Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-30 00:00:00

[PERSON] був і є власником ПП Чара, розташованого у м. Маріуполі Донецької області, а директором підприємства була призначена відповідач [PERSON] з 12 жовтня 1996 року. В період з 12 жовтня 1996 року по 11 квітня 2007 року [PERSON] працювала директором ПП ЧАРА, її посадові обов`язки регулювались Статутом підприємства, нова редакція якого затверджена рішенням засновника від 26 квітня 2006 року і зареєстрована 04 травня 2006 року, та чинним законодавством України. Так, згідно до частини 3 статті 8 та частини 8 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-Х1У Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Українівідповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів ї регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. У відповідності до пунктів 4.4, 4.5, 4.6. Статуту приватного підприємства ЧАРАдиректор підприємства як одноособовий виконавчий орган здійснює оперативне керівництво діяльністю підприємства, вирішує усі питання діяльності підприємства, окрім тих, що належать до виключної компетенції засновника. Директор підзвітний засновнику, організує виконання\~його рішень\~і несе\~перед ним\~відповідальність за\~діяльність підприємства. Директор не має права приймати рішення щодо відчуження майна без згоди на це засновника підприємства. Директор у\~межах своєї\~компетенції має\~право першого\~підпису фінансових\~документів,\~видає доручення, затверджує усі внутрішні документи стосовно діяльності підприємства. Неналежний контроль за фінансовою діяльністю підприємства Чара,засновником якого є Ольшанський, привело до того, що використовуючи своє службове становище, директора підприємства та користуючись наданим ї правом першого підпису фінансових документів, [PERSON] 04 квітня 2007 року на бланк чеку №ЛБ [NUMBER] , виписаному головним бухгалтером [PERSON] ,. поставила свій підпис, поруч із підписом [PERSON] , для проведення у банку операції повернення фінансової допомоги на зворотній підставі(а.с.225 т.1) яку доручили [PERSON] , одержання з поточного рахунку ПП ЧАРА, готівкою 596400 гри. Підписавши як директор підприємства даний чек. [PERSON] надала йому характер офіційного фінансового документу, обов`язкового до виконання для ЗАТ ОТП Банк. Пред`явивши оформлений та підписаний [PERSON] і [PERSON] чек, [PERSON] одержав із поточного рахунку ПП ЧАРАв ЗАТ ОТП Банкготівкою 596400 грн., які в касу підприємства ні [PERSON] , ні [PERSON] , ні [PERSON] не внесли. 05\~квітня 2007\~року, головний бухгалтер ПП ЧАРА [PERSON] доповідною запискою повідомила [PERSON] про одержання [PERSON] через свого зятя [PERSON] готівкою з поточного рахунку підприємства 596400 гри. та не внесення їх в касу підприємства (копія доповідної записки долучена до матеріалів справи). [PERSON] зажадав від [PERSON] надати письмові пояснення щодо факту отримання грошових коштів підприємства, та протягом 5-ти календарних днів внести їх в касу підприємства. 10 квітня 2007 року [PERSON] вимогу [PERSON] , не виконала, грошові кошти в касу підприємства не внесла та від надання будь-яких пояснень відмовилась. 11\~квітня 2007\~року [PERSON] \~була звільнена\~з посади\~директора ПП\~Чарана підставі\~ \~п.1\~ \~ч.І\~ \~ст.41\~ \~КЗпП України\~ за одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства. У судовому засіданні позивач за дорученням [PERSON] та [PERSON] пояснили,що ПП ЧАРАне мала перед [PERSON] невиконаних грошових зобов`язань, в зв`язку з чим одержані з поточного рахунку ПП ЧАРАнею і [PERSON] сумісно з [PERSON] та не внесена в касу підприємства грошова сума в розмірі 596*900 грн. спричинила підприємству ПП Чара матеріальну шкоду у названій сумі. Наполягають про стягнення з [PERSON] та [PERSON] , у солідарному порядку, у відповідності до статті 1166 ЦК України, майнову шкоду, завдану неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, тому,що згідно закону, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ЇЇ завдала. Незважаючи на те, що відповідачі заперечують проти позову, вони визнали факт отримання за викладених позивачем обставин [PERSON] з поточного банківського рахунку ПП ЧАРАгрошових коштів в сумі 596 400 грн., вказуючи при цьому, що отримали грошові кошти зі згоди засновника підприємства [PERSON] . Спочатку [PERSON] погодила з ним питання про погашення за рахунок цих коштів борг ПП ЧАРАперед нею, але після отримання грошових коштів [PERSON] зажадав від неї передати грошові кошти для погашення боргу ПП ЧАРАперед ним особисто. Вона його вимогу виконала та грошові кошти передала. Вказане не відповідає дійсності. Оскільки передача грошових коштів на користь іншої особи, в тому числі і в разі погашення боргу, є формою відчуження майна підприємства, та зважаючи на розмір відчужених грошових коштів - 596 400 гри., розпорядження про це засновника в обов`язковому порядку складається в письмовій формі, що підтверджується практикою вирішення фінансових питань в практичній діяльності ПП ЧАРА. Таке розпорядження об`єктивно не існує, оскільки з [PERSON] відчуження на користь [PERSON] грошових коштів не погоджувалось та згоди на це він їй не давав. В період з 05.04.2007р. по 04.04.2010р. ПП ЧАРАне зверталось до суду з даним позовом\~про стягнення\~грошових коштів\~з тої\~причини,\~що в\~цей період\~проводилося досудове\~слідство і способом захисту майнових прав вважалось вирішення кримінальної справи по суті. Але оскільки справа розслідується до\~теперішнього часу та коли вона буде вирішена невідомо, а відповідачі не відшкодовують завдану підприємству шкоду в добровільному порядку, ПП ЧАРАнесе збитки, то з викладених причин і був заявлений позов в порядку цивільного провадження. Вибір способу захисту своїх прав належить особі і не може замість неї вирішуватись іншою особою. Відповідач [PERSON] та представник [PERSON] та [PERSON] - захисник - Захарова [PERSON] .В. пояснили в судовому засіданні , що грошові кошти у сумі 596\~400 грн., які [PERSON] отримав у банку у якості кредиту згідно рішення власника [PERSON] від 03.04.2007 року, дійсно були отримані [PERSON] , по чеку, виписаному головним бухгалтером [PERSON] (яка стала директором ПП Чара с 12.04.2007 року, тобто зразу після звільнення Збандут за ініціативою власника, і написала у правоохоронні органи заяву про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за крадіжку грошових коштів, а зараз працює директором іншого підприємства, власником якого також є Ольшанський, тому,що ПП Чара знаходиться у стадії санації) за вказівкою власника [PERSON] для проведення у банку операції повернення фінансової допомоги на зворотній підставі. По первинній домовленості з власником [PERSON] які за даними грошовими коштами заліком, повинні були частково по гаситися забов*язання ПП Чараперед [PERSON] згідно договору позики від 02 березня 1999 року, у зв*язку з чим було написано заяву про взаємозалік, яке було погоджено з [PERSON] Але 04.04.2007 року [PERSON] особисто отримав всю суму грошових коштів отриманих Басовським у банку в присутності [PERSON] і вніс їх у якості фінансової допомоги на зворотній підставі. Оскільки [PERSON] скрив факт первісної домовленості взаємозаліку грошей на користь [PERSON] і за допомогою [PERSON] заявив у правоохоронні органи про крадіжку нею грошових коштів підприємства ПП Чара. Право на отримання грошових коштів з розрахункового рахунку ПП Чара в рахунок погашення представленого [PERSON] позики підтверджується текстом договору позики від 02.03.1999 року, а його дійсність і налічує кредиторської заборгованості на суму 1.452.833 грн. на 04.04.2007 року підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя, який набрав законної сили 06.08.2007 року. \~ \~ \~Таким чином,\~ [PERSON] \~скористався тим,\~що сам\~надавав фінансову\~допомогу на\~ зворотній\~підставі своєму\~підприємству,\~залишив отримані\~кошти собі\~в рахунок\~часткового погашення\~заборгованості підприємства\~перед ним.\~Данні підстави\~підтверджуються копією\~договору позики\~між ПП\~Чараі [PERSON] .\~У подальшому\~він гроші\~використовував для\~своїх власних\~потреб і\~складення у\~подальшому договорів\~позики,\~оскільки інших\~джерел грошових\~коштів для\~надання фінансової\~допомоги своєму\~підприємству \~у нього\~не було. ПП Чарапо рішенням судів Донецької області, господарського суду повинно сплатити борги: їй, представнику [PERSON] та іншим, тому і звернулися до суду на неї і [PERSON] . З 05.04.2007 року по 06.04.2010 року [PERSON] особисто, і як засновник ПП Чара, не пред*являли відповідачам ніяких позовів про стягнення суму 596400 грн., не глядачі на те,що судові спори про стягнення зі [PERSON] на користь ПП Чара( по другим сумам) мали місто з 2008 року. Крім того позивач не має ніяких претензій до головного бухгалтера [PERSON] , яка не оформила чекову книжку у касі підприємства касиром якого була [PERSON] ,виписала чек на отримання [PERSON] грошових коштів у банку, поставила на ньому печатку, не заповнила коре шок чеку, та не передала чекову книжку з корешком у касу, не відобразила його видачу по касі підприємства і не відобразила у бух. звітності ( по банку) отримання грошових коштів [PERSON] по акту взаємозаліку. Позов не визнали і просять застосувати до позовних вимог позовну давність, оскільки [PERSON] дізнався ще 05.04.2007 року,\~що [PERSON] ,\~ [PERSON] \~причинили матеріальну\~шкоду підприємству\~,\~хоча вони\~її не\~причиняли,\~то згідно\~до ст.233\~ч.3\~КЗОТ України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди,заподіяної підприємству, установі,організації, встановлюється строк в ОДИН рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка власник [PERSON] пояснив, що він став власником у 2006 році тому, що його мати хворіла. До 04.04.2007 року відносини між ним і директором [PERSON] були робочими і нормальними. Договори на підприємстві підписувала [PERSON] , відносини були довіреними. Від [PERSON] дізнався,що з рахунку зняті гроші. Перевірив у банку -підтвердилося. Запросив до себе юриста, та звільнив [PERSON] з роботи. До чеків і бухгалтерії він відношення не мав. Чі робили інвентаризацію каси, не пом*ятає. Документи підписував не читаючи. Про фінансові операції на підприємстві він не в курсі діла ,тому що цим займалася директор [PERSON] , так склалося, він їй довіряв бо вона працювала з того часу як підприємством керувала його мати. \~Допитана у\~якості свідка\~ [PERSON] підтвердила, що вона з 1998 року працювала головним директором ПП Чара до 11.04.2007 року. З 11.04.2007року як звільнили [PERSON] вона стала директором ПП Чара, касиром була [PERSON] , а з 11.04.2007 року стала головним бухгалтером ПП Чара. В договорі № 112 та 887 (додані до справи) за 2006 рік про повернення фінансової допомоги дійсно її підпис. Банк передав повідомлення до налогової служби Маріуполя, що відкрито рахунок 04.04.2007 року і зняті кошти у сумі 596.400 грн., це їй відомо. 16.04.2007 року,після звільнення [PERSON] вона як директор подала заяву у міліцію про притягнення Збандут до кримінальної відповідальності. [PERSON] книжку знайшли у столі Збандут, після її звільнення і повідомили [PERSON] книжка повинна була знаходитися у касі(касир [PERSON] ) [PERSON] дійсно підписувала чистий не заповнений. Печатка на протязі дня знаходилася в її робочому столі а в ночі знаходилася у касі. Робочі столи її та [PERSON] стояли поруч і печатку на пустий чек ставила саме [PERSON] Вона дійсно 04.04.07 року зразок свого підпису в ОТП Банк оформила у нотаріуса Апалько, так потрібно було для роботи. На чеку, по якому [PERSON] одержав гроші підпис дійсно її і [PERSON] , а хто заповнив чек не знає, почерк не їх зі Збандут. Суд вислухавши представника позивача [PERSON] та [PERSON] , відповідача [PERSON] та представника її, та [PERSON] - захисника Захарової Е.В., дослідивши матеріали справи приходить до висновку , що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом порушених,…свобод чи інтересів.(ст.3 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~Установлено,\~що відповідач [PERSON] , на день 05.04.2007 року, коли власник підприємства [PERSON] дізнався, що йому завдано матеріальну шкоду, булла директором підприємства ПП Чара і на неї розповсюджувався трудове законодавство, тому суд виходить сааме з цього,що правовідносини є трудовими і застосовує трудове законодавство. Це підтверджується тим, що сааме власник на підставі трудового законодавства надавав строк Збандут для повернення грошей а потім вже звільнив її за порушення сааме трудового законодавства. Згідно ст.233 ч.3 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди,заподіяної підприємству, установі,організації, встановлюється строк в ОДИН рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. ПП Чаразвернулася до суду коли строк звернення вже сплив. Згідно ст.214 ч.1 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: п.2, чи є інші фактичні дані( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; Крім того з трьох копій чека, отриманого з матеріалів кримінальної справи,( а.с.178,179,221 т.1) встановлено,що ПП Чара видало [PERSON] . чек на отримання 596400 грн у порядку повернення\~фінансової допомоги\~на зворотній\~підставі, а кому конкретно повинен бути зроблено повернення у чеку не вказано.(а.с.225 т.1).Чек на а.с.178,179 заповнений на комп`ютері, а чек на а.с. 221 заповнений від руки і ніхто зі сторін не пояснив чією рукою заповнено чек. Суду не надано доказів, що заяву на отримання чекової книжки у банку, писала [PERSON] і отримувала [PERSON] . Крім того, суд вважає, неможливим застосування ст.1166 ЦК України до відповідачів, як до фізичних осіб, при питанні про стягнення матеріальної школи, у даній ситуації, тому що, як фізична особа [PERSON] не мала б доступу до чека і своїм підписом не надала б йому статус юридичного документу. Що стосується причинення матеріальної шкоди, то згідно зі ст.134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди,заподіяної з їх вини підприємству, установі,організації, у випадках, коли: п.3 шкоди завданої діями працівника,які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 Про судову практику в справах про відшкодування шкоди,заподіяної підприємствам, установам,організаціям їх працівникамип.9, судам слід мати на увазі,що до позовних заяв про матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди,заподіяної діями працівника,які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку( п.3 ст.134 КЗпП), повинні додаватись докази, які підтверджуються,що вчення працівником таких діянь встановлено у порядку кримінального судочинства. Такого доказу позивачем не надано до суду. Крім того у провадженні слідчого підрозділу МВС м. Маріуполя, на час прийняття рішення, проводиться розслідування по кримінальній справі відносно [PERSON] Чара, за заявою [PERSON] від 16.04.2007 року.

Outcome: dismissed