Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

У вересні 2009 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просило про стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором № 66-07/МБ від 11.05.2007 року. Ухвалою суду від 12.09.2011 року було прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне правління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про тлумачення змісту правочину та зобов`язання вчинити певні дії, де третіми особами на боці позивача виступають [PERSON] , [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом "Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне правління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 56-07/МБ від 11.05.2007 року та об`єднано її в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 26 вересня 2011 року за заявою представника позивача за первісним позовом позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 66-07/МБ від 11.05.2007 року було залишено без розгляду. Оскільки у справі залишився зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про тлумачення змісту правочину та зобов`язання вчинити певні дії, де третіми особами на боці позивача виступають [PERSON] , [PERSON] , суд розглянув його як первісний позов. Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким протлумачити зміст правочину, а саме: п. 1.1. Кредитного договору № 66-07/МБ від 11.05.2007 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] в частині змін, внесених Додатковою угодою № 3 від 30,11.2007 року, а саме: яким чином належить розуміти п. 1.1. Кредитного договору в редакції, викладеній п. 1 Додаткової угоди N° 3 від 30.11.2007 року до Кредитного договору щодо тексту: «п. 1.1. Надання кредитних коштів Позичальнику буде здійснюватися окремими частинами (надалі за текстом «траншами») відповідно до Додаткових угод до цього Договору, що укладаються між сторонами, і на умовах, визначених цим Договором, що укладаються між сторонами, і на умовах, визначених цим Договором, у межах непоновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 6757635, 00 (шість мільйонів сімсот п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень...». В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив, що між ним та Відповідачем 11.05.2007 року було підписано Кредитний договір № 66-07/МБ на суму 950 000. 00 дол. США строком до 10.05.2022 року з оплатою по процентній ставці 14% річних. Додатковою угодою № 3 від 30.11.2007 року до Кредитного договору (п. 1) був змінений предмет договору, а саме встановлено, що кредит надається в межах непоновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 6 757 635 грн. Зазначене призвело до порушення прав [PERSON] , як позичальника, оскільки відповідачем на теперішній час заявлено до позивача вимогу про погашення боргу, який складає 11 299 076 грн. 47 коп. та пред`явлена вимога перевищує встановлений оскаржуваним договором ліміт кредитування у 6 757 І 535 грн. грн. Це сталося внаслідок відсутності визначеності в оскаржуваному Кредитному договорі :рядку перерахунку отриманих сум у різних валютах в гривневий еквівалент. Позивач вважає, що Кредитний договір у зв`язку із зміною його предмету набув іншої трансформації і потребує судового роз`яснення для однакового його тлумачення сторонами договору. У судовому засідання представник позивача підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні та у письмовому відзиві позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що додатковою угодою № 3 від 30.11.2011 року не було змінено відповідні пункти основного кредитного договору, а лише врегульовано питання отримання кредитних коштів у національній валюті - гривні. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не зявилися, хоча повідомлялися належним чином про часта місце судового засідання,однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 11.05.2007 року між сторонами по справі був укладений Кредитний договір № 66-07/МБ, який в подальшому був змінений Додатковою угодою N° 3 до кредитного договору № 66-07/МБ від 11.05.2007 року. Спірна частина п. 1.1. Кредитного договору № 66-07/МБ від 11.05.2007 року в редакції встановленій Додатковою угодою N93 від 30.11.2007 року викладена наступним чином: «п. 1.1. Надання кредитних коштів Позичальнику буде здійснюватися окремими частинами (надалі за текстом «траншами») відповідно до Додаткових угод до цього Договору, що укладаються між сторонами, і на умовах, визначених цим Договором, що укладаються між сторонами, і на умовах, визначених цим Договором, у межах непоновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 6757635, 00 (шість мільйонів сімсот п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень...». Відповідач вважає, що даним пунктом встановлено можливість отримання Позичальником кредитних коштів з граничною сумою кредиту у розмірі 6 757 635 грн. Позивач, в свою чергу, розуміє що за змістом даного пункту Кредитного договору, Відповідач не мав права надавати кредитні кошти та нараховувати відсотки в обсягах, що перевищують встановлений ліміт заборгованості в зазначеній сумі. Правочин є вольовою дією особи, що спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У випадках, якщо волевиявлення сторони (сторін) правочину не дозволяє однозначно встановити їх намір (наміри), справжню волю, виражену при вчинені правочину, останній може бути витлумачений стороною (сторонами) або судом, в порядку, визначеному ст. 213 ЦК України. Потреба в останньому виникає у випадках, коли сторона (сторони) мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони (сторін) і між ними виник спір. Суд вважає, що в даному випадку позивач має право вимагати судового тлумачення змісту правочину - Кредитного договору, оскільки сторони мають різне уявлення щодо своїх прав та обов`язків по даному договору, в тому числі відносно сукупної вартості кредиту, яку Позивачеві належить сплачувати на користь відповідача. Зі змісту спірного п. 1.1. Кредитного договору вбачається, що встановлений ліміт заборгованості у розмірі 6757635, 00 грн. передбачає: по відношенню до позивача - [PERSON] - право отримати кредитні кошти в сумі, яка не повинна перевищувати встановлений ліміт заборгованості - 6757635, 00 грн., та обов`язок повернути до 10.05.2022 року отримані кошти в сумі, яка не повинна перевищувати встановлений ліміт заборгованості - 6757635, 00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами; по відношенню до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»-- обов`язок надати позичальнику кредитні кошти на строк до 10.05.2022 року в сумі, що не повинна перевищувати встановлений гривневий ліміт заборгованості (а саме: 6757635, 00 грн.), визначити та надати позичальнику графік погашення кредиту (з встановленим гривневим лімітом заборгованості 5757635, 00 грн.) у національній валюті України, право вимагати повернення наданих кредитних коштів з сумі, яка не повинна перевищувати встановлений ліміт заборгованості - 6757635, 00 грн. та відповідно нарахованих на означену суму відсотків за користування кредитними коштами за процентною ставкою, визначеною договором. Це повністю відповідає ст. 524 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Також суд зазначає, що згідно п.2 цієї статті встановлено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Це повністю відповідає ст. 533 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що грошове зобов`язання повинно бути виконане в гривні. Однак цією статтею (пунктом 2) встановлена норма згідно якої, - якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Суд зазначає, що сторони у Кредитному договорі № 66-07/МБ від 11.05.2007 року всупереч зазначеним нормам законодавства не визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті при видачі іноземної валюти і не визначили порядок встановлення курсу валюти з врахуванням обмеження кредитного ліміту еквівалентом кредитного зобов`язання у гривні. Тим самим при зростанні валютного курсу укладене зобов`язання перестало відповідати дійсним правовідносинам сторін, - позивач отримав у гривневому еквіваленті значно більшу суму ніж передбачено кредитним договором. При відсутності договірного врегулювання валютних коливань та ризиків на суму кредиту, суд вважає, що зазначені умови , - грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, порядок встановлення курсу валюти з врахуванням обмеження кредитного ліміту еквівалентом кредитного зобов`язання у гривні, не є узгодженими між сторонами згідно вимог законодавства. З оглядом на наслідки угоди суд приходить до висновку, що зазначені умови є суттєвими для зазначеного зобов`язання. Відповідно обставини, що обумовили настання зазначених негативних наслідків для позивача, - збільшення у двоє суми кредиту, не можуть бути розглянуті судом в межах цієї справи, оскільки ст. 213 Цивільного кодексу України передбачено тлумачення правочину судом, який укладений сторонами. Згідно ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є погоджена дія (домовленість) сторін. За відсутності погодженості суттєвої умови правочину неможливо давати будь-яку оцінку наслідкам правочину, які виникли внаслідок відсутності домовленості щодо цієї умови. Внаслідок помилкового тлумачення тексту спірного п. 1.1 Кредитного договору, Відповідач у власному бухгалтерському обліку сформував заборгованість Позивача за Кредитним договором у сумі, що суттєво перевищує встановлений Кредитним договором ліміт заборгованості. Даними діями Відповідач, недобросовісно сприяв настанню негативних для Позивача та вигідних для себе обставин,що не є обґрунтованим та законним.

Outcome: approved