Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної відповідачами [PERSON], [PERSON] внаслідок неповернення вчасно коштів, а саме стягнення 3% річних, інфляційних, судового сбору, юридичних послуг. Позивач та його представник позов підтримали та просили стягнути з відповідачів 3% річних - 9 324,81 грн.; інфляційних - 40 802,94 грн.; юридичних послуг - 5 267,60 грн.; нотаріальних послуг - 115,00 грн.; моральної шкоди - 100 000, 00 грн. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду були сповіщені в установленому порядку . За таких обставин суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, у відсутність відповідачів, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін Вислухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 21.04.2003 року рішенням місцевого суду Харківського району з відповідачів стягнута сума на користь позивача у розмірі 37 676,00 грн. також суд надав обґрунтування рішення суду, де їде мова, про встановлення факту договору зберігання грошових коштів . Рішення від 21.04.2003 р. залишено без змів, ухвалою Верховного суду України від 01.02.2005р. З серпня 2003 р. в відділі виконавчої служби Харківського району знаходиться на виконанні виконавчий лист, але відповідачі не повернули кошти, та не виконали рішення суду до теперішнього часу. Окрім того втратили все майно яке було арештовано з метою забезпечення позову постанова від 24.02.2010р. по справі No. 1-289/2010 року про застосування до [PERSON] акта амністії. Тобто фактично відповідачі користуються та зберігають кошти позивача [PERSON]. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, яким є [PERSON], [PERSON] зобовязанний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних, та індексу інфляції за весь час прострочення. Також ст. 536 Цивільного кодексу України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами передбачено боржнику сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Вина відповідачів у неповерненні коштів підтверджується постановою по кримінальній справі No. 1-289/2010р. від 24.02.2010р. про застосування до [PERSON] акта амністії. Також наявність вини підтверджується матеріалами справи, довідка з відділу виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 27.01.2009 року вих..№17/300 про несплату коштів. Крім того, діями відповідачів позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка складається з того, що позивач вимушений був їздити неодноразово до суду, звертатися до правоохоронних органів з метою повернення коштів, примусового стягнення суми боргу за рахунок арештованого майна, також не мав можливості розраховувати на свої грошові кошти, витратити кошти за власним бажанням, та за необхідністю. Винні дії відповідачів і їх наслідки суттєво порушили життєві стосунки позивача та членів його сімї і заподіяли позивачу моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно зі ст. 88 Цивільного кодексу України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати, які складаються з держмита в розмірі 205 (двісті пять ) гривен, юридичні послуги - 5 267,60 гривен. На підставі викладеного та

Outcome: partial