Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

31 жовтня 2011 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі рішення відповідача № 28 від 01 листопада 1993 року [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,29 га, що розташована на території Парутинської сільської ради, без зазначення юридичної адреси, для ведення особистого підсобного господарства, про що 12 січня 1994 року їй видано державний акт на право приватної власності на землю. 23 травня 2011 року [PERSON], яка за життя 14 листопада 2009 року склала заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно позивачці, померла. Після її смерті вона не може отримати спадщину на земельну ділянку, оскільки цільове призначення земельної ділянки в державному акті вказано невірно, а саме її було передано для ведення особистого підсобного господарства, а фактично земельна ділянка використовується й для обслуговування розташованого на ній житлового будинку за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с.Каталине вул. Лиманна, 12. Через неправильне оформлення державного акту, нотаріусом відмовлено їй в оформленні спадщини на земельну ділянку, а тому вона позбавлена можливості розпоряджатися як самою земельною ділянкою, так і побудованим на ній будинком. Просила визнати недійсним вказаний державний акт на право приватної власності на землю та скасувати його державну реєстрацію. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги позивачки підтримала та просила їх задовольнити. Представники відповідача та третьої особи відділу Держкомзему в Очаківському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явилися. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, в якій, крім цього, зазначив, що з позовом згоден, третя особа надала до суду листа про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Рішенням Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 28 від 01 листопада 1993 року [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,29 га, що розташована на території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, без зазначення юридичної адреси, для ведення особистого підсобного господарства та 12 січня 1994 року, на підставі цього рішення, їй був виданий державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований за № 152. 14 листопада 2009 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON] 23 травня 2011 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на спірну земельну ділянку, що розташована за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с.Каталине вул. Лиманна, 12. Як вбачається з листа № 621/02-14 від 25 жовтня 2011 року, нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори позивачці, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку відмовлено, у зв'язку з допущеними порушеннями при складанні державного акту, а саме невірно зазначено цільове призначення земельної ділянки, оскільки на ній розташований житловий будинок та відсутня юридична адреса земельної ділянки. Згідно довідки № 961 від 26 жовтня 2011 року Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області на земельній ділянці площею 0,29 га за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с.Каталине вул. Лиманна, 12 розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належить на праві власності [PERSON], який згідно технічного паспорту від 14 вересня 1991 року побудований в 1962 році. Отже, судом встановлено, що спірна земельна ділянка фактично була надана [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства та для обслуговування житлового будинку, про що не зазначено в акті. Згідно ст. 67 Земельного кодексу України, що діяв на час видачі оскаржуваного державного акту, громадянам у сільській місцевості за рішенням сільської ради може бути виділена у приватну власність земельна ділянка для будівництва жилих будинків та їх обслуговування у розмірі не більшому, ніж 0,25 га. Відповідно до ст. 56 ЗК України, для ведення особистого підсобного господарства громадянам рішенням сільської ради в межах населених пунктів передаються у власність у розмірі не більшому 0,6 га. Враховуючи, що в акті вказано одне призначення земельної ділянки ведення особистого підсобного господарства, однак вона мала два призначення для будівництва житлового будинку та його обслуговування та для ведення особистого підсобного господарства право власності на цю ділянку повинно бути посвідчене двома державними актами. Крім того, в акті відсутня юридична адреса знаходження земельної ділянки. Вказане свідчить про неналежне оформлення державного акту, що позбавляє позивачку можливості реалізувати своє право на спадкове майно. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що державний акт виданий з порушенням законодавства, а тому вимоги позивачки про визнання спірного державного акту недійсним та скасування його державної реєстрації є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved