Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до КП Домоуправління № 18, Комунального підприємства Міське агентство з приватизації житла, Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради (УЖКГ та ПЕК ОМР), за участю третіх осіб Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради, та просить визнати за нею право постійного користування житловим приміщенням - квартирою № 96 в будинку № 77 по вул. Академіка Вільямса в м. Одесі, право на приватизацію вказаної однокімнатної квартири та зобовязати відповідачів оформити та здійснити приватизацію зазначеної квартири і видати свідоцтво про право власності на житло на імя позивачки. При цьому позивач посилається на те, що з 1996 року постійно проживає в спірній квартирі, виконує всі зобов'язання, передбачені для наймачів житлових приміщень, утримує приміщення в належному стані, здійснює поточний ремонт, користується комунальними послугами та сплачує їх вартість, для чого їй відкрито особовий рахунок, а тому вона вважає зазначену квартиру місцем свого постійного проживання та бажає отримати її у власність. Відповідач УЖКГ та ПЕК, Комунальне підприємство Домоуправління № 18, позовні вимоги не визнали, просили у задоволені позову відмовити. В свою чергу вони звернулися із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] Л.1. та просили виселити [PERSON] зі спірної квартири [ADDRESS] зі всіма особами, що мешкають разом з нею, без надання іншого житла. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2010 року позов [PERSON] був задоволений, за нею було визнано право постійного користування квартирою № 96 в будинку № 77 по вул. Академіка Вільямса в м. Одесі, визнано за [PERSON] право на приватизацію однокімнатної зазначеної квартири та суд зобов'язав Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міськради, Комунальне підприємство Домоуправління № 18та Комунальне підприємство Міське агентство з приватизації житлаоформити та здійснити приватизацію вказаної квартири та видати свідоцтво про право власності на житло на ім'я [PERSON] У задоволенні зустрічних позовних вимог Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради та Комунального підприємства Домоуправління № 18було відмовлено. Вказане судове рішення Комунальне підприємство Домоуправління № 18, Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, Комунальне підприємство Міське агентство з приватизації житлаоскаржили в апеляційному порядку. Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 07 липня 2010 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2010 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до того ж суду іншим суддею. У судовому засіданні при новому розгляді справи представник позивача підтримав уточненні позовні вимоги та просить позов задовольнити у повному обсязі. Представники відповідачів позовні вимоги [PERSON] не визнали, просять у задоволенні позову відмовити, вони підтримали зустрічні позовні вимоги до [PERSON], та просять виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла, посилаючись на те, що [PERSON] Л.1. займає спірну квартиру незаконно, оскільки спірне приміщення надавалося їй тимчасово до 31 грудня 2008 року, ордер на вселення [PERSON] не видавався, по закінченню строку договору про користування спірним приміщенням [PERSON] Л.1. повинна була звільнити це приміщення. Представник третіх осіб теж вважав позов таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] не підлягаючим задоволенню, а зустрічний позов про її виселення таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 27 червня 1994 року начальник і голова профспілкового комітету Виробничого обєднання готельного господарства Відділу комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради звернулися з листом до начальника міського житлового управління, в якому просили виділити однокімнатну квартиру для проживання [PERSON], яка на той час працювала адміністратором готелю Пасаж, посилаючись на те, що в кімнаті гуртожитку, де вона мешкала, був потрібен капітальний ремонт. Статтею 27 Житлового кодексу України передбачено, що жила площа в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової участі коштів підприємств, установ та організацій, розподіляється для заселення між учасниками будівництва пропорційно до переданих ними коштів, а відповідно до ст.ст. 28 30 цього Кодексу передбачені державний облік житлового фонду та державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, який має своїм завданням забезпечити додержання всіма міністерствами, державними комітетами, відомствами, державними, кооперативними та іншими громадськими підприємствами, установами, організаціями, житлово-будівельними кооперативами, службовими особами та громадянами порядку розподілу жилої площі і надання громадянам жилих приміщень, правил користування житловим фондом і утримання його в технічно справному стані, державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду здійснюється Радами народних депутатів, їх виконавчими і розпорядчими органами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами. На той час [PERSON] не мала права на отримання житлової площі у встановленому законодавством порядку, тому ордер, який є єдиним документом на заселення в квартиру та надає право на набуття статусу наймача, відповідно до ст. 58 ЖК України [PERSON] не видавався. У зв'язку з викладеними обставинами між Комунальним підприємством Домоуправління № 18(ДУ-18)та [PERSON] був укладений договір тимчасового користування житловим приміщенням маневренно-отселенческого фонду м. Одеси. Відповідно до умов цього договору Комунальне підприємство Домоуправління № 18 передало Користувачеві у тимчасове користування житлове приміщення площею 36,7 кв. м, що складається з 1 кімнати, розташоване в [ADDRESS] для проживання Користувача та його сім'ї у складі однієї людини, тобто однієї [PERSON] Згідно з договором плата за користування жилим приміщенням встановлена згідно діючих тарифів за користування житловою площею в будинках житлового державного фонду і змінюється в міру зміни тарифів, Користувач також здійснює оплату комунальних послуг (газ, опалення, водопостачання, електропостачання та ін.), згідно представлених ДУ-18рахунків. У разі невиконання зобов'язань, передбачених договором, користування приміщенням припиняється шляхом розірванням договору з ініціативи ДУ-18в односторонньому порядку, при цьому ДУ-18повинно про це повідомити Користувача за 14 календарних днів до закінчення строку користування жилим приміщенням. У подальшому між Комунальним підприємством Домоуправління № 18та [PERSON] укладались аналогічні договори, останнім договором від 22 лютого 2008 року термін користування житловим приміщенням був встановлений до 31 грудня 2008 року. Главою 3 ЖК України установлені правила користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, зокрема статтею 61 Кодексу передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Як суд вказав вище, ордер, який є єдиним документом на заселення в квартиру та надає право на набуття статусу наймача, відповідно до ст. 58 ЖК України [PERSON] не видавався, а тому договір найму жилого приміщення з нею не укладався та і не міг укладатися всупереч вимогам закону. При викладених обставинах [PERSON] не набула права на постійне користування житловим приміщенням - квартирою № 96 в будинку № 77 по вул. Академіка Вільямса в м. Одесі, відповідно до ст. 98 ЖК України вона проживає в квартирі у якості тимчасового мешканця, у зв'язку з чим її позов в частині визнання права постійного користування житловим приміщенням є безпідставним. Крім того, відповідно до статті 3 Закону України Про приватизацію державного житлового фондуприватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Оскільки [PERSON] не є наймачем чи членом сім'ї наймача квартири [ADDRESS], вона згідно з законом не має права на приватизацію цієї квартири і її позов в цієї частині також є необґрунтованим. Згідно зі статтею 99 ЖК України тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання і у разі припинення дії договору найму жилого приміщення тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення, а у разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, при цьому виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Так як строк дії договору тимчасового користування житловим приміщенням маневренно-отселенческого фонду м. Одеси, укладеного між Комунальним підприємством Домоуправління № 18та [PERSON], закінчився 31 грудня 2008 року, з цього часу вона була зобов'язана негайно звільнити займане жиле приміщення, але відмовилася це зробити. При викладених обставинах позов Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міськради (на цей час - Департаменту міського господарства Одеської міської ради на підставі рішення Одеської міської ради № 273-VІ від 31.01.2011 р. Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради та її виконавчих органів) та Комунального підприємства Домоуправління № 18до [PERSON] про виселення підлягає задоволенню, а [PERSON] підлягає виселенню з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла

Outcome: approved