Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON]О 20.09.2011 р. звернулась до суду з даним позовом до відповідача ДП «Донецька залізниця», 3-тя особа [PERSON], посилаючись на наступні обставини. Як зазначає позивачка, з травня 1988 р. вона працювала провідником пасажирських вагонів депо м. Донецька ДП «Донецька залізниця». Згодом, 12 грудня 2008 р. з позивачкою був укладений строковий трудовий контракт № 5401 строком дії до 11.12.2013 р. за посадою провідник пасажирського вагону (у поїздах далекого і місцевого сполучень Фірмових міжнародних та швидкісних поїздів). Позивачка вказує, що 26.08.2011 р. її направили у поїздку провідником пасажирського вагону № 3 сполученням Донецьк-Сімферополь-Донецьк, поїзд № 277/278. 27.08.2011 р. з оборотного пункту призначення поїзд прямував до Донецька. При цьому при послідуючому розборі у вагонному депо позивачці стало відомо, що на станції Мелітополь о 04 год. 46 хв. посадовими особами Укрзалізниці проводилась перевірка з метою виявлення безквиткових пасажирів. Начальником вагонного депо [PERSON]В за результатами оперативного розбору було прийнято рішення про винесення [PERSON]О догани за те, що вона начебто не відкрила двері службового купе при перевірці потягу. Без припинення дії раніше укладеного контракту № 5401 від 09.09.11 р., між позивачкою та відповідачем, 09.09.2011 р. був укладений ще один контракт № 7611 від 09.09.2011 р. строком дії до 08.09.2016 р. Проте, 12.09.2011 р. позивачка була викликана до відділу кадрів, де їй була вручена трудова книжка із записом про звільнення за п.8 ст.36 КЗпП України на підставі, передбаченій контрактом, згідно наказу № 3017/ОС від 12.09.2011 р. Позивачка вказує, що її, всупереч вимогам законодавства, не ознайомили з наказом та не видали на її вимогу його копію, пояснивши, що наказ ще не підписаний начальником вагонного депо. Позивачка [PERSON]О вважає, що її звільнення відбулось незаконно, оскільки з акту № 008554 від 27.08.2011 р. та запису в рейсовому журналі начальника поїзду не можливо встановити, в чому саме її провина. Акт позивачкою не підписувався. В наказі про звільнення № 7611/ОС від 12.09.2011 р. не вказано, за порушення яких умов контракту її звільнили, тому на підставі ст.149, 221, 232, 236, 237-1 КЗпП України позивачка просила суд визнати наказ від 12.09.2011 р. № 3017/ОС незаконним та поновити її на роботі провідником пасажирського вагону у поїздах далекого і місцевого сполучення фірмових, міжнародних та швидкісних поїздів) вагонного депо Донецьк ДП «Донецька залізниця», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 4000 грн. за перенесені моральні страждання, які впливають на психологічний стан здоров`я, так як немає можливості платити за житло, ліки для неповнолітнього сина. Просила стягнути витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, підтвердивши обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка пояснила суду, що 27.08.2011 р. вона знаходилась у вагоні № 3, який вона обслуговувала. О третій годині ночі вона закрилась в купе, так як до неї чіплявся пасажир, який перебував у нетверезому стані та який дуже хотів поспілкуватись саме з позивачкою. Вона чула, як хтось стукає в двері купе, але вона не відчиняла їх, так як думала що це все той же пасажир. А потім їй стало відомо, що це був ревізор. Представник відповідача ДП «Донецька залізниця»[PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що позивачка була звільнена за порушення умов контракту , п.18 контракту, за порушення п.3.1.17 Інструкції провідника пасажирського вагону № ЦЛ-0038. Вона була попереджена про розірвання контракту № 5401 від 12.12.2008 р. з дотриманням встановленого строку, що підтверджується повідомленням № 3123 від 29.08.2011 р. про відмову її від підпису, про що складено акт. Вона була звільнена з роботи 12.09.2011 р. на підставі п.8 ст.36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з’явився, у наданій суду заяві просив позов розглянути за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем укладено два контракти з працівником за № 5401 від 12.12.2008 р. строком дії з 12.12.2008 р. до 11.12.2013 р. та за № 7611 від 09.09.2011 р., строком дії з 09.09.2011 р. до 08.09.2016 р., за якими вона була прийнята на роботу у резерв провідників дільниці 1 групи за посадою провідник пасажирського вагону, як вказано в контракті № 7611 від 09.09.2011 р., а в контракті № 5401 від 12.12.2008 р. вона прийнята на роботу у резерв провідників дільниці 1 групи за посадою провідник пасажирського вагону (у поїздах далекого і місцевого сполучення фірмових, міжнародних та швидкісних поїздів) (а.с.3-8). Пунктом 18 цього контракту були встановлені додаткові підстави припинення та розірвання контракту, не передбачені чинним законодавством, а саме: встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі, допущення порушення прикордонних та митних правил при перетині державного кордону України; встановлення факту повторного використання постільної білизни; внесення недостовірних даних щодо обліку пасажирів та комплектів постільної білизни, бланк № ЛУ-72/В; незабезпечення своєчасних та безпечних умов проїзду пасажирів, їх посадки і висадки, що привело до травмування або смерті пасажира; допущення випадків пожежі в пасажирських вагонах внаслідок недбалого ставлення до своїх службових обов’язків. Як вбачається з наказу начальника вагонного депо Донецьк від 29.08.2011 р. за № 61/с «По розбору результатів перевірки поїзду № 277/278 сполученням Донецьк-Сімферополь-Донецьк (ЛНП [PERSON]В.) працівниками ЦКРУ проведену 27.08.2011 р.»за порушення п. 3.1.17 Інструкції провідника пасажирських вагонів № ЦЛ-0038, що виразилось у нездачі зміни та відсутності провідника [PERSON] на робочому місці, провідника пасажирських вагонів [PERSON] ознайомити про розірвання контракту та розірвати з нею контракт на підставі п.8 ст.36 КЗпП України у двотижневий термін з моменту її ознайомлення. Пункт 8 частини 1 ст. 36 КЗпП України у якості підстави припинення трудового договору зазначає підстави, передбачені контрактом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, судді повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті, для його розірвання. Суд, аналізуючи вищенаведене, дійшов висновку, що [PERSON] було звільнено за умов, що не передбачені п.18 контракту у якості додаткових підстав припинення та розірвання контракту. Отже, суд вважає, що законні підстави для її звільнення за п.8. ст. 36 КЗпП України та видачі наказу № 3038/ОС від 19.09.2011 р. були відсутні. Частина 1 ст. 235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним наказу про припинення трудового договору (контракту) № 7611 від 09.09.2011 р. і поновлення на роботі є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно вирішує вимоги про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З довідки № 1079 від 13.12.2011 р. вагонного депо Донецьк вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON]О за два місяця, що передували звільненню, дорівнює 103 грн. 83 коп. Таким чином, на її користь з ДП «Донецька залізниця»слід стягнути відшкодування середнього заробітку за період часу з 12.09.2011 р. по 20.02.2012 р. у розмірі 11836 грн. 62 коп. (103,83 грн. * 114 робочих днів без урахування прибуткового податку і обов’язкових платежів). Крім того, задовольняючи позов в цій частині, суд також на підставі ст. 237-1 КЗпП України вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки внаслідок незаконного звільнення позивачки були порушені її трудові права і вона зазнала моральних страждань, що призвело до втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуваннями наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з ДП «Донецька залізниця»на користь позивачки відшкодування моральної шкоди на суму 1000 грн. Також, відповідно до ст.84 ЦПК України, враховуючи участь представника позивачки адвоката [PERSON] у судових засіданнях 02.02.2012 р. (1 година –1073 грн. * 40% = 460 грн. 53 коп.) та 20.02.2012 р. (1 година –1073 грн. * 40% = 460 грн. 53 коп., а всього 921 грн. 06 коп., суд вважає за необхідне стягнути з ДП «Донецька залізниця»витрати на правову допомогу в сумі 921 грн. 06 коп. Крім того, з «ДП Донецька залізниця»на користь держави необхідно стягнути судовий збір 118 грн. 37 коп. пропорційно сумі, яка відшкодовується на користь позивачки у якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На користь позивачки також необхідно стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмирі 37 грн. Відповідно до вимог пунктів 2,4 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 2321 грн. 44 коп. підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial