Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідачки, вказуючи, що із [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1995 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: синів -[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 08.11.2010 року їхній шлюб було розірвано, а неповнолітніх дітей було залишено на вихованні із відповідачкою. Разом з тим, відповідно до виконавчого листа, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом на користь відповідачки з нього стягуються аліменти на утримання їхніх дітей. Починаючи з квітня 2011 року і по даний час неповнолітній син [PERSON] фактично проживає разом з ним, оскільки у дитини та відповідачки не склалися відносини. Дитина знаходиться на повному його вихованні та повному утриманні. Відповідачка в даний час проживає з іншим чоловіком у фактичних шлюбних відносинах разом із неповнолітнім сином [PERSON], та щодо проживання сина [PERSON] з ним ніяких заперечень не висловлює. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що її неповнолітній син [PERSON] дійсно проживає разом з позивачем проти чого вона не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: синів -[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 08.11.2010 року неповнолітніх дітей було залишено на вихованні з відповідачкою (а.с.3). На момент розірвання шлюбу відповідачка проживала разом з обома дітьми по місцю своєї реєстрації. Однак, у квітні 2011 року вона звернулася до відповідача із вимогою забрати їхнього неповнолітнього сина [PERSON] до себе, оскільки відносини між нею та дитиною не склалися. Починаючи з квітня 2011 року неповнолітній [PERSON] проживає разом із батьком, знаходиться на його вихованні та повному його утриманні, йому забезпечені належні умови для проживання, навчання та розвитку (а.с.5). Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України слідує, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до вимог ст. 161 Сімейного кодексу України вбачається, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місяця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, дитині сторін -[PERSON], [INFO] на момент постановлення рішення виповнилося 15 років, він має право сам за своїм вибором, вільно визначити місце свого проживання. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, неповнолітній [PERSON] вільно сам виявив бажання проживати разом із своїм батьком [PERSON], проти чого не заперечувала в судовому засіданні відповідачка. Тому, спір між батьками щодо місця проживання їхнього неповнолітнього сина є з правової точки зору безпредметним, а отже не може розглядатися судом. Питання щодо розподілу між сторонами судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України судом не вирішується, оскільки такої вимоги сторони не заявляли.

Outcome: dismissed