Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-12 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа Відділ Державного Департаменту у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб у Бережанському районі про позбавлення права користування жилим приміщенням, яке знаходиться в м. Бережани по вул. Січових Стрільців, 61/9. В позовній заяві позивач вказала, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Позивач та відповідач придбали вказану квартиру 05.02.2002 року, відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі 12.03.2002 року. З січня 2008 року відповідач [PERSON] не проживає у квартирі, ухвалою Бережанського районного суду від 24.01.2008 року за поданням ВДВС Бережанського районного управління юстиції було оголошено розшук [PERSON]. Оскільки відповідач не проживає в будинку понад чотири роки і його місцезнаходження позивачу не відоме, вона несе витрати по сплаті комунальних платежів за відповідача, змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить визнати відповідача [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Відділу Державного Департаменту у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб у Бережанському районі в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Судом досліджено: договір купівлі продажу квартири, що знаходиться за адресою: місто Бережани, вулиця Січових Стрільців за № 61 квартира № 9 від 05 лютого 2002 року, з якого слідує, що покупцем вказаної квартири є відповідач [PERSON]; реєстраційне посвідчення Бережанського міжрайонного бюро технічної інвентаризації, видане 11 березня 2002 року, з якого вбачається, що квартира [ADDRESS] в цілому належить [PERSON]; ухвалу Бережанського районного суду від 24 січня 2008 року, якою подання державного виконавця державної виконавчої служби у Бережанському районі задоволено, оголошено розшук [PERSON], [INFO], жителя [INFO]; акт державного виконавця від 24.10.2011 року, яким встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] більше 4 років. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів. Відповідач [PERSON] зареєстрований у [INFO], однак не проживає з невідомих причин понад чотири роки. Згідно з ст. 71, 72 Житлового кодексу України визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки (шість місяців), провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однак, як випливає з досліджених в судовому засіданні доказів, відповідач є власником (співвласником) квартири [ADDRESS], що зокрема вбачається з досліджених в судовому засіданні договору купівлі продажу квартири та реєстраційного посвідчення на квартиру, а тому на нього не поширюється правовий режим наймача житла чи особи, яка має право користування чужим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч.1 ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ст. 320 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зважаючи на виказані норми, а також на те, що в судовому засіданні не встановлено передбачених законом підстав для обмеження [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] у виді визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, в позові слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed