Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним вище позовом, у якому просять суд: - виселити [PERSON] із будинку 26 по вулиці Щорса у селі Рудня Броварського району Київської області; - скасувати реєстрацію [PERSON] за вказаною адресою місця проживання. У судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник [PERSON], позивач [PERSON] яка також є представником позивача [PERSON] позов підтримали й просили його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали й просили у його задоволенні відмовити. У судове засідання третя особа: Броварський міський відділ (з обслуговування м.Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області представника не направила. Про день, час та місце розгляду справи цей учасник судового процесу повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутність цієї третьої особи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок 26 по вулиці Щорса в селі Рудня Броварського району Київської області належить на праві власності [PERSON] (а.с.9). До 13 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.15). Між сторонами існують конфліктні відносини, у звязку із чим [PERSON] неодноразово зверталася з відповідними скаргами до правоохоронних органів. Постановами ДІМ Броварського МВ (з обслуговування м.Бровари та Броварського району) від 23 липня 2011 року (а.с.17, 52), від 27 січня 2012 року відмовлено у порушенні кримінальної справи щодо [PERSON] на підставі п.2 ст.6 КПК України у звязку із відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.296 КК України. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2011 року (а.с.97) визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП й піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 60 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON], будучи допитаним у якості свідка, дав покази про те, що відповідач [PERSON] постійно зловживає алкогольними напоями й перебуваючи у стані алкогольного спяніння створює конфліктні ситуації, розбиває посуд, по господарству не допомагає, не працює. У судовому засіданні відповідач [PERSON], будучи допитаним як свідок, дав покази про те, що він тимчасово не працює через зупинку підприємства. Алкогольними напоями він не зловживає. По господарству від завжди допомагає. У будинку провів певні ремонтні роботи. Сварок він не влаштовує. Свідок [PERSON] дала покази про те, що їй відомо про наявність сварок між позивачем та відповідачем, який зловживає алкогольними напоями. Свідок [PERSON] дала покази про те, що їй відомо про сварки відповідача та його зловживання алкогольними напоями. Він розбиває посуд, створює нестерпні умови для проживання. Свідок [PERSON] дав покази про те, що [PERSON] періодично вживає алкогольні напої, однак сварок не вчиняє. Він є працьовитою людиною. Причиною конфліктів є ставлення до [PERSON] зі сторони [PERSON] Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно із статтею 116 Житлового кодексу УРСР (який діяв на час виникнення спірний правовідносин і діє на час розгляду цієї справи у суді) якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], як власника будинку, про виселення відповідача є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Позов [PERSON] в частині скасування реєстрації відповідача у належному їй будинку задоволенню не підлягає, оскільки реєстрація відповідача за адресою місцезнаходження будинку була проведена на той час відповідно до чинного законодавства, а підставою для зняття його із реєстраційного обліку є судове рішення. Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки ці позивачі не мають речових прав щодо будинку й проживають у ньому із дозволу власника [PERSON], а за змістом статті 15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані, оспорювані права, свободи та інтереси.

Outcome: partial