Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-30 00:00:00

ВАТ «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» м. Комсомольська /надалі ВАТ «ПГЗК»/ звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить виселити його з кімнати № 211 гуртожитку № 1 по вул. Портовій, 1 в м. Комсомольську, без надання іншого жилого приміщення та стягнути з відповідача судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що адміністрація ВАТ „ПГЗК спільно з профспілковим комітетом прийняла рішення про надання відповідачу тимчасового житла в гуртожитку підприємства в звязку із роботою. На підставі ордеру за № 3309 від 22.03.1999 р. відповідач вселився в спірне жиле приміщення і був зареєстрований за вищезазначеною адресою. З 16.05.2000р. відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ без поважних причин, що є підставою для виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав заперечення проти позову і просив справу розглянути у його відсутність. В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що твердження позивача, що йому було надано тимчасове житло в зв»язку з роботою безпідставне, оскільки він не працював на ВАТ «Полтавський ГЗК» і трудовий договір з ним не укладався. Відсутні докази про надання йому житла, в зв»язку зі службою в органах внутрішніх справ, а тому відсутні підстави, визначені законом для його виселення, і просив відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що будівля гуртожитку по вул. Портова, 1 в м. Комсомольську знаходиться на балансі позивача у справі ВАТ «ПГЗК» (а.с. 7). Згідно ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Згідно довідки Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області [PERSON] дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України в період з 01.10.1989р. по 01.09.1993р. та з 12.08.1997р. по 16.05.2000р. і був звільнений 16.05.2000р. на підставах, передбачених п. «ж» ст.. 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України наказом МВС України в Полтавській області від 16.05.2000р. № 43 о/с. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача і вважає за необхідне відмовити ВАТ «ПГЗК» у задоволенні позову. Суд вважає, що позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог та наявності підстав, визначених законом, для виселення відповідача. На час видачі ордеру на жилу площу в гуртожитку трудових відносин між позивачем і відповідачем не було. Відсутні також докази, що спірне житло було надано відповідачеві в порядку, передбаченому Постановою РМ УРСР від 04.02.1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення» з видачею ордера спеціальної форми. Згідно ст.. 109 ЖК України виселення із займаного приміщення допускається з підстав установлених Законом, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення повністю. На підставі ст.88 ЦПК України, в зв»язку з тим, що позивачу в позові відмовлено повністю, судові витрати не розподіляються між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed