Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з останнього на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 13 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відносини в сім’ї не склались, бажання проживати спільно не має, матеріальної допомоги на утримання дітей, яких просить залишити на її вихованні, відповідач добровільно не надає. Позивач в судове засідання не з’явилась, але надіслала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з’явився і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач з 18.07.1997 року проживають в зареєстрованому шлюбі, під час якого народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №034588 від 18.07.1997 року та копією свідоцтв про народження серії І-ТП №084564 від 13.04.1998 року й серії 1-ТП №079512 від 27.08.2008 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Питання про поділ майна подружжям не ставиться. З довідки виконавчого комітету Народицької селищної ради №3391 від 09.12.2011 року вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] знаходяться на утриманні та проживають з [PERSON], а тому, суд вважає за необхідне залишити неповнолітніх дітей на проживання з матір’ю (позивачем по справі). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача, що фактичні взаємини подружжя значно погіршились, збереження сім’ї суперечить інтересам дітей та що вона потребує матеріальної допомоги на утримання дітей, а також щодо неможливості надання позивачу матеріальної допомоги, суд дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню. Пунктом 1 ч.1 ст.367 ЦПК визначено, що рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач сплатила судовий збір в розмірі 94,10 грн.

Outcome: approved