Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-26 00:00:00

12 серпня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № СNL-302/364/2006, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 39960,00 доларів США. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, однак відповідач свої зобовязання перед позивачем не виконав, допустив прострочення виконання взятих на себе перед позивачем зобовязання, в наслідок чого за ним, станом на 03 серпня 2010 року утворилась заборгованість в розмірі 474 561,93 грн., що за курсом НБУ на 03 серпня 2010 року (7,8922 грн. 1 дол. США) дорівнює 60130,50 доларів США, з яких: -заборгованість за Кредитом 38894,21 доларів США, що за курсом НБУ на 03 серпня 2010 року (7,8922 грн. 1 дол. США) дорівнює 306 960,88 грн.; -сума несплачених відсотків за користування Кредитом 15231,83 доларів США, що за курсом НБУ на 03 серпня 2010 року (7,8922 грн. 1 дол. США) дорівнює 120 212,65 грн.; -пеня за прострочення виконання зобовязань за Кредитом 6004,46 доларів США, що за курсом НБУ на 03 серпня 2010 року (7,8922 грн. 1 дол. США) дорівнює 47 388,40 грн. Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором не бажає, позивач змушений був звернутись до суду та просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму боргу за кредитним договором № СNL-302/364/2006 від 30 жовтня 2006 року в сумі 474 561,93 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою від 23 травня 2011 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у якості позивача до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 63). Представник позивача в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин своєї неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю суду не надсилав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 30 жовтня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено Кредитний договір № СNL-302/364/2006, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 39960,00 доларів США з метою придбання нерухомого майна,строком до 30 жовтня 2013 року та сплатою фіксованої процентної ставки 13,99% річних (а.с. 9-12). Також 30 жовтня 2006 року між сторонами було укладено Договір № 302/1638/06/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), відповідно до умов якого банк надав позичальнику Овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку № 26208201515641, відкритого в Райффайзенбанк Україна, в розмірі Ліміту Овердрафта, який становить 4300,00 грн. (а.с. 13-14). Однак відповідач свої зобовязання перед позивачем не виконав, допустив прострочення виконання взятих на себе перед позивачем зобовязання, в наслідок чого за ним, станом на 03 серпня 2010 року утворилась заборгованість в розмірі 474 561,93 грн., що за курсом НБУ на 03 серпня 2010 року (7,8922 грн. 1 дол. США) дорівнює 60130,50 доларів США, з яких: заборгованість за Кредитом 38894,21 доларів США, що за курсом НБУ на 03 серпня 2010 року (7,8922 грн. 1 дол. США) дорівнює 306 960,88 грн.; сума несплачених відсотків за користування Кредитом 15231,83 доларів США, що за курсом НБУ на 03 серпня 2010 року (7,8922 грн. 1 дол. США) дорівнює 120 212,65 грн.; пеня за прострочення виконання зобовязань за Кредитом 6004,46 доларів США, що за курсом НБУ на 03 серпня 2010 року (7,8922 грн. 1 дол. США) дорівнює 47 388,40 грн. (а.с. 8). Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № СNL-302/364/2006 від 30 жовтня 2006 року в розмірі 474 561,93 грн. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути на користь позивача державне мито в сумі 1700,00 грн. та інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved