overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

В вересні 2011 року [PERSON], звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Жердянської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи це тим, що 17.08.2004 року померла його бабка [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за заповітом і має намір переоформити спадщину на себе, однак через те Чемеровецькій державній нотаріальній конторі йому було відмовлено в прийнятті заяви про відкриття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивач з»явився, позовні вимоги підтримує та просить визначити додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Судом обєктивно встановлено, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-БВ № 244442 від 19.08.2004 року [PERSON] померла 17.08.2004 року; згідно копії заповіту від 07.08.1995 року [PERSON] заповіла усе своє майно у власність [PERSON]; відповідно до довідки виданою виконкомом Жердянської сільської ради Чемеровецького району № 389 від 12.09.2011 року про те, що [PERSON], фактично вступив у володіння майном після смерті [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття через юридичну необізнаність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому в порядку ст.1272 ЦК України йому слід визначити додатковий строк в три місяці, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якій зазначає, що 02.10.2009 року між ним та відповідачами був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя. За цим договором, позивач, як іпотекодержатель прийняв у власність від відповідачів, як іпотекодавців, квартиру 12 в будинку 9 в мікрорайоні Петровський в місті Обухові Київської області. Після оформлення позивачем права власності на спірну квартиру відповідачі виселилися та з вересня 2010 року жодного разу не зявлялися даній квартирі. Всі обовязки, щодо користування квартирою та сплаті по її утриманню покладені на позивача. Позивач в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] в поданій суду заяві просив слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв, клопотань суду не надавали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 жовтня між позивачем та відповідачами був підписаний договір про задоволення вимог іпотекодержателя. На виконання умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя позивач отримав у власність спірну квартиру, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданою КП КОР Обухівське БТІвід 31.08 2010 року. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідачі не оспорювали в судовому порядку законність набуття позивачем права власності на квартиру. Згідно отриманих судом повідомлень за адресою спірної квартири не проживають, наведених позивачем обставин не спростовували. Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень відповідачів, суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

27.09.2011 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем народила дитину: доньку [PERSON], [INFO] Матеріальної допомоги відповідач не надає, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Тому звернулася з даним позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги у повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні згодні з позовом частково на мінімальний розмір аліментів, мотивуючи тим, що відповідач хворіє та не працює. Суд проаналізував матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.12.1993 року народилась [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4), батьком якої є відповідач і який згідно закону зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. [PERSON], [INFO] знаходиться на повному утриманні матері, про що вказано у матеріалах справи. Стаття 180 СК України передбачає що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 1 статті 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити частково з тих підстав, що відповідач не працює, має іншу дитину 10-річного віку, відносно якої позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Але враховуючи той факт, що дитина на даний час неповнолітня, аліменти слід стягувати до досягнення нею повноліття і стягнення почати з дня звернення до суду, а не з 01.02.2011 року, як просить позивачка, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, позивачкою в судовому засіданні таких доказів не надано, тому в цій частині також слід відмовити. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в сумі 51 грн. в доход держави. Згідно ст. 81 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 120 грн. 00 коп. за інформаційно-технічне забезпечення при розгляді цивільної справи на користь держбюджету м. Охтирка. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з [PERSON] 11 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, малолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір"ю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 737 та засвідчено Свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 063550. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі ст. 110-112, 115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього як солідарного боржника заборгованість за кредитним договором № 240532-cred від 24.07.2008 року та договором поруки № 240532-PR-1 від 24.07.2008 року в сумі 45\~621,01 грн., зазначивши, що відповідно до укладеного договору поруки [PERSON] поручився відповідати солідарно по зобовязаннях [PERSON], з якої по рішенню суду стягнуто сум боргу за кредитним договором. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його присутності, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, доводів на обґрунтування своїх заперечень проти позову не надав, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти цього не заперечує. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 24 липня 2008 року між ПАТ КБ „Приватбанк та [PERSON] укладено кредитний договір № 240532-cred, згідно якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит в сумі 30\~000 грн., а той в свою чергу - прийняти, належним чином використати та повернути кредит у строк до 15.07.2009 року, сплатити відсотки за користування кредитом, інші платежі, передбачені договором та належно виконувати, взяті на себе зобов"язання. Рішенням Чернігівського районного суду від 02 вересня 2010 року з [PERSON] стягнуто суму боргу за кредитним договором. В рахунок забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором з [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився відповідати солідарно по зобовязанням боржника. Загальна сума боргу відповідно до розрахунку банку станом на 21 квітня 2011 року складає 45\~621,01 грн., з яких 20\~946,40 грн. заборгованість по кредиту, 24\~674,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Наведене дає підстави вважати вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанкправомірними, а відповідача таким, що на виконання умов кредитного договору № 240532-cred від 24.07.2008 року та договору поруки № 240532-PR-1 від 24.07.2008 року, повинен відповідати за цивільними зобов'язаннями, сплативши на користь банка відповідну суму боргу. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

ПАТ «УкрсибБанк» звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 11 червня 2008 року відповідач [PERSON] взяв кредит в сумі 62608 доларів США під 14,5% річних зі строком повернення кредиту не пізніше 10 липня 2013 року. Того ж дня з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аква-Транс», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, згідно з якими вони поручилися відповідати перед банком за борги [PERSON] Позичальник своїх зобовязань не виконував, внаслідок чого на момент подачі позовної заяви в нього був простроченій борг з урахуванням процентів та пені в розмірі 517442 гривні 97 копійок. Просить стягнути вказану суму. Представник відповідачів [PERSON] позов не визнав, вказуючи на те, що, хоча договір з банком про видачу кредиту дійсно був укладений, доказів, що відповідач отримав гроші немає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2008 року відповідач [PERSON] взяв кредит в сумі 62608 доларів США під 14,5% річних зі строком повернення кредиту не пізніше 10 липня 2013 року. Того ж дня з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аква-Транс», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, згідно з якими вони поручилися відповідати перед банком за борги [PERSON] Позичальник своїх зобовязань не виконував, внаслідок чого на момент подачі позовної заяви в нього був простроченій борг з урахуванням процентів та пені в розмірі 517442 гривні 97 копійок. Вказані обставини підтверджуються ·Кредитним договором та додатковими угодами до нього, в яких встановлені права та обовязки сторін (а.с. 6-15); ·Договором поруки (а.с. 16,17,18,19); ·Розрахунком заборгованості (а.с. 31-37). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата пені. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею у Кодексі визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Свій позов вона обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах ,від якого є син [PERSON] ,[INFO], який мешкає з нею . Зараз син навчається в Криворізькому технічному університету на денному відділенні та потребує матеріальної допомоги .На утримання сина відповідач надавав матеріальну допомогу до його повноліття. На цей час стягнення аліментів припинено в звязку з досягненням сином повноліття. Незважаючи на це, син потребує матеріальної допомоги від батьків ,не тільки від неї , але і від батька ,оскільки і він згідно закону повинен матеріально утримувати дитину , якщо та продовжує навчання . Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно на утримання сина , впродовж його навчання , тобто до кінця навчання в університеті , але не більш ніж до досягнення 23 років. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю . Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] позов підтримав в повному обсязі. Вислухавши сторони ,третю особу , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] народився 07.07.1993 року , у свідоцтві про його народження батьком вказаний [PERSON] , а матірю [PERSON]. [PERSON]Г навчається в Криворізькому технічному університеті денної флрми навчання за рахунок коштів держбюджету. Стипендію не отримує Термін закінчення навчання 30.06.2014 року. Відповідно до інформаційної довідки, [PERSON] мешкає разом з матірю [PERSON] Відповідно до довідки про заробіток , відповідач працює в гімназії вчителем , отримав заробітну плату за 6 місяців 2011 року 8101 ,77 грн. Позивачка працює молодшою медсестрою в санаторії профілакторії і згідно довідки отримала заробітну плату за 2 місяці ( червень та липень 2011 року ) 2540,11 грн. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. ст. 182, 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням, зокрема, таких обставин, як стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Все вищевикладене дає суду підстави вважати, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина , що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини заробітної плати. . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З червня 2011 року шлюбні відносини фактично припинені у звязку з психологічною несумісністю з відповідачем, втратою почуття кохання, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги. Подальше сумісне проживання вважає неможливим та просить шлюб із відповідачем розірвати. Сторони у судове засідання не зявились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, не заперечували проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06.08.2004 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину. Вказане підтверджуються: свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції (актовий запис № 412 від 06.08.2004 року). - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO]. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, у звязку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сімї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

Заявник звернулася до суду та просить встановити факт належності їй заповіту, посвідченого Другою [PERSON] Державною нотаріальною конторою 22.02.1997р. за р. №2-1178. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що вона є племінницею заповідача [PERSON], померлої 24.05.2011р., паспорт громадянина України нею був отриманий 14.12.2000р. Другій ХДНК не було відомо про правопис її прізвища на українській мові в момент посвідчення заповіту. У правовстановлюючому документі заповіті, посвідченому Другою ХДНК 22.02.1997р. за р. № 2-1178 заповітне розпорядження адресовано на імя Гурьевійзамість [PERSON]. Неможливість виправлення даного заповіту заявник пояснює тим, що дані дії можливі лише при наявності на це згоди заповідача. Заявник також пояснила, що її дівоче прізвище Карташова, зміна прізвища відбулась у звязку із реєстрацією шлюбу, у звязку з чим заявник вимушена звернутись до суду з даною заявою. Зацікавлена особа [PERSON] ХДНК в судове засідання не зявилась, проти задоволення заяви не заперечує та просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника. Суд, вислухав заявника, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом р№6-2547, виданого 1-ю ХДНК 02.11.02р. В свою чергу, [PERSON] та заповідач [PERSON] є рідні брат та сестра, даний факт встановлений свідоцтвами про їх народження, з яких вбачається, що вони були народжені в с.Щетиново Микоянівського р-ну Курської обл. в сімї [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, опосередковано через [PERSON] суд вважає за доведеним факт того, що заявник [PERSON] є племінницею померлого заповідача [PERSON] Крім того, згідно відповіді Другої ХДНК №1672/01-16 від 16.09.11р., Гур*єва І.Ф. звернулась до Другої ХДНК із заявою про прийняття спадщини, була складена нотаріальна практика укладання та посвідчення заповітів, відповідно до якої в більшості випадків прізвище, імя та по батькові особи, якій заповідається майно вказується зі слів заповідача. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме заповіту, посвідченого 22.02.1997р. Другою [PERSON] Державною нотаріальною конторою за р№2-1178. Даний факт встановлений з метою прийняття [PERSON] спадщини померлої [PERSON] в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

07.09.2011 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказано, що 10.02.2001 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАГС Ржищівського міського управління юстиції Київської області. Від шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після народження дітей стосунки подружжя погіршились, виникали сварки та непорозуміння, що призвело до припинення сімейних відносин. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Позивачка вважає, що примирення неможливе. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги уточнила та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вирішити питання щодо участі батька у вихованні дітей. Судові витрати покласти на неї. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, та, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, обґрунтовуючи своє рішення слідуючими доказами, - судом встановлено, що подружжя припинило шлюбні відносини, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Крім того, в судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище [PERSON]. Суд вважає, що малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], необхідно залишити на утриманні та вихованні матері [PERSON]. Що стосується позовних вимог про вирішення питання щодо участі батька у вихованні дітей, то суд приходить до висновку про відмову в задоволення цих вимог, оскільки, відповідно до ст. 158 СК України вирішення цього питання покладено на органи опіки та піклування. Разом з тим, вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, відповідно до ст. 159 СК України вирішується судом у разі, коли той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Що стосується понесених позивачкою судових витрат при подачі позову до суду, то відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другою сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, а саме: витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та державне мито в сумі 8,50 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial