Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] 29 квітня 2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що [PERSON] з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2002 році, мають доньку [PERSON], 1999 року народження. Вказував, що в 2009 році відповідач зібрав свої речі та пішов, більше позивач з ним не зустрічалася, зв'язок не підтримували. В червні 2010 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], разом з яким повністю забезпечують матеріальне та сімейне благополуччя доньки. Просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], 1999 року народження. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши повноваження на ведення справи в суді від її імені представнику. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом оголошення через засоби масової інформації. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради в судовому засіданні враховуючи інтереси малолітньої дитини просив в задоволенні позовних вимог відмовити, вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] недостатньо. Прокурор, який приймав участь в судовому засіданні, просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено актовий запис від 11 червня 2002 року. Також встановлено, що неповнолітня [PERSON], 1999 року народження станом на час вирішення справи судом проживає в місті Полтаві, набула громадянство України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України"та є громадянином України з 25 грудня 2008 року. [PERSON] з лютого 2008 року навчається в ЗОШ № 13 м. Полтави. Відповідач [PERSON] спільно до донькою [PERSON] не проживає з осені 2009 року. Позивач [PERSON] 09 червня 2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Дослідженими в справі доказами встановлено, що позивач [PERSON] у зв'язку з характером роботи в місті Полтаві не проживає, знаходиться поза межами України. Неповнолітня [PERSON], 1999 року народження, на час вирішення справи судом постійно мешкає з [PERSON] в місті Полтаві. Вжитими судом заходами встановити можливе місце знаходження чи перебування відповідача [PERSON] не вдалося. Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007р. зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В поданій до суду позовній заяві представник позивача посилається на зловживання відповідачем [PERSON] спиртними напоями, наявність сварок за час спільного проживання з позивачем, хоча жодного доказу на підтвердження даної обставини суду надано не було. Будь-які достовірні дані щодо негативних характеристик відповідача відсутні. Показаннями допитаних в судовому засіданні свідків підтверджено лише обставину відсутності участі відповідача [PERSON] в вихованні доньки з осені 2009 року, але жодним чином не підтверджено відсутність бажання останнього приймати участь в такому виконанні. Твердження про те, що відповідач не сплачує аліменти судом оцінюється критично, оскільки позивач [PERSON] з вимогами до відповідача про їх стягнення не зверталася. Будь-які підстави вважати наявність свідомого нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов'язками судом не встановлено. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що відсутність безпосередньої участі [PERSON] у вихованні дитини само по собі не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав. Посилання представника позивача в поданій до суду позовній заяві на те, що неспроможність та небажання відповідача створювати безпечні та сприятливі умови виховання та утримання доньки ставлять загрозу її здоров'ю та нормальному розвитку не заслуговують на увагу, оскільки судом не встановлено з достовірністю небажання відповідача [PERSON] приймати участь у виховання неповнолітньої доньки [PERSON]. Дані з характеристики на [PERSON] про те, що батько дівчинки участі у житті дитини не бере, не цікавиться успіхами, не приходив на збори та свята не оцінюються судом як обставини свідомого нехтування відповідачем [PERSON] батьківськими обов'язками. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 26 липня 2011 року № 388 підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] недостатньо. Встановивши дані обставини, суд, враховуючи недоведеність в судовому засіданні винної поведінки [PERSON], його свідомого нехтування своїми обов'язками по вихованню неповнолітньої доньки, а також право [PERSON], 1999 року народження, на спілкування як з матір'ю, так і з батьком, приходить до висновку, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо доньки буде суперечити правам неповнолітньої, та приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Та обставина, що неповнолітня [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позовної заяви та позбавлення її батька [PERSON] батьківських прав сама по собі не оцінюється судом як підстава для задоволення позову. При вирішенні справи судом враховується, що позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав у зв'язку з ухиленням від виконання батьківських обов'язків, з донькою спільно не проживає та за висновком органу опіки та піклування має місце факт недостатньої турботи матері про малолітню доньку, хоча і з поважних причин. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем [PERSON] судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed