Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 600 грн на кожну дитину щомісяця, стверджуючи, що відповідач є батьком дітей, він надає незначну матеріальну допомогу на утримання дочки і, сина не приймає участі у вихованні дітей. Крім того, [PERSON] вимагала стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дочки 50% від суми контракту кожного семестру (дівчина навчається на контрактній системі в університеті), та стягнути з відповідача заборгованість по аліментам за період з липня місяця 2010 року по серпень 2011 року. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1993 року по 2009 рік, від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] і неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають з матірю. За усною домовленістю між сторонами батько щомісяця сплачував в добровільному порядку аліменти на утримання дітей в сумі 600 грн , а з липня місяця 2010 року сплачує по 300 грн щомісяця на утримання двох дітей. Позивачка стверджує, що аліментів у сумі 300 грн у місяць недостатньо для забезпечення необхідного харчування, одягу, взуття, тому вона звернулась до суду з цим позовом. Крім того, дочка [PERSON] з 2010 року навчається в університеті на контрактній формі, тому позивачка вимагає стягнути з батька 50% від суми контракту кожного місяця. Заборгованість по аліментам у відповідача виникла з липня місяця 2010 року, коли [PERSON] почав щомісяця сплачувати не 600 грн., а 300 грн. [PERSON] вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо утримання та виховання дітей. Відповідач визнав позов частково і пояснив, що після припинення шлюбних стосунків він щомісяця сплачував аліменти у розмірі 600 грн на утримання дітей, з липня 2010 року він був без роботи тому аліменти сплачував у розмірі 300 грн. Коли позивачка дозволяла він зустрічався з дітьми і проводив з ними вільний час, але з 2010 року [PERSON] забороняє йому спілкуватися з дітьми. Діти самостійно звертаються до нього з проханнями щодо грошових коштів і він відповідач або надає гроші або купує дітям необхідні речі. У судовому засіданні [PERSON] заявив, що з 1.10.2011 року він має постійну роботу і згоден щомісяця сплачувати позивачці аліменти на утримання дітей у розмірі 1\\2 частини своїх доходів. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав: батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У даному випадку неповнолітні діти проживають з матірю. Суд встановив, що з 2009 року батько добровільно сплачував аліменти на утримання дітей у розмірі спочатку 600 грн щомісяця, надалі по 300 грн щомісяця. Суд не отримав будь-яких доказів того факту, що батьки після розірвання шлюбу досягли домовленості щодо розміру аліментів на утримання дітей, що відповідач цю домовленість не виконував. Позивачка не пояснила з яких причин вона не зверталась до суду раніше з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, якщо вважала, що батько сплачує ці аліменти в добровільному порядку в недостатній сумі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач надав довідку, яка свідчить про наявність у нього постійного щомісячного доходу, і заявив про свою згоду сплачувати аліменти у розмірі 1\\2 частки від своїх доходів. Суд погодився з доводами відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1\\2 частини від його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ч.2ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У даному випадку позивачка не заперечувала проти того факту, що у період з липня 2010 року по серпень 2011 року відповідач сплачував аліменти у розмірі 300 грн (грудень 2010 р. -800 грн), що приймав участь у витратах при підготовці дітей до школи. Тому суд вважає, що заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] відсутня. Щодо вимог позивачки в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання дочки, то суд вважає, що у даному випадку аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] повинні покривати і витрати на її навчання. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.180, 181, 182,184 СК України.

Outcome: partial