Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

29 вересня 2011 року представник ПАТ «Полтава - банк» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 12486,26 грн. та судові витрати, вказуючи на те, що 03 червня 2008 року банк, відповідно до договору\~\~\~\~\~\~\~ № 26258109863 про відкриття карткового рахунку надав [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У позові також зазначається, що [PERSON], в порушення умов договору, свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за його користування не виконала і фактично припинила внесення платежів, спрямованих на погашення кредиту, внаслідок чого станом на 27 вересня 2011 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Полтава - банк» становить - 12486,26 грн. До початку судового засідання представник позивача подав письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення ). Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, при цьому судом розяснено його право на розгляд справи у звичайному порядку, а також зміст ч.3 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Суд встановив, що зобовязальні відносини між сторонами ґрунтуються на договорі № 26258109863 про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, укладеного 03 червня 2008 року між ПАТ «Полтава - банк» і [PERSON], згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку і перерахував на картковий рахунок відповідача 8000,00 грн., за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % щомісячно з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с. 8-15 ). Додатковою угодою від 03 червня 2009 року за взаємною згодою сторін відсоткова ставка за користування кредитом підвищилась до 3 % ( а.с. 21 ). Відповідно до положень ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона ( боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. В порушення умов договору про відкриття карткового рахунку [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала і обовязкові щомісячні платежі не вносила. Як вбачається з представленого розрахунку заборгованість [PERSON] перед банком становить всього - 12486,26, яка складається з заборгованості тілу кредиту в розмірі - 8000,00 грн. та суми недозволеного кредиту (овердрафту)\~ в розмірі - 4486,26 грн.( а.с. 23- 31 ). Листом від 04 вересня 2011 року [PERSON] повідомлена про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором, а також наслідки невиконання або неналежного виконання\~ договірних зобовязань ( а.с. 22 ). Наведене підтверджується наявними у справі письмовими доказами, оголошеними і дослідженими в судовому засіданні і по суті ніким не оспорюється. За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотки за користування ними не виконала, у зв'язку з чим у банку виникло право, передбачене ч.2 ст. 1050 ЦК України вимагати повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та стягнення заборгованості в примусовому порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Полтава - банк» про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості суд вважає цілком обгрунтованими і такими, що відповідають\~ способам захисту цивільних прав, характеру та змісту цивільно-правових відносин, не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розмір понесених позивачем судових витрат підтверджується наявними у справі письмовими доказами і відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved