Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 16722 грн. 90 коп. В підтвердження свої позовних вимог посилається на те, що між відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління та [PERSON] 23 лютого 2006 року укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 733/2 про надання кредиту на споживчі цілі в сумі 15 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20 % річних, строком повернення не пізніше 22 лютого 2009 року. В забезпечення по кредитному договору 23 лютого 2006 року було укладено два договори солідарної поруки з [PERSON] та [PERSON] за якими поручителі взяли на себе прямі зобов'язання відповідати перед банком по зобов'язаннях боржника за кредитним договором. Згідно заяви на видачу готівки № 1 кредит фактично надано позичальнику одноразово в готівковій формі 24 лютого 2006 року в сумі 15 000,00 грн.. Пунктом 1.6 кредитного договору погашення кредиту здійснюється згідно з графіком його погашення, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, процентів - в сумі згідно з відомістю нарахованих відсотків, яка надається банком шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останнє погашення кредиту здійснюється позичальником не пізніше 22 лютого 2009 року. Згідно пункту 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язався точно в строки, обумовлені цим договором, повернути кредит в сумі 15000 гривень та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості по кредиту, а також сплатити штрафні санкції, в порядку та на умовах передбачених цим договором, а також відшкодовувати банку в повному обсязі збитки, під якими сторони розуміють витрати будь-якої з сторін, шо сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору, припинення дії договорів поруки, (грошових коштів), що належить стороні, а також неотримання доходів, котрі могли бути примані, якби зобов'язана сторона виконала свої обов'язки належним чином в порядку, передбаченому договором. Пунктом 4.1.1 кредитного договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,06 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. В порушення умов кредитного договору та договорів поруки ні позичальник ані поручителі не здійснили повну оплату по кредиту та процентах по ньому в строк до 22 лютого 2009 року, що передбачено умовами кредитного договору. Банком неодноразово було повідомлено [PERSON] про наявність заборгованості та необхідність її погашення, проводились зустрічі за результатами яких, боржниця зобов'язувалась повністю погасити заборгованість. Так за результатами зустрічі 17.12.2009 року, боржницею було частково сплачено заборгованості за кредитним договором в сумі 1500,00 грн. В подальшому 09 березня 2010 року за вих. № 09/018, 09 липня 2010 року за вих. № 12/9-125/257/343 банком на адресу [PERSON] направлено вимогу про повернення кредиту, сплату нарахованих процентів та інших платежів за кредитним договором з розрахунком заборгованості. Боржником вимогу не виконано, борг не сплачено. 09 липня 2010 року за вих. № 12/9-125/256/341, 12/9 \-на адресу солідарних поручителів [PERSON] та [PERSON] А. було направлено вимогу про сплету заборгованості. Згідно поштових повідомлень [PERSON] вимога отримана 13 липня 2010 року, [PERSON] вимога отримана 18 липня 2010року. До теперішнього часу заборгованість перед банком повністю не погашена. В результаті невиконання позичальником та поручителями своїх зобов'язань за договором та договорами поруки станом на 03.06.2010 року заборгованість із суми кредиту та пені за несвоєчасне погашення кредиту складає 16 722 гривні 90 копійок, а саме: - прострочена заборгованість по кредиту - 13 500,00 грн., - пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 3 222,90 грн. В процесі розгляду справи представником позивача позовні вимоги було уточнено, згідно яких він просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором станом на 25.11.2011 року всього у розмірі 21503 грн. 98 коп., яких: - прострочена заборгованість за кредитом 10350,00 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту 8248,47 грн.; - 3% річних за несвоєчасне погашення боргу 1113,76 грн.; - витрати від інфляції 1791,75 грн. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви. У судовому засіданні відповідача [PERSON] проти позову заперечував частково та суду пояснив, що ним сума заборгованості частково сплачується, про що надав суду відповідні квитанції, сплата кредиту зменшилася, в звязку з виниклими матеріальними трудностями. В останнє судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Інші відповідачі до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління, який було перейменовано на публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] 23.02.2006 року було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 733/2 про надання кредиту на споживчі цілі в сумі 15 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20 % річних, строком повернення не пізніше 22 лютого 2009 року. Згідно пункту 1.1 вказаного договору позивач зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 15000 грн., а останній взяв на себе обов'язок повернути вказану суму кредиту, сплатити відсотки у розмірі 20% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, та на умовах, в строки, визначені договором. Як було встановлено судом, кошти в сумі 15000 грн. були отримані відповідачем [PERSON], утім остання порушила взяті на себе зобовязання, передбачені п. 3.3.1 договору щодо своєчасного повернення суми кредиту, процентів, комісійної винагороди, що призвело до утворення заборгованості яка, сплачена добровільно не була та станом на 25.11.2011 року складає: - прострочену заборгованість за кредитом 10350,00 грн.. Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору, згідно якого передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,06 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, позивачем нараховано пеню, яка складає 8248,47 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Відповідно до ч. ст.. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору від 23 лютого 2006 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено два договори поруки, за якими поручителі взяли на себе прямі зобов'язання відповідати перед банком по зобов'язаннях боржника за кредитним договором. Згідно п. 1.1 договорів солідарної поруки [PERSON] та [PERSON] взяли себе зобов'язання солідарно в повному обсязі відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Пунктом 2.1 договорів поруки передбачено право вимагати від поручителів виконання зобов'язання боржника перед банком згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому договором. У відповідності до ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру пені суд враховує розмір кредиту, що надавався відповідачу, розмір нарахованих процентів за кредитом, матеріальний стан відповідачів. Тому, зважаючи на вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача виниклої суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 10350,00 грн. Що стосується вимог про стягнення пені, то суд відповідно до вимог ст. 551 ч.3 ЦК України, вважає за можливе зменшити її до 2000 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів 3% річних та збитків повязаних з інфляційними процесами суд вважає за необхідне відмовити, оскільки договором передбачено стягнення пені за прострочення виконання зобовязання. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача судовий збір в сумі 123 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: partial