Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія Український страховий стандарт» про стягнення страхової виплати та моральної шкоди, посилаючись на те, що 15.12.2008 року уклала зі страховиком договір добровільного страхування належного їй автомобіля [NUMBER]. В період дії договору страхування з вини водія автомобіля стався страховий випадок, під час якого застрахований автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Посилаючись на те, що страхова компанія безпідставно відмовила у здійснені страхової виплати, чим, до того ж, завдала моральної шкоди, просила стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 45900 грн., пеню за прострочення у виплаті страхового відшкодування в сумі 16799 грн. 40 коп., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., визнати [PERSON] особою, яка відноситься до осіб, допущених до керування автомобілем [NUMBER], зобовязати відповідача виконати умови договору від 15.12.2008 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та правомірність рішення страхової компанії про відмову у виплаті страхового відшкодування. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.12.2008 року між АСТ «АІС ПОЛІС», правонаступником якого є відповідач та позивачкою був укладений договір К№047241 добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави, за яким було застраховано транспортний засіб страхувальника автомобіль [NUMBER]. В період дії договору страхування, [PERSON], 29.05.2009 року о 16 годин на 177км+871 м автодороги Кіровоград-Запоріжжя керуючи автомобілем [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху та не впоравшись з керуванням, здійснив зїзд в кювет, де сталося перекидання транспортного засобу, чим порушив п. 12.1. ПДР України. Вина [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 ч. 1 КУпАП визнана постановою Новокаховського міського суду від 09.07.2009 року яка набрала законної сили. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 991 ЦК України встановлено підстави для відмови страховика від здійснення страхової виплати. Згідно з ч. 2 ст. 991 ЦК України, ст. 26 ЗУ «Про страхування» договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови від здійснення страхової виплати, якщо це не суперечить закону. Пунктом 25.1.7 укладеного позивачем зі страховиком страховою компанією «АІС ПОЛІС» 15.12.2008 року договором страхування передбачено право страховика виключити із страхового випадку подію, внаслідок якої настали збитки від пошкодження, знищення або втрати ТЗ, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок керування ТЗ особою, що не визначена в цьому договорі як особа, що допущена до керування ТЗ. Із заяви страхувальника [PERSON] на страхування транспортного засобу від 15.12.2008 року, що є предметом застави, вбачається, що особою, допущеною до керування ТЗ є тільки страхувальник (п. 6). [PERSON] не зазначений в договорі добровільного страхування від 15.12.2008 року як особа, допущена до керування забезпеченим транспортним засобом. Доводи позивача про допущення описки в договорі страхування є безпідставними, оскільки у встановленому законом та договором страхування (п.23.1, 23.2 договору) порядку, зміни до договору не вносилися, чинність його в цілому або окремих частин в судовому порядку не оспорювалася, в заяві на страхування транспортного засобу [PERSON] не вказала [PERSON] як особу, яку допущено до керування застрахованим транспортним засобом. Посилання представника позивача в судовому засіданні на припис Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29.12.2010 року про усунення порушень з боку ЗАТ СТ «Український страховий стандарт» при виконання умов договору страхування від 15.12.2008 року № 05/К047241 як на підставу заявлених вимог до страхової компанії суд не приймає до уваги, оскільки рішенням Голови Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 25.01.2011 року вказаний Припис скасовано через недоведеність обставин, якими він обґрунтовувався. Та обставина, що [PERSON] має право на керування застрахованим транспортним засобом, про що наявна відмітка у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не свідчить про автоматичне страхування його цивільно-правової відповідальності, договором, укладеним з власником ТЗ, оскільки підставою для виплати страховиком страхового відшкодування є укладений у встановленому порядку договір страхування, яким мають бути визначені особи, допущені до керування ТЗ, Таким чином, відповідач, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, діяв правомірно, відповідно до умов укладеного з [PERSON] договору добровільного страхування, тому позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування є безпідставними. Вимога про визнання [PERSON] особою, яка відноситься до осіб, допущених до керування автомобілем [NUMBER] за умовами договору страхування, суперечить як визначеним ЦК України (ст. 16) способам захисту цивільних прав, так і встановленим судом обставинам, тому також задоволенню не підлягає. Крім того, при предявленні до страховика вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем не враховано положення п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких споживачі мають право лише на відшкодування моральної (немайнової ) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, проте між сторонами виникли договірні відносини і сторони мають діяти відповідно до обовязкових для сторін умов договору страхування, яким відшкодування моральної шкоди не передбачено. Суд також критично оцінює доводи позову про те, що позивач є належним і має право вимагати від страховика здійснення страхової виплати виходячи з наступного. Відповідно до ст. 979 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобовязується виплатити страхову виплату страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі. Згідно з укладеним сторонами договором страхування автомобіля страховик зобовязався здійснити страхову виплату вигодонабувачу - ТОВ Фінансовій компанії «Єврокапітал», страхувальник має право на одержання страхового відшкодування за умови обовязкового погодження з вигодонабувачем. Проте в матеріалах справи відсутні докази, якими б підтверджувалося письмове погодження Вигодонабувача на виплату страхувальнику грошової суми в розмірі 62799 грн. 40 коп. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому судом встановлено, що при подачі позову позивачем на оплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, тому ці витрати підлягають присудженню з позивача на користь держави судовим рішенням.

Outcome: approved