Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

19.07.2011 року позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 7.08.2003 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №640/19-1060 відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 9879,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 06.08.2008 року із сплатою 13% річних. Станом на 8.07.2011 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 198784 грн. 56 коп., з яких - 76113,17 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 2226,32 грн. сума заборгованості за строковими відсотками; 58536,36 грн. сума заборгованості за простроченими відсотками; 20845,95 грн. розмір пені за прострочення платежів; 41062,76 грн. штрафи, які передбачені кредитним договором. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 198 784грн. 56 коп. та витрати, понесені по справі в сумі 1820 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, наддавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували. Просили застосувати строк позовної давності. Третя особа також вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом для захисту своїх прав. Вислухав пояснення відповідача та її представника, представника третьої особи, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних обставин: в судовому засіданні встановлено, що дійсно 7.08.2003 року між АКБ « Укрсоцбанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ « Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 640/19-1060, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 9879,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 06.08.2008 року із сплатою 13 % річних. Відповідно до п. 1.1-1.3 кредитного договору, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання та з визначеним у договорі порядком погашення суми основної заборгованості, а саме по 165 доларів США щомісяця, з кінцевим терміном повернення до 6 серпня 2008 року. Кредит надається для придбання автомобіля марки « Nubira» 2003 року випуску. В якості забезпечення виконання своїх зобовязань позичальником, щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторони укладають договір застави транспортного засобу. Відповідно ст.4 п.4.3 кредитного договору у випадку невиконання позичальником зобовязань, визначених в п.3.3.2.-3.3.12 кредитного договору, протягом більше пяти днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та відповідно позичальник зобовязаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані пеню і штрафні санкції. Аналогічні положення містяться і в п.7.4 кредитного договору, де зазначено , що у випадку настання обставин, визначених, зокрема в п. 4.3 кредитного договору, термін надання кредиту вважається таким що закінчився. На виконання умов договору 07.08.2003 року між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу марки DAWOO « Nubira» 1999 року випуску державний номерний знак [NUMBER]. Крім того [PERSON] було укладено договір страхування транспортного засобу переданого в заставу, вигодонабувачем за яким був АКБ « Укрсоцбанк». 11.12.2003 року внаслідок ДТП переданий в заставу автомобіль отримав пошкодження. Позивач був повідомлений про ДТП наступного дня. Ніяких мір щодо отримання страхового відшкодування, як вигодонабувач за договором страхування не здійснював. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивач на виконання взятих на себе зобовязань надав відповідачу кредитні кошти у визначеному договором розмірі. Відповідач з 10 січня 2004 року не виконувала взяті на себе зобовязання. 5 травня 2005 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки DAWOO « Nubira» 1999 року випуску державний номерний знак [NUMBER], що належав відповідачу, оскільки строк платежу за кредитним договором настав 10.01.2004 року. Зазначений виконавчий напис був переданий на виконання до відділу ДВС Баштанського РУЮ . 10.08.2006 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі ст.40 п.3 ЗУ « Про виконавче провадження, оскільки стягувач відмовився залишити за собою нереалізоване майно боржника. В серпні 2006 року позивач звертався до Баштанського райсуду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Рішенням Баштанського районного суду від 24.05.2007 року позовні вимоги АКБ « Укрсоцбанка» було задоволено частково і стягнуто з [PERSON] 5122 грн. 45 коп. заборгованості за кредитним договором і судові витрати по справі. Зазначене рішення Баштанського райсуду набуло чинності 11.10.2007 року. Рішення Баштанського районного суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набуло чинності, виконано [PERSON] в добровільному порядку в повному обсязі 31.10.2007 року, що підтверджується кв. № авт./1743 від 31.10.2007 року. Ухвалою ВС України від 25.11.2009 року рішення Баштанського районного суду від 24.05.2007 року і ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 11.10.2007 року скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Баштанського районного суду від 31.01.2011 року позов АКБ « Укрсоцбанку» до [PERSON]І.( поданий в серпні 2006 року) залишено без розгляду на підставі ст. 207 ч.1п.3 ЦПК України ( належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило). Повторно позивач звернувся до суду з позовом лише 19.07.2011 року. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 543, 610, 612, ч. 1 ст. 1049, 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Початок перебігу строку позовної давності саме з дня коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його, передбачено також самим кредитним договором в якому визначено порядок погашення суми основної заборгованості та передбачено в п. 4.3.і.7.4 , що в разі порушення позичальником зобовязань, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився. Невиконання позичальником взятих на себе зобовязань саме з 10.01.2004 року підтверджується долученим до справи розрахунком заборгованості за кредитним договором та виконавчим написом від 05.05.2005 року, в якому визначено що строк платежу настав саме 10.01.2004 року. Таким чином відповідно до умов договору термін надання кредиту закінчився 10.01.2004 року. Відповідачем та його представником заявлено клопотання про застосування позовної давності. Зазначена позиція підтримана і представником ВАТ НАСК «Оранта». Позивачем не ставилось питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначено. Позивачем визначена заборгованість за кредитним договором станом на 8.07.2011 року в сумі 198784 грн. 56 коп., з яких - 76113,17 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 2226,32 грн. сума заборгованості за строковими відсотками; 58536,36 грн. сума заборгованості за простроченими відсотками; 20845,95 грн. розмір пені за прострочення платежів; 41062,76 грн. штрафи, які передбачені кредитним договором. На думку суду дії позивача, щодо відмови залишити за собою нереалізоване майно боржника, неявки в судові засідання, внаслідок чого 31.01.2011 року позов залишено без розгляду, неприйняття заходів для отримання відшкодування, як вигодонабувача за договором страхування транспортного засобу переданого в заставу, на забезпечення виконання кредитного договору, містять ознаки умисного збільшення своїх збитків та є наслідком недобросовісного використання своїх прав. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати свої обовязки відповідно до договору. За такого, визначення в п. 1.1 ст.1 кредитного договору терміну повернення всієї суми заборгованості до 6.08.2008 року є граничним терміном повернення суми заборгованості за кредитом, в разі належного здійсненням сторонами своїх прав та виконання обовязків, саме відповідно до договору, за умови дотримання визначеного в цьому пункті порядку погашення суми основної заборгованості, а не днем початку перебігу строку позовної давності. Саме позивач, зверненням за вчиненням виконавчого напису, реалізував своє право на скорочення терміну надання кредиту, перенісши його на 10.01.2004 року, відповідно до п.4.3, 7.4 кредитного договору, де передбачено зміни терміну надання кредиту. Позов до суду подано лише 19.07.2011 року, тобто більш ніж через 7 років з дня закінчення терміну надання кредиту, який відраховується з 10.01.2004 року, дня невиконання відповідачем обовязків за договором. Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності.

Outcome: dismissed