Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики 16 червня 2011 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], який уточнив в поданій до суду 07 липня 2011 року заяві. Посилався на те, що відповідач [PERSON], перебуваючи на посаді генерального директора ДП Полтавастандартметрологіязаподіяв підприємству матеріальну шкоду. Зокрема, 179 грн. 50 коп. виплачено зайво за рішенням суду судових виплат по справі за позовом [PERSON] Також 6034 грн. 11 коп. сплачено підприємством ПД Полтавастандартметрологіяза рішенням суду по справі за позовом [PERSON], в тому числі 5855,56 грн. середнього заробітку на користь особи та 178,55 грн. судових витрат. Крім того, 46974,24 грн. ДП Полтавастандартметрологіясплачено зайво згідно з податковим рішенням-повідомленням від 30 червня 2010 року. Вважає, що незаконними діями відповідача нанесено матеріальну шкоду ДП Полтавастандартметрологіяна загальну суму 53187 грн. 85 коп. В уточненій позовній заяві просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Державного підприємства Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації53187 грн. 85 коп. та на користь позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, в задоволенні вимог Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики просив відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного з [PERSON] комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики контракту № 3 від 01 березня 2008 року з 01 березня 2008 року перебуває на посаді генерального директора Державного підприємства Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації. Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України, на який посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі організації, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Статтею 237 КЗпП України, на яку також посилається позивач в поданій до суду заяві, передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні параваника на іншу роботу, обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплатуваної роботи. Такий обовязок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Позивач, звертаючись до суду з позовом до відповідача, визначає розмір спричиненої відповідачем шкоди [PERSON] підприємству Полтавастандартметрологіята враховує наступні суми: 179 грн. 50 коп. судових витрат, сплачених згідно рішенням апеляційного суду Полтавської області від 15 березня 2011 року; 6034 грн. 11 коп. сплачених згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2010 року по справі за позовом [PERSON], в тому числі 5855,56 грн. середнього заробітку із врахуванням індексу інфляції та 178,55 грн. судових витрат; також 46974,24 грн. сплачених за податковим рішенням-повідомленням від 30 червня 2010 року. Кошти в розмірі 179,50 грн., які ДП Полтавастандартметрологія сплатило згідно платіжного доручення від 24 березня 2011 року № 186 та від 24 березня 2011 року № 185 є судовими витратами, зазначена сума не є виплатою, повязаною з незаконним звільненням або переведенням працівника на іншу посаду, не оцінюється судом як шкода, завдана відповідачем третій особі саме з його вини, тому суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення. Аналогічними видами витрат по сплаті судового збору є і суми, сплачені підприємством за платіжним дорученням від 03 вересня 2010 року № 936 на суму 1,70 грн., та відповідно до виписки по особовому рахунку на суму 3 грн. 40 коп. Сплачені ДП Полтавастандартметрологія46 969 грн. 14 коп. за платіжним дорученням від 18 лютого 2011 року № 130 згідно податкового рішення-повідомлення від 30 червня 2010 року № 0002101702/0 є сумою сплаченого податкового зобовязання підприємством, тому у суду відсутні будь-які правові підстави для стягнення даної суми коштів з відповідача [PERSON] в порядку, встановленому ст. 237 КЗпП України як шкоду, яка спричинена винними діями незаконним звільненням або переведенням працівника на іншу роботу особи. Також судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2010 року, яке вступило в законну силу, позовні вимоги [PERSON] до ДП Полтавастандартметрологіязадоволено частково, змінено дату звільнення [PERSON], начальника відділу кадрів ДП Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікаціїіз займаної посади з 14.07.209 року на 14.09.2009 року, стягнуто з ДП Полтавастандартметрологіяна користь [PERSON] 5655 грн. 56 коп. середнього заробітку з урахуванням індексу інфляції, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2010 року, з яким погодилася колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в постановленій ухвалі від 13 грудня 2010 року, встановлено, що звільнення позивача [PERSON] здійснено у відповідності до вимог трудового законодавства. Встановивши зазначені факти, враховуючи межі заявлених [PERSON] комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики позовних вимог, суд приходить до висновку, що витрати в сумі 53\~187 грн. 85 коп., які були понесені ДП Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації не є шкодою, заподіяною підприємству у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи в розумінні ст. 134 (п. 4), ст. 237 КЗпП України, тому будь-які правові підстави для покладення на відповідача [PERSON] обовязку по їх відшкодуванню відсутні, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за їх безпідставністю. У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed