Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача внесений ним авансовий платіж у сумі 40000 доларів США; комісію за перерахування коштів згідно тарифів банку у розмірі 202 грн.; комісію за відкриття рахунку у банку у розмірі 20 грн.; пеню у розмірі 1200 доларів США за кожен день прострочки у відповідності з п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що становить 252000 доларів США; штрафні санкції у розмірі 0,1% від суми що еквівалентно 40 доларів США сплаченого авансу за кожен день прострочки, згідно п. 6 попереднього договору №2726 від 25 березня 2008 року - 8400 доларів США; розірвати попередній договір №2726 від 25.03.2008 року укладений між сторонами та зареєстрований в реєстрі договорів приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON]; розірвати договір №1411 про внесення змін і доповнень до попереднього договору від 25.03.2008 року №2726. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та відповідачем 25.03.2008 року був укладений попередній договір, засвідчений приватними нотаріусом ЛМНО [PERSON], про укладення договору купівлі-продажу квартири №4, що мала бути розташована на другому поверсі в багатоквартирному будинку №68 в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до п.1 даного договору до 31.03.2009 року сторони повинні були укласти договір купівлі-продажу (основний договір), згідно якого відповідач мав передати позивачу у власність вищевказану квартиру. На виконання умов п.2 попереднього договору, де передбачено, що продаж квартири буде вчинено за ціною еквівалентною 71687,87 доларів США та встановлено відповідний графік платежів, позивачем згідно квитанції №9 від 27.03.2008року перераховано відповідачу авансовий платіж у розмірі 40000 доларів США. Відповідно до п.3 попереднього договору відповідач зобовязувався на момент укладання договору купівлі-продажу оформити право власності на квартиру, зареєструвати право власності на квартиру в реєстрі прав власності на нерухоме майно, отримати свідоцтво про право власності на квартиру, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та підготувати усі інші документи, необхідні для нотаріального посвідчення основного договору. Умовами договору про внесення змін і доповнень до попереднього договору сторони зобов'язалися у строк до 31 грудня 2009 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір), згідно якого відповідач передасть у власність позивачу, а останній набуде у власність квартиру №4, розміщену на другому поверсі в багатоквартирному будинку №68 в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, що знаходиться на будівельному майданчику кварталу малоповерхової забудови ТзОВ „РБТК на умовах встановлених попереднім договором. В звязку з тим, що відповідач уникає підписання основного договору і на даний час не веде ніяких будівельних робіт на вказаному майданчику, позивач просить попередній договір із змінами до нього розірвати, стягнути з відповідача у його користь сплачений авансовий платіж, витрати повязані з ним, а також пеню та штрафні санкції. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з підстав викладених у позові та дали пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Представник відповідача в судових засіданнях 16 червня 2011 року та 29 серпня 2011 року уточнені позовні вимоги заперечив. Пояснив, що на даний час договір купівлі - продажу квартири дійсно не укладений, будівельні роботи відповідачем дійсно не ведуться. Однак зазначає, що в провадженні інших судів, зокрема Господарського суду Львівської області, перебуває справа за їхнім позовом, зокрема про визнання права власності на інші об'єкти незавершеного будівництва, і у разі задоволення їх вимог, відповідач міг би погасити заборгованість перед позивачем по даній справі. Пояснив, що відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі та при наявності коштів заборгованість перед позивачем буде погашена. Представники третьої особи в судовому засіданні при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Судом встановлено, що 25 березня 2008 року між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу квартири №4, що мала бути розташована на другому поверсі в багатоквартирному будинку №68 в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі договорів за №2726. Відповідно до пункту 1 даного договору сторони зобов'язалися у строк до 31 березня 2009 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір), згідно якого відповідач передасть у власність позивачу, а останній набуде у власність зазначену квартиру. Згідно з пунктом 2 вказаного договору продаж зазначеної квартири буде вчинено за ціною еквівалентною 71687,87 доларів США, з оплатою цієї суми у гривнях, за офіційним курсом на день платежу, та встановлено графік проведення таких платежів. З пункту 3 вказаного договору вбачається, що відповідач зобовязувався на момент укладання договору купівлі-продажу оформити право власності на квартиру, зареєструвати право власності на квартиру в реєстрі прав власності на нерухоме майно, отримати свідоцтво про право власності на квартиру, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та підготувати усі інші документи, необхідні для нотаріального посвідчення основного договору. 27 березня 2009 року між сторонами укладено договір про внесення змін і доповнень до попереднього договору, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1411, згідно умов якого сторонами було встановлено новий строк укладення договору купівлі-продажу (основного договору) - 31 грудня 2009 року. Крім цього, у зазначений строк відповідач повинен передати у власність позивача квартиру №4, розміщену на другому поверсі в багатоквартирному будинку №68 в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області, що знаходиться на будівельному майданчику кварталу малоповерхової забудови ТзОВ „РБТК на умовах встановлених попереднім договором. Пунктом 2 зазначеного договору про внесення змін і доповнень до попереднього договору визначено, що продаж зазначеної квартири буде вчинено за ціною еквівалентною 71687,87 доларів США, з оплатою цієї суми у гривнях за курсом не вище ніж 6 (шість) гривень за один долар. Пунктом 3 договору змінено також графік платежів: 1-ий внесок: 40000 доларів США до 26.03.2008р., 2-ий внесок: 15000 доларів США до 30.11.2009р., 3-ій внесок: 16687 доларів США до 30.11.2009р.. Згідно з п.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ст.509 цього ж кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 530 цього ж кодексу також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що всупереч умов попереднього договору та договору про внесення змін та доповнень до нього, основний договір купівлі-продажу квартири №4, що мала бути розташована на другому поверсі в багатоквартирному будинку №68 в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області між сторонами в строк визначений договором так і не укладений з вини відповідача, який уникає підписання такого. На сьогоднішній день будівельні роботи на вищевказаному об'єкті зупинено на невизначений термін. Згідно ст.651 ЦК України договір може бути розірвано у разі істотного порушення договору другою стороною. Під істотним розуміють таке порушення, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Позивач, укладаючи попередній договір та договір про внесення змін та доповнень до попереднього договору розраховував, що у строк до 31 грудня 2009 року укладе договір купівлі-продажу (основний договір), згідно якого відповідач передасть у власність позивачу, а останній набуде у власність квартиру №4, розміщену на другому поверсі в багатоквартирному будинку №68 в с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області. За вказаних обставин та вимог чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем зобовязання по укладених з позивачем попередньому договору та договору про внесення змін до попереднього договору не виконуються, позивач обґрунтовано поставив питання про розірвання вказаних договорів, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. 27 березня 2008 року, на виконання умов попереднього договору, позивач оплатив відповідачу 202000грн., що еквівалентно 40000 доларів США за курсом НБУ на дату платежу, що стверджується платіжним дорученням №1 від 27 березня 2008 року. При цьому позивач також сплатив комісію за перерахування коштів згідно тарифів банку у розмірі 202грн., що підтверджується квитанцією №11 від 27 березня 2008 року, та комісію за відкриття рахунку у банку у розмірі 20 грн., що підтверджується квитанцією №10 від 27 березня 2008 року. Згідно пункту 7 попереднього договору від 25 березня 2008 року у разі припинення зобов'язання внаслідок неможливості його виконання з причин, які не залежать від волі сторін, аванс підлягає поверненню. Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо повернення йому сплаченого в рахунок виконання договору авансового платежу та банківських комісійних витрат є підставними та підлягають до задоволення. Згідно з пунктом 6 попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням в укладенні основного договору або його не укладенням, включати упущену вигоду, а також сплатити штрафні санкції в розрахунку 0,1% відсотка від суми оплаченого авансу за кожен день затримки. Дані штрафні санкції сплачуються також в тому випадку, якщо позивач не здійснив повний розрахунок (не сплатив купівельну ціну) за квартиру визначену в п.2 договору. Судом встановлено, що всупереч пункту 3 попереднього договору із змінами та доповненнями до нього позивачем [PERSON] здійснено лише 1-ий внесок згідно графіку платежів у розмірі 40000 доларів США, 2-ий внесок у розмірі 15000 доларів США та 3-ій внесок у розмірі 16687 доларів США, які повинні були бути сплаченими до 30.11.2009р., позивачем не здійснено. Згідно поданого стороною позивача розрахунку розмір штрафних санкцій, розрахованих згідно п.6 попереднього договору становить 8 400 доларів США. Оскільки відповідач власного розрахунку штрафних санкцій суду не надав, правильність розрахунку поданого позивачем не заперечив, суд приймає поданий розрахунок позивача, як такий що проведено вірно та вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 252000 доларів США розрахованої, як зазначається позивачем, відповідно до п.5. ст.10 Закону України „Про захист прав споживачів, яка передбачає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством, виходячи з наступного. Так, згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення/ виконання. За змістом цієї норми закону забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) - це санкція, спрямована на виконання зобов'язання, що може бути застосована лише до реальних зобов'язань, які є чинними й дія яких не припинена; нею може забезпечуватися лише дійсна вимога, розмір якої обраховується із суми невиконаного, неналежно виконаного чи несвоєчасно виконаного зобов'язання за фактично надані послуги. Як вбачається з розрахунку позивача він здійснив нарахування пені у відсотках від суми сплаченого ним авансу, при цьому нарахований позивачем розмір пені значно перевищує грошовий розмір самого зобовязання. Окрім цього, пункт 9 попереднього договору від 25 березня 2008 року передбачає, що зобов'язання, що встановлено цим попереднім договором припиняється, якщо основний договір не буде укладений протягом строку, визначеного цим попереднім договором (у даному випадку з врахуванням договору про внесення змін і доповнень до попереднього договору до 31 грудня 2009 року), або якщо жодна зі сторін не направить іншій стороні пропозицію про укладення Основного договору (відповідний проект основного договору). Судом встановлено, що основний договір не був укладений протягом строку, визначеного попереднім договором із змінами та доповненнями до нього та жодна із сторін не направила іншій стороні пропозицію про укладення Основного договору (відповідний проект основного договору), а відтак зобов'язання, що встановлені цим попереднім договором слід вважати припиненими з 31 грудня 2009 року. Ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»регламентує права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) та пункт 5 цієї статті передбачає відповідальність виконавця за затримку виконання робіт (надання послуг) згідно із договором у вигляді сплати пені за кожний день прострочення у розмірі 3% вартості роботи (послуги) та на спірні правовідносини не поширюється. Тому позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязання не ґрунтуються на вимогах закону та до задоволення не підлягають. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1700грн. судових витрат. На підставі ст.ст. 509, 530, 549, 635, 651, 509, 526, 610, 612, 623-625 ЦК України, ст.10 Закону України „Про захист прав споживачів та

Outcome: approved