Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КС «Київкредит»про стягнення грошових коштів, в якому вказав, що 08.12.2009 року він уклав з відповідачем договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки № 612/09, згідно до якого він вніс на депозитний рахунок грошову суму у розмірі 16 000 грн., строком на 06 місяців з моменту підписання договору та надходження грошей відповідачу, але не пізніше 08.06.2010 року, відповідач зобовязався повернути суму позики згідно графіка повернень, а саме 08 числа кожного місяця починаючи з 08.12.2009 року по 08.06.2010 року включно. Відповідач не виконав свого зобовязання та не повернув у передбачені договором строки суму позики та відсотки, а сплатив лише частку процентів у розмірі 1443,95 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договорами позики загальну суму у розмірі 16 000 гривень, несплачені відсотки у розмірі 1443, 95 гривень, 3 % річних у розмірі 480 гривень, моральну шкоду у розмірі 2000 гривень, а також судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, у звязку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону. За правилами ст. 5 Закону України «Про кредитні спілки», кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів. Судом встановлено, що 08.12.2009 року він уклав з відповідачем договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки № 612/09. Відповідно п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору спілка прийняла від вкладника внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму у розмірі 16 000 грн., строком на 6 місяців, з 08.12.2009 року по 08.062010 року, та зобовязується повернути вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених цим Договором. Пунктом 1.4 договору, встановлена процентна ставка за вкладом у розмірі 36,6 %, згідно встановлених ставок, що діють в спілці на день укладення договору. Згідно п. 2.3.1, 2.3.2 договору, проценти на вклад нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитною спілкою сумою вкладу і починається з наступного дня після отримання спілкою суми внеску (вкладу) на депозитний рахунок, а припиняється в день закінчення строку владу, чи день дострокового розірвання, в порядку визначеному розділом 4 договору. Згідно з п. 2. ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки»від 20.12.2001 року N 2908-ІІІ «Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону». Згідно з п. 7. ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки»від 20.12.2001 року N 2908-Ш «Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором». Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦП України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума позики у розмірі 16 000 гривень та несплачені відсотки у розмірі 1443, 95 гривень. Також враховуючи, що відповідач не виконав свої зобовязання щодо повернення внеску та нарахованих відсотків у строк до 08.06.2010 року з відповідача також підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 480 гривень. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до п. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.ст. 15, 16, 23, 611 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі, шляхом відшкодування моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 із змінами від 25.05.2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду. Одночасно суди повинні зясовувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх з тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Проте, позивачем не надано конкретних фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та не надано належних доказів, тому позовні вимоги в цій частині, не підлягають задоволенню. Крім того, згідно ст.. 88 ЦПК України, стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а витрати на інформаційно технічне забезпечення у розмірі 120 гривень.

Outcome: partial