Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-26 00:00:00

Позивач звернувся Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою № 720 в гуртожитку по вул. Данила Галицького, 9 в місті Рівне. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі тривалий час, тобто понад шість місяців без поважних на те причин не проживають у спірному житловому приміщенні, а відтак в силу чинного житлового законодавства, на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України підлягають визнанню судом такими, що втратили право користування ним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, які повністю співпадають з обставинами викладеними у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували повністю, посилаючись на ту обставину, що 22 лютого 2010 року, тобто на час предявлення позову до суду, відповідачі набули право власності на спірну кімнату, у встановленому законом порядку, постійно проживають у вказаному житловому приміщенні, своєчасно сплачують комунальні послуги. Просили у задоволенні позову відмовити повністю в звязку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення та доводи сторін, обєктивно та неупереджено, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право на захист кожною особою свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства передбачено ч. 2 ст. 15 ЦК України. Способом захисту свого порушеного права позивачем обрано визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою № 720 по вул. Данила Галицького, 9 в місті Рівне. Згідно вимог, передбачених статями 10, 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а обовязок подання доказів покладено на сторін, або інших осіб, що беруть участь у справі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини, що гуртожиток № 9 по вул. Данила Галицького в місті Рівне знаходиться в комунальній власності Виконавчого комітету Рівненської міської ради, у відповідності до рішення Рівненської міської ради № 211 від 17 жовтня 2006 року (а.с.55). Згідно вказаного рішення та довідки за № 203 від 24.03.2009 року наведений будинок на сьогодні перебуває на балансі ЖКП «Галицьке». Із дослідженої в судовому засіданні довідки за №563 та пояснень відповідачів вбачається, що у кімнаті № 720 в гуртожитку по вул. Д. Галицького, 9 в місті Рівне зареєстровані [PERSON], - [INFO] та його донька [PERSON], [INFO] Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення напідставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету пронадання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видаєгромадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку. Як зясовано судом, кімната № 720 в будинку № 9 по вул. Д.Галицького в місті Рівне надавалася відповідачу [PERSON] у звязку з працевлаштуванням на Рівненському радіотехнічному заводі, і при поселенні в гуртожиток йому, як основному квартиронаймачу, та членам його сімї, а саме дружині - [PERSON] та доньці, відповідачці по даній справі - [PERSON], було видано ордер № 169 від 15.03.1995 року на підставі спільного рішення адміністрації профспілкового комітету і комітету комсомолу РРТЗ пр. №206 (а.с. 118). Підставою звернення до суду Позивач вказує тривале не проживання відповідачів у спірній кімнаті без поважних причин, та просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до положень ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 22 лютого 2010 року на імя [PERSON] та [PERSON] було підготовлено свідоцтво про право власності на житло на 22/100 частин секції № 719-720-721-722 у гуртожитку по вул. Данила Галицького, 9 в місті Рівне (а.с. 195). Вказане свідоцтво згідно оглянутого в судовому засіданні Витягу КП «РМБТІ» за №25653879 від 23 березня 2010 року зареєстроване у встановленому законом порядку в КП «РМБТІ», та на сьогодні є не скасованим (а.с. 196) Згідно ст. 8 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» право власності в громадян виникає з моменту реєстрації виданого свідоцтва про право власності у органах приватизації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За правилами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, Виконавчий комітет Рівненської міської ради оспорює право користування відповідачами кімнатою №720 в гуртожитку по вул. Д.Галицького, 9 в місті Рівне, як наймачами вказаного житла, однак судом встановлено, що на сьогоднішній день [PERSON] та його донька [PERSON] набули право власності на спірну кімнату в гуртожитку. А тому, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №720 в гуртожитку по вул. Д.Галицького, 9 в місті Рівне, а відтак суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 47 Конституції України, ст.ст.71, 72 Житлового кодексу України, ст. 321, 328 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed