Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-09 00:00:00

У січні 2011 року ВАТ КБ „Надра звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що між ВАТ КБ „Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ „Надра та [PERSON] 17 вересня 2007р. був укладений кредитний договір № 08/09/2007/980 К-2060 строком до 16 вересня 2010р. на суму 22000,0 гривень для отримання кредиту на споживчі цілі. Відповідно до п.2.3 Кредитного договору позичальник повинен був здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом сплати суми 881,60 гривень до 15 числа кожного поточного місяця. Проте вказані зобовязання за кредитним договором відповідачем не виконуються. Платежі в повернення кредиту не вносилися жодного разу, внаслідок чого виникла значна сума простроченої заборгованості. Станом на 11.10.2010р. заборгованість становить 50912,06 гривень, з яких: 22000,0 гривень основного боргу, 17248,0 гривень по відсотках за користування кредитом, 2200 гривень штрафу за порушення умов кредитного договору, 5277,73 гривень пені та 4186,33 гривень збитків від інфляції за час прострочення повернення грошових коштів. Посилаючись на наведене, просили стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості, держмито у сумі 509,12 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що17 вересня 2007р. між ВАТ КБ „Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ „Надра та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08/09/2007/980 К-2060 строком до 16 вересня 2010р. на суму 22000,0 гривень для отримання кредиту на споживчі цілі. Відповідно до п.2.3 Кредитного договору позичальник повинен був здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом сплати суми 881,60 гривень до 15 числа кожного поточного місяця. Проте вказані зобовязання за кредитним договором відповідачем не виконуються. Платежі в повернення кредиту не вносилися жодного разу, внаслідок чого виникла значна сума простроченої заборгованості.. Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань в строк, позичальник сплачує банку пеню в розмірі одного відсотку від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. А пунктом 4.3 договору передбачено стягнення штрафу в розмірі 10% від суми виданого кредиту за невиконання умов кредитного договору. Зобовязання за кредитним договором щодо погашення кредиту та сплати відсотків відповідачем не виконується і станом на 11.10.2010р. заборгованість перед банком відповідно до наданого позивачем розрахунку становить 50912,06 гривень, з яких: 22000 гривень основного боргу, 17248 гривень по відсотках за користування кредитом, 2200 гривень штрафу за порушення умов кредитного договору, 5277,73 гривень пені та 4186,33 гривень збитків від інфляції за час прострочення повернення грошових коштів Звернення позивача до відповідача з питань погашення заборгованості за договором кредиту підтверджується вимогою-попередженням. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530, 611 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином у строк, встановлений у договорі, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав, у звязку з чим, суд вважає за необхідне позов задовольнити на суму 48712,06 гривень за виключенням штрафу в сумі 2200 гривень та застосовує до цієї позовної вимоги положення ч.3 ст.551 ЦК України, яке передбачає: розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення- оскільки позивачем нарахована і сума пені і збитки від інфляції, а розмір заборгованості, що підлягає стягненню, більше ніж вдвічі перевищує суму самого кредиту. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідачів також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 487,12 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved