підтверджується листом начальника Темнівської ВК-100 від 1.07.2003 року, в якому він зазначив, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в міжобласній лікарні при Темнівській ВК-100 в Харківській області з 10.11.99 року по 07.12.99 року з діагнозом бронхіальна астма…,в звязку з тим, що хвора була інвалідом 3 групи до засудження,було рекомендовано розглянути питання про надання групи інвалідності в регіональному МСЄК (т.1 а.с.79). Пунктом 5 Правил відшкодування шкоди передбачено відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя згідно довідки МСЕК. Суд вважає, що у позивача довідки МСЄК відсутні з 01.04.1998 року по 17.04.2001 року з поважних причин, оскільки остання не мала змоги пройти огляд МСЄК в місцях позбавлення волі, та враховуючи , що МСЄК фактично підтверджується її професійне захворювання, яке має безперервний перебіг і є невиліковним, та зараховує цей період при відшкодування шкоди , заподіяної позивачу. Згідно довідки директора Богодухівської ЦБС № 03-66 від 27.12.2001 року, під час роботи в центральній бібліотеці [PERSON] нещасного випадку з нею не зареєстровано і документів , які б доводили це не існує, тому ніяких відшкодувань не виплачувалося. ( т. 5 а.с 12 ). Відповідно до постанови Богодухівського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 85 від 19.02.2002 року, та постанови № 85.5. від 20.08.2002 року про перерахування страхових виплат у звязку з уточненням довідок про середньомісячну зарплату, [PERSON] призначено страхові виплати, оскільки остання ушкодила здоровя внаслідок професійного захворювання. ( т. 5 а.с. 15 - 16, а.с. 19 -21). У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд стягнути на її користь з відповідачів частину втраченого заробітку, враховуючи індекси інфляції, одноразову допомогу, з урахуванням індексу інфляції, компенсацію в звязку з несвоєчасною виплатою частини втраченого заробітку, враховуючи індекси інфляції, компенсацію в звязку з несвоєчасною виплатою одноразової допомоги, враховуючи індекси інфляції за період з 01.04.1996 року по день фактичної виплати. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивачці було запропоновано провести судово економічну експертизу, але остання відмовилася, оскільки, як вона вважає надані нею розрахунки є вірними, тому просить стягнути саме зазначені нею суми. Суд, вважає, що належним доказом по даній справі є висновок додаткової судово - економічної експертизи проведеної Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл. [PERSON] [PERSON] № 2402 від 16.07.2008 року, так як даний висновок наданий експертом, що має вищу економічну освіту, є фахівцем в даній галузі, та фактично є повторним висновком , незважаючи на його назву, оскільки проведений іншим ніж первісний висновок експертизи експертом по однаковим питанням та проведений в звязку з тим, що первісний висновок суперечив іншим матеріалам справи, тому цей висновок згідно вимог ст.. 59 ЦПК України є допустимим доказом по справі. Висновок експерта №369 від 30.03.2007 року, судом до уваги не береться оскільки він не відповідає обставинам справи і нормам законодавчої бази, також не розглядаються і розрахунки надані сторонами, оскільки вони не є належними. Також суд при розрахунку компенсаційних виплат та коригуванні середньої заробітної плати користується діючим законодавством і не приймає до уваги рекомендації , зазначені в листі Верховного Суду України від 3.04.1997р. на які посилається позивач, оскільки цей лист носить рекомендаційний характер. Відповідно до Пункту 4 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я (надалі - потерпілому) складається з: виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам сім'ї та утриманцям померлого); компенсації витрат на медичну та соціальну допомогу (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо). За наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується моральна шкода. Відповідно до Пункту 9 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я. Згідно повідомлення відділу культури Богодухівської районної державної адміністрації № 01.13/175 від 08.10.2009 року [PERSON] працювала старшим редактором відділу обслуговування Богодухівської центральної бібліотеки з посадовим окладом 140 крб. З 01.01.1993 року Богодухівська ЦБС переведена на 3 групу по оплаті праці і посада на якій працювала [PERSON] штатним розкладом не передбачена, але відповідно до посадових обовязків дана посада відповідає посадовим обовязкам завідуючого відділом обслуговування центральної бібліотеки, на цій посаді оклад становить 167 грн. Якщо вивести середню заробітну плату такого працівника ( 10 - 12 розряд) вона складатиме 1074 грн. ( т. 4 а.с. 216). Утрачений заробіток або його частина відповідно до ступеня втрати професійної працездатності виплачується власником у повному розмірі, тобто без урахування розміру пенсії по інвалідності, а також незалежно від одержуваних потерпілим інших видів пенсій, заробітку (доходу) і стипендії. Відповідно до пункту 22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків , середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності. Якщо працівнику встановлено професійне захворювання після переходу (звільнення) його з роботи, з якою пов'язане це ушкодження здоров'я, то середній заробіток береться за 12 або за бажанням потерпілого за останні повні 3 календарні місяці до часу переходу (звільнення) з цієї роботи. Заробіток у зазначений період підлягає коригуванню з урахуванням підвищення розміру мінімальної заробітної плати, тарифних ставок, посадових окладів працівників підприємства або індексації доходів відповідно до чинного законодавства. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, при визначенні середнього заробітку для обчислення розміру втрати заробітку у зв'язку з втратою професійної працездатності необхідно керуватися п.22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків . Згідно наданих на дослідження розрахунково-платіжних відомостей по нарахуванню заробітної плати за жовтень - грудень 1984р.(т.3 стор. 58-59), заробітна плата позивачки складала: - жовтень 1984р. - 133,24 крб. - листопад 1984р. - 167,17 крб. - грудень 1984р. - 140,00 крб. Відповідно до вимог Постанови КМУ „ Про коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію Закону України „ Про пенсійне забезпечення № 369 від 20.12.1991 року установлено, що для коригування рівнів пенсій береться середньомісячний заробіток з якого призначено пенсію за документами пенсійної справи. Залежно від строку призначення пенсії сума заробітку помножується на коефіцієнт з 1981 року по 1985 року, К=3,7. Тобто, виходячи з вище викладеного, середньомісячний заробіток [PERSON] із нарахувань за жовтень-грудень 1984року складає - 146,80 крб. (133,24 + 167,17+140,00):3. Середньомісячний заробіток на кінець 1991 року, тобто станом на 01.01.1992 рік, з урахуванням вимог Постанови КМУ „ Про коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію Закону України „ Про пенсійне забезпечення № 369 від 20.12.1991року складає - 543,16крб. (146,80 х 3,7), де: 3,7- перевідний коефіцієнт, який відповідає 1981-1985р.р. Середньомісячний заробіток позивачки, відкоригований станом на 01.04.1996 року (дату встановлення III групи інвалідності та 40% втрату працездатності), складає - 4394000 крб. (543,16 х 2,16 х 2,25 х 2,56 х 2 х 1,5 х 2,89 х 3 х 25), де коефіцієнти підвищення мінімальної заробітної плати, яка встановлена: 2,16 згідно Постанови Верховної Ради України від 04.01.1992р. №2031-ХП, 2,25 згідно Постанови Верховної Ради України від 29.04.1992р. №2301-ХП, 2,56 згідно постанови Верховної Ради України від 16.11.1992р. №2779-ХП, 2 згідно Декрету КМУ від 29.12.1992р. №19-92, 1,5 згідно Постанови Верховної Ради України від 01.06.1993р. №3243-ХП, 2,89 згідно Постанови Верховної Ради України від 27.08.1993р. №3415-ХП, 3 згідно Постанови Верховної Ради України від 25.11.1993р. №3653-ХП, 25 згідно Постанови Верховної Ради України від 20.02.1996р. №49\\96- ВР. Розмір відшкодування шкоди з 01.04.1996 року складатиме -1757600крб. (4394000 х 40%). Сума відшкодування шкоди за період з 01.04.1996 року по 01.04.1997рік складає - 21091200 крб. (1757600 х 12), а з урахуванням Указу Президента України від 25.08.1996р. №762/96 Про грошову реформу в Україні-210,91грн. (21091000 : 100000). З 01.04.1997 року [PERSON] підтверджена III група інвалідності і встановлено 50% втрати працездатності до 01.04.1998 року. Розмір відшкодування шкоди з 01.04.1997 року складатиме - 21,97грн. (43,94 х 50%). Сума відшкодування шкоди за період з 01.04.1997 року по 01.01.1998 рік складає - 197,73грн. (21,97 х 9), де: 21,97 грн. - щомісячний розмір відшкодування шкоди з урахуванням 50% втрати працездатності; -9 - кількість місяців. Згідно Закону України від 24.12.1997р. №780/97-ВР „ Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1998 рік, підвищена мінімальна заробітна плата до 45 грн., а коефіцієнт підвищення складає 3. Тож щомісячний розмір відшкодування шкоди повинен складати - 65,91грн. (21,97x3). Постановою КМУ №1100 від 03.10.1997р., пункт 28 „Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обовязків , введених в дію з 01.07.1993 року, доповнено абзацом шостим: перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи. Отже, перерахований розмір втраченого заробітку на 100 відсотків втрати професійної працездатності складає - 131,82 грн. (65,91 х 2), що перевищує місячний заробіток за січень 1998 року старшого редактора відділу обслуговування Богодухівської центральної районної бібліотеки (ідентичної посаді, яку займала [PERSON] у 1984році) - 107грн. (т. 2 а.с.127). Тож щомісячний розмір відшкодування шкоди з 01.01.1998 року складатиме - 53,50грн. (107 х 50%). Сума відшкодування шкоди за період з 01.01.1998 року по 01.04.1998 року, за 3 місяці складе - 160,50 грн. (53,50 х 3). Законом України від 24.12.1997р. №780/97-ВР Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1998 ріквстановлюється розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 1998 року - 45 гривень, азі липня 1998 року - 55 гривень, тобто коефіцієнт підвищення з 1 січня 1998 року складає 3, а з 1 липня 1998 року -1,22. Тож сума відшкодування шкоди за період з 01.04.1998 року по 01.07.1998 року, 3 місяці складе - 160,50 грн. (53,50 х 3). З 01.07.1998 року щомісячний розмір відшкодування шкоди складатиме -65,27грн. (53,50 х 1,22). Сума відшкодування шкоди за період з 01.07.1998 року по 01.01.1999 рік, за 6 місяців складе - 391,62 грн. (65,27 х 6). Законом України від 25.12.1998 року №366-ХІУ Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999рік встановлюється розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 1999 року - 74 гривні, тобто коефіцієнт підвищення з 1 січня 1999 року складає 1,34. Отже, з 01.01.1999 року щомісячний розмір відшкодування шкоди складатиме - 87,46 грн. (65,27 х 1,34). Сума відшкодування шкоди за період з 01.01.1999 року по 01.04.2000 року за 15 місяців складе - 1311,90 грн. (87,46 х 15). Законом України від 01.06.2000 року №1766-111 „Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2000 рік встановлюється розмір мінімальної заробітної плати з 1 квітня 2000 року - 90 гривень, з 1 липня 2000 року - 118 гривень на місяць, тобто коефіцієнт підвищення з 1 квітня 2000 року складає 1,22, а з липня 2000 року - 1,31. Тому, з 01.04.2000 року щомісячний розмір відшкодування шкоди складатиме - 106,70 грн. (87,46 х 1,22). Сума відшкодування шкоди за період з 01.04.2000 року по 01.07.2000 рік, за 3 місяці складе - 320,10 грн. (106,70 х 3). З 01.07.2000 року щомісячний розмір відшкодування шкоди складатиме -139,78 грн. (106,70 х 1,31). Сума відшкодування шкоди за період з 01.07.2000 року по 01.04.2001 року, за 9 місяців складе - 1258,02 грн. (139,78 х 9). Таким чином, загальний розмір втрати заробітку і його частини в звязку з втратою професійної працездатності [PERSON] за період з 01.04.1996 року по 01.02.2001 року, становить 4011,28 грн.; З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Відповідно до довідки Богодухівського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України [PERSON], яка перебуває на обліку з 27.03.1996 року, за період з квітня 2001 року по жовтень 2011 року, Богодухівським відділення виконавчої дирекції ФСНВУ було виплачено страхові виплати в розмірі 240\~630 грн. 25 коп. ( т. 6 а.с. 65-65). Суд вважає встановленим, що загальна сума страхових виплат, які повинні бути нараховані позивачці за період з 01.04.1996 року по 01.12.2001 рік з урахуванням періоду, за який відсутні довідки МСЕК становить 5399 грн. 20 коп. Дана сума втраченого заробітку до цього часу [PERSON] не виплачена. Пункт 43 Постанови КМУ Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків від 23.06.1993 року № 472, передбачає, якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно не визначено або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню в звязку із зростанням цін на споживчі товари та послуги у порядку ст. 34 Закону України Про оплату праці , яка зазначає, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів чи послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно довідки відділу культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації № 147 від 15.11.2006 року [PERSON] компенсація виплат у звязку з втратою професійної працездатності за період з 01.04.1996 року по 01.07.2006 року на виплачувалась ( т. 3 а.с 54 ) . Отже, відповідно до висновку експерта загальна сума компенсації [PERSON] втрати частини страхових виплат у звязку з порушенням термінів їх виплати за період з 01.04.1996 року по 01.12.2001 року станом на червень 2008 року з урахуванням періоду за який відсутні довідки МСЕК становить 7515,80 грн. Дану суму суд вважає необхідним стягнути з відповідачів по 50% з кожного в сумі 3557,90 грн. Згідно пункту 10 „ Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків встановлено, що розмір одноразової допомоги потерпілому встановлюється колективним договором. (угодою, трудовим договором). Якщо відповідно до медичного висновку потерпілому встановлено стійкі втрати працездатності, то одноразова допомога потерпілому має бути не менше суми, визначеної з розрахунку його середньомісячного заробітку втрати працездатності. Відповідно до висновку додаткової судово економічної експертизи, одноразова допомога [PERSON] становить 1757,60 грн. (43,94 Х 40) й повинна була бути виплаченою в травні 1996 року. При цьому, одноразова допомога при встановленні інвалідності та втрати працездатності компенсації не підлягає, так як ця виплата носить разовий характер. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути суму одноразової допомоги 1757,60 грн. з відповідачів в рівних частинах, по 878,80 грн. з кожного. Підлягає стягненню з відповідачів заборгованість [PERSON] по заробітку і його частині у звязку з втратою професійної працездатності з урахуванням індексів інфляції за період з 01.04.1996 року по 01.12.2001 рік станом на червень 2008 року з урахуванням періоду за який відсутні довідки МСЕК на підставі Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1996 року в сумі 42 грн. 86 коп. в рівних частинах по 21 грн. 43 коп. з кожного. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнанні [PERSON] інвалідом з професійного захворювання з 01.04.1996 року, оскільки даний факт встановлений рядом довідок МСЕК, та [PERSON] судово медичної експертизи від 18.01.1996 року НДІ гігієни праці та профзахворювань, це також не заперечується і відповідачами. Окрім цього вирішення даного питання не входить до компетенції суду. Відповідно до вимог п. 3, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом ст. 1167 ЦК України та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями інших осіб. Розмір відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд вважає доведеним сам факт нанесення такої шкоди. Так, суд вважає доведеним, що [PERSON] зазнала моральних страждань через неможливість здійснювати своє конституційне право, при здійсненні трудової діяльності, нею було втрачено найдорожче, що є у житті людини, її здоровя, яке погіршується у позивачки з кожним днем, вона змушена самостійно шукати додаткові кошти на лікування та на утримання сімї, на протязі тривалого часу вона звертається за захистом своїх прав в звязку з чим порушується її звичайний стан життя. При таких обставинах суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти на відшкодування спричиненої моральної шкоди у сумі 30 000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган та згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки [PERSON] отримала захворювання працюючи, в тому числі і в Богодухівській ЦБС, тому моральну шкоду суд вважає за необхідне стягнути з відділу культури і туризму Богодухівської районної державної адміністрації. З Богодухівського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України дана моральна шкода не стягується, так як немає його вини в заподіянні шкоди позивачці. Суд відмовляє у стягненні вартості двох санаторно курортних путівок до санаторіїв Південного берегу Криму в розмірі вартості на фактичний день виплати за період з 01.04.1996 року до 31.11.2001 року в сумі 20\~000 грн., оскільки позивачкою не надано жодного документу на підтвердження отримання нею даних путівок. Крім того, як було зазначено самою [PERSON] в судовому засіданні, вартість путівок 20\~000 грн., це приблизна сума, яка нічим не підтверджена. Також, суд не задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення додаткових матеріальних витрат, оскільки зазначений позивачкою перелік матеріальних витрат по забезпеченню судового розгляду ( т. 1 а.с. 267 ) не має відношення до розгляду даної справи , так як згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат повязаних з розглядом судової справи , належать: витрати на інформаційно технічне забезпечення, витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду, витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи, витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Довідкою МСЕК № 2 серії 2-18 МАВ № 029533 від 26.05.2004 року позивачці було встановлено, що вона потребує іонізатор повітря, дана довідка була дійсна з 01.06.2004 року по 01.06.2006 року. Крім того згідно пункту 5 Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 26 від 27.03.2003 роки „ Положення про порядок забезпечення потерпілих лікарськими засобами, виробами медичного призначення , постільною та натільною білизною, перуками потерпілі повинні надати до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України заяву, рішення МСЕК про потребу, перелік необхідних лікарських засобів, ВМП відповідно до висновку лікарсько консультативної комісії . [PERSON] не виконала зазначені вимоги та не зверталася до Фонду з вказаними документами. Окрім цього , відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Тобто, суд не може зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України придбати іонізатор повітря, оскільки на даний час довідка МСЕК не є дійсною, в послідуючих довідках питання про іонізатор повітря не ставиться, крім того позивачкою не було виконано процедуру на його отримання, тому суд не вбачає порушення прав , свобод та інтересів позивачки і не задовольняє позовні вимоги в цій частині. На підставі викладеного позов [PERSON] підлягає задоволенню на суму 5399 грн. 20 коп. відшкодування загального розміру втрати заробітку і його частини у звязку з втратою професійної працездатності за період з 01.04.1996 року по 01.12.2001 року; 7515 грн. 80 коп. сума компенсацій витрат за період з 1.04.1996 року по 01.12.2001 року; 1757 грн. сума одноразової допомоги; 42 грн. 86 коп. заборгованість по заробітку і його частини у звязку з втратою професійної працездатності з урахуванням індексів інфляції з 01.04.1996 року по 01.12.2001 року станом на червень 2008 року. Всього підлягає стягненню 14 714 грн. 86 коп., по 7357 грн. 63 коп. з кожного, відділу культури Богодухівської райдержадміністрації та Богодухівського відділення виконавчої дирекції ФСНВУ. Підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах вартість експертизи по 436 грн. з кожного на користь [PERSON] та по 400 грн. на користь Харківського НДІ гігієни та праці та професіональних захворювань , та по 939 грн. на користь ХНІДІСЕ ім.засл. професора [PERSON]. Отже, позивач [PERSON] не довела своїх позовних вимог в повній мірі, що є її обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагальності процесу, розяснював сторонам їх права та обовязки. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі предявлених доказів.

Outcome: partial