Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

між [PERSON] та [PERSON] було укладено усні договори позики у підтвердження факту отримання грошей за якими відповідач написав відповідні розписки, за якими: 18.07.2011 року - відповідач отримав в борг 44 000 грн.00 коп., 18.07.2011 року - відповідач отримав у борг 800 грн.00 коп., 04.08.2011 року - відповідач отримав в борг 4 000 грн.00 коп., 09.08.2011 року - відповідач отримав 55 200 грн.00 коп. У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань перед [PERSON], у [PERSON] виникла заборгованість яка відповідно до розрахунку позивача становить 104 000 грн.00 коп., тому позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] зазначену суму боргу та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлені відповідачі у судове засідання не прибули. Причини неявки суду не повідомили. На підставі статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 2 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку з суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з розписок написаних [PERSON], він отримав від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 104 000 грн.00 коп. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування. Відповідно до частини 1 статті 1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Частиною 1 статті 625 ЦК України врегульовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд вважає, що заборгованість за борговими розписками має бути стягнена безпосередньо з [PERSON], оскільки розписки писалися безпосередньо ним, та він отримував кошти. Додаткових угод між сторонами не укладалося. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Однак, в даних правовідносинах [PERSON] поручителем не виступала, тому зобовязання перед позивачем з приводу повернення коштів у неї не виникло. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму витрат понесених по сплаті державного мита у розмірі - 1 040 гривень та витрати по сплаті ІТЗ судового розгляду у розмірі 120 гривень відповідно до платіжних доручень наявних в матеріалах справи.

Outcome: partial