Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 21.07.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] На теперішній час фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинено та вони проживають окремо. Вона не працює, а відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. В звязку з цим, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 25% від доходу щомісячно, з моменту предявлення позову до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача аліменти н її утримання з моменту предявлення позову до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивачки, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.07.2009 року Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №480 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.2). На теперішній час шлюбні стосунки з відповідачем припинено та вони проживають окремо. Дитини проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням зазначених вище обставин та вимог закону, враховуючи той факт, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має та здатний надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2011 року (дня подачі позовної заяви) до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, позивачка в своєму позові не зазначила конкретний розмір аліментів, які вона просить стягнути з відповідача, а також підстави та обґрунтування позову в цій частині. Під час розгляду справи позивачці неодноразово розяснювались судом положення ст.ст.11,27,31 ЦПК України, у тому числі, щодо розгляду судом справи в межах заявлених вимог та можливість уточнити та доповнити позовні вимоги в зазначеній вище частині. Однак, позивачка вказаним правом не скористалась, зазначивши, що підтримує позовну заяву в межах заявлених вимог. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в задоволені позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років слід відмовити за необґрунтованістю, що не позбавляє позивачку права повторного звернення до суду з аналогічним позовом. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави також підлягають стягненню судові витрати: державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Outcome: partial