Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Кооперативу Колесопро визнання права власності на автомобільний гараж. В позовній заяві вказує, що відповідно до свідоцтва про одруження від 01 вересня 1974 року між [PERSON] та [PERSON] Вільгірською сільською радою Гощанського району було зареєстровано шлюб. 11 жовтня 2010 року її чоловік помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 -ГЮ № 101181. Спадкоємцем усього майна є [PERSON]. Відповідно до ордеру № 33/2 виданого кооперативом „КОЛЕСО" її покійний чоловік [PERSON] є власником цегляного гаражу № 33/2. Даний факт також підтверджується довідкою № 136 від 10 грудня 2010 року, в якій чітко зазначається, що її покійний чоловік є власником цегляного гаража № 2 блок/37, який збудований в 1996 році і знаходиться на території кооперативу „КОЛЕСО" в м. Рівне вул. Дворецька, 129 б. Даний кооператив зареєстровано Рівненською міською радою народних депутатів 11 вересня 1991 року та здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва № 339. При зверненні до кооперативу „КОЛЕСО", щодо переоформлення даного гаража та визнання права власності на нього їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (додаток 1 до п. 2) рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є одним з правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлені судом. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просить визнати за нею право власності на гараж № 2 блок/37, який знаходиться в м. Рівне вул. Дворецька, 129 б на території кооперативу „КОЛЕСО". Представник відповідача позовні вимоги позивача визнав повністю, про що до початку розгляду справи по суті подав заяву. Заява про визнання позову розглянута судом та у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України ухвалою суду була відхилена, оскільки визнання позовних вимог позивачем суперечило діючому законодавству. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши всі обставини справи, всебічно, повно та обєктивно дослідивши докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного переконання. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження від 01 вересня 1974 року між [PERSON] та [PERSON] Вільгірською сільською радою Гощанського району було зареєстровано шлюб. 11 жовтня 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 -ГЮ № 101181 від 11.10.2010 року виданого відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції. Спадкоємцем усього майна є [PERSON]. В підтвердження позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно позивач подала ордер № 33/2 виданий кооперативом „КОЛЕСО" про те, що її покійний чоловік [PERSON] є власником цегляного гаражу № 33/2 та подала довідку кооперативу „КОЛЕСО" № 136 від 10 грудня 2010 року. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Подані позивачем докази про підтвердження права власності [PERSON] на гараж № 37 блок 2, суд вважає, неналежними та недопустимими. Згідно статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Судом встановлено, що по своїй природі цегляний гараж № 37 блок 2 є нерухомим майном, оскільки він зєднаний з землею фундаментом і його переміщення є неможливим без його знецінення та зміни його призначення. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). На переконання суду, позивач не подав жодного доказу, який би підтверджував те, що цегляний гараж № 37 блок 2 збудований, або прийнятий в експлуатацію, або зареєстрований як нерухоме майно. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що гараж № 37 блок 2 не зареєстрований, як нерухоме майно, на переконання суду, він не є може бути успадкованим [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] Крім того, судом встановлено, що померлий [PERSON] був членом кооперативу Колесо. Суд вважає, що позивач [PERSON] мала б право на успадкування паю [PERSON] в кооперативі Колесо, але зважаючи на довідку кооперативу Колесо№ 113 від 30.09.2011 року про те, що [PERSON] вже є членом кооперативу Колесо, сплачує членські внески і користується гаражем № 37 блок 2, який належав її чоловіку [PERSON], вона і без рішення суду має право на виділення паю в натурі та реєстрації права власності на спірний гараж. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв'язку із викладеним, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] щодо визнання за нею права власності на гараж № 37 блок 2, є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed