Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно, посилаючись на те, що 10 жовтня 2005 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, де Банк надав їй споживчий кредит в розмірі 12 523 доларів США на строк по 9 жовтня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,96 % річних, а вона зобовязувалася щомісячно сплачувати заборгованість згідно графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, що складається із суми щомісячного платежу по кредиту та відсотках. Так як [PERSON] тільки частково виконала умови кредитного договору, перед банком утворилася заборгованість по кредитному договору, яка станом на 11 липня 2011 року становить 4799 доларів США 99 центів в тому числі заборгованість по кредиту - 4043 доларів США 83 центів, по відсоткам - 562 доларів США 31 центів, по комісії - 86 доларів США 80 центів, по пені - 107 доларів США 05 центів. В якості забезпечення виконання зобовязання 10 жовтня 2005 року між Банком та [PERSON] був укладений договір застави згідно якого заставодавець надав у заставу майно зазначене в п.6 цього договору. Так як відповідачка частково погасила кредит, порушила строки повернення кредиту та відсотків і продовжує ухиляється від належного виконання договору, позивач просив звернути стягнення на заставлене майно, а саме автомобіль марки ГАЗ, модель 2705, 2005 року випуску, реєстраційний номер С А 4115 АС. Відповідачка позов визнала. Заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2005 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, де Банк надав їй споживчий кредит в розмірі 12523 доларів США на строк по 9 жовтня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15 % річних, а вона зобовязувалася щомісячно сплачувати заборгованість згідно графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, що складається із суми щомісячного платежу по кредиту та відсотках. Банк взяті по договору обовязки виконав, та надав відповідачці кредит, а [PERSON] свої обовязки не виконала, не сплатила кредит та відсотки у встановлені договорами та графіками строки. В якості забезпечення виконання зобовязання 10 жовтня 2005 року між Банком та [PERSON] був укладений договорів застави, згідно якого заставодавець ([PERSON]М.) передає у забезпечення зобовязання автомобіль марки ГАЗ модель 2705, 2005 року випуску, реєстраційний номер С А 4115 АС, а заставодатель (банк) приймає у заставу це майно. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати проценти (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Оскільки [PERSON] у встановлений строк не виконала вимогу Банку і продовжує ухиляться від виконання зобовязання забезпеченого заставою, наступають наслідки передбачені ст.ст. 589-590 ЦК України і заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави на автомобіль марки ГАЗ, модель 2705, 2005 року випуску, реєстраційний номер С А 4115 АС. Пунктом 10.3. кредитно-заставного договору від 10 жовтня 2005 року вказано, що на предмет застави може бути звернено стягнення на підставах, передбачених чинним законодавством, а п. 13 цього ж договору передбачено, що за вибором Банку звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися у судовому порядку відповідно до розділу IV ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов цього договору. Відповідно до ст.19 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задоволити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано ( ч.1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договору застави ( ч.6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предметів застави у володіння ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч.2 ст. 28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувана негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Відповідно до ст.. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно ст.. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на корить банку понесені ними витрати по оплаті судового збору в розмірі - 382 грн. 56 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн. На підставі наведеного і ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546, 572-576, 583, 589 - 590, 610, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved