Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вулиця Коцюбинського, будинок 10, село Скугарі Чернігівського району Чернігівської області, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті 15 грудня 2010 року батька [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правоустановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, тому вона позбавлена можливості оформити право власності на даний будинок. В судовому засіданні 06 жовтня 2011 року позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Представник відповідача - територіальної громади села Скугарі в особі Пльохівської сільської ради та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали. Після оголошеної перерви позивач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання 14 жовтня 2011 року не зявилися, надали заяви про продовження розгляду справи у їх відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 14.10.2011 року не здійснювалося. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно погосподарської книги сільської ради № 3, житловий будинок в с. Скугарі по вул. М. Коцюбинського № 10 був зареєстрований за [PERSON], який будував даний будинок разом з дружиною [PERSON], володів ним, але свідоцтво про право власності не отримував. Земельна ділянка, згідно земельно-кадастрової книги сільської ради, за вказаною адресою з 1956 р. зареєстрована також на [PERSON], і була виділена йому колгоспом під забудову. Станом на 01 липня 1990 року і на 15 серпня 1991 року господарство [PERSON] відносилось до категорії „колгоспний двір, і він був головою колгоспного двору, членом колгоспного двору була його дружина [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються довідками виконкому Пльохівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.39,41,42). Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по Ѕ частині. Отже, після смерті 15 грудня 2010 року [PERSON] (свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 155638), до спадкового майна належить 1/2 частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд. Згідно листа Чернігівської районної державної нотаріальної контори на а.с.49, після смерті [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину є його донька [PERSON], дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від спадщини на користь доньки [PERSON](а.с.49). Таким чином, позивач [PERSON] після смерті 15 грудня 2010 року [PERSON] має право як спадкоємець першої черги за законом лише на Ѕ частину вказаного вище домоволодіння. Інша Ѕ частина спірного будинку не відноситься до спадкового майна, а тому спадкуванню не підлягає. З довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації за № 3197 від 04.10.2011 року вбачається, що право власності на будинок по вул. Коцюбинського,10, в с. Скугарі Чернігівського району, не зареєстровано (а.с. 38). Відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок на імя спадкодавця [PERSON] унеможливлює реалізацію спадкоємцем [PERSON] законного права, окрім як в судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], можливо визнати право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння. Факт визнання відповідачами позову, судом, не може бути врахований при вирішенні даної справи, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону, а згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд має право ухвалити рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав.

Outcome: partial