Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: - визнати [PERSON], [INFO] недієздатною; - встановити над [PERSON] опіку призначивши її опікуном. Заявник [PERSON] є рідною донькою [PERSON], [INFO]. [PERSON] з останні 20 років страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, з травня 2011 року є інвалідом другої групи з причини загального захворювання. З причини вказаного захворювання [PERSON] неодноразово знаходився на лікуванні в медичних установах, однак стан його здоровя не покращився. Внаслідок хронічного розладу здоровя [PERSON] не може розуміти своїх дій, керувати ними і потребує постійного стороннього догляду. З метою забезпечення захисту прав і законних інтересів [PERSON], заявник [PERSON] звернулася до суду для вирішення питання про визнання матері недієздатною та встановлення опіки. Заявник [PERSON] у судове засідання зявилась, заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволені, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, крім того зазначила наступне. Так, матір заявника [PERSON] має спадковість психічними захворюваннями (шизофренії), в ранньому дитинстві в розвитку відсталості не мала. Психічні порушення у [PERSON], зі слів заявника, зявились понад 20 років назад, однак за медичною допомогою не зверталась. Вперше [PERSON] була оглянута лікарем-психологом в центральній міській лікарні м. Вугледара в 2009 році, з встановленням діагнозу органічний маячний розлад, з підтвердженням хвороби фахівцями обласної клінічно-психіатричної лікарні м. Донецька в травні 2011 року. [PERSON] стверджує, що її матір відчуває слухові галюцинації, скоює безглузді неадекватні поступки, а протягом останніх років її психічний стан погіршився: зявилось немотивована злобність, агресивність, порушений сон, відмовлялась від прийому пищи, висловлює ідеї переслідування сусідів та родичів. Крім того, [PERSON] повідомила про соціальний побут [PERSON]: матір вдома нічим не зайнята, поступово втратила навики самообслуговування, особистої гігієни. З причини виникнення у [PERSON] вказаних відхилень здоровя, її донька просить призначити опікуна матері, як такій, що в силу психічного стану не може розуміти своїх дій та керувати ними. Зацікавлена особа рада опіки та піклування Марїнської райдержадміністрації надіслала на адресу суду відгук на заявлені вимоги [PERSON], а саме зазначила, що оскільки особа відносно якої ставиться питання визнання недієздатною є повнолітньою, то вони не компетентні розглядати питання про призначення опікуна. Зацікавлена особа управління праці та соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації у судове засідання не спрямувала свого представника, надіслала на адресу суду заяву щодо відсутності будь-яких заперечень проти вимог [PERSON] та клопотання розгляду справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення заявника [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Предметом розглядуваної заяви є визнання повнолітньої особи [PERSON], [INFO] недієздатною. Згідно ч. 2 ст. 39 ЦК України порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється цивільно-процесуальним кодексом України. Справа про визнання громадянина недієздатним може бути порушена лише за заявою осіб, зазначених в ЦПК України. Так, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом (ч. 3 ст. 237 ЦПК України). Заявник по справі [PERSON] є рідною донькою [PERSON], відносно якого поставлено питання про визнання недієздатним (підтверджується свідоцтвом про народження V-ІІІ № 340472), а тому справа порушена правомірно, підстав для закриття не має. Задовольняючи вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON], [INFO] недієздатною, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України підставами, унаслідок яких фізична особа може бути визнана судом недієздатною, зокрема необхідний хронічний, стійкий психічний розлад, при якому особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним від 28 березня 1972 року (зі змінами від 29 листопада 1974 року, від 24 квітня 1981 року, від 20 березня 1984 року, від 25 грудня 1992 року, від 25 травня 1998 року) зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоровя, виписки з історії хвороби й інше документи, видані лікувально-профілактичними установами. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання, перебуває на обліку медико-соціальній експертній комісії з діагнозом стійке психічне хронічне захворювання. Відповідно до довідки обласного центру медико-соціальної експертизи серії ААА № 405518 здійснено приписи щодо умов та характеру праці [PERSON], а саме вказана потреба в працевлаштуванні лише в спеціальних умовах, приписано рекомендації лікування у психіатра. Встановлення хронічної хвороби, недоумства, що спричинили стійкий розлад психіки, належать до компетенції відповідних медичних органів. На виконання ухвали суду від 22 липня 2011 року, призначеної відповідно до статті 258 ЦПК України, Обласним центром судово-психіатричної експертизи була проведена амбулаторно судово-психіатрична експертиза. Згідно акту проведеної амбулаторної експертизи від 31 серпня 2011 року [PERSON] має стійке хронічне захворювання - психічний розлад шизофренія, неперервний стан розвитку, параноїчна форма, параноїчний синдром, емоційно-вольовий дефект (параноїчна шизофренія - редакції Міжнародної класифікації хвороб десятого перегляду) та за таким психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Оцінивши висновок експертів (відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України не є для суду обовязковим), поряд з іншими письмовими доказами (медичними довідками про стан здоровя), суд за своїм внутрішнім переконанням,

Outcome: approved