Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Уманської районної державної адміністрації, Уманської районної ради, Піківецької сільської ради Уманського району та ДП «Білогрудівка» про визнання права власності на двокімнатну квартиру № 17, яка розташована в будинку № 7а по вул. 24 зїзду КПРС м. Умань Черкаської області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він разом зі своєю сімєю (дружиною [PERSON] та сином [PERSON]С.) з 2001 року проживають у вище зазначеній квартирі. З 1989 року позивач перебував на квартирному обліку. Будучи співробітником УБОЗ УМВС України в Черкаській області очікував отримання житла так, як житлом не був забезпечений. Дізнавшись в 2001 році про наявність в місті Умань вільної квартири, позивач за попереднім погодженням з керівництвом УБОЗ УМВС України в Черкаській області та Уманською райдержадміністрацією разом зі своєю сімєю розпочав проживати у вище зазначеній квартирі та очікував на належне оформлення за ним даної квартири. Позивач сплачував належні платежі за комунальні послуги, в підтвердження чого надав до суду відповідні квитанції. Іншого житла позивач не має. Позивач вважає, що відповідно до вимог ст. 344 ЦК України має право на визнання за ним права власності на вище зазначену квартиру, оскільки володіє квартирою із дотриманням вимог, встановлених законом. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги й просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні вище викладеному. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] позов підтримала й пояснила, що вона разом зі своїм чоловіком позивачем по справі та сином проживають у вище зазначеній квартирі з 2001 року. Відкрито користуються даною квартирою, проводили в ній ремонт, своєчасно сплачують за комунальні послуги, ніяких претензій зі сторони органів місцевого та районного самоврядування з даного приводу не отримували, неодноразово позивач звертався з різними заявами щодо належного оформлення квартири, однак до теперішнього часу дане питання залишається відкритим, тому вирішили звернутися до суду з даним позовом. Представник відповідача, начальник юридичного відділу апарату Уманської райдержадміністрації, [PERSON] позов не визнавала, однак після вступу в справу з самостійними вимогами як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, сина позивача ([PERSON]С.), позов визнала й пояснила, що до сімї позивача з приводу користування зазначеною квартирою Уманська райдержадміністрація претензій не має й не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Представнику відомі ті обставини, за яких позивач розпочав проживати в даній квартирі. Квартира № 17, яка розташована в будинку № 7а по вул. 24 зїзду КПРС м. Умань Черкаської області, згідно рішення Уманської райради від 25.02.2011 року за № 4-7/УІ «про затвердження переліку обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ району», перебуває в господарському віданні Відділу житлово - комунального господарства райдержадміністрації, ДП «Білогрудівка». Представник відповідача, начальник відділу розвитку інфраструктури та житлово- комунального господарства Уманської райдержадміністрації [PERSON], щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник відповідача, секретар Піківецької сільської ради [PERSON], щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник відповідача ДП «Білогрудівка» [PERSON], щодо задоволення позовних вимог не заперечував. В процесі розгляду даної справи, третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] було заявлено позов до Уманської районної державної адміністрації, Уманської районної ради, Піківецької сільської ради Уманського району та ДП «Білогрудівка» про визнання права власності на двокімнатну квартиру № 17, яка розташована в будинку № 7а по вул. 24 зїзду КПРС м. Умань Черкаської області. Судом встановлено, що [PERSON] з 2001 року, разом зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] проживають в квартирі за № 17, яка розташована в будинку № 7а по вул. 24 зїзду КПРС м. Умань Черкаської області. В судовому засіданні представник відповідача, начальник юридичного відділу апарату Уманської райдержадміністрації, [PERSON] підтвердила факт відкритого й безперервного володіння [PERSON] та [PERSON] вище зазначеною квартирою. Інші учасники процесу не заперечували щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] та [PERSON], підлягає до задоволення з наступних підстав: відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] з 2001 року, разом зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] проживають в квартирі за № 17, яка розташована в будинку № 7а по вул. 24 зїзду КПРС м. Умань Черкаської області, й відкрито та безперервно володіли нею на час розгляду справи в суді. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], добросовісно заволоділи квартирою № 17, яка розташована в будинку № 7а по вул. 24 зїзду КПРС м. Умань Черкаської області, оскільки дана обставина визнана сторонами, тому у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України, дана обставина не підлягала доказуванню. Спосіб захисту свого права відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Судом встановлено, що володіння вище зазначеною квартирою почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, що відповідає п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, відповідно до якого, правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: approved