Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

ПАТ ОТП Банкзвернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якої зазначив, що 23.11.2005 року між сторонами був укладений кредитний договір № ML-008/033/2005. Того ж дня з метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між АКБ [PERSON] Україната [PERSON] був укладений договір поруки №SRML-008/033/2005. Крім цього 12.11.2007 року між ЗАТ ОТП Банкправонаступником якого є АТ ОТП Банкта [PERSON] був укладений кредитний договір №ML-008/430/2007 та цього дня між банком та [PERSON] договір поруки в забезпечення виконання умов договору позичальником. 07.04.2009 року між сторонами були укладені додаткові договори №2, №3, №4, №5 до кредитного договору № ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року та кредитного договору №ML-008/430/2007 від 12.11.2007 року якими викладено графік платежів в новій редакції. [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитними договором не виконує, його заборгованість станом на 26.02.2010 року складає 262174,16 доларів США та 120042 грн. 90 грн. Оскільки відповідачі на звернення позивача щодо погашення заборгованості не реагують, позивач просить його вимоги задовольнити в судовому порядку. Ухвалою суду від 28.10.2011 року в звязку з переуступкою права вимоги за спірними кредитними договорами залучено до участі у справі ТОВ ОТП Факторинг Українау якості третьої особи та обєднано позовні вимоги третьої особи до відповідачів в одне провадження з позовними вимогами ПАТ ОТП [PERSON]. Ухвалою суду від 09.11.2011 року позовні вимоги ПАТ ОТП Банкдо відповідачів залишені без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. В судовому засіданні представник ТОВ ОТП Факторинг Україна[PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що дійсно ним 23.11.2005 року та 12.11.2007 року було укладено кредитні договори № ML-008/033/2005 та №ML-008/430/2007 та отримано кошти в зазначеному в розрахунках заборгованості розмірі. Він сплачував визначені договором платежі, однак з часом в звязку з погіршенням матеріального становища дійсно допустив виникнення заборгованності. Оскільки не погоджується з умовами договору, діями банку щодо механізму нарахування заборгованності та її погашення, просив відмовити позивачу в задоволені позову. Відповідачка [PERSON] повторно в сдуове засідання не зявилась, про час розгялду справи повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши представника ТОВ ОТП Факторинг Україна, [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висноску, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2005 року між АКБ Райффайзенбанк Україната [PERSON] укладено кредитний договір № ML-008/033/2005, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 140000 доларів США з датою остаточного погашення 23.11.2025 року та з плаваючою процентною ставкою, що складається з фіксованого відсотку плюс FIDR. 12.11.2007 року між ЗАТ ОТП Банкта [PERSON] укладено кредитний договір №ML-008/430/2007, згідно якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію у сумі 200000 доларів США з датою остаточного погашення 12.11.2022 року та з плаваючою процентною ставкою, що складається з фіксованого відсотку плюс FIDR. За цим кредитним договором позичальник фактично отримав 110000 доларів США, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами. Відповідно 23.11.2005 року та 12.11.2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за вищевказаним кредитним договором між АКБ [PERSON] Україната [PERSON] були укладені договори поруки №SRML-008/033/2005 та №SR-008/430/2007. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний кредитний договір було укладено в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст.1055 ЦК України. Всупереч умовам укладеного між сторонами договору, відповідач порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості, банк вирішити вказане питання в позасудовому порядку намагався, що [PERSON] було залишено поза увагою. Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З договору поруки вбачається, що [PERSON] зобовязувалась перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобовязань, що випливають з укладених кредитних договорів. 05.11.2010 року між ПАТ ОТП [PERSON](який являється правонаступником за всіма правами та обовязками ЗАТ ОТП [PERSON], який в свою чергу являється правонаступником АКБ Райффайзенбанк Україна) та ТОВ ОТП Факторинг Україна, було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно вказаного договору ТОВ ОТП Факторинг Україна, яке має статус фінансової установи за законодавством України набуло право вимоги до відповідачів щодо сплати загальної суми заборгованності, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму основного боргу, усі та будь-які штрафні санкції на дату набрання чинності, а також право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за Кредитними договорами з дати набрання чинності, тобто з 05 листопада 2010 року. Розрахунками заборгованості підтверджується наявність боргу [PERSON] станом на 18.10.2011 року за кредитним договором № ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року на загальну суму 157026,97 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 127610,16 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1017052 грн. 98 коп.; заборгованості по відсоткам 29416,81 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 234451 грн. 98 коп.; та за кредитним договором №ML-008/430/2007 від 12.11.2007 року на загальну суму 141563,11 доларів США, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 103350,05 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 823699 грн. 90 коп.; заборгованості по відсоткам 38213,06 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 304558 грн. 09 коп. та заборгованості по пені 75161 грн. 96 коп. Суд вважає, що позов про солідарне стягнення коштів у розмірі 298590,08 доларів США (що еквівалентно 2379762 грн. 94 коп.) та 75161 грн.96 коп. заявлено правомірно, оскільки відповідач всупереч умовам договорів не сплачує передбачені ними платежі, чим ухиляється від виконання своїх цивільно-правових обовязків, позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, доведені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами, а його посилання на неправильне внесення банком платежів при погашенні заборгованності за кредитом, нарахування такої заборгованнсоті, відмінності визначеної суми боргу є надуманими і не знайшщли свого підтвердження в ході розгялду справи. Щодо вимоги про стягнення пені за кредитним договором № ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року в розмірі 1862538 грн. 02 коп., то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з кредитного договору ML-008/033/2005 від 23.11.2005 року, сторонами дійсно передбачено сплату відповідачем пені в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожен день прострочки, що згідно розрахунку позивача становить 1862538 грн. 02 коп., тобто в кілька разів перевищує суму заборгованності за вказаним договором. Враховуючи співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, з врахуванням таких істотних обставин справи як майновий стан позичальника, розмір пені вирахуваний позивачем за майже аналогічною сумою заборгованності по кредитному договору від 12.11.2007 року суд вважає за доцільне зменшити суму неустойки до 100000 грн. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат підлягають задоволенню.

Outcome: partial