Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 7 листопада 2007 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають неповнолітнього сина Назарія, [INFO] та сина [PERSON], 22 жовтня 2003 року нарородження, сімейне життя не склалося з відповідачкою, біля двох років тому, шлюб фактично розпапвся, відповідачка постійно виявляла до нього неповагу, систематично вчиняла скандали, на протязі двох років він фактично позбавлений можливості повноцінного спілкування та приймати участь у вихованні малолітнього сина [PERSON], а син [PERSON] використовується відповідачкою як предмет шантажу та постійних вимагань, а тому він вважає подальше збереження шлюбу неможливим, оскільки сумісне життя суперечить інтересам сім'ї, так як перш за все старждають діти, а постійні сварки і брутальні образи унеможливлюють примирення з відповідачем, зухвала поведінка відповідачки тарвмує дітей, не сприяє їх правильному вихованню, наносить морально - психологічні травми і може деформувати їх особистості і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги свого довірителя з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 07 листопада 2007 року в відділі РАЦСу Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1892. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина Назарія, [INFO] та сина [PERSON], 22 жовтня 2003 року нарородження. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивача, представником позивача [PERSON], наданими копією свідоцтва про шлюб, копіями свідоцтв про народження дітей. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини. Так, позивач посилається на те, що він з відповідачкою люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є не можливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляв, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, та інтересам їх дітей а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved