Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на гаражний бокс. В судове засідання позивач не зявився, в наданій до суду заяві просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглянути у його відсутність, ухвалити у справі заочне рішення. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглянути справу у відсутність представника відповідача, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представник відповідача та за згодою позивача ухвалити у справі заочне рішення. Представник третьої особи до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, проте неявка третьої особи не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності громадян є непорушним. Як наголошує ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 13 грудня 1999 року сторони уклали угоду № 119/99 на будівництво індивідуального боксу за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 1/38, за якою відповідач взяв на себе обовязки своїми силами та засобами за рахунок залучених коштів від позивача побудувати та передати позивачу бокс за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 1/38 № 46 у двотижневий термін після закінчення будівництва, а позивач зобовязувався проінвестувати вартість будівництва свого боксу /а.с.5-7/. У відповідності до п. 1.2 цієї угоди позивач отримує зазначений бокс в гаражі при умові повного ним інвестування його вартості. Пункт 2.2 обумовив договірну ціну будівництва боксу за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 1/38 боксу на другому поверсі № 2-46 в загальному розмірі 24133 грн. 46 коп. Із наданої ТОВ «СВМП «Путна» довідки № 49 від 16.02.2000 року /а.с.8/, вбачається, що позивач повністю сплатив в рахунок інвестування будівництва гаражу грошову суму обумовлену договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як свідчить п. 12.9 Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1820 від 31.08.2001 року „Про затвердження Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, зареєстрованого в Київському міському управлінні юстиції 31.08.2001 року за № 62/364, для оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності заявниками до Головного управління житлового забезпечення надаються: на гаражі (в т.ч. одно-, двоповерхові, багатоповерхові гаражі, наземні та підземні гаражі), гаражі - автостоянки, автопаркінги та машиномісця в них (в т.ч. розташовані у вбудованих та прибудованих нежитлових приміщеннях в житлових будинках), гаражні бокси на підставі документів, встановлених законодавством України, які підтверджують їх (в т.ч. субєктів інвестиційної діяльності) право власності на ці обєкти нерухомого майна: акт приймальної комісії про прийняття обєкта в експлуатацію, оформлений в установленому порядку. У відповідності до п. 7 Рішення II сесії XXIV скликання Київської міської ради № 74/74 від 20.06.2002 року „Про затвердження Тимчасового положення про державну реєстрацію обєктів нерухомого майна та прав власності на них в місті [PERSON] державній реєстрації права власності підлягають обєкти нерухомого майна, що розташовані в місті [PERSON], будівництво або реконструкція яких закінчені, незалежно від форм власності та які прийняті в експлуатацію в установленому порядку при наявності актів прийняття обєктів в експлуатацію та матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених Бюро. Як зазначає п. 1.6 „Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 7.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445, реєстрації підлягають права власності тільки на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці обєкти. Згідно акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, гаражний комплекс з вбудованими приміщеннями по вул. Кошиця, 1/38 у Дарницькому районі м. Києва був прийнятий в експлуатацію 22.12.2008 року. Державним актом на право постійного користування землею ІІ-КВ № 004536 було закріплено зазначене право «СВМП „Путна та межі земельної ділянки на розі вулиць Ревуцького та Кошиця, загальною площею 8556 кв.м. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як наголошує ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також вразі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач повністю сплатив грошові кошти за угодою на будівництво індивідуального боксу за вище вказаною адресою, тобто виконав зі свого боку умови договору, а відповідач не виконав покладені на нього обовязки за цим договором і не надав позивачу необхідних документів для оформлення останньою права власності на гаражний бокс, при цьому весь гаражний комплекс в цілому, тривалий час як прийнятий в експлуатацію і державним актом закріплено право постійного користування земельною ділянкою у встановлених межах, тому суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 79 та ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved