Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно за набувальною давністю, а саме позивач посилається на те, що 25.09.1997 року він як «покупець» з одного боку та колишній КСП «Н-Сіверське» у особі колишнього голови правління «Новгород-Сіверське» [PERSON] як «продавець» з іншого боку, уклали договір за №8 купівлі-продажу продавцем квартири за №2 у будинку за №10 по вулиці Болгарська, м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області. Згідно договору вказана квартира квартира продавалась за 700 гривень, які покупець зобовязаний заплатити на протязі двох років. Позивач на той час працював у колишньому КСП «Новгород-Сіверське». Той факт, що позивач придбав, а КСП «Новгород-Сіверське», якого на даний час не існує, продало позивачу [PERSON], квартиру підтверджується даними договору купівлі-продажу №8 від 25.09.1997 року. Договір купівлі-продажу у нотаріуса сторонами не засвідчувався, голова правління КСП «Новгород-Сіверське» запевнив покупця [PERSON], що печатки підприємства достатньо, але [PERSON] БТІ, Чернігівської області відмовила позивачу у реєстрації квартири. Позивачу [PERSON], необхідно визнати право власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки минуло понад десять років з дня її купівлі. Іншим не судовим шляхом позивач позбавлений можливості визнати права власності на дану квартиру. У судовому засіданні позивач [PERSON], підтримав, заявлені вимоги в повному обсязі з посиланням на обґрунтування викладене в позовній заяві Представник відповідача [PERSON] міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, просив розгляд справи провести без його участі. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши і оцінивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.1997 року він як «покупець» з одного боку та колишній КСП «Н-Сіверське» у особі колишнього голови правління «Новгород-Сіверське» [PERSON] як «продавець» з іншого боку, уклали договір за №8 купівлі-продажу продавцем квартири за №2 у будинку за №10 по вулиці Болгарська, м.Новгород-Сіверський, Чернігівської області. Згідно договору вказана квартира квартира продавалась за 700 гривень, які покупець зобовязаний заплатити на протязі двох років. Позивач на той час працював у колишньому КСП «Новгород-Сіверське». Той факт, що позивач придбав, а КСП «Новгород-Сіверське», якого на даний час не існує, продало позивачу [PERSON], квартиру підтверджується даними договору купівлі-продажу №8 від 25.09.1997 року. Договір купівлі-продажу у нотаріуса сторонами не засвідчувався, голова правління КСП «Новгород-Сіверське» запевнив покупця [PERSON], що печатки підприємства достатньо, але [PERSON] БТІ, Чернігівської області відмовила позивачу у реєстрації квартири. Позивачу [PERSON], необхідно визнати право власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки минуло понад десять років з дня її купівлі. Іншим не судовим шляхом позивач позбавлений можливості визнати права власності на дану квартиру. Період володіння розпочався з моменту 25.09.1997 року та продовжується на даний час. Згідно ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Згідно ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Позивач [PERSON], володіє спірною квартирою розташованою за адресою [ADDRESS], з дня укладення договору купівлі- продажу - 25 вересня 1997 року та до теперішнього часу. Відповідно до статті 344 Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. За наведених вище обставин суд остаточно приходить до висновку, що [PERSON] добросовісно, заволодів квартирою за адресою [ADDRESS], і продовжує відкрито та безперервно ним володіти більше 10 років, і його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Будь яких інших доказів на спростування доводів позивача суду сторонами надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved