Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 06.05.2008 р. між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № VE 22433, відповідно до якого сторони за ним погодили, що банк відкриває відповідачу кредитну лінію у сумі 5\~000,00 грн. для поточних потреб та сплати комісійної винагороди за надання кредиту на необмежений строк до розірвання договору відповідачем чи позивачем, а відповідач зобовязується погасити кредит, сплатити за його користування проценти, плату за обслуговування, в сумах строках та на умовах, що передбачені вищевказаним Договором. Відповідно до п.5.3 Договору у випадку зняття готівки в банкоматах та відділеннях банку, відповідач повинен сплатити плату, що встановлена додатком до Договору, а саме 3% від знятої суми, але не менше ніж 10 грн. Згідно з договором за несвоєчасну сплату мінімального платежу нараховується штраф, що визначається додатком до договору, а саме 1 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, позивач виконав зобовязання за договором, надавши відповідачу кредит у сумі 5\~000,00 грн., утім, у порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого склалася заборгованість, розмір якої становить: за кредитом 4\~941,5 грн., по процентах 3\~264,66 грн., плати по кредиту 433,00 грн. Разом з тим, укладаючи договір, сторони за ним погодили право банку розірвати договір у випадку: затримки повної сплати мінімальних місячних платежів по трьом підряд щомісячним рахункам відповідача, порушення будь-якого положення кредитного договору. На виконання умов договору відповідачу було направлено повідомлення з вимогою негайного платежу заборгованості, яка була отримана, утім, зобовязання не виконано, у звязку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач в особі представника повністю підтримав поданий позов, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити позов. Відповідач позов визнала, пояснив утворення заборгованості складним матеріальним становищем, обіцяла погасити заборгованість. Заслухав пояснення сторін та дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення по задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 06.05.2008 р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № VE 22433, відповідно до якого сторони за ним погодили, що банк відкриває відповідачу кредитну лінію у сумі 5\~000,00 грн. для поточних потреб та сплати комісійної винагороди за надання кредиту на необмежений строк до розірвання договору відповідачем чи позивачем, а відповідач зобовязується погасити кредит, сплатити за його користування проценти, плату за обслуговування, в сумах строках та на умовах, що передбачені вищевказаним Договором. Відповідно до п.5.3 Договору у випадку зняття готівки в банкоматах та відділеннях банку, відповідач повинен сплатити плату, що встановлена додатком до Договору, а саме 3% від знятої суми, але не менше ніж 10 грн. Згідно з договором за несвоєчасну сплату мінімального платежу нараховується штраф, що визначається додатком до договору, а саме 1 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Як встановлено судом, позивач виконав зобовязання за договором, надавши відповідачу кредит у сумі 5\~000,00 грн., утім, у порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого склалася заборгованість, розмір якої становить станом на 01.08.2010 р.: за кредитом 4\~941,5 грн., по процентах 3\~264,66 грн., плати по кредиту 433,00 грн. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України Про банки та банківську діяльність); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь ПАТ Універсал Банк заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 01.08.2010 р. становить: за кредитом 4\~941,5 грн., по процентах 3\~264,66 грн., плати по кредиту 433,00 грн. Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на користь позивача підлягають стягненню солідарно з відповідачів судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 86,38 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.

Outcome: approved