Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-09 00:00:00

27.04.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить поділити зобовязання за кредитним договором, укладеним з Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» 12 січня 2008 р. за № 002-2008-015, залишивши для виплати [PERSON] борг у розмірі 10\~921.27 доларів США (десять тисяч девятсот сімдесят один долар двадцять сім центів США), що за курсом НБУ становило 86\~992.28 грн. (вісімдесят шість тисяч девятсот девяносто дві гривні двадцять вісім копійок), для виплати [PERSON] борг у розмірі 12\~708.27 доларів США (дванадцять тисяч сімсот вісім доларів двадцять сім центів США), що за курсом НБУ становило 101\~226.45 грн. (сто одна тисяча двісті двадцять шість гривень сорок пять копійок); зобовязати ВАТ «Універсал Банк» оформити відповідні договори щодо розподілу кредитних зобовязань між [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. 04.10.2011 року [PERSON] уточнив позовні вимоги, зазначивши, що просить поділити зобовязання за кредитним договором, укладеним з Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» 12 січня 2008 року за № 002-2008-015, залишивши для виплати [PERSON] 12\~708.27 доларів США (дванадцять тисяч сімсот вісім доларів двадцять сім центів США), що за курсом НБУ становило 101\~226.45 грн. (сто одна тисяча двісті двадцять шість гривень сорок пять копійок), для виплати [PERSON] борг у розмірі, що становить різницю між 12\~708.27 (дванадцять тисяч сімсот вісім доларів двадцять сім центів США), що за курсом НБУ становило 101\~226.45 (сто одна тисяча двісті двадцять гривень сорок пять копійок) та сумою, яка була погашена [PERSON], відповідно до наданих квитанцій, починаючи з листопада 2010 року; зобовязати Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» на час укладення нового кредитного договору встановити розмір заборгованості [PERSON] як різницю між 12\~708.27 доларів США (дванадцять тисяч сімсот вісім доларів двадцять сім центів США), що за курсом НБУ становило 101\~226.45 грн. (сто одна тисяча двісті двадцять шість гривень сорок пять копійок) та сумою, яка була погашена [PERSON], відповідно до наданих квитанцій, починаючи з листопада 2010 року, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Крім того, 10.02.2012 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, зазначивши, що просить визнати борг, що залишився на момент розірвання шлюбу, тобто на листопад 2010 року, відповідно до кредитного договору за № 002-2008-015 від 12 січня 2008 року, спільним [PERSON] та [PERSON] Поділити борг рівними частинами між [PERSON] та [PERSON] та встановити для виплати на погашення боргу за кредитним договором від 12 січня 2008 року за № 002-2008-015: відповідачу ? боргу, сума, яка відповідає половині залишку боргу за кредитним договором на час розірвання шлюбу; позивачу відповідно ? боргу, сума, яка відповідає половині залишку боргу за кредитним договором на час розірвання шлюбу та стягнути з відповідача усі понесені позивачем судові витрати, повязані з розглядом справи. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 07.03.2001 року він та [PERSON] уклали шлюб, який було розірвано 26.10.2010 року. Під час перебування в шлюбі, 12.01.2008 року подружжям було придбано земельну ділянку. Для отримання коштів на купівлю земельної ділянки між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» 12.01.2008 року було укладено кредитний договір № 002-2008-015 та договір іпотеки. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 12.01.2008 року, придбана земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що в результаті придбання подружжям майна в кредит, боргові зобовязання перед банком-кредитором мають як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто уклав кредитний договір. Позивач [PERSON] зазначив, що пропонував [PERSON] добровільно сплачувати половину суми від щомісячних платежів, передбачених кредитним договором, але вона відмовилась. Починаючи з листопада 2010 року, зобовязання за кредитним договором в повному обсязі виконувались [PERSON] особисто. У своїх позовних вимогах [PERSON] посилається на положення Сімейного кодексу України, які регулюють майнові відносини подружжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, вважають, що позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені, оскільки суперечать чинним нормам матеріального права, які визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, а також, що боржник у зобовязанні може бути змінений лише за згодою кредитора. Просять відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в судове засідання не зявився, але надав суду свої письмові заперечення проти позову [PERSON], в яких просить в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Наголошує, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки не відповідають положенням цивільного законодавства щодо свободи договору, способам судового захисту, які передбачені цивільним законодавством, а також суперечать положенням Цивільного кодексу України, які визначають порядок виникнення зобовязань, зміни боржника у зобовязанні. Просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. \~Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.03.2001 року по 26.10.2010 року. В період шлюбу сторони придбали земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, що підтверджується договором купівлі продажу земельної ділянки від 12.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 12.01.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір № 002-2008-015. Цільовим призначенням кредиту за договором було визначено придбання майна, а саме, земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин. 12.01.2008 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» було укладено договір поруки № 002-2008-015-Р, за яким [PERSON] виступає поручителем та зобовязується перед кредитором ВАТ «Універсал Банк» відповідати за невиконання [PERSON] як боржником перед ВАТ «Універсал Банк» своїх зобовязань, що виникли з кредитного договору № 002-2008-015 від 12 січня 2008 року. Свої зобовязання за кредитним договором № 002-2008-015 від 12 січня 2008 року [PERSON] виконує, про що ним надано копії квитанцій про сплату за кредитним зобовязанням. Позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги просить суд визнати борг, що залишився на момент розірвання шлюбу, тобто на листопад 2010 року, відповідно до кредитного договору за № 002-2008-015 від 12 січня 2008 року, спільним [PERSON] та [PERSON] Поділити борг рівними частинами між [PERSON] та [PERSON] та встановити для виплати на погашення боргу за кредитним договором від 12 січня 2008 року за № 002-2008-015: відповідачу ? боргу, сума, яка відповідає половині залишку боргу за кредитним договором на час розірвання шлюбу, а позивачу відповідно ? боргу, сума, яка відповідає половині залишку боргу за кредитним договором на час розірвання шлюбу. Тобто позивач [PERSON] в останніх уточненнях позовних вимог фактично просить поділити зобовязання за кредитним договором № 002-2008-015 від 12.01.2008 року, що відповідно тягне за собою зобовязання ВАТ «Універсал Банк» замінити боржника у зобов»язнні та оформити відповідні договори щодо розподілу кредитних зобовязань між [PERSON] та [PERSON] Проте, як вбачається з письмових пояснень представника третьої особи: ВАТ «Універсал Банк», банк, посилаючись на норми ст..ст. 3,11,509,627,520 ЦК України, не дає згоди на заміну боржника за кредитним договором від 12 січня 2008 року № 002-2008-015. Суд враховує, що правовідносини між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» як кредитора і боржника регулюються кредитним договором від 12.01.2008 року № 002-2008-015, правовідносини між [PERSON] і ПАТ «Універсал Банк» як кредитора і поручителя регулюються договором поруки від 12.01.2008 року за № 002-2008-015-Р. Тобто, правовідносини, які склалися між сторонами є договірними, а чинне цивільне законодавство закріплює принцип свободи договору, що встановлено ст.ст. 6, 627 ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 520 ЦК України, боржник у зобовязнані може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також суд звертає увагу на те, що зміна зобовязання здійснюється лише у спосіб визначений законом та договором, а заявлені позивачем вимоги та обраний ним спосіб захисту цивільних прав не відповідають визначеним законом способам такого захисту. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Приймаючи до уваги, те що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання боргу спільним та його розподілу рівними частинами між ним та відповідачем тягне за собою передачу частини зобовязання на відповідача [PERSON], тобто заміну боржника у зобовязанні, а ПАТ «Універсал Банк» як кредитор в обох зобовязаннях, що виникли внаслідок укладення кредитного договору і договору поруки, заперечує проти заміни боржника, враховуючи те, що укладення кредитного договору і заміна боржника у вже укладеному договорі є виключним правом банку як кредитора, виходячи з принципу свободи договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача [PERSON] З огляду на вищевикладене, зважаючи на ст.ст. 6, 520, 525, 627, 629 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed