Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

Позивачі 20 жовтня 2010 року звернулися до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради про зміну ідеальних часток, визнання права власності на частину домоволодіння, в якому зазначили, що [PERSON] належить по 1/2 частина домоволодіння № 4 вул. Сировця у м. Дніпропетровську, інша 1/2 частина зазначеного домоволодіння належить [PERSON] В звязку з самочинним будівництвом змінилися частки співвласників домоволодіння № 4 вул. Сировця у м. Дніпропетровську. Позивачі просили суд визнати за [PERSON] право власності на самовільно побудовані споруди а3-1 прибудова, М гараж, Л літня кухня, И теплиця, З душ за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Сировця, 4; визнати за [PERSON] право власності у житловому будинку А-1, загальною площею 115,2 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м., на приміщення 2-3 житлова, площею 7,5 кв.м., 2-4 житлова, площею 16,8 кв.м., 2-5 коридор, в житловій прибудові А?-1, площею 3,1 кв.м., приміщення 2-2 житлова, площею 7,5 кв.м., 2-6 коридор, площею 5,1 кв.м., а2-1 прибудова, а3-1 прибудова, а6 ганок, погріб під А?-1, П оглядова яма, М гараж, Л літня кухня, К навіс, И теплиця, З душ, Д вбиральня, споруди № 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, ІІ, всього на суму 172217 грн., що складає 67/100 частин домоволодіння № 4 по вул. Сировця у м. Дніпропетровську; визнати за [PERSON] право власності на самовільно побудовані споруди а-1 тамбур, а4-1 веранда, Ж сарай, Е гараж з оглядовою ямою за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Сировця, 4; визнати за [PERSON] право власності у житловому будинку А-1, загальною площею 115,2 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м., на приміщення 1-4 хол, площею 11,6 кв.м., 1-5 санвузол, площею 5,2 кв.м., 1-6 житлова, площею 10,5 кв.м., в житловій прибудові А?-1 на приміщення 1-3 житлова, площею 6,3 кв.м., 1-7 кухня, площею 5,9 кв.м., а-1 тамбур, а4-1 веранда, а5 ганок, погріб під А?-1, О навіс, Н душ, Ж сарай, Е гараж з оглядовою ямою, Г вбиральня, Б літня кухня з ганком б?, споруди № 1, 2, 3, 4, 5, І всього на суму 86355 грн., що складає 33/100 частин домоволодіння № 4 по вул. Сировця у м. Дніпропетровську У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник КП «ДМБТІ» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] та представника [PERSON] [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частина домоволодіння № 4 по вул. Сировця у м. Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу від 20 серпня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1201, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу № 571 за реєстровим № 34 06 жовтня 1997 року. Інша ? частина вищезазначеного домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 грудня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3-3829, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 24 січня 2005 року. Згідно технічного паспорту КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 17 квітня 2009 року в домоволодінні № 4 по вул. Сировця у м. Дніпропетровську самочинно збудовані: прибудова а3-1, веранда а4-1, тамбур а-1, гараж Е, гараж М, сарай Ж, теплиця И, літня кухня Л, душ З та внутрішні перепланування житлового будинку А-1. Згідно акту ідеальних часток КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 17 квітня 2009 року в звязку з самочинним будівництвом в домоволодінні № 4 по вул. Сировця у м. Дніпропетровську у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 33/100 частини домоволодіння, а у фактичному користуванні [PERSON] 67/100 частини. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У відповідності до вимог ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, будівлі, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 923 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснюється комісією і полягає у підтвердженні нею готовності до експлуатації обєктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, комунікацій та споруд інженерної і транспортної інфраструктури, їх інженерно-технічного оснащення та забезпечення, пускових комплексів, черг будівництва (далі - закінчені будівництвом обєкти) відповідно до погодженої та затвердженої в установленому порядку проектної документації. Приймальна комісія утворюється інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт на підставі письмової заяви замовника обєкта будівництва, форма якої затверджується в установленому порядку Мінрегіонбудом. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю свідоцтва. Відповідно до п. 1.6 Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445 (із змінами та доповненнями станом на 19.05.2005 року) «Реєстрації підлягають права власності тільки на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці обєкти». Також право власності на обєкти нерухомого майна провадяться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування, фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані обєкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети за наявності акта комісії про прийняття обєкта та введення його в експлуатацію. Відповідно до ст. 301 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво обєктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, як визначено ч. 2 п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою КМУ від 22 вересня 2004 року № 1243, полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації обєктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, транспортним магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої у встановленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Позивачі до Дніпропетровської міської ради з проханням оформити право власності та про видачу свідоцтва про право власності на самовільно збудоване нерухоме майно не зверталися. Також з технічного паспорту вбачається, що самовільні забудови, а саме: тамбур а-1, гараж Е, сарай Ж, душ З збудовані до 1 січня 2004 року, тобто під час дії ЦК УРСР в редакції 1963 року. Розділом другим ЦК УРСР в редакції 1963 року регулювання відносин щодо володіння, користування та розпорядженням майном. Громадяни, які збудували жилі будинки, господарські і побутові будівлі та споруди без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту не набувають права власності на самочинне будівництво, а мають право володіти та користуватися цими будівлями і не вправі розпоряджатися ними. Нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року питання визнання права власності на самочинне будівництво у судовому порядку не врегульовано. Згідно до ч. 2 ст. 357 ЦК України, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він вирішується з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбанні (виготовлення, спорудження) майна. Згідно вимог ч. 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Outcome: dismissed