Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку / доходу / відповідача, Відповідач звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення на користь останньої аліментів на утримання дитини в розмірі не нижче 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та визначення часу для спілкування та виховання дитини . Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав і просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку / доходу / відповідача але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , встановленого Законом України « Про державний бюджет України »на відповідний рік , до досягнення дитиною повноліття , починаючи стягувати аліменти з моменту подачі позову до суду . В задоволенні зустрічної позовної заяви відповідача просить суд відмовити за безпідставністю позовних вимог . Представник третьої особи позов підтримала і просить його задовольнити . В задоволенні зустрічного позову відповідача в частині надання останньому часу для спілкування та виховання дитини просить суд відмовити так , як відповідач не звертався до органу опіки і піклування з заявою про надання йому часу для спілкування та виховання дитини . Відповідач в судове засідання не з'явився хоча був належним чином повідомлений про час і дату розгляду справи в суді , не повідомив суд про причини неявки в судове засідання . Судом встановлено , що 23.07.2005 року сторони зареєстрували шлюб , про що в книзі реєстрації шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції було зроблено актовий запис за № 50 . Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на утриманні останньої. 17.06.2011 року шлюб між сторонами був розірваний , що стверджується копією відповідного рішення суду . Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину , останніх два роки він не турбується про здоровя , фізичний стан дитини , не надає матеріальних коштів на утримання дитини . Як убачається в матеріалах справи відповідач має постійний заробіток і крім того отримує пенсію по інвалідності , іншої сімї не має , тому може надавати матеріальну допомогу позивачці па утримання спільної дитини . Суд , заслухавши пояснення представників, дослідивши письмові докази, які є в справі приходить до висновку , що позов позивачки слід задовольнити повністю, а зустрічний позов відповідача слід задовольнити частково . Таке рішення суд мотивує наступними обставинами , а саме : Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Із змісту ч. З ст. 181 СК України слідує . що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом.. Відповідно до ч. 1 ст. 191 зазначеного Кодексу слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі наведеного та встановленого суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище, а тому аліменти на утримання дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку . Суд вважає за необхідне задовольнити зустрічний позов відповідача в частині нижчої межи стягнення коштів з відповідача на утримання дитини в разі неспроможності сплачувати аліменти . В частині задоволення позову відносно визначення судом часу для спілкування з дитиною , з метою виховання дитини , суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову так , як відповідач не надав суду доказів відповідно до вимог ст.ст. 19,153 СК України . Крім того відповідач не з'явився в судове засідання , не повідомив причини неявки до суду , що судом розцінюється , як небажання відповідача доводити свої позовні вимоги . Крім того, відповідно до ст. 88 11,1 ЦК України підлягають до стягнення з відповідача судові витрати.

Outcome: partial