Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про судовий захист порушених та не визнаних прав. Позивач посилається на те,що він є власником житлового будинку по вул.. Калініна,32 в смт. Іванків Київської області, який він придбав згідно Договору купівлі-продажу від 08 травня 1974 року,посвідченого державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори за реєстром №816 та зареєстрований в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації №620 від 20.05.1974 року. Разом з передачею у власність житлового будинку, він набув право на земельну ділянку, яка розташована біля вказаного будинку і яка йому необхідна для будівництва, обслуговування цього будинку та ведення особистого селянського господарства площею 736 метрів квадратних,що підтверджується копією Генерального плану (схемою) від 1948 року(додає). Відповідачка,[PERSON], яка проживає [INFO] та є його сусідкою, порушила його права володіння,користування та розпорядження своїм майном, а саме:[PERSON],в порушення санітарних,екологічних та протипожежних норм,незаконно,проти його волі, самовільно захватила частину його земельної ділянки ,на якій збудувала вольєр для собаки. Позивач просить визнати його право на користування,володіння та розпорядження земельною ділянкою,що розташована за адресою смт.Іванків вул..Калініна, 30( до інвентаризації вул..Калініна, 32) в смт. Іванків Київської області, у межах,встановлених на 1948 рік. Визнати дії(правочин) відповідачки [PERSON] по незаконному будівництві вольєру для собаки на частці земельної ділянки та заволодіння цією часткою,недійсним. Зобов»язати відповідачку узаконити право на будівництво вольєру для собаки,відповідно до норм ДБН 360-92 із змінами. Відновити його безперешкодне право на обслуговування будівель у межах,визначених ці вільно - правовими актами, з урахуванням санітарних,протипожежних, екологічних, епідеміологічних та добросусідських норм,відповідно до Правил містобудування. В разі невиконання відповідачкою рішення суду,повідомити її про наслідки ст.ст. 81,82 ЦК України. Визнати бездіяльність органу місцевого самоврядування та сільського голови ,яка виразилася у відмові поставити межі земельної ділянки [PERSON] незаконною та зобов»язати голову селищної ради вжити відповідні заходи щодо усунення причин ,що сприяли порушенню прав [PERSON],шляхом встановлення меж земельної ділянки,що знаходиться в користування [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Відповідачка(та представник) позов не визнали. Вислухавши позивача, відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З копії Договору купівлі продажу від 08.05. 1974 року слідує,що [PERSON] купив у гр..ПРИЖБИТКА І.І. житловий будинок в смт. Іванків по вул.. Калініна,32 Київської області( а.с. 10-11). Даний будинок зареєстрований в Києво - Святошинському БТІ 19.07.1984 року за адресою Калініна, 30 в смт. Іванків Київської області.( а.с. 12-16). З Технічного плану який надав [PERSON], не зрозуміло, якою земельною ділянкою користувався [PERSON] після придбання ним будинку №30(32) по вул. Калініна в смт. Іванків. З Генерального плану( а.с. 13-з обр. сторони) слідує,що [PERSON] станом на 10.04. 1948 року мав у користуванні земельну ділянку загальною площею 736 кв.метрів. Під городом - 615 метрів квадратних. Позивач посилається на те,що відповідачка [PERSON] самовільно захватила частину його земельної ділянки та просить визнати його право володіння. Користування земельною ділянкою в межах і розмірах 1948 року. Проте, як слідує з Договору купівлі продажу, позивач [PERSON] став власником будинку по вул..Калініна, 30)32) в смт. Іванків після 08.05.1974 року. Відповідно до ст.90 ЗК УРСР(в ред..1970 р.) на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Якщо попередній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищують діючі,за новим власником будівлі може бути закріплена земельні ділянка,виходячи з норм,встановлених статтею 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.88 Земельного кодексу УРСР слідує,що в містах,де допускається індивідуальне житлове будівництво, виконавчими комітетами міських Рад депутатів трудящих можуть надаватися громадянам для цієї мети земельні ділянки в розмірах від 0,03 до 0,06 гектара,з урахуванням місцевих умов,незалежно від кількості членів сім»ї. Відповідно до ст.77 Земельного кодексу УРСР(в ред..1970р), який діяв на час виникнення права власності у позивача [PERSON] на будівлю, земельні ділянки надавалися працівникам радгоспів-радгоспом,працівникам колгоспів-колгоспами,робітникам, службовцям та інвалідам, які проживають в сільській місцевості, при наявності вільних присадибних земель у колгоспах,радгоспах-цими ж підприємствами. Отже, вимоги позивача,щодо передачі у його користування земельної ділянки, яка знаходилася біля будинку №30(32) по вул..Калініна в смт. Іванків Київської області станом на 1948 рік та якою користувався [PERSON], з посиланнями на вимоги ст.120 Земельного кодексу України в ред.. 2001 року , який діє на даний час,є некоректним та безпідставним,оскільки закон не має зворотної дії. Як слідує з копії Державного акта на право власності на земельну ділянку( а.с. 17) [PERSON],відповідно до рішення від 17.03.2005 року Іванківської селищної ради, є власником земельної ділянки розміром 0,06 га,яка розташована в смт. Іванків по вул..Калініна, 28 Київської області. Позивач не надав доказів в якому розмірі земельною ділянкою він користується на даний час та яку земельну ділянку у нього самовільно захопила відповідачка [PERSON] та що такий захват має місце взагалі. З копії рішення Іванківського районного суду від 19 серпня 2010 року, яку відповідачка надала в судовому засіданні, слідує,що згідно рішення Іванківської селищної ради №237 від 23.11. 1993 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га, яка розташована по вул..Калініна,30 в смт. Іванків,проте, на час розгляду справи, а саме:19.08.2010 року,- позивач своїм правом не скористався. Однією з вимог позивача є визнати дії відповідачки [PERSON] по незаконному будівництву вольєру для собаки на частці земельної ділянки та заволодіння цією часткою,недійсним. Дана вимога підлягає частковому задоволенню, а саме лише в частині перенесення будівлі вольєру для собаки, яка розміщена на технічному плані [PERSON]( а.с. 67) під літерою Д, розміром 3,15х4,7 метри на відстань санітарно допустимих норм, оскільки відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України «При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства». Крім того, згідно ч.5 ст. 319 ЦК України , власник не може використовувати право власності на шкоду правам,свободам та гідності громадян,інтересам суспільства,погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. В частині того, що вказаний вольєр збудований на земельній ділянці позивача не підтверджено, спростовується матеріалами справи, Технічним паспортом відповідачки, проте, збудований він близько до садиби позивача, порушує його права,оскільки стікає на вугол хати позивача,про що неодноразово попереджалася [PERSON] відповідними санітарними службами, які склали припис про усунення вказаних порушень зі сторони [PERSON]В.( а.с. 24). Щодо узаконення даної будівлі-це право власника. З пояснень відповідачки [PERSON] слідує,що будівля, яка значиться як вольєр для собаки, не є капітальною спорудою, а тому легко може бути перенесена на санітарну, протипожежно - безпечну відстань. Вимога позивача щодо надання йому нормальних умов для обслуговування житлового будинку та інших споруд, яка полягяє у виділення якоїсь частини земельної ділянки із землі,що належить [PERSON], позивачем як не сформульована вимога,не конкретизована,так і безпідставна. Відповідачка пояснила,що вона ніколи не забороняла позивачу проходити по її території для обслуговування будівель. Питання встановлення сервітуту позивач не ставить. В решті позовних вимог [PERSON] слід відмовити,як безпідставними. З відповідачки стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений як потерпілий 2 категорії ЧАЕС. На підставі ст. ст. 77,78,79, 81,88,90 Земельного Кодексу УРСР(в ред..1970 р.), ст. ст. 316-319,321,386 ЦК України,

Outcome: partial