overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

02.12.2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі \~та пояснила суду, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.07.2010 р. [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав по відношенню до їх доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради від 13.10.2010 р. № 686 позивачку було призначено опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] , дитини, позбавленої батьківського піклування. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання, не приймає ніякої участі у її вихованні. Добровільно надавати матеріальну допомогу донці він відмовляється. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причину неявки від нього не надійшло. Представник третьої особи Відділу у справах дітей Первомайського міськвиконкому Миколаївської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до слідуючого. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 п.п. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 3). \~\~Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.07.2010 р. [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] та малолітню передано її бабусі [PERSON] , яка рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області № 686 від 13.10.2010 р. (а.с. 7), була призначена опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] , яка є її опікуном, та дідусем [PERSON] (а.с. 6), а [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 08 липня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку Юлію, [INFO], яка проживає з позивачкою. З відповідачем остаточно припинили шлюбні відносини через відсутність між ними порозуміння та взаємоповаги один до одного, відсутність почуття любові, між ними виникали сварки та конфлікти, вони не можуть жити разом, не підтримують подружніх стосунків. Відповідач залишив сімю і став проживати окремо .З цих підстав позивачка вважає, що їх сімя розпалася остаточно. Строк для примирення результатів не дав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов повністю підтримала, просила його задовольнити. Після розлучення бажає залишити прізвище Пахомова. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнав позов. Строк для примирення результатів не дав. Просив постановити рішення про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Тому суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці слід залишити шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

У грудні 2011 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 серпня 2008 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії 1-ОК № 060749 від 08.08.2008 року, актовий запис № 6. Від шлюбу з відповідачем у них народився син: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серії 1-ОК № 158881 видане Виконкомом Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 19.07.2010 року). Дитина постійно проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Сімейне життя у них не склалося через те, що вони мають різні погляди на ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили. Примиритися не змогли, шлюбно-сімейні відносини не відновилися. Тому вона вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Спір про поділ майна у них на даний час не виникає. Питання про участь відповідача по утриманні дитини будуть вирішувати в позасудовому порядку, а в разі виникнення спору в суді. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав заявлений позов та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 08 серпня 2008 року [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: вул. Калініна, буд. 55, с. Мироцьке, що підтвердили в судовому засіданні позивач і відповідач. Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї виникали непорозуміння. Як пояснили позивач та відповідач їхня сім'я розпалась, близько місяця вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, сім'ю зберегти не бажають. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище [PERSON]. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

Заявниця звернулась в суд з проханням встановити факт належності [PERSON], який помер 4 квітня 2011 року, державних актів на право приватної власності серії РВ № 028829 на земельну ділянку площею 0,83 га, серії РВ № 028830 на земельну ділянку площею 0,10 га, серії РВ №028831 на земельну ділянку площею 0,29 га, виданих на підставі розпорядження Сарненської районної державної адміністрації № 461 від 22 жовтня 2003 року. Встановлення даного факту необхідне для реалізації права спадщини шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в державних актах її покійний чоловік зазначений як „Омельович, що не співпадає з документом, який посвідчує його смерть. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву у повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Представник заінтересованої сторони Камяне-Случанської сільської ради звернувся до суду з заявою, в якій не заперечував проти задоволення заяви. Суд, дослідивши докази по справі, заслухавши заявницю, вважає, що заява підлягає задоволенню. З досліджених у судовому засіданні документів вбачається, державні акти на право приватної власності на земельні ділянки належать покійному [PERSON], а розбіжності щодо особи покійного пояснюються допущенням помилок у записах. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

У вересні 2011 року ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» звернулося в суд з позовом до [PERSON], Відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення суми шкоди в порядку зворотної вимоги, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.11.2007р. [PERSON] уклав з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» поліс (договір) № 19-0077947 добровільного страхування транспортного засобу «МАЗДА», р/н [NUMBER], на випадок його пошкодження чи знищення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 04.06.2008р. в м.Миколаєві по вул. Московській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «МАЗДА», р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ДЕУ», р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Страховик

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом у якому вказує, що 15 квітня 1999 році її чоловік [PERSON] купив жилий будинок у відповідачки, даний будинок розташований за адресою м. Часів-Яр вул.. Лесі України, 6, по договору купівлі-продажу /біржового контракту № 337 Н/ укладеного в Артемівському філіалі Донецької товарної біржі. При укладенні договору позивач виконав всі умови договору, але вказаний правочин не було посвідчено нотаріально. 13.12.2010 року [PERSON] помер, після цього вона звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, але їй було відмовлено та роз*яснино , що житловий будинок придбаний її чоловік на підставі біржового контракту 337-н від 15.04.19990року не має права володіння, користування та розпорядження своїм майном, оскільки угода купівлі продажу була укладена з суттєвими порушеннями діючого законодавства . У звязку з цим , позивач просить суд визнати вказаний правочин дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок. Ці обставини і зявилися підставою для позову. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги , а саме просила суд визнати договір купівлі продажу жилого будинку з надвірними спорудами , укладеного біржовим контрактом № 336-Н від 15.04.1999 року та визнати за нею право власності на нерухоме майно жилого будинку № 6 а з надвірними спорудами розташованого у м. Часів-Ярі по вул. Л.Українки. Відповідачка у судове засідання не з*явилася до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність та позовні вимоги позивачки визнала у повному обсязі . Представник третьої особи Артемівська філія Донецької товарної біржі у судове засідання не з*явалась про день та розгляд справи були повідомлені належним чином від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність та не заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно договору купівлі-продажу квартири біржовий контракт № 337-н від 15.04.1999 року [PERSON] продала будинок № 6 по вул.Л. Українки, у м. Часів-Яр Донецької області , а [PERSON] купував вказаний будинок . Згідно договору купівлі-продажу квартири біржовий контракт № 336-н від 15.04.1999 року [PERSON] продала будинок № 6 а по вул. Л. Українки, у м. Часів-Яр Донецької області , а [PERSON] купував вказаний будинок . Згідно свідоцтва про смерть , [PERSON] помер 13.12.2010 року Згідно свідоцтва про шлюб , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та останній надано прізвище [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється в три роки. Позивачем [PERSON] були надані суду докази того, що вона пропустила строк позовної давності з поважної причини, оскільки вважала що біржовий контракт є юридичною угодою та не потребує подальшого переоформлення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO]. Позивачка вказувала на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання вказаних дітей а тому позивачка просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей. Позивачка в суді позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, а тому суд згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] являються [PERSON] та [PERSON]. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні, батько дитини відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання синів не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання вказаних дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 23.05.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд врахував обставини, які передбачені в ст. 182 СК України. Суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 188 гривень 20 коп. На підставі ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що він є власником нежитлової будівлі для збереження інвентарю та рибних кормів - літ. "А" загальною площею 20.1 кв. м., який знаходиться на території Пологівського району Інженерненської сільської ради, біля ставка "Гадюки".Даний нежитловий будинок для збереження інвентарю та рибних кормів було побудовано в 1998році з дозволу колишнього власника ставка , КСП "Таврія" , що підтверджується п.2 Договору на право тимчасового користування ставком на умовах оренди від 08.05.1998року , який було укладено між КСП "Таврія" в особі голови колгоспу [PERSON] та ним. В 2001 році в зв"язку з ліквідацією КСП "Таврія", ним було переукладено договір оренди земельної ділянки водного фонду , який було укладено між ним та Інженерненською сільською радою на підставі рішення сесії Інженерненської сільської ради від 15 березня 2001 року. Згідно якого також дозволялось проводити будівництво та експлуатацію будівель та споруд, які не порушують використання ставка. З 1998 року по даний час ним використовується даний нежитловий будинок для збереження інвентарю та рибних кормів. Прохає суд визнати за ним право власності на зазначену нежитлову будівлю для збереження інвентарю та рибних кормів за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, мотиви його предявлення не оспорює. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч.І ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. П. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного, ст. 328, 344, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

ПП Аліра-2007 в особі директора [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом в якому вказали, що між ПП Аліра-2007 та уповноваженою особою колишніх співвласників КПС імені Чапаєва [PERSON] 15 листопада 2011 року був укладений договір купівлі-продажу комплексу нерухомого майна, а саме: літ. «Б»- столова , літ. «Б1»- вхід до підвалу, літ. «В» - навіс, літ. «1»- паркан, за адресою: Пологівський р-н с. К-Роздори, вул. Ватутіна, 1 «а». Згідно зазначеного договору [PERSON], як уповноважена співвласників майна колишнього КСП імені Чапаєва, що діє на підставі протоколу зборів №1 від 14.11.2008року, Договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, яке знаходиться у спільній частковій власності від 05.01.2005року співвласників майна колишнього КСП імені Чапаєва та довіреностей від співвласників продала ПП «Аліра-2007» вищезазначене нерухоме майно за 95 000грн.. У відповідності із п.З Договору від 15 листопада 2011 року право власності на нерухоме майно перейшло до ПП «Аліра-2007» з моменту підписання Договору та акту прийому-передачі від 15 листопада 2011 року. В порушення умов п.4 Договору, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу комплексу нерухомого майна. Вказана обставина перешкоджає ПП «Аліра» , як власнику придбаного нерухомого майна провести державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно , яке придбане потрібен правовстановлюючий документ , одним з яких є судове рішення . Прохає суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15 листопада 2011 року комплексу нерухомого майна літ. «Б»- столова , літ. «Б1»- вхід до підвалу, літ. «В» - навіс, літ. «1»- паркан, яке розташоване за адресою Пологівський р-н с. К-Роздори вул. Ватутіна, 1 «а», що укладений між [PERSON] та ПП «Аліра-2007» та визнати за ПП «Аліра-2007» право власності на комплекс нерухомого майна . В судовому засіданні представник позивача обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач проти позову не заперечує, мотиви його предявлення не оспорює. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим, якщо незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 Цивільного кодексу України визначає , що право власності переходить до набувача з моменту його передачі. Відповідно до ст.. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами , і відбулося повне або часткове виконання договору , але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним. На підставі викладеного, ст. 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що вона з 1997 року користується нежитловою будівлею за адресою: Пологівський район, с. Чубарівка, вул. Чубаря, 14 «а». Право власності на дану будівлю з 1997 року до сьогодні не за ким не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП "Імпульс" Пологівської районної ради від 21 листопада 2011 року. Відомостей коли і ким нежитлова будівля була побудована не має. Позивач зазначену будівлю використовує як магазин, що підтверджується рішенням Чубарівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 01 грудня 1997 року за № 72. Вона з часу користування нежитловою будівлею - "магазином" , проводить в ньому капітальні та поточні ремонти, слідкую за прилеглою територією. До сьогодні не виникала потреба в реєстрації права власності на нежитлову будівлю-магазин на своє ім"я. В 2011 році вона звернулася до КП «Імпульс» Пологівської районної ради за виготовленням документів : технічного паспорту, свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 24 березня 201 Іроку комунальним підприємством «Імпульс» Пологівської райради було виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю "магазин" за адресою: Запорізька область Пологівський р-н с. Чубарівка, вул. Чубаря, 14а , але виготовити свідоцтво на право власності підприємство не в змозі, в звязку з тим , що відсутні документи підтверджуючі право власності на нерухоме майно. Прохає суд визнати за нею право власності на нежитлову будівлю- магазин - літ. "Б", літ. "В"- навіс, літ. "У"- вбиральня, яка знаходиться на території Чубарівської сільської ради за адресою: Запорізька область Пологівський район с. Чубарівска, вул. Чубаря, 14а за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, мотиви його предявлення не оспорює. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. П. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК про набуваїьну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного, ст. 328, 344, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved