Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-21 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON]М . звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив договір оренди нежитлового приміщення лісопильного цеху, загальною площею 1227, 2 м2, розташованого за адресою м.Корюківка, Чернігівської області, вул. Дудка, 17, укладений між ним і ТОВ „Ванеса 31 грудня 2009 року розірвати та зобовязати ТОВ „Ванеса звільнити зазначене приміщення. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником цілісного майнового комплексу, що знаходиться у м.Корюківка, Чернігівської області, вул. Дудка,17. На підставі договору оренди передав частину майнового комплексу, а саме приміщення лісопильного цеху, відповідачу в тимчасове оплатне користування на строк 2 роки 11 місяців 29 днів, а саме до 29 грудня 2012 року . Згідно п.5.1 договору оренди орендна плата повинна сплачуватись в розмірі 1000 грн. в місяць. Пунктом 5.2 договору передбачено, що орендна плата сплачується щоквартально готівкою, або іншим способом за попереднім повідомленням Орендаря Орендодавцем. Відповідно до п.7.1 договору відповідач зобовязаний своєчасно здійснювати орендні платежі, проте відповідачем не сплачувалася орендна плата. Крім того, вказує, що відповідач порушив п.7.1.5 договору щодо зобовязання проводити ремонтні роботи лише з дозволу Орендодавця, а також в порушення вимог ч.2 ст.793 ЦК України відповідач нотаріально не посвідчив спірний договір. Оскільки відповідач не виконує умови договору, порушує норми чинного законодавства, просив розірвати спірний договір. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 11.10.2011 року позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю „Ванеса про розірвання договору оренди нежитлового приміщення та звільнення цього приміщення задоволено частково. Зобовязно ТОВ „Ванеса звільнити приміщення лісопильного цеху загальною площею 1227.2м2 розташованого за адресою: м.Корюківка, Чернігівської області, вул.. Дудка,17. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про стягнення з ТОВ „Ванеса на користь [PERSON] судових витрат. Не погоджуючись з даним рішенням, ТОВ „Ванеса подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову [PERSON] відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в даному випадку відсутні підстави для дострокового розірвання договору оренди нежитлового приміщення , визначені статтями 651, 652 ЦК України. Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не дана належна оцінка всім доказам по справі, порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд в порушення вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України не зясував і не зазначив у рішенні, яким саме законом передбачена недійсність такого правочину. Вважає, що посилання суду на ст.793, 794 ЦК України не можна вважати правильним, оскільки зазначені норми закону не містять положень про недійсність правочину. Також, вказує, що суд не звернув уваги на ту обставину, що спірний договір був укладений на строк менше трьох років, а тому не підлягав державній реєстрації Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків. Задовольняючи позов в частині звільнення спірного приміщення, суд першої інстанції виходив з того що договір оренди лісопильного цеху від 31 грудня 2009 року, укладений між [PERSON] та ТОВ „Ванеса є нікчемним, а тому позовні вимоги про його розірвання не підлягають задоволенню. Щодо зобовязання відповідача звільнити спірне приміщення, суд вважав, що вимога позивача про звільнення приміщення є наслідком недійсності нікчемного правочину, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Проте, вказаним вимогам ухвалене по справі судове рішення не відповідає. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частина 1 ст.205 ЦК України вказує, що правочин може вчинятися усно або у письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 793 ЦК України передбачена письмова форма договору найму будівлі або іншої капітальної споруди. Обовязковість нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору найму нерухомого майна, який укладається на строком на три роки і більше визначена ст.ст. 793, 794 ЦК України. Відповідно до приписів ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. По справі встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВЕ №613296 від 01 серпня 2006 року, зареєстрованому в державному реєстрі за №3091, належить майновий комплекс за адресою м. Корюківка, вул.Дудка,17, Чернігівської області (а.с.7-9 ). 31 грудня 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ „Ванеса було укладено договір оренди нежитлового приміщення лісопильного цеху, площею 1227,2м2, розташованого за зазначеною адресою, строком на 2 роки 11 місяців 29 днів, тобто до 29 грудня 2012 року. (а.с.59-67). Пунктом 5.1 договору оренди передбачено, що орендар сплачує орендну плату в розмірі 1000 грн. в місяць, п.5.2 цього договору встановлено, що орендна плата сплачується щоквартально готівкою, або іншим способом за попереднім повідомленням Орендаря-Орендодавцем (а.с.62) З пункту 2.6 договору-оренди вбачається, що Орендодавець, нежитлове приміщення передає в стані, що потребує реконструкції відповідно до технологічного процесу Орендаря. Відповідно до п.7.1.5 цього договору Орендар зобовязується не проводити ремонтних та будівельних робіт без письмового дозволу Орендодавця (а.с.63). З акту приймання передачі в оренду приміщення та узгодження поліпшень до договору оренди від 31.12.2009 року вбачається, що спірне приміщення потребує ремонту у звязку з чим сторони узгодили проведення поліпшень приміщення лісопильного цеху на суму 466069.46 грн. за рахунок ТОВ „Ванеса. [PERSON] в рахунок орендної плати за 2 роки 11 місяців 29 днів передано готівкою кошти в сумі 80000грн.(а.с.68) Відповідно до довідки ТОВ „Ванеса від 15.09.2011 року, відповідач не має боргів по орендній платі за користування спірним приміщенням (а.с.71). Враховуючи, що позивач [PERSON] не довів суду тих обставин на які він посилався, як на підставу своїх вимог, а саме, що відповідач істотно порушив договір і внаслідок завданої цим шкоди значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладанні договору підстав для задоволення позову не має. Посилання позивача на те, що відповідач не сплачував орендну плату за користування спірним приміщенням, спростовується актом приймання передачі в оренду приміщення , відповідно до якого [PERSON] в рахунок орендної плати за 2 роки 11 місяців 29 днів передано готівкою кошти в сумі 80000грн.(а.с.68). Інших доказів щодо заборгованості відповідача по орендній платі за користування не житловим приміщенням суду не надано. Щодо доводів позивача про не узгодження з ним, проведення поліпшень приміщення лісопильного цеху на суму 466069.46 грн. за рахунок ТОВ „Ванеса, то вони спростовуються актом приймання передачі в оренду приміщення та узгодження поліпшень до договору оренди від 31.12.2009 року (а.с.68) . Посилання позивача на те, що між сторонами не укладався договір оренди спірного приміщення, спростовується позовною заявою [PERSON], із змісту якої вбачається, що позивач саме 31.12.2009 року уклав договір оренди спірного приміщення.(а.с.3-6). Оскільки відсутні підстави виписані в зазначених нормах закону для розірвання договору оренди нежитлового приміщення, тому не може бути задоволена вимога позивача і щодо звільнення спірного нежитлового приміщення. За таких обставин, скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню із постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: partial