Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 20.01.2010 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] як позикодавець надав, а [PERSON], що виступив позичальником, отримав грошові кошти в сумі 35 000,00 грн. з терміном повернення до 01.01.2011 року. Вказуючи на те, що відповідачем порушено умови договору щодо строку повернення коштів, просить стягнути суму боргу в розмірі 35\~000,00 грн., а також три відсотки річних за користування коштами. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що ґрунтуються на договорі позики. 20.01.2010 року між [PERSON], що виступив позикодавцем, та [PERSON] - позичальник, укладено договір, за умовами якого позикодавець передав, а [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 35\~000,00 грн. з терміном повернення до 01.01.2011 року. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В порушення умов договору щодо строків повернення коштів відповідач вказану суму позики не повернув. У відповідності до ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. В матеріалах справи наявний оригінал розписки, наданий відповідачем (а.с. 4). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин вимога про стягнення 35\~000 грн. підлягає до задоволення. З приводу можливості стягнення 3 % річних суд зауважує наступне. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вказана норма є спеціальною при вирішенні питань щодо стягнення відсотків за користування грошовими коштами, право на одержання яких має позикодавець. За наведених обставин, стаття 625 ЦК України, що мається на увазі як підстава на стягнення 3 % річних, не може підлягати до застосування. Оскільки розмір відсотків договором не визначений, а позивачем не предявлено вимогу про їх стягнення на рівні облікової ставки Національного банку України, встановленого у відповідний період, вказана вимога не підлягає до задоволення.

Outcome: partial