Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

Позивач в судовому засіданні підтримав вищевказаний позов, зазначивши, що висновком Органу опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації від 21.04.2011 року йому було призначено час побачень із його малолітньою донькою [PERSON], яка проживає із матір?ю. Із даним висновком він не погоджується та просить призначити йому час побачень із донькою з 7-00 години неділі до 8-00 години понеділка, з 13-00 години понеділка (або після навчання в школі) до 8-00 години вівторка, з 13-00 години середи (або після навчання в школі) до 8-00 години четверга, з 13-00 години четверга (або після навчання в школі) до 8-00 години п?ятниці за місцем його проживання по [ADDRESS] із наданням можливості відпочинку із дитиною влітку на протязі 60 днів. Також просив зобов?язати органи державної виконавчої служби виконувати дане рішення до досягнення дитиною повноліття. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про час розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи відповідно до визначених ним підстав позову, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку -[PERSON], [INFO], яка проживає із матір?ю. Згідно ст.ст.141, 153 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами 1, 3 статті 157 Сімейного кодексу України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Дніпропетровською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування в порядку ст.ст.19, 158 СК України було визначено час побачень позивача з донькою, а саме, з 7-00 години неділі до 8-00 години понеділка, з 13-00 години понеділка (або після навчання в школі) до 8-00 години вівторка, з 13-00 години середи (або після навчання в школі) до 8-00 години четверга, з 13-00 години четверга (або після навчання в школі) до 8-00 години п?ятниці із наданням можливості відпочинку із дитиною влітку на протязі 30 днів (висновок №5/12-1066 від 21.04.2011 року). Статтею 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За теоретичним визначенням позов -це матеріально-правова вимога до відповідача з приводу порушеного права. Належними сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст. 26 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши спосіб захисту, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну його підставу. Згідно ст.119 ЦПК України підставою позову, яку відповідно до ст.31 ЦПК України має право змінити позивач, є обставини, якими останній обґрунтовує свої вимоги. Суд за власною ініціативою не може міняти предмет і підстави позову. Як вбачається з тексту позовної заяви, приводом звернення [PERSON] до суду є незгода з вищевказаним рішенням органу опіки та піклування, а підставою -не врахування даним органом під час його винесення певних обставин, які, на думку позивача, мають істотне значення для справи. Покладені ним в основу позову обставини, вказівка на пропуск строку оскарження рішення та клопотання про його поновлення є ознаками публічно-правового спору позивача із органом опіки та піклування, як органом владних повноважень, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (ч.1 ст.2 СК України). Визначений позивачем суб?єктивний склад учасників процесу виключає можливість розгляду даного спору за нормами Сімейного кодексу України. Клопотань про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача в порядку ст.33 ЦПК України ним не заявлено. Жодних підстав, з якими норми Сімейного кодексу України пов?язують можливість захисту прав позивача у наведений ним спосіб, зокрема ст.159 СК України, ним не визначено. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог за безпідставністю.

Outcome: dismissed