Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-29 00:00:00

В серпні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення. Позивачка вказує на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 2011 року вона стала власником трикімнатної квартири «Б» по пров. Південному,32 в м.Миколаєві, що належала її бабусі [PERSON], яка померла 19 липня 2009 року. Посилаючись на те, що вона не може здійснити своє право власності і розпоряджатися належним їй майном, оскільки в квартирі є зареєстрованою та проживає донька її бабусі, її тітка - відповідачка у справі, просила суд виселити [PERSON] із квартири без надання іншого житлового приміщення, а також зняти відповідачку з реєстрації за вказаною адресою. В подальшому позивачка підтримала свій позов в частині виселення відповідачки із квартири. Позовні вимоги про зняття її з реєстраційного обліку просила залишити без розгляду. Ухвалою суду від 30.01.2012 року позов [PERSON] в частині вимог про зняття з реєстрації залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову. Просила про його задоволення. Відповідачка позов не визнала. Посилаючись на те, що вона набула право користування спірним житлом як член сімї колишньої власниці, зареєстрована і проживає в квартирі з 23.09.1997 року, просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки та її представника, вивчивши матеріали справи і оцінивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлене наступне. З матеріалів справи вбачається, що квартира «Б» по пров. Південному,32 у м.Миколаєві на праві власності належала бабусі позивачки [PERSON] 19 липня 2009 року [PERSON] померла. На підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 18.02.2011 року власником вказаної квартири стала позивачка [PERSON] З дозволу попереднього власника квартири [PERSON] в квартирі як член її сімї була зареєстрована з 23.09.1997 року її донька, відповідачка у справі, [PERSON] Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Договір про користування спірною квартирою між сторонами не укладався. Таким чином, після припинення права власності попереднього власника квартири, відповідачка, яка була членом сімї [PERSON], втратила право користування цією квартирою, а тому позивачка як новий власник має право вимагати її виселення як тимчасового мешканця. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved