Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача - ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан заборгованість по заробітній платі у розмірі - 20 738,50 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 10.04.2006 р. по 01.10.2011 р. спочатку на посаді інженера - конструктора 2 категорії, 16.12.2008 року його, було переведено на посаду помічника директора, а потім переведено з 01.06.2010 року в управління головного зварювальника на посаду координатора, звільнився за власним бажанням. При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі на загальну суму - 20 738,58 грн. В судове засідання позивач не зявився, зявився його представник, який зменшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 564,51 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що дійсно на момент звільнення позивача з підприємства були арештовані всі рахунки підприємства на підставі постанов старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС від 04.05.2011 р. Тому причини невиплати заборгованості по заробітній платі є поважними і вина відповідача в цьому випадку відсутня. На теперішній час заборгованість по заробітній платі відсутня. Дослідивши докази, надані сторонами та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] працював в ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан з 10.04.2006 р. по 01.10.2011 р. спочатку на посаді інженера - конструктора 2 категорії, 16.12.2008 року його було переведено на посаду помічника директора, а потім переведено з 01.06.2010 року в управління головного зварювальника на посаду координатора, 01.10.2011 року звільнився за власним бажанням (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Між тим, як вбачається із матеріалів справи, при звільненні позивача з ним не був проведений розрахунок, і лише 21.12.2011 року відповідач виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі у сумі - 20 174,07 грн., невиплаченими залишились 564,43 гривень. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в. разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У пункті 20 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року вказано, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стяіує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Суд знаходить не обґрунтованими доводи представника відповідача щодо відсутності вини відповідача в затримці розрахунку при звільненні. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд знаходить такими, що не підлягають задоволенню через наступне. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна'шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Обовязковими умовами для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є: -наявність у позивача моральної шкоди; -протиправної дїї(бездіяльності) заподіювана шкоди; -причинний зв'язок між діями(бездіяльністю) і такою шкодою; -вина заподіювана шкоди. Всі ці обставини позивач не довів та не надав суду доказів, які б це підтверджували, чим не виконав вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача 564,43 грн. заборгованості по заробітній платі, а в іншій частині позовних вимог - відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в прибуток держави стягується судовий збір у розмірі 214 грн.60 коп.

Outcome: partial