Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

29.06.2011 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], та [PERSON], в якому просить суд зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою вул.Лісова с.Соснівка Олевського району Житомирської області, шляхом знесення самовільно забудованого сараю та привести земельну ділянку у придатний для її використання стан. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки № 18 в с.Соснівка по вул.Лісова Олевського району Житомирської області відповідно до рішення Тепеницької сільської ради народних депутатів 2 сесії 21 скликання від 09.07.1993 року. Однак в супереч волі позивачки, без погодження із нею відповідачі самочинно, без дозволу виконкому Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області збудували на її земельній ділянці сарай, що спричинило позивачці незручності та перешкоди у користуванні її земельною ділянкою та використанні її за призначенням. На неодноразові звернення позивачки до відповідачів щодо знесення самовільно збудованого сараю на належній їй земельній ділянці, відповідачі не реагують. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені нею позовні вимоги із підстав, які зазначено у її позовній заяві та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні, яке відбулося 26.07.2011 року та відповідачка [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], не визнали та надали пояснення про те, що вони на підставі рішення 1 сесії 6 скликання Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області від 05.11.2010 року у приватній власності мають земельну ділянку, площею 0.25 га., яка розташована за адресою: с.Соснівка вул.Лісова, 8 Олевського району Житомирської області де і побудували сарай. На вказану земельну ділянку [PERSON], та [PERSON], 26.06.2011 року Тепеницькою сільською радою видано державні акти, серії ЯЛ № 714835 та № 714839. У звязку з чим вважають позовні вимоги позивачки безпідставними. Допитанй у судовому засіданні як свідок голова Тепеницької сільської ради Житомирської області [PERSON], у судовому засіданні ствердив те, що відповідачі [PERSON], та [PERSON], на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих Тепеницькою сільською радою Олевського району Житомирської області 26.06.2011 року мають у власності земельну ділянку, площею 0.2500 га., яка розташована по вул.Лісова, 8 в с.Соснівка Олевського району Житомирської області на якій дійсно збудована господарська споруда (сарай). Зазначена споруда побудована на законних підставах і на земельній ділянці відповідачів. Державні акти на право власності на земельну ділянку відповідачів є чинними і не скасовані у встановленому законом порядку. Позивачка [PERSON], на даний час державного акту на земельну ділянку, яку їй було виділено відповідно до рішення Тепеницької сільської ради народних депутатів Олевського району від 09.07.1993 року не має. Він також вважає позовні вимоги позивачки до відповідачів безпідставними, так як позивачка належним чином не оформила власну земельну ділянку і не має права вимоги щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON], проживає в [INFO] та відповідачі [PERSON], і [PERSON], по вул.Лісова, 8 в с.Соснівка Олевського району Житомирської області. Рішенням Тепеницької сільської ради народних депутатів Олевського району від 09.07.1993 року позивачці [PERSON], було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального будинку по вул.Лісова в с.Соснівка, площею 0.25 га., що стверджується копією відповідного рішення. Відповідно до рішення 11 сесії 21 скликання Тепеницької сільської ради народних депутатів Олевського району від 09.08.1993 року [PERSON], було виділено земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво по вул.Лісова, 8 в с.Соснівка, площею 0.25 га., що стверджується копією відповідного рішення та будівельним паспортом на забудову земельної ділянки. Крім того відповідно до рішення Тепеницької сільської ради народних депутатів Олевського району Житомирської області від 12.04.1995 року, громадянці [PERSON], було виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального будинку по вул.Лісова в с.Соснівка, площею 0.25 га., що стверджується копією відповідного рішення, яка вказану земельну ділянку відповідно до заповіту заповідала своїм дітям [PERSON], та [PERSON], що стверджується копією заповіту від 12.11.2001 року, копією будівельного паспорту, актом виносу в натурі осей будівель і споруд, план схемою забудови, рішенням від 12.04.1995 року за № 20. Згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 714835 від 26.06.2011 року [PERSON], є власником земельної ділянки, площею 0.2500 га., яка розташована в с.Соснівка Олевського району Житомирської області. Згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 714839 від 26.06.2011 року [PERSON], є власником земельної ділянки, площею 0.2500 га., яка розташована в с.Соснівка по вул.Лісова, 8 Олевського району Житомирської області. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.103, 116, 125, 126, 152, 153 Земельного кодексу України (2001 р.), зокрема: частинами 1-ю та 3-ю ст.103 ЗК України, передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок. Статтями 116, 125, 126 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст.ст.152, 153 ЗК України слідує, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Так відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 714835 від 26.06.2011 року [PERSON], є власником земельної ділянки, площею 0.2500 га., яка розташована в с.Соснівка Олевського району Житомирської області, де відповідно до опису меж його земельна ділянка межує із власниками суміжних земельних ділянок [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 714839 від 26.06.2011 року [PERSON], є власником земельної ділянки, площею 0.2500 га., яка розташована в с.Соснівка по вул.Лісова, 8 Олевського району Житомирської області, де відповідно до опису меж її земельна ділянка межує із власниками суміжних земельних ділянок [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Зазначені державні акти є чинними і не скасовані у встановленому законом порядку. Твердження позивачки про те, що відповідачі без погодження із нею самочинно, без дозволу виконкому Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області збудували на її земельній ділянці сарай, що спричинило позивачці незручності та перешкоди у користуванні її земельною ділянкою та використанні її за призначенням не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку, земельні ділянки відповідачів не межують із земельною ділянкою позивачки, що підтверджено державними актами на земельні ділянки та планом меж земельної ділянки. Сама позивачка належним чином та у відповідності до Земельного законодавства не оформила власну земельну ділянку, у звязку з чим вимоги позивачки є необґрунтованими. Разом з тим, суд не може взяти до уваги, як належні докази будівельний паспорт на забудову земельної ділянки виділеної [PERSON] та рішення 11 сесії 21 скликання Тепеницької сільської ради народних депутатів Олевського району за № 10 від 09.07.1993 року відповідно до якого було видано [PERSON] земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво в с.Соснівка по вул.Лісова Олевського району, так як вони видані на особу яка не є стороною у судовому процесі при розгляді даної цивільної справи. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed