Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 10.06.2010 р. уклав з [PERSON] договір про сумісну діяльність, предметом якого є здійснення спільної діяльності в сфері організації будівництва. За умовами договору він прийняв зобовязання у строк до 1 лютого 2010 року побудувати будівлю торгівельного павільйону площею 20.3 кв.м., на земельній ділянці площею 0,004 га для розміщення торгівельного павільйону, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул.Приморська,2, а [PERSON] прийняв на себе зобовязання внести для будівництва зазначеного нерухомого майна грошові кошти у розмірі 30000 грн. Свої зобовязання він виконав, а відповідач ухилився від виконання взятих ним зобовязань. Кароліно-Бугазька сільська рада відмовила йому у введенні в експлуатацію самочинно побудованого ним нерухомого майна. З наведених підстав позивач з урахуванням вищевикладеного просив розірвати укладений між ним та відповідачем [PERSON] договір про сумісну діяльність та визнати за ним право власності на самочинно побудоване ним нерухоме майно у вигляді будівлі вказаного вище павільйону. Представник позивача вимоги позивача підтримав та у своїй заяві ,направленій до суду просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю і також у заяві, направленій до суду просив слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] сільська рада позов визнала в повному обсязі та просила розглянути справу без участі її представника. Дослідив письмові матеріали справи ,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 10.06.2010 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір про сумісну діяльність, відповідно до якого позивач прийняв на себе зобовязання побудувати будівлю торгівельного павільйону на земельній ділянці площею 0,004 га для будівництва торгівельного павільйону, що розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, 2, а [PERSON] прийняв на себе зобовязання внести для будівництва зазначеного нерухомого майна грошові кошти у розмірі 30000 грн. (а.с. 6-8). Відповідач [PERSON] порушив умови договору і взагалі не виконав взятих ним за цим договором обовязків. Згідно зі ст. 376 ч. 5 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Право користування позивача на земельну ділянку площею 0,004 га для будівництва торгівельного павільйону, яка розташована в с. Кароліно-Бугаз, вул.. Приморська, 2, підтверджено договором оренди, відповідно до якого орендарю було надано право зводити на цій земельній ділянці торгівельний павільйон(а.с. 9-13). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи під час будівництва позивачем торгівельного павільйону були дотримані вимоги державних будівельних норм та правил, не порушено законних прав і інтересів інших осіб. (а.с. 42-48). [PERSON] сільська рада відмовила в задоволенні заяви позивача про введення в експлуатацію самочинно збудованого ним майна. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved