Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідачки на її користь суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення у сумі 8413 грн. 00 коп., стягнути з відповідачки на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, а також судові витрати по справі . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідачка незаконно скористалася її кредитною карткою , з заявою про це, вона зверталася до Бердичівського МВВС та прокуратуру м. Бердичева, але крім постанов про відмову у порушенні кримінальної справи нічого не отримувала. Вказаний кредит за кошти, незаконно зняті з її карткового рахунку відповідачкою, вона повністю розрахувалася з банком та погасила суму боргу разом з процентами. У добровільному порядку відповідачка повертати вказані кошти не бажає, хоча існує розписка про те, що відповідачка зобов`язалася повернути на її користь 6000 гривень. У зв`язку з вказаними обставинами справи позивачка понесла моральні страждання , які виразилися у тяжкому душевному болю, моральних стражданнях та погіршенням її фізичного самопочуття. У судове засідання сторони не з`явилися про день і час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивачки надала суду заяву у якій просить слухати справу у її відсутності заявлений її довірителькою позов підтримує повністю з підстав вказаних в заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання двічі не з`явилася про день і час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд зі згоди позивачки, на підставі наявних у матеріалах справи доказів вважає можливим винести заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, зокрема розписку, заяви сторін, суд вважає позов підставним і підлягаючим частковому задоволенню. Встановлено, що 28 серпня 2007 року, позивачкою було укладено договір № 003-05076-280807 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, після чого було відкрито картковий рахунок на суму 30000 гривень і видано платіжну картку з встановленим лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. 9 квітня 2008 року вона дізналася, що її платіжною карткою незаконно заволоділа відповідачка і використовуючи її отримала по ній 6000 гривень. На підтвердження вказаного факту, між сторонами по справі було укладено договір позики, який відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, був оформлений у вигляді розписки, в якій відповаідачка взяла на себе обов`язок повернути позивачці кошти у сумі 6000 гривень, а також відсотки по користуванню кредитом, та всю суму заборгованості, яка виникла внаслідок зняття коштів з кредитної картки в термін до 30 травня 2008 року. Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, , боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ч.1 п.4 статті 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Однак, вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що позивачкою не надано суду доказів спричинення їй моральних страждань наслідком яких було погіршення її фізичного самопочуття, а тому вважає такі вимоги безпідставними і не підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved