Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання нерухомого мангра спільною власністю подружжя та розділ майна подружжя, в якій зазначає, що 24.11.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. За час спільного проживання в сторін народилося троє дітей. 12.01.2007 року відповідачу була подарована квартира [ADDRESS]. За час спільного проживання за спільні кошти здійснили ремонт квартири, прибудову та інші покращення, що призвело до істотного збільшення вартості даної квартири. В звязку з чим, позивач просить визнати дану квартиру обєктом спільної власності подружжя та поділити дане майно вийшовши за рамки рівності, оскільки на її утриманні перебувають троє дітей. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Представник відповідача [PERSON] позов визнав в повному обсязі, зазначив, що його довіритель не заперечує, що дане майно придбане за власні кошти позивача. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 032620 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24.11.2006 року та взяли спільне прізвище [PERSON]. Відповідно свідоцтв про народження у сторін народились діти Іван [INFO], Єлизавета [INFO], Анастасія [INFO]. Відповідно до договору дарування квартири від 12.01.2007 року [PERSON] подарила, а [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS], загальною площею 86,6 кв.м. Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно набуте на підставі договору дарування. Згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка, за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно в разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином квартира [ADDRESS], загальною площею 86,6 кв.м., що належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до договору дарування, в звязку з істотним збільшенням її вартості внаслідок спільних трудових затрат сторін визнається судом обєктом права спільної сумісною власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатні для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає разом з позивачем та їхніми спільними дітьми, які знаходяться на її утриманні, за таких умов суд вважає за доцільне поділити спільне майно подружжя ( квартиру [ADDRESS], загальною площею 86,6 кв.м.) та вийти за рівний поділ, виділивши позивачу у власність 3/4 даної квартири, оскільки з нею проживають троє неповнолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні, а відповідачу залишити 1/4 частину квартири.

Outcome: approved