overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

В серпні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приват Банк» (ПАТ «КБ «Приват Банк», позивач) звернулось до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом, яким представник позивача просив стягнути з [PERSON] (відповідач) заборгованість за кредитним договором від 01/09/2008, поклавши на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 01/09/2008 відповідач отримав у Закритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» кредит у розмірі 7 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою за його користування 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань в частині повернення отриманих коштів призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, що станом на 30/04/2011 склала 22\~ 315.50 грн. і яку позивач, разом із судовими витратами 223.16 грн. судового збору і 120.00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні, представник позивача підтримала заявлені вимоги, наполягаючи на задоволенні позову в повному обсязі. Належним чином повідомлений за місцем реєстрації проживання відповідач, в судове засідання не зявилась, свого представника не направила, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Врахувавши думку представника позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

В серпні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приват Банк» (ПАТ «КБ «Приват Банк», позивач) звернулось до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом, яким представник позивача просив стягнути з [PERSON] (відповідач) заборгованість за кредитним договором від 03/10/2005, поклавши на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 03/10/2005 відповідач отримав у Закритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою за його користування 36% на рік із розрахунку 360 днів в році. Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань в частині повернення отриманих коштів призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, що станом на 31/05/2011 склала 23 203,93 грн. і яку позивач, разом із судовими витратами 232.04 грн. судового збору і 120.00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні, представник позивача підтримав заявлені вимоги, наполягаючи на задоволенні позову в повному обсязі. Належним чином повідомлений за місцем реєстрації його проживання відповідач, в судове засідання не зявився, свого представника не направив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Врахувавши думку представника позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивачка в заяві посилається на те, що до 07.10.2011 року сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції, актовий запис №25. Від вказаного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO].. Сторони три роки проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини нe надає, їй одній важко її утримувати, тому позивачка вимушена звернутись із заявою до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Просить суд постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття. У попереднє судове засідання сторони не з"явилися, натомість подали заяви, в яких позивачка підтримала свій позов, а відповідач визнав та просять слухати справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що до 07.10.2011 року сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції, актовий запис №25. Від вказаного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO].. Сторони три роки проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, їй одній важко її утримувати, тому позивачка вимушена звернутись із заявою до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. Просить суд постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що від спільного проживання 20 лютого 2011 року в них народилась донька [PERSON], яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утримані. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини не надає. Зазначає, що відповідач є здоровим та працездатним на даний офіційно працює, а саме займається підприємницькою діяльністю. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу відповідача. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з'явився від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, -... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що від спільного проживання сторін у них народилась 20 лютого 2011 року народилась донька [PERSON] народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.2/. Малолітня донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утримані. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову не суперечить закону та інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Житомирської міської Ради народних депутатів, актовий запис №599. Від шлюбу вони дітей не мають. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просила розірвати її шлюб із відповідачем. У судове засідання позивач не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 12.04.1987 року відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом запису актів громадянського стану Житомирської міської Ради народних депутатів, актовий запис №599. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки з 2004 року. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просила розірвати її шлюб із відповідачем. У судове засідання сторони не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач також просила змінити їй прізвище на дошлюбне, відповідач щодо задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 22.10.2005 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1971. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними, залишити дитину на проживання з матірю та відновити позивачу прізвище на дошлюбне. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO] У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просив розірвати його шлюб із відповідачем. У судове засідання сторони не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач щодо задоволення позову не заперечує та просила залишити дитину на проживання з нею. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 18.09.1996 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1376. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними та залишити дитину на проживання з матірю. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Житомирської міської ради народних депутатів, актовий запис №2180. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просила розірвати її шлюб із відповідачем. У судове засідання сторони не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 25.12.1999 року відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Житомирської міської ради народних депутатів, актовий запис №2180. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними та залишити дітей на проживання з матірю. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідач у позасудовому порядку розірвати шлюб не погоджується. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просила розірвати її шлюб із відповідачем. У судове засідання сторони не з»явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 12.01.1985 року відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів, актовий запис №42. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідач у позасудовому порядку розірвати шлюб не погоджується. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України з 1990 року до теперішнього часу, посилаючись на те, що вона народилася 03 червня 1972 року в м. Терек КБА ССР. З 1990 року вона разом зі своїми батьками переїхали на постійне місце проживання до України спочатку в м. Мелітополь Запорізької області, а з 1996 року в с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області. Заявниця звернулася до СГІРФО Мелітопольського МВ ГУМВС із проханням отримати український паспорт, але отримала відмову. Встановлення факту проживання на території України необхідне заявнику для отримання громадянства України. На підставі викладеного просить суд, встановити факт її постійного проживання на території України з 1990 року по теперішній час. В судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву в повному обсязі. Представник СГІРФО Мелітопольського РВ ГУМВС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, але надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження від 13.06.1970 року, актовий запис № 161, [PERSON] народилася 03.06.1972 року в м. Терек КБА ССР, її батьками вказані, тато - [PERSON] та мати [PERSON] (а.с 5). Наприкінці 1990 року [PERSON] разом з батьками переїхала до України в м. Мелітополь Запорізької області вул. Лінійна, буд. 130, що підтверджується довідкою квартального комітету від 08.10.2011 року (а.с.10), а з 1996 року вони переїхали в с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, що підтверджується довідкою Новобогданівською сільською радою від 10.10.2011 року (а.с.9). Крім того, вказані обставини, повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є подругою заявниці і знає її довгий проміжок часу, дійсно заявниця проживає з 1990 року по даний час на території України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона була сусідкою заявниці, коли остання приїхала разом з батьками в 1990 році в м. Мелітополь Запорізької області, а в 1996 року заявниця та її батьки переїхали до с. Новобогданівака Мелітопольського району Запорізької області. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є матірю заявниці, вона разом з чоловіком та своєю донькою у 1990 році переїхала до України на постійне місце проживання. На даний момент вона та її чоловік є громадянами України. Оскільки заявлені вимоги законні, обґрунтовані, підтверджуються наявними у справі доказами, іншими матеріалами справи, показаннями свідків, вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, у якому вказує, що відповідно до укладеного договору № GOXRRX10750201 від 01.08.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 4800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.02.2010 року.. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим має заборгованість перед позивачем станом на 28.02.2011 року в розмірі 36895,40 грн. з урахуванням процентів, пені та штрафних санкцій. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 36895,40 грн. та за судові витрати. Ці обставини і зявилися підставою позову. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву в якої вказує, що наполягає на заявлених вимогах, просить їх задовольнити та розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно договору № GOXRRX10750201 від 01.08.2008 року ПАТ КБ Приватбанк надав [PERSON] кредит у розмірі 4800,00 грн.. Згідно розрахунку, заборгованості [PERSON] по кредиту становить 4800,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 463,12 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 778,56 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитом 28620,61 грн., штраф (фіксова частина)-500,00 грн., штраф (процентна складова) 1733,11 грн., всього заборгованість становить 36895,40 грн. Згідно ст..174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, за наявністю законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову . Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами було укладено договори про надання кредиту, згідно якого відповідач повинний погасити борг по кредиту і відсоткам, а тому, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі, згідно ст..88 ЦПК України стягнути судові витрати та витрати за ІТЗ з відповідача.

Outcome: approved