overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на сина [PERSON], 21.03. 2008 р .н. посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини і зобов'язаний утримувати , але в добровільному порядку цього не робить. Дитина знаходяться на її утриманні. Відповідач має достатньо коштів,щоб утримувати сина. Позивачка просить стягувати з відповідача на утримання сина, [PERSON], 21.03. [INFO] аліменти в розмірі 1500грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позов,зменшила розмір аліментів та погодилася на суму 500грн. Відповідач позов визнав частково, погодившись на сплату аліментів в сумі 500грн. Відповідач пояснив це тим,що у нього народилася дочка, витрати збільшилися і на даний час його можливості не дозволяють платити на сина аліменти в розмірі,що вказано в заяві. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає,що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд позов задовольняє. Відповідач позов визнав. Позивачка надала докази, що відповідач ,є батьком дитини, знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу батьки можуть між собою домовитися про спосіб утримання дитини. Так як батьки: позивачка та відповідач не домовилися між собою про спосіб утримання сина [PERSON], який на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, то відповідач повинен сплачувати на утримання сина аліменти. Аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу, або твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів не має сталого заробітку, має мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, та при наявності інших обставин, з нього стягуються аліменти в твердій грошовій сумі. З матеріалів справи слідує, що відповідач працює , та має сталий дохід. Отже, маються підстави для задоволення позову. На підставі наведеного, ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 01.10.2005 року. Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS], яка була оформлена на імя відповідачки. Вважає, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя і кожному з них належить по ? частини цього майна. Мирно розділити майно вони не можуть, тому просить суд визнати за кожною із сторін право власності на ? частини спірної квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримала позов, просила його задовольнити, поділити спільне майно подружжя, визнавши за кожною із сторін право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2005 року по теперішній час, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 006850. [PERSON] № 648 від 07.12.2011 року, виданої Первомайським МБТІ Миколаївської області вбачається, що за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2007 року, реєстровий № 5235, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Первомайського міського нотаріального округу, зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Такі ж обставини підтверджуються копією вказаного договору купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру правочинів. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Крім того, в п. 23 Постанови № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі і садові будинки; земельна ділянка та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], і частки кожного з подружжя в цьому майні є рівними. Тому суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані, підтверджені доказами і підлягають задоволенню на підставі ст.ст. 60, 70 СК України. Квартиру, набуту подружжям [PERSON] слід розділити порівну між ними, за кожним з них слід визнати право спільної часткової власності, по ? частки квартири за кожним. На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Первомайська південна товарна біржа про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він з відповідачем уклали договір купівлі-продажу будинку № 26 по вулиці Нахімова, в місті Первомайську Миколаївської області, який було зареєстровано 26 грудня 1996 року на Первомайській Південній Товарній Біржі. Після укладання договору він перейшов проживати в будинок, а відповідачеві сплатив обумовлену суму, тобто сторони виконали всі істотні умови договору та зареєстрував будинок на своє імя в МБТІ. Нотаріально посвідчити даний правочин він не може, оскільки вже здійснена державна реєстрація нерухомості на його імя. Посилаючись на викладені обставини, просив задовольнити позовні вимоги. Сторони в судове засідання не з'явилися, направили на адресу суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Встановлено, що сторони 26 грудня 1996 року уклали між собою договір купівлі-продажу будинку № 26 по вулиці Нахімова, в місті Первомайську Миколаївської області, який було зареєстровано 26 грудня 1996 року на Первомайській Південній Товарній Біржі, що підтверджується договором від 26 грудня 1996 року. За умовами договору, відповідач продав будинок, а позивач купив його і сплатив обумовлену договором суму. Згідно довідки Первомайського МБТІ від 14 вересня 2011 року вбачається, що будинок № 26 по вулиці Нахімова, в місті Первомайську Миколаївської області зареєстрований на імя [PERSON]. Викладене свідчить, що позивач є стороною, яка придбала будинок і виконала всі умови договору повністю. На даний час позивач позбавлений можливості укласти угоду купівлі-продажу в нотаріальному порядку, так як спірний будинок в органах державної реєстрації вже зареєстрований на його імя, згідно угоди купівлі продажу, яка зареєстрована на Південній товарній біржі, що унеможливлює цю угоду посвідчити нотаріально. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не протирічить закону і не порушує права третіх осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

18 грудня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-24999-181206, за яким банк надав останньому кредит в сумі 4662,93 грн. на придбання певного майна/послуг із остаточним терміном повернення та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 17 грудня 2008 року. Проте відповідачем взяті на себе зобовязання за договором не виконуються, в результаті чого станом на 28.10.2011 р. його борг перед банком складає 3887,95 грн., з них: заборгованість за сумою кредиту 2570,36 грн., 74,74 грн. - заборгованість за відсотками та 1242,85 грн. заборгованість за комісіями. Оскільки до даного часу вимоги позивача про повернення кредитних коштів залишились без задоволення, позивач і просить суд стягнути з відповідача 3887,95 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, однак надав заяву в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно, а тому, відповідно до вимог ст.224 ч.1 ЦПК України суд ухвалив проведення заочного розгляду даної справи. За таких обставин, проаналізувавши наявні по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення даного позову з наступних підстав Відповідно до вимог ст.ст.526,530 ЦК України боржник повинен виконувати зобовязання належним чином відповідно до умов договору та у встановлений цим договором строк. Згідно ст.1048 ЦК України, ПАТ Дельта Банк, як позикодавець, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 3 ст.509 ЦК України встановлено, що зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] отримав у позивача кредит в сумі 4662,93 гривень, однак не виконує зобовязань по поверненню кредиту згідно графіка погашення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом, в звязку з чим такі підлягають стягненню в примусовому порядку в розмірах визначених в наведеному вище розрахунку на підставі ст.ст. 1048,1049,1054 ЦК України. Задовольняючи таким чином позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в користь позивача 188,20 грн. - в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Тому, на підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. 26 вересня 2001 року на підставі договору купівлі продажу, позивачка купила у відповідачки житловий будинок з господарсько побутовими спорудами, розташованого в м. Барвінкове, вул.. Комсомольська, 1 Харківської області за 15\~000 грн.. Вказану суму грошей позивачка в той самий день передала відповідачці, вселилася у будинок та стала ним користуватися. [PERSON] органи нотаріату сторони домовилися укласти договір належним чином після виготовлення відповідачкою технічного паспорту. Проте, після виготовлення технічної документації, відповідачка стала ухилятися від нотаріального посвідчення договору. Вважаючи своє право порушеним, позивачка просить задовольнити позов. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявилася, подала заяву з проханням слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідачка, також, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявилася, подала заяву з проханням слухання справи у її відсутність, проти позову не заперечувала. Суд, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст. ст. 316,321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 26 вересня 2001 року між сторонами по справі було укладено угоду про купівлю продаж житлового будинку з господарсько побутовими спорудами, розташованого в м. Барвінкове, вул.. Комсомольська, 1 Харківської області за 15\~000 грн.. Так, як попередній власник житлового будинку не виготовив документацію на земельну ділянку, через органи нотаріату сторони договір купівлі продажу не оформили. В підтвердження наміру оформлення договору купівлі продажу належними чином, позивачка сплатила відповідачці 15 000 грн. суми вартості будинку. З 26 вересня 2001 року позивачка проживає у вказаному будинку та користується ним. На час звернення з позовом до суду, відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору. За нормою ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи з наведеного, сплату позивачкою на користь відповідачки вартості житлового будинку, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. 30 травня 2010 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7.9407 га., розташованої на території Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка належала [PERSON], яка померла 30 травня 2010 року на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №710492, виданого Григорівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 10 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 429. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно позивачці по справі. При зверненні до державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори, позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, було відмовлено. В цьому звязку позивачка просила визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявилася, подала заяву про слухання справи у її в відсутність, просила позов задовольнити. Григорівська сільська рада Барвінківського району Харківської області, також будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направила, подала заяву про слухання справи у відсутність представника, проти позову не заперечують. Суд, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 30 травня 2010 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7.9407 га., розташованої на території Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка належала [PERSON], яка померла 30 травня 2010 року на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №710492, виданого Григорівською сільською радою Барвінківського району Харківської області 10 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 429. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно позивачці по справі. При зверненні до державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори, позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, було відмовлено. Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, у якій вказує, що [PERSON], 1976 р. н. є її невістка. Остання зареєстрована у м. Часів-Ярі. З тавня 2006 року виїхала в невідомому напрямку і місце її знаходження невідоме . В теперішній час вона звернулася до служби у справах дітей Дебальцівської міської ради , оскільки її онук [PERSON] залишився без батьківського піклування. , згідно рішення виконавчого комітету Дебальцівської міської ради від 20.05.2009 року її було призначено опікуном над малолітнім онуком. За для того, щоб онук отримував пільги, які держава гарантує дітям позбавлених батьківського піклування , їй потрібно встановити [PERSON] померлою. Ці обставини і зявилась підставами заяви. В судовому засіданні заявниця наполягає на своїх вимогах та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог заявниці. Суд, вислухавши заявницю та представника заінтересованої особи та свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявниці необхідно задовольнити з наступних підстав: Згідно показань свідка [PERSON], яка у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] більш як восьми років поїхала з дому та не повернулася, має двох дітей , [PERSON] проживає з бабусею [PERSON], остання призначена опікуном над [PERSON]. [PERSON] не цікавиться вихованням своєї дитини,не приймає у її вихованні. Згідно довідки виданої [PERSON], в тому що у м. Світлодарьску , 10/22 зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2008року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Згідно ст.46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] відсутня за місцем проживання більше трьох років, відомостей про місце її перебування не має, а тому, суд вважає за необхідне вимоги заявниці задовольнити та оголосити [PERSON], померлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, у якій вказує, що її матір [PERSON] та батько [PERSON]. При оформленні свідоцтва про її народження працівниками ЗАГСу була допущена помилка - прізвище матері та батька було невірно записано російською мовою Василишин, замість українською мовою Василишина17.09.2011року померла її матір [PERSON] . Вона як донька померлої, має право отримати від ПФЦ м. Артемівська допомогу на поховання померлої та один розмір її пенсії. При зверненні до УФУ їй було відмовлено бо при огляді її свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть матері у них виникла сумніви відносно їхніх родинних відносин . Вказані обставини і зявилися підставою заяви. В судовому засіданні заявник наполягав на заявлених вимогах та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи УПФУ м. Артемівська та Артемівського району у судове засідання не зявилася надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та проти заявлених вимог не заперечує . Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявника необхідно задовольнити з наступних підстав: Згідно довідки виданої [PERSON] в ому, що вона фактично проживала з матір*ю [PERSON] по день смерті 17.09.2011 року в с. Званівка по вул.. Шевченко,57 вели спільне господарство та займалася похоронами за свій рахунок . Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , є донькою [PERSON],а тому заяву необхідно задовольнити..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. 4 вересня 2003 року між ним та ВАТ Іллічівкав особі ліквідатора [PERSON] було укладено договір купівлі продажу нежитлової будівлі вівчарика, розташованого за адресою: Харківська область Барвінківський район Іллічівська сільська рада за 3700 грн.. Цього ж дня було укладено договір купівлі продажу вказаної будівлі. На виконання умов договору будівля за актом приймання передачі була передана позивачеві а останнім до каси ВАТ Іллічівка було внесено 3700 грн.. На час звернення з позовом до суду, позивач не може нотаріально посвідчити договір в звязку з тим, що державна реєстрація ВАТ Іллічівка припинена як юридична особа у звязку з визнанням банкрутом. В цьому звязку позивач, звернувшись до суду, просив визнати за ним право власності на будівлю. У судове засіданні позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до суду не зявився, подав заяву з проханням про слухання справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Іллічівська сільська рада, також будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до суду свого представника не направила, просили справу слухати у відсутність представника. Суд, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 4 вересня 2003 року між позивачем та ВАТ Іллічівкав особі ліквідатора [PERSON] було укладено договір купівлі продажу нежитлової будівлі вівчарика, розташованого за адресою: Харківська область Барвінківський район Іллічівська сільська рада за 3700 грн.. Цього ж дня було укладено договір купівлі продажу вказаної будівлі. На виконання умов договору будівля за актом приймання передачі була передана позивачеві а останнім до каси ВАТ Іллічівка було внесено 3700 грн.. На час звернення з позовом до суду, позивач не може нотаріально посвідчити договір в звязку з тим, що державна реєстрація ВАТ Іллічівка припинена як юридична особа у звязку з визнанням банкрутом. Згідно з п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, прийнятого Верховною Радою України 16 січня 2003 року, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. По справі цивільні відносини виникли до набрання чинності ЦК України (2003 року), а тому підлягає застосуванню ЦК України (1963 року). Відповідно до положень ст. ст. 44 47 ЦК України (1963 р.) обовязкове нотаріальне посвідчення для вказаного договору купівлі продажу від 12.12.2003 року законом не передбачалося. Згідно з ст. 224 ЦК України, за договором купівлі продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього повну грошову суму. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved