Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

Завідуюча протитуберкульозним відділенням поліклініки №1 КУ «СМБЛ» [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить прийняти рішення про обовязкову госпіталізацію хворого [PERSON] у примусовому порядку до Словяносербської обласної туберкульозної лікарні (93710, Луганська область, Словяносербський р-н, с. Трьохізбенка, вул. Лікарняна, 30) строком на три місяці (до негативації аналізу мокротиння), посилаючись на те, що на обліку у Сєвєродонецькому обласному протитуберкульозному відділенні знаходиться хворий [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Курчатова, 4/202, у якого виявлена заразна форма туберкульозу. [PERSON] ухиляється від лікування, чим обумовлює епідеміологічну небезпеку розповсюдження туберкульозу серед оточуючого населення. Після розгляду медичної документації на лікарській комісії від 06.03.2012 року було зроблено висновок про необхідність обовязкової госпіталізації хворого до протитуберкульозного закладу та звернення до суду з цього приводу. В судове засідання [PERSON] не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, також вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Прокурор Джунь І.В. в судовому засіданні не заперечував про задоволення вимог заявника. [PERSON] стосовно якого вирішується питання про госпіталізацію, для участі в судовому засіданні відповідно до ч. 1 ст. 285 ЦПК України не викликався, оскільки за даними протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» лікування хворих на туберкульоз здійснюється під обовязковим медичним контролем із дотриманням установлених стандартів лікування. Лікування та медичний (диспансерний) нагляд за всіма хворими на туберкульоз, інфікованими мікобактеріями туберкульозу та особами, які були в контакті з хворими на заразні форми туберкульозу, здійснюються спеціалізованими протитуберкульозними закладами. Хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обовязкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Продовження лікування цих осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк на підставі висновку лікарської комісії протитуберкульозного закладу. Не підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів хворі, зазначені у частині другій цієї статті: які страждають на психічні розлади; вагітні жінки; жінки, які мають дітей віком до трьох років. Порядок госпіталізації, лікування та медичного (диспансерного) нагляду за хворими на туберкульоз визначається центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоровя. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації до протитуберкульозних закладів або від продовження лікування осіб, хворих на заразні форми туберкульозу, щодо яких судом ухвалено рішення відповідно про обовязкову госпіталізацію або про продовження лікування, органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень медичним працівникам допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Рішення про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи продовження лікування хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу. Заява про обовязкову госпіталізацію чи продовження лікування хворого на заразні форми туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, який здійснює медичний (диспансерний) нагляд за цим хворим. В судовому засіданні встановлено, що згідно витягу із наказу № 118-К від 24.11.2011 року [PERSON] переведено на посаду завідувача відділення протитуберкульозного відділення поліклініки №1 з 24.11.2011 року. Відповідно до копії наказу № 770 від 30.11.2009 року головному лікарю Словяносербської обласної туберкульозної лікарні [PERSON] зобовязаний забезпечити лікування хворих на відкриту форму туберкульозу, щодо яких судом ухвалено рішення про обовязкову госпіталізацію. У висновку комісії лікарняно-консультативної комісії поліклініки №1 про необхідність обов'язкової госпіталізації в протитуберкульозний стаціонар в примусовому порядку за рішенням суду зазначено, що хворий [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO], перебуває на диспансерному обліку у фтизіатра м. Сєвєродонецька з квітня 2011 року. Діагноз при постановці на диспансерний облік: вперше діагностований туберкульоз (04.2011 р.) легенів (диссемінований) Деструкція +(плюс) МБТ (мінус) М (мінус) К 0 (нуль) Резистентність 0 (нуль) Гістологія 0 (нуль) категорія 1 кагорта 2 (2011 р.). Стаціонарне лікування: Лисичанський обласний протитуберкульозний диспансер з 01.04.2011 року по 14.08.2011 року. Лікування перервав з 15.08.2011 року. Після виписки зі стаціонару від явки до фтизіатра м. Сєвєродонецька ухилявся, за місцем реєстрації не мешкав. Неодноразово відвідувався вдома медсестрою та лікарем-фтизіатром. (22.09.2011 року, 07.11.2011 року). 06.12.2011 року хворий був відправлений 07.12.2011 року машиною швидкої допомоги м. Сєвєродонецька на стаціонарне лікування в Стаханівський обласний протитуберкульозний диспансер, де перебував з 07.12.2011 року по 05.01.2012 року. Виписаний з відділення через самовільну відсутність в стаціонарі. З 06.01.2012 року хворий перервав лікування. Після виписки зі стаціонару від явки до фтизіатра м. Сєвєродонецька ухилявся. 25.01.2012 року був відвіданий за місцем мешкання медсестрою та лікарем-фтизіатром. Хворий був вдома, був запрошений на огляд, від якого ухилявся до 15.02.2012 року. 21.02.2012 року [PERSON] направлений на консультацію в Луганський обласний протитуберкульозний диспансер хворий на госпіталізацію не поступав та з метою консультації з 21.02.2012 року по 02.03.2012 року не звертався. 27.02.2012 року був відвіданий на дому дільничною медсестрою протитуберкульозного відділення м. Сєвєродонецька. Квартира була закрита, залишена записки з викликом на прийом до лікаря-фтизіатра. Діагноз на 05.03.2012 року: вперше діагностований туберкульоз (04.2011 року) легенів (диссимінований) Дестр + (плюс) МБТ + (плюс) М+ (плюс) К+ (плюс) Резист І +(HRS) Резист ІІ (мінус) Гист 0 (нуль) категорія 1 кагорта 2 (2011 року). Становить епідеміологічну небезпеку для навколишніх. Комісія одноголосно ухвалила: згідно ст. 12 Закону України № 2586- ІІІ від 05/VII. 2001 р, наказу ГУОЗ ЛОГА № 770 від 30.11.2009г «Про госпіталізацію хворих на відкриту форму туберкульозу, щодо яких судом ухвалено рішення про обов'язкову госпіталізацію» хворий [PERSON] підлягає обов'язковій госпіталізації в примусовому порядку до Словяносербської обласної туберкульозної лікарні. Тривалість стаціонарного лікування три місяці (до негативації аналізу мокротиння). Аналізуючи вищезазначене, суд вважає, за заява завідуючої протитуберкульозним відділенням поліклініки №1 КУ «СМБЛ» [PERSON] про обовязкову госпіталізацію хворого [PERSON] підлягає задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved