Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

Позивач - ПП "ЖЕОС" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за обслуговування житла та проживання, вказуючи, що ПП "ЖЕОС" з 01.11.2005 року по 30.04.2011 року утримувало прибудинкову територію та будинок [ADDRESS] . Відповідачі проживають в даному будинку в квартирі № [ADDRESS] . Згідно відомості бухгалтерії за період з 01.12.2008 року по 30.04.2011 року заборгованість відповідачів по отриманих послугах становить 1642, 92 грн., а також 3% річних 49,94 грн., інфляційні 153,83 гривень, а разом 1846,70 гривень, які й просили стягнути з відповідачів на їх користь. Також просили суд стягнути з відповідачів судові витрати по розгляду справи та правову допомогу. В судове засідання представник позивача - Клиновий О.М. не з`явився, до початку надав заяву від 05.10.2011 року, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, стягнути заборгованість в сумі 1846,70 грн. та судові витрати, які складаються з витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати по оплаті правової допомоги на їхню користь. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про день і час розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе прийняття заочного рішення. Суд, дослідивши надані суду письмові матеріали справи, вважає, що позов підтверджується письмовими матеріалами, а тому, у відповідності до ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. ст. 820, 854 ЦК України підлягає до задоволення в частині стягнення заборгованості за утримання будинку в розмірі 1642,92 грн. В частині позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь ПП «ЖЕОС» інфляційних в розмірі 153,83 грн., останні не підлягають до задоволення, оскільки встановлено, що у сторін виникли правовідносини з приводу надання послуг по утриманню будинків та прибудинкових територій, тобто комунальних послуг, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. Згідно п.5 ч.З ст. 20 згаданого закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Пунктом 10 ч.З ст. 20 цього ж закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені в установлених законом чи договором розмірах. Відповідно до розділу 6 договору від 01.12.2005р. п.п.6.1-6.2 передбачено, що за затримку платежів понад термін, визначений в п.4.2.1 цього договору замовник сплачує управителю пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день сплати, якщо інше не буде передбачено законом на момент дії цього договору. Сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від подальшого виконання договірних зобов`язань. Також п.17 Правил від 08.10.1992р. передбачено можливість стягнення пені за прострочення внесення плати за послуги. Що стосується стягнення інфляційних, то їх стягнення не передбачено ні вказаним законодавством для даного виду правовідносин, ні договором від 01.12.2005р. Крім того, не підлягають до задоволення вимоги щодо стягнення з відповідачів 3% річних в сумі 49,94 грн, оскільки таке стягнення не передбачено законом та договором. Посилання представника позивача в судовому засіданні на необхідність застосування положень ст. 625 ЦК України та ст. 96 ЦПК України щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних, - є необгрунтованими та безпідставними, оскільки вказані норми закону не регулюють дані правовідносини. Крім того, цивільно- процесуальне законодавство лише визначає процедуру розгляду та вирішення цивільних справ і норми, викладені у ст. 96 ЦПК (в ред. ЗУ від 07.07.2010р.), - набули чинності з 03.08.2010р. У відповідності до ст. 84, 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати - ЗО гривень по оплаті витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача та 164,29 грн - державного мита в прибуток держави. Що стосується судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, то в позовній заяві не вказано суму, яку просять позивачі стягнути на їхню користь, крім того, представником позивача в своїй заяві від 05.10.2011 року теж не вказано розмір витрат на правову допомогу. А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в чфтині стягнення витрат на правову допомогу підлягають залишенню без задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 11, 60, 84, 88, 213-215 ЦПК України,

Outcome: partial