Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі №67 в будинку №85 по прос. ім. Газети «Правда»у м. Дніпропетровську. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилались на те, що на підставі рішення Виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №812 від 31.07.1968 року [PERSON] згідно ордеру №1288 була надана однокімнатна квартира №67 в будинку №85 по прос. ім. Газети «Правда»у м. Дніпропетровську, житловою площею 17,02 м.кв. Рішенням виконкому АНД районної у м. Дніпропетровську ради №561 від 19.09.1990 року №561 були внесені зміни в договір найму житлового приміщення та був укладений договір з [PERSON]. З 16.12.1989 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], який був розірваний 16.01.1996 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі з 25.09.1990 року. Від спільного життя у подружжя 14.12.1990 року народилася дитина відповідач [PERSON], який був зареєстрований в квартирі з 21.12.1995 року. Сімейні відносини між подружжям не склалися, постійно виникали суперечки та скандали, тому у вересні 1995 року [PERSON] разом з неповнолітнім, на той час, сином [PERSON] виїхали проживати до своїх батьків у домоволодіння №72 по вул. Ізюмській у м. Дніпропетровську. Таким чином відповідачі з вересня 1995 року в квартирі №67 в будинку №85 по прос. ім. Газети «Правда»у м. Дніпропетровську не проживають, не сплачують комунальні послуги, їх особисті речі відсутні, а позивач, в свою чергу, як основний наймач квартири, несе усі витрати по її утриманню. Позивачі не перешкоджали відповідачам у проживанні в даній квартирі, в квартирі №67 в будинку №85 по прос. ім. Газети «Правда» у м. Дніпропетровську, вони не проживають в даному житловому приміщенні без поважних причин більше 6-ти місяців, тому позивачі просили суд визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі №67 будинку №85 по проспекту імені газети «Правда»у місті Дніпропетровську, скасувавши їх реєстрацію за вказаною адресою. У судовому засідання позивачі підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі проти позову заперечували, [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про вселення та скасування реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він народився 14.12.1990 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.12.1989 року по 16.01.1996 року. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі з 21.12.1995 року, однак через постійні сварки та скандали він з матір'ю у 1996 році були змушенні переїхати жити до батьків [PERSON] У 1996 році [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON] про виселення, рішенням суду від 13.11.1996 року в позові їй було відмовлено. Після цього батьки домовились, що [PERSON] та [PERSON] будуть зареєстрованими у квартирі, а проживати там буде тільки [PERSON]. Після досягнення повноліття у березні 2009 року [PERSON] звернувся до [PERSON] та [PERSON] з проханням надити йому ключі від квартири з метою проживання за місцем своєї реєстрації, але отримав відмову, у зв'язку з чим просив суд вселити його в квартиру №67 будинку №85 по проспекту імені газети «Правда» у місті Дніпропетровську. Також [PERSON] просив суд скасувати реєстрацію його бабусі [PERSON] у зазначеній квартирі, оскільки її реєстрація була проведена 20.02.2009 року без його згоди та його матері [PERSON] Позивачі за основним позовом заперечували проти зустрічного позову та зазначили, що [PERSON] ніколи не мав наміру проживати в спірній квартирі, оскільки єдина кімната має площу 17,02 м.кв., де проживають двоє осіб, одна з яких його бабка похилого віку та потребує стороннього додаткового догляду, а [PERSON], в свою чергу, в домоволодінні №72 по вул. Ізюмській у м. Дніпропетровську має окрему житлову кімнату, до того ж свого часу спірна квартира на підставі ордеру була надана саме [PERSON], тому просили суд у позові відмовити. Представник третьої особи КЖЕП №39 в судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутність, рішення постановити на розсуду суду. Представник третьої особи - Сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області надав заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідачка за основним позовом [PERSON] заперечувала проти позову, як третя особа за зустрічним позовом підтримала позовні вимоги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, а [PERSON] у позові необхідно відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що підставі рішення Виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради №812 від 31.07.1968 року [PERSON] згідно ордеру №1288 була надана однокімнатна квартира №67 в будинку №85 по прос. ім. Газети «Правда»у м. Дніпропетровську житловою площею 17,02 м.кв. Рішенням виконкому АНД районної у м. Дніпропетровську ради №561 від 19.09.1990 року №561 були внесені зміни в договір найму житлового приміщення та був укладений договір з [PERSON]. З 16.12.1989 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], який був розірваний 16.01.1996 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі з 25.09.1990 року. Від спільного життя у подружжя 14.12.1990 року народилася дитина відповідач [PERSON], який був зареєстрований в квартирі з 21.12.1995 року. Сімейні відносини між подружжям припинилися та з вересня 1995 року [PERSON] разом з сином [PERSON] проживає у домоволодінні №72 по вул. Ізюмській у м. Дніпропетровську. Таким чином, відповідачі з вересня 1995 року в квартирі №67 в будинку №85 по прос. ім. Газети «Правда»у м. Дніпропетровську не проживають, не сплачують комунальні послуги, їх особисті речі відсутні, а позивач, в свою чергу, як основний наймач квартири, несе усі витрати по її утриманню. [PERSON] після смерті свого чоловіка переїхали проживати до сина [PERSON] та 20.02.2009 року була зареєстрована в квартирі зі згоди основного квартиронаймача [PERSON]. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до позивачів з вимогою про вселення тільки після надходження до суду позову про визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою, та скасування його реєстрації у квартирі. До того ж він у судовому засіданні не міг навести причини, з яких він збирається проживати в однокімнатній квартирі ще з двома особами, одна з яких є людиною похилого віку та потребує додаткової уваги та турботи. Навіть після досягнення повноліття він не проживав у квартирі без поважних причин, не приймав участі в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів, тому підстав для його вселення суд не вбачає. Що стосується позовних вимог щодо скасування реєстрації [PERSON] в спірній квартирі, суд вважає також відмовити, оскільки вона була там зареєстрована зі згоди основного квартиронаймача - свого сина, який на той час проживав в квартирі одноособово, відповідачі до складу його сім'ї не входили. Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Таким чином, підстав для задовлення позовних вимог [PERSON] в цій частині суд також не вбачає. Факт непроживання [PERSON] та [PERSON] з вересня 1995 року по теперішній час у спірній квартирі підтверджується актами про непроживання від 23.02.2009 року та 19.03.2009 року, затвердженими начальником КЖЕП №39. Оскільки в квартирі №67 в будинку №85 по прос. ім. Газети «Правда»у м. Дніпропетровську відповідачі не проживають без поважних причин більше 6-ти місяців, перешкод у проживанні позивачі їм не чинили, у зв'язку з реєстрацією відповідачів за вказаною адресою вони змушені нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі №67 будинку №85 по проспекту імені газети «Правда»у місті Дніпропетровську, скасувавши їх реєстрацію за даною адресою. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути солідарно з відповідачів на користь кожного з позивачів по 208 грн. судових витрат.

Outcome: approved