Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

У грудні 2011 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.01.2010 р. помер його вітчим та співмешканець відповідачки [PERSON], який постійно проживав у [INFO]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, розміром 3,943 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і розташованої на території Костогризівської сільської ради. Зазначену земельну ділянку [PERSON] заповідав позивачу. Спадщину після смерті вітчима він прийняв фактично, так як на момент смерті постійно проживав разом з ним, поховав його, зберігав Державний акт на право власності на земельну ділянку, заповіт. Відповідачка прийняла спадщину також фактично, оскільки проживає разом з ними, однак вона не претендує на неї, та через свою правову необізнаність в установлений законом шестимісячний строк не подала заяву про відмову від спадщини. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини на земельну ділян-ку йому було відмовлено, в звязку з тим, що відсутній правовстановлювальний документ про належність цього майна спадкодавцеві та рекомендовано звертатися до суду. Просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,943 га, яка розташована на території Костогризівської сільської ради Каховського району, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 30.01.2010 р. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій з по-зовними вимогами погоджується, просить розгляд справи проводити за її відсутністю (а.с.17). Представник третьої особи не заперечував проти задоволення даних вимог. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.01.2010 р. помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с.7). Після смерті останнього залишилось спадкове майно, у вигляді земельної ділянки, розміром 5,98 в умовних кадастрових гектарах, яку він заповідав [PERSON], позивачу по справі, що вбачається з за-повіту, посвідченого секретарем виконкому Костогризівської сільської ради 15.02.2006 р. (а.с.12). Однак при зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини позивачу було відмовлено, оскільки відсутній сертифікат на право на земельну частку, виданий районною державною адміністрацією (а.с.14). З довідки відділу Держкомзему у Каховському районі вбачається, що [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,943 га, який за-реєстрований у книзі реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки від 27.03.2009 р. замість сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 0208291 по КСП Світанокплощею 5,98 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 585 від 11.04.2000 р. (а.с.8). Згідно довідки Костогризівської сільської ради вбачається, що [PERSON] із 1990 року до дня своєї смерті проживав спільно із співмешканкою [PERSON] та сімєю її сина [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст.ст.1297, 1299 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухомість, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст.182 ЦК). Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, оскільки він є єдиним спадкоємцем за заповітом, своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, відмови від прийняття спадщини не заявляв, що підтверджується відповіддю з нотаріальної контори (а.с.19). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved