Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 07.04.2008 року між АКБ «Імексбанк» (в звязку з реорганізацією АКБ «Імексбанк» було змінено назву на ПАТ «Імексбанк») в особі відділення №302 АТ «Імексбанк» в м. Полтаві та [PERSON] був укладений кредитний договір №779, згідно якого відповідачу був наданий кредит в сумі 200 000 грн. зі строком користування ним до 05.04.2011 р. зі сплатою відсотків з розрахунку 20 % річних. Відповідач в свою чергу зобов»язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов»язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених Кредитним договором. 07.04.2008 року в забезпечення зобов»язань [PERSON] позивач уклав з [PERSON] договір поруки №779, згідно якого [PERSON] взяв на себе зобов»язання відповідати перед АКБ «Імексбанк» по зобов»язанням [PERSON] у повному обсязі за кредитним договором №779 від 07.04.2008 року. Але свого обов»язку відповідач належним чином не виконував, порушував графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. Позивач ПАТ «Імексбанк» подавав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій остаточно просив суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №779 від 07.04.2008 року в сумі 159 238 грн. 66 коп., що складається : заборгованість за кредитом 108445 грн., заборгованість по відсоткам 37384,97 грн., пеня 13408,69 грн. Крім цього просив стягнути з відповідачів на свою користь, понесені ним судові витрати. Позивач ПАТ «Імексбанк» в судове засідання не зявився. 15.06.2011 року в судовому засіданні представником позивача [PERSON] було заявлено клопотання про подальший розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, заяв, клопотань не надавав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, надав письмові заперечення проти позову. Просив суд задовольнити позов частково, а саме стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 149 901 грн. 32 коп., в іншій частині позовних вимог відмовити. Вказані заперечення містять заяву про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення з відповідачів пені, однак в письмових запереченнях зазначено, що [PERSON] визнає позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів пені в сумі 4523,15 грн. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову . В судовому засіданні достовірно встановлено, що 07.04.2008 року між АКБ «Імексбанк» (в звязку з реорганізацією АКБ «Імексбанк» було змінено назву на ПАТ «Імексбанк») в особі відділення №302 АТ «Імексбанк» в м. Полтаві та [PERSON] був укладений кредитний договір №779, згідно якого відповідачу був наданий кредит в сумі 200 000 грн. зі строком користування ним до 05.04.2011 р. зі сплатою відсотків з розрахунку 20 % річних. [PERSON] зобов»язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов»язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених Кредитним договором. 07.04.2008 року в забезпечення зобов»язань [PERSON] позивач уклав з [PERSON] договір поруки №779, згідно якого [PERSON] взяв на себе зобов»язання відповідати перед АКБ «Імексбанк» по зобов»язанням [PERSON] у повному обсязі за кредитним договором №779 від 07.04.2008 року. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов»язку [PERSON] належним чином не виконував, порушував графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість, а саме 159 238 грн. 66 коп., з яких : заборгованість за кредитом 108445 грн., заборгованість по відсоткам 37384,97 грн., пеня 13408,69 грн. Відповідно до ч. 1 ст.. 256 ЦК України, Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України,позовна давність в один рік застосовується, зокрема,до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). На підставі викладеного, суд вважає, що заява відповідача [PERSON] про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення з відповідачів пені підлягає задоволенню. Однак з врахуванням того, що відповідач [PERSON] в своїх письмових запереченнях визнає позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів пені в сумі 4523,15 грн. та просить суд стягнути вказану суму з відповідачів на користь позивача, суд вважає необхідним застосувати до позовних вимог про стягнення з відповідачів пені позовної давності визначеної п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України в межах вищевказаної суми. Таким чином, суд вважає за необхідне зменшити суму пені, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача з 13408,69 грн. до 4523,15 грн. Отже остаточно з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №779 від 07.04.2008 року в сумі 150 353 грн. 12 коп., що складається : заборгованість за кредитом 108445 грн., заборгованість по відсоткам 37384,97 грн., пеня 4523,15 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов»язання , забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів , неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складаються з судового збору в сумі 1592,38 грн. та витрат на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., що були сплачені позивачем при зверненні до суду. З врахуванням висновку суду про необхідність часткового задоволення позову та норм ст. 88 ЦПК України щодо стягнення судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сума сплаченого державного мита в розмірі 1503,52 грн. та сума витрат на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 113,30 грн. Таким чином, на підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial