Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Посилався на те, що між кредитною спілкою «Чернівці» та [PERSON] 14.02.2006 року було укладено договір кредитної лінії №210. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав у кредитної спілки кредит в розмірі 52000 гривень з погашенням кредиту щомісячно згідно графіку та зі сплатою відсотків за користування кредитом 39 % річних на фактичний залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення 31 січня 2007 року. В подальшому термін дії кредитного договору було продовжено на підставі додаткової угоди №1 від 16.01.2007 року до 31 січня 2011 року з відсотковою ставкою 36% річних. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань між кредитною спілкою «Чернівці» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №210 від 14.02.2006 року, згідно якого остання передала в іпотеку квартиру №1, що по вул.Мінській, 8 м.Чернівці. На підставі вказаного договору на користь позивача було накладено заборону на відчуження та здійснено реєстрацію в державному реєстрі іпотек №6498801 від 14.12.2006 року. 23 вересня 2008 року [PERSON] померла, правонаступником померлої є [PERSON] Також зазначив, що [PERSON] змінив прізвище на [PERSON], що підтверджує копією свідоцтва про зміну імені. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідачів виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 69274 грн. 70 коп., в тому числі: сума заборгованості за кредитом 51935 грн. 00 коп.; 16301 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1038 грн. 70 коп. індекс інфляції за прострочений період. Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 69274 грн. 70 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру №1, що по вул.Мінській, 8 м.Чернівці із продажем на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, також просив стягнути понесені судові витрати. Під час судового розгляду справи позивач позовні вимоги змінив. Посилався на те, що станом на 27.09.2011 року заборгованість по кредитному договору становить 141675 грн. 00 коп., в тому числі: сума заборгованості за кредитом 51935 грн. 00 коп.; 89740 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 141675 грн. 00 коп. Відповідачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до кредитної спілки «Чернівці» про визнання розірваним договору кредитної лінії з 10.10.2009 року та визнання недійсним договору іпотеки. Посилались на те, що кредитна спілка «Чернівці» скористалась своїм правом на розірвання договору та розірвала його в односторонньому порядку з 10.10.2009 року шляхом повідомлення [PERSON] про це у претензії від 29.09.2009 року. Тому вважають, що кредитний договір слід вважати розірваним з 10.10.2009 року. Також зазначили, що погоджуються з вимогами кредитної спілки про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитом в розмірі 51935 грн. 00 коп. та відсотків за період з липня 2009 року по жовтень 2009 року в сумі 6480 грн. 00 коп., оскільки з 10.10.2009 року договір був розірваний. Крім того, вважають, що кредитна спілка не мала права надавати [PERSON] фінансові кошти у позику під проценти, оскільки він не є членом кредитної спілки, а також у спілки відсутня ліцензія на здійснення вказаних операцій. [PERSON] вказувала на те, що договір іпотеки був підписаний не її матірю, а невідомою особою, а тому на підставі ст.ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України вважає даний договір недійсним. Просили визнати договір кредитної лінії №210 від 14.02.2007 року розірваним з 10.10.2009 року та стягнути з [PERSON] на користь кредитної спілки «Чернівці» одержаний кредит у сумі 51935 грн. 00 коп.; визнати недійсним іпотечний договір №210 від 14.02.2006 року. Представник кредитної спілки «Чернівці» у судовому засіданні первісний позов підтримала та підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Зустрічний позов не визнала. Посилалась на те, що кредитна спілка «Чернівці» до суду з вимогою про розірвання кредитного договору не зверталась та в даний час заперечує проти його розірвання, оскільки зобовязання за кредитним договором виконані не були. Також, заперечувала проти того, що спілкою в односторонньому порядку було розірвано договір, вважає, що факт надіслання претензії [PERSON] про повернення боргу не свідчить про розірвання договору спілкою. Вимогу про визнання недійсним іпотечного договору також не визнала, оскільки вказаний договір був підписаний [PERSON] Просила відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] позов визнав частково з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Зустрічну позовну заяву підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] позов кредитної спілки «Чернівці» не визнала, зустрічну позовну заяву підтримала. Представник відповідачів [PERSON] позов кредитної спілки не визнала з підстав зазначених у зустрічній позовній заяві, просила відмовити в задоволенні позову. Зустрічний позов представник підтримала. Просила задовольнити. Третя особа нотаріус [PERSON] пояснив, що іпотечний договір №210 від 14.02.2006 було підписано [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов кредитної спілки «Чернівці» - підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON]. безпідставний та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.02.2006 року між кредитною спілкою «Чернівці» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №210. Згідно умов договору спілка відкриває позичальнику кредитну лінію, при якій ліміт кредитування визначається у вигляді максимальної суми кредитних коштів, що може знаходитися у користуванні позичальника на будь-яку дату до 31.01.2007 року включно, але не більше ніж 52000 гривень. Строк дії договору становить 12 місяців, тобто з 14 лютого 2006 року по 31 січня 2007 року включно. Плата за користування кредитною лінією становить 39 % річних та нараховується на фактичний залишок заборгованості за кредитом щомісячно в останній робочий день місяця (а.с.67-68, Том№1). Як видно з п.3.5 Договору, при порушенні строків сплати кредиту та/або відсотків більше ніж на пять днів, спілка має право подвоїти відсоткову ставку вказану в п.3.1 Договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Пунктом 5.3 Договору визначено, що спілка має право: достроково розірвати договір, достроково стягнути заборгованість за кредитною лінією повністю та відсотки за користування нею при створенні простроченої заборгованості більше ніж за 1 платіжний період. [PERSON] змінив прізвище на «Рябков», що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с.86). 16 січня 2007 року між кредитною спілкою «Чернівці» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до якої було визначено відсоткову ставку по договору в розмірі 36% річних та визначено строк дії договору по 31.12.2011 року (а.с.70, Том №1). Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок у зобовязанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України \~розмір і порядок одержання \~процентів встановлюється договором. \~ З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. \~ Факт отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] підтверджується видатковими касовими ордерами та заявою на видачу кредитних коштів готівкою (а.с.72-76, 157, Том №1). Дану обставину відповідач [PERSON] не оспорював. Посилання представника відповідачів на ту обставину, що кредитна спілка не мала права надавати [PERSON] фінансові кошти у позику під проценти, оскільки він не є членом кредитної спілки, а також у спілки відсутня ліцензія на здійснення вказаних операцій не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні та спростовується наступними доводами. Так, як було встановлено судом, [PERSON] був прийнятий в члени кредитної спілки «Чернівці», що підтверджується копією наказу про вступ нових членів до кредитної спілки від 14.02.2006 року та заявою [PERSON] про прийняття його в члени кредитної спілки Чернівці (а.с.159, Том №1). Як видно з копії ліцензії №270255 Серії АБ від 23.09.2005 року, кредитній спілці «Чернівці» надано ліцензію на надання фінансових послуг (діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів) (а.с.164). У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача [PERSON] станом на 27.09.2011 року виникла заборгованість по договору, яка становить 141675 грн. 00 коп., в тому числі: сума заборгованості за кредитом 51935 грн. 00 коп.; 89740 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом також встановлено, що 14.02.2006 року між кредитною спілкою «Чернівці» та [PERSON] було укладено іпотечний договір Як вбачається з умов іпотечного договору, [PERSON] виступила майновим поручителем [PERSON]. Предметом іпотеки є квартира №1, що знаходиться в м. Чернівці по вул. Мінській, 8. Іпотека за вказаним договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за договором кредитної лінії №210 від 14.02.2006 року (а.с.79-83, Том №1). З копії спадкової справи №342/2008 відносно майна померлої [PERSON], видно, що єдиним спадкоємцем покійної є її донька [PERSON]. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Із змісту ст.11 Закону України «Про іпотеку» видно, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно зі ст.33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Як вбачається із змісту уточнених позовних вимог, позивачем вимогу про задоволення своїх вимог за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки заявлено не було. Таким чином, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли правовідносини, що випливають із норм спадкового права та договору іпотеки і регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Дані правовідносини є відмінними від тих, які виникають у випадку застосування такого виду зобовязання як порука, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позову кредитної спілки «Чернівці» в частині вимоги стягнення солідарно заборгованості за договором кредитної лінії з [PERSON] не має. Щодо зустрічної позовної заяви [PERSON], [PERSON] слід зазначити наступне. Статтею 651 Цивільного кодексу України визначені підстави для зміни або розірвання договору. Частиною другою статті передбачено випадки розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В той же час ч.3 ст.651 ЦК України зазначає, що і без звернення до суду договір вважається розірваним у силу самого факту односторонньої відмови від договору у повному обсязі чи частково, якщо право на таку відмову встановлено договором. Посилання позивачів [PERSON], [PERSON] на ту обставину, що кредитна спілка «Чернівці» скористалась своїм правом на розірвання договору та розірвала його в односторонньому порядку з 10.10.2009 року шляхом повідомлення [PERSON] про це у претензії від 29.09.2009 року суд вважає необґрунтованим з наступних підстав. Так, судом встановлено, що дійсно 29.09.2009 року кредитною спілкою «Чернівці» на адресу [PERSON] була надіслана претензія у звязку з систематичним порушенням умов договору кредитної лінії, в якій спілка просила відповідача провести розрахунок по кредиту та зазначила, що у випадку невиконання вимоги будуть вважати договір розірваним з 10.10.2009 року (а.с.89, Том №1). Одночасно спілкою було надіслано лист-вимогу на адресу відповідача [PERSON], в якій позивач зазначив. що у випадку невиконання вимоги до 10.10.2009 року, кредитний договір буде розірвано. Проте, як було встановлено судом, позивач кредитна спілка «Чернівці» з вимогою до суду про дострокове розірвання договору кредитної лінії №210 від 14.02.2006 року не зверталась. Представник кредитної спілки «Чернівці» позовну вимогу про дострокове розірвання договору кредитної лінії не визнала, факт розірвання договору кредитної лінії спілкою в односторонньому порядку заперечує. Зважаючи на те, що кредитна спілка «Чернівці» заперечує розірвання Договору нею в односторонньому порядку, а також те, що в даному випадку одна із сторін Договору звернулась до суду з вимогою про його дострокове розірвання, суд вважає, що в даному випадку слід керуватись ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України. Як вбачається із змісту договору кредитної лінії №210 від 14.02.2006 року, право [PERSON] на дострокове розірвання договору ним не передбачено. Суду також не було надано доказів щодо істотного порушення умов договору кредитною спілкою «Чернівці», а тому суд приходить до висновку, що вимога про визнання договору кредитної лінії №210 від 14.02.2007 року розірваним з 10.10.2009 року необґрунтована та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів по справі на підтвердження тієї обставини, що іпотечний договір від 14.02.2006 року було підписано не [PERSON]. Виходячи з наведеного, а також враховуючи те, що укладений між сторонами іпотечний договір не суперечить нормам цивільного законодавства, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, та спрямовані на реальне настання правових наслідків, суд вважає, що відсутні передбачені ст.ст.203, 215, 216 ЦК України підстави для визнання вказаного правочину недійсним. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] безпідставні та задоволенню не підлягають.

Outcome: partial