Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 01.10.2001 року по 30.06.2004 року він знаходився у трудових відносинах з ДП Дзержинськвугілля, зокрема з ВП Шахта Північна. З підприємства він був звільнений в звязку з невідповідністю виконуючій роботі внаслідок стану здоровя, яке перешкоджає продовженню виконання даній роботі. Працюючи на даному підприємстві він отримав професійне захворювання хронічна вертеброгенна поперекова крижова радикулопатія М 54.11 у стадії тривалого загострення з помірним больовим, мязові тонічним, корінцевим синдромом. Висновком МСЕК йому встановлено професійне захворювання, 40% втрати професійної працездатності безстроково та він визнаний інвалідом 3 групи. Пошкодженням здоровя йому заподіяно моральні страждання, на відшкодування яких він просить стягнути 200\~000 (двісті тисяч) грн. Позивач у судове засідання не зявився, його інтереси в суді за довіреністю представляв [PERSON], який позовні вимоги підтримав повністю і просив суд поновити позивачеві строк для звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної умовами виробництва. Представник відповідача в судове засідання заявлені вимоги не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивач, з 01.10.2001 року працював на шахті ПівнічнаДП Дзержинськвугіллягірничим робітником очисного вибою та гірничим майстром (а.с. 6-11). Згідно до наказу № 122 к від 09.07.2004 року [PERSON] був звільнений з займаної посади в звязку з невідповідністю виконуючій роботі внаслідок стану здоровя, яке перешкоджає продовженню виконання даній роботі. Висновком лікувально експертної комісії від 14.05.2004 року у [PERSON] встановлено професійне захворювання: хронічна вертеброгенна попереково крижова радикулопатія М 54.1. у стадії тривалого загострення, з помірним больовим, мязово тонічним, корінцевим синдромом (а.с. 14). Висновком МСЕК йому встановлено професійне захворювання, 40% втрати професійної працездатності безстроково та він визнаний інвалідом 3 групи. (а.с. 17,18). 29 червня 2004 року на підставі акту огляду МСЕК [PERSON] з 21.06.2004 року у звязку з вказаним професійним захворюванням вперше був визнаний інвалідом 3 групи безстроково з втратою професійного захворювання на 40 % (а.с. 17,18). Висновком лікувально експертної комісії № 4224 від 14.05.2004 року підтверджено, що вказане професійне захворювання [PERSON] отримав під час виконання трудових обовязків (а.с. 14). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з 21.06.2004 року, а саме з часу встановлення йому стійкої втрати працездатності, тому правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної йому ушкодженням здоровя під час виконання трудових обовязків, регулюються саме ст. 237-1 КЗпП України. Згідно до ч.4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України підприємство мало створити потерпілому як і іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійного захворювання або іншого пошкодження здоровя були неможливими. Однак, суд вважає, що саме через шкідливі та небезпечні умови праці позивач отримав професійне захворювання. Сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоровя на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного образу життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок порушення відповідачем права позивача на безпечні умови праці у останнього виникло професійне захворювання: хронічна вертеброгенна попереково крижова радикулопатія М 54.1. у стадії тривалого загострення, з помірним больовим, мязово тонічним, корінцевим синдромом. Позивач постійно знаходиться на лікуванні, йому встановлена третя група інвалідності безстроково та стійка втрата працездатності 40 % , він відчуває інші неприємні відчуття від незадовільного стану здоровя. Перелічені негативні явища дійсно не можуть не турбувати потерпілого, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує порушення нормальних життєвих звязків позивача, неможливість ведення попереднього способу життя. Разом з тим, вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. суд визнає збільшеною. З врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача,

Outcome: partial