Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Звернулись до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про захист гідності та честі, ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначили, що 08 листопада 2010 року на адресу керівника органу працівниками якого вони є Комунального закладу Управління освіти міської ради Централізованої бухгалтерії Орджонікідзевського району міста Маріуполя надійшла заява відповідача щодо проведення перевірки фактів які на його думку мали місце: незаконні доплати робітникам комунального закладу, а також на його думку неналежне виконання робітниками цього закладу своїх трудових обов'язків. Зазначені звернення були перевірені у відповідності до положень діючого законодавства, інформація зазначена у зверненнях відповідача свого підтвердження не знайшла. Своїми зверненнями відповідач на думку позивачів ганьбить ділову та професійну репутацію та відповідно такими діями спричиняє моральну шкоду що полягає у нервозності та погіршенні психологічного самопочуття. Просили суд захистити їх гідність та честь, ділову репутації шляхом зобов'язання відповідача публічно вибачитися перед ними у присутності колективу Комунального закладу Управління освіти міської ради Централізованої бухгалтерії Орджонікідзевського району міста Маріуполя, визнати дії відповідача протизаконними, стягнути на їх користь моральну шкоду у розмірі 1 гривні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги просили суд їх задовольнити, в обґрунтування позову надали пояснення аналогічні тим що викладено письмово у позовній заяві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач по справі [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, звернувся на адресу суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист гідності та честі, ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, зустрічні позовні вимоги обґрунтував тим, що позивачі по справі фактично порушують його право на звернення закріплене законодавством України, своїм зверненням до суду принижують його честь та гідність у зв'язку з чим просив суд визнати заяви позивачів розповсюдженням недостовірної інформації та стягнути з позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди на його користь 5000 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши доводи позивачів, відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що основні та зустрічні позовні вимоги є не обґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 цієї ж статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у праві про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали ці дії та чи вчинені вони цією особою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, у відповідності з вимогами ст.212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 23 ЦК України за особою закріплено право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно частини 2 цієї ж статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь особи є недоторканими і відповідно до глав 20 та 21 ЦК України є особистими немайновими правами особи. Відповідно до ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, який здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Згідно ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в т. ч. у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується особі в разі порушення її прав протиправними діями іншої особи. За ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до розяснень, викладених в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи під поширенням інформації слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Крім того, відповідно до розяснень, викладених в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27.02.2009 року № 1 суд в будь-якому випадку не вправі зобовязувати відповідача вибачитись перед позивачем у тій чи інший формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. В рішенні Конституційного Суду України №8рп/2003 від 10.04.2003 року у справі №1-9/2003 про офіційне тлумачення частини першої статті 7 ЦК України (1963 року) „Справа про поширення відомостей Конституційний суд України зазначив, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містить певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу. Таким чином, суд вважає, що офіційні заяви сторін до органів внутрішній справ, контролюючих органів та суду, не можуть розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, оскільки, звертаючись до вказаних органів вони переслідували мету усунення порушень з боку іншої сторони. Будь-яких даних, що метою таких звернень було приниження саме честі та гідності зацікавлених осіб суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] позовні вимоги заявлені безпідставно за надуманими мотивами, а тому в позові відмовляє, за тих самих обставин суд не знаходить підстав для задовлення зустрічних позовних вимог [PERSON] До [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed