Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-07 00:00:00

У серпні 2012 року позивач [PERSON] товариство «Ломбард-Скарбниця» звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків в сумі 3 641,56 грн. та судових витрат, посилаючись на те, що 18 листопада 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договори про надання ломбардом фінансових кредитів та закладу майна до ломбарду № 197-11026361 та № 197-11026362 відповідно до яких [PERSON] отримала фінансові кредити у розмірі 881,19 грн., та 795,77 грн., із зобовязанням сплатити за користування кредитом, а засобом забезпечення зобовязань по договору були золота каблучка 583 проби, загальною вагою 3,99 грама, та, золотий браслет 585 проби, загальною вагою 6,68 грама. Слідчим СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області вказані золоті речі вилучені у ПТ «Ломбард-Скарбниця», у звязку з тим, що вони були викрадені. Станом на 07 серпня 2012 року [PERSON] не відшкодувала Товариству завдані збитки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін та, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 18 листопада 2011 року Товариство та [PERSON] уклали договори про надання ломбардом фінансового кредиту та закладу майна до ломбарду № 197-11026361, та № 197-11026362, згідно яких відповідач отримала фінансові кредити у розмірі 881,19 грн. та 795,77 грн., із зобовязанням сплатити за користування кредитом, а засобом забезпечення зобовязань по договорах були золота каблучка 583 проби, загальною вагою 3,99 грама, та золотий браслет 585 проби, загальною вагою 6,68 грама (а.с. 4, 5). Слідчим СВ Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області вказані золоті речі вилучені у ПТ «Ломбард-Скарбниця» 12 грудня 2011 рок під час проведення виїмки по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] (а.с. 6, 7). Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Полтава від 25 червня 2012 року цивільний позов ПТ «Ломбард Скарбниця» до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків від злочину в сумі 2377 грн. задоволений та стягнуто вказану суму із [PERSON] (аркуш кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] 274-276). Як вбачається з позовної заяви, яка подана ПТ «Ломбард Скарбниця» в рамках кримінальної справи відносно [PERSON], Ломбард просив стягнути збитки, які завдані Товариству вилученням золотих речей, що здані по договорах № 197-11026362 та № 197-11026361, укладених ПТ «Ломбард Скарбниця» з [PERSON] (аркуш кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] 49). Отже, позовні вимог ПТ «Ломбард Скарбниця» до [PERSON], заявлені в рамках кримінальної справи по його обвинуваченню, та позовні вимоги по даній цивільній справі до [PERSON] стосуються відшкодування заподіяних збитків вилученням одних і тих же золотих речей, що були здані [PERSON] до Ломбарду, а тому суд приходить до висновку, що позовні заяви, що заявлені Ломбардом в рамках кримінальної справи до [PERSON] та по даній цивільній справі до [PERSON], мають один і той же предмет, предявлені з одних і тих підстав, тільки до різних відповідачів. В матеріалах кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] є постанова слідчого від 24 січня 2012 року, згідно якої встановлено, що в діях [PERSON] умислу на купівлю та продаж викраденого майна не має, про те, що золоті вироби не є власністю [PERSON] вона не знала, а тому слідчий відмовив в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] (аркуш кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] 56). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зважаючи на те, що шкода позивачу завдане внаслідок вчинення [PERSON] злочину крадіжки майна і позов ПТ «Ломбард Скарбниця» до [PERSON] про її відшкодування в рамках кримінальної справи задоволений, а відповідач по даній цивільній справі [PERSON] не була співучасником скоєння злочину, тому суд приходить до висновку, що в діях [PERSON] відсутня вина в заподіянні шкоди позивачу та згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України вона повинна бути звільнена від її відшкодування, а позовні вимоги з цих підстав задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed