overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

27.07.2011 року [PERSON] - позивач по справі, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON] - відповідачкою по справі, а неповнолітню дитину залишити на вихованні з нею. В обгрунтування позову, вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вона стала вживати спиртні напої та будучи в стані сп"яніння влаштовує сварки, чим принижує його честь і гідність, а тому вважає сумісне життя неможливим. В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У письмовій заяві позивач просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, які просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явилася з невідомих суду причин, заяв - клопотань про відкладення розгляду справи від якої не надходило, у минулому судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнала. А тому суд ухвалив за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, та, давши їм належну оцінку, суд прийшов до слідуючого висновку. Встановлено, що сторони з 01.06.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області , актовий запис № 142 ( а. с. 5 ). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що слідує з копії свідоцтва про його народження ( а.с. 6 ). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що останні не підтримують шлюбних відносин, позивач вважає збереження шлюбу та примирення неможливим, наданий судом строк на примирення сторін не примирив. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та його неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користуватися житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй згідно договору купівлі - продажу від 03 жовтня 2003 року на праві приватної власності належить Ѕ частина будинку по вул.. Будильська, 143/2 в м. Лебедині Сумської області. Разом з нею за вказаною адресою з 19.01.2002 року зареєстровані відповідачі, які з моменту реєстрації в будинку не проживають. На її звернення щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою відповідачі не реагують. Тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом та просить постановити рішення суду яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування будинком № 143/2 по вул. Будильська в м. Лебедині Сумської області та стягнути з них на її користь судові витрати по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає та просить справу розглядати за його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про день і час слухання справи повідомлена шляхом оголошення в газеті «Сумщина»№ 108 від 28 вересня 2011 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Третя особа в судове засідання не з»явилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, посилається на розсуд суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши позивача, свідка, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні було встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку № 143 з надвірними будівлями по вул. Будильська в м. Лебедині, Сумської області, що стверджується договором купівлі- продажу від 03 жовтня 2000 року ( а.с. 5) та будинковою книгою (а.с.7). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З копії свідоцтва про шлюб ( а.с. 6) вбачається, що позивачка 07.12.2007 року зареєструвала шлюб та їй присвоєно прізвище [PERSON]. Із довідки депутата Лебединської міської ради ( а.с.8) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою зареєстровані з 2002 року по даний час, але за даною адресою не проживають. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] ствердив суду, що дійсно з 2002 року відповідачі за вказаною адресою не проживають, [PERSON] проживає в [INFO], а місце знаходження [PERSON] на даний час не відоме. З обліку за вказаною адресою не знялися, що не дає можливості позивачу вирішувати свої житлово - побутові питання, такі як оформлення субсидії та інші. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими, такими, що витікають з житлових правовідносин, а саме ст. 72 Житлового кодексу України, стверджуються наданими ним доказами і підлягають задоволенню. Суд, також вважає необхідним стягнути з відповідачів згідно ст. 88 ЦПК України в долевому порядку на користь позивача понесені ним судові витрати по справі відповідно до наданих квитанцій. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання безвісно відсутньою [PERSON]. Вказує на те, що вона 25 серпня 2010 року пішла з дому у ліс, з того часу про неї нічого не відомо. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно для встановлення опіки над майном останньої. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заву підтримали, просили її задовольнити з підстав, викладених у ній. В судовому засіданні представник заінтересованої особи не заперечував відносно задоволення заяви. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася 12 червня 1922 року та проживала в [INFO] (а.с.14). З довідки, виданої Синівською сільською радою (а.с.6) вбачається, що [PERSON]В 25 серпня 2010 року пішла з дому та не повернулася, а місце її знаходження невідоме. З довідки Старовижівського РВ УМВС України від 21 вересня 2011 року встановлено, що розшукується [PERSON], внаслідок чого заведена справа категорії «Розшук»(а.с. 7). Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки над майном [PERSON] потрібно встановити опіку, для збереження його схоронності. Оскільки, судом встановлено, що [PERSON] пішла з дому 25 серпня 2010 року і не повернулася, тому її слід визнати безвісно відсутньою з 25 серпня 2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Слобідської сільської ради Малинського району Житомирської області в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 2,7877 га за кадастровим номером [NUMBER] 09 \~000 0018 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Слобідської сільської ради Малинського району Житомирської області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 064942 від 20.12.2004 року. В судове засідання позивач не зявилась, але надала заяву про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, але від відповідача надійшла заява про визнання позову. Відповідно до статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Отже, позов задовольняє. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів його доходу(заробітку), але не менше передбаченого законом мінімального розміру, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який являється неповнолітнім, проживає при ній. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо, вирішити питання утримання їх сина в добровільному порядку не можуть. Тому вона хоче стягувати з відповідача аліменти за рішенням суду. У відкрите судове засідання позивачка не з»явилася, надала суду заяву, що позовні вимоги підтримує і просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, що просить справу розглядати в його відсутності позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про народження [PERSON] з якого вбачається, що [PERSON] є батьком дитини сторін - сина [PERSON], [INFO](а.с.4), і відповідно до вимог ст. 180 СК України, зобов"язаний утримувати його до досягнення повноліття. А тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, відповідно до вимог ст.183 СК України, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення ним повноліття. Суд також стягує з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, і не порушує права і свободи інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

До Крюківського районного суду м. Кременчука звернулась з заявою [PERSON] та прохала ухвалити рішення, яким встановити факт належності її колишньому чоловікові [PERSON] свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-КЕ №060017 від 01.09.2000року, свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-КЕ №007709 від 22.08.2005року та свідоцтва про народження дитини [PERSON] серія 1-КЕ №044308 від 28.11.2000року. В обґрунтування заявлених вимог пояснила, що в зазначених документах невірно зазначено прізвище її колишнього чоловіка. Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції заявнику відмовлено у внесенні змін до зазначених документах, Прохала суд ухвалити рішення, яким заяву задовольнити та ухвалити рішення яким встановити факт належності її колишньому чоловікові [PERSON] свідоцтва про укладення шлюбу серія 1-КЕ №060017 від 01.09.2000року, свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-КЕ №007709 від 22.08.2005року та свідоцтва про народження дитини [PERSON] серія 1-КЕ №044308 від 28.11.2000року. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала та прохала задовольнити заяву в повному обсязі. Зацікавлена особа Крюківський відділ РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області в судове засідання не зявився, направили клопотання про розгляд справи без їх участі . Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.3 ст.256 ЦПК України справи про встановлення належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в обєднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Відповідно до матеріалів справи заявник звернулася до суду з заявою, та прохала суд в порядку окремого провадження встановити факт належності свідоцтв, які видані органами державної реєстрації актів цивільного стану. Тому в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити, розяснивши заявнику право звернутися до суду в порядку позовного провадження. На підставі викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на ті обставини, що 08.12.2001 року вона зареєструвала свій шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 07.11.2006 року їхній шлюб з відповідачем був розірваний. На даний час, відповідач з нею не проживає та ніякої допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи викладене, звернулась до суду та просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Згідно з положеннями ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем у попередньому судовому засіданні, суд, у відповідності зі ст. 174 ЦПК України, та за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази в справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. Відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд, врахувавши, згідно зі ст. 182 СК України, всі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, вважає, що відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина [PERSON], оскільки, згідно зі свідоцтвом про народження, являється його батьком. Згідно з положеннями ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу того з батьків, з кого дані аліменти стягуються. На підставі ч. 3 ст. 81 та ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави мито у сумі 51 (п'ятдесят одна) гривня 00 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу, то вони в цій частині нічим не підтверджені, а тому задоволені бути не можуть. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилалася на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 07.06.1986 року. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не має. Вони не підтримують подружніх стосунків та припинили ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду їхньої сімї стали постійні суперечки, різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів, крім того, відповідач не працює, веде аморальний спосіб життя, зраджує її з іншими жінками. Вважає збереження їхньої сімї неможливим, оскільки в даний час їх шлюб носить лише формальний характер, кожен з них живе своїм особистим життям. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Пояснила, що примирення між ними неможливе, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований Костинецькою сільською радою Сторожинецького району 07 червня 1986 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №10 У сторін неповнолітніх дітей не має. Протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою, при цьому зазначивши, що з 29.05.1983 року вони перебувають в шлюбі з відповідачкою, який був зареєстрований Руднє-Бистрянською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 9. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивач у судове засідання не зявився, але від нього надійшла письмова заява в якій він просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, але надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги позивача визнає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище Снєгур. В судовому засіданні встановлено, що сторони 29.05.1983 року уклали шлюб, який було зареєстровано Руднє-Бистрянською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 9, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають, що стверджується довідкою Олевської міської ради Житомирської області за № 2764 від 18.07.2011 року. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачкою виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідачка не бажає. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду позовній заяві стверджує, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Відповідачка в свою чергу також зазначила, що шлюб між ними необхідно розірвати. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку (доходу) на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання їхнього малолітнього сина. Під час судового розгляду справи позивач змінила позовні вимоги, просила ухвалити рішення по стягнення з відповідача аліментів в розмірі 250.00 грн. щомісячно, посилаючись на підстави викладені нею в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 250.00 грн. щомісячно на утримання його малолітнього сина [PERSON], 12,03.2007 року народження. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія 1-СГ № 085185, видане 17.03.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області та зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття, однак він ніде не працює та не виконує свого обов'язку щодо утримання свого сина. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, що в свою чергу є підставою для його задоволення.

Outcome: approved