Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору про сумісну діяльність та стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 18 січня 2011 року між ним та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір про сумісну діяльність.Предметом договору є ведення спільної діяльності по виробництву товарів ритуального призначення. Пунктом 6.2. договору передбачено, що позивач за договором надає грошові кошти в сумі 9000 доларів США, які передаються згідно акту приймання передачі, підписаного представниками сторін, який є невід'ємною частиною договору. Пунктом 6.1. договору було передбачено, що відповідач зобов'язаний представити виробниче приміщення, устаткування, автотранспорт, матеріальні цінності на суму, що еквівалентна 9000 доларів США. На виконання умов п. 6.2. договору для ведення спільної діяльності позивач передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується актом приймання передачі від 18.01.2011 року. Однак, одразу після підписання договору та отримання грошових коштів відповідач почав уникати спілкування з ним, на телефоні дзвінки не відповідав. З метою проведення спільної діяльності, позивачем на адресу відповідача були направлені вимоги про передачу виробничого приміщення, устаткування, автотранспорту, матеріальних цінностей для введення спільної діяльності. Вказані вимоги залишені відповідачем без задоволення. Не дивлячись на неодноразові звернення позивача, порушуючи умови договору таст. 526 ЦК України, виробниче приміщення, устаткування, автотранспорт, матеріальні цінності на суму, що еквівалентна 9000 доларів США відповідач не передав. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, дії відповідача свідчать про порушення ним умов зобов'язань передбачених договором. Статтею 611 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання, серед яких розірвання договору. Таким чином позивач вважає, що у нього виникло право на розірвання договору. Пунктом 8.3. договору передбачено, що кожна із сторін договору має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або не належного виконання стороною зобов'язань по договору іншої стороною. Враховуючи викладене, позивачем 07.07.2011 року на адресу відповідача було відправлено проект угоди про розірвання договору, але проект угоди було залишено відповідачем без будь якого реагування. Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним , чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, на день звернення до суду, договір на обліку у податкових органах не перебуває, ведення спільної діяльності, яка була предметом договору, не розпочалось, таким чином позивач позбавлений того, на що розраховував при укладанні договору. Отже, не виконання відповідачем умов договору є істотним порушенням, оскільки призвело до того, що позивач позбавлений того, на що розраховував під час укладання договору. Позивач вважає, що відповідач істотно порушив умови договору. Відповідно до приписів ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Пунктом 10.10 договору встановлено, що у разі припинення договору кожній із сторін повертається майно, що вносилось у спільну діяльність. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно (зокрема, грошові кошти) без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України безпідставно набуте майно повертається також і у випадках, коли має місце повернення виконаного однією зі сторін у зобов'язанні. Тому позивач вважає, що він має право вимагати стягнення з відповідача сплачених грошових коштів в сумі 9000 доларів США, що на момент подачі позовної заяви еквівалентно 71740,8 грн., виходячи із розрахунку: 9000 доларів США х 7,9712 (курс НБУ долара США до гривні станом на 04.08.2011 року) = 71740,8 грн. В зв»язку з цим просить постановити рішення, яким розірвати договір про сумісну діяльність від 18.01.2011 року, що укладений між ним та фізичною особою підприємцем [PERSON] Стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 71740,8 грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] по довіренності [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, вказаних в позовній заяві та просив позов задовольнити повністю, судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідач фізична особа - підприємець [PERSON], його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, підтримали заперечення на позов, подані 15.09.2011 року та просили в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, обєктивного та всебічного їх дослідження вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір про сумісну діяльність.Предметом договору є ведення спільної діяльності по виробництву товарів ритуального призначення. Пунктом 6.2. договору передбачено, що позивач [PERSON] надає грошові кошти в сумі 9000 доларів США, які передаються згідно акту приймання передачі, підписаного представниками сторін, який є невід'ємною частиною договору. Пунктом 6.1. договору було передбачено, що відповідач ФОП [PERSON] зобов'язаний представити виробниче приміщення, устаткування, автотранспорт, матеріальні цінності на суму, що еквівалентна 9000 доларів США. На виконання умов п. 6.2. договору для ведення спільної діяльності позивач [PERSON] передав відповідачу ФОП [PERSON] грошові кошти, що підтверджується актом приймання передачі від 18.01.2011 року. Однак, одразу після підписання договору та отримання грошових коштів відповідач почав уникати спілкування з позивачем. Доводи відповідача про те, що позивач зобов»язаний суду довести вказані обставини, не можуть стати підставою для відмови в позові. Позивачем з метою проведення спільної діяльності, на адресу відповідача були направлені вимоги про передачу виробничого приміщення, устаткування, автотранспорту, матеріальних цінностей для введення спільної діяльності. Вказані вимоги залишені відповідачем без задоволення. Доводи відповідача про те, що згідно договору оренди виробничого приміщення, який укладено між ним та ВАТ «Фірма Будкомплект» від 27.09.2010 року, він виконав умови договору про сумісну діяльність, не можуть стати підставою для відмови в позові. Договір оренди приміщення укладений 27.09.2010 року, а договір про спільну діяльність тільки 18.01.2011 року, тобто раніше, ніж договір про сумісну діяльність. Також не підтверджені будь-якими доказами доводи відповідача про те, що на виконання умов договору він надав належний йому автомобіль, матеріальні цінності. Не можуть бути покладені в основу судового рішення доводи відповідача про те, що вклад відповідача в спільну діяльність являє собою приміщення, устаткування, автотранспорт, матеріальні цінності, що еквівалентно вкладу позивача в сумі 9000 доларів США. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів з приводу надання устаткування, автотранспорту та інших матеріальних цінностей. Посилання відповідача на те, що спільна діяльність з позивачем полягає у виробництві речей, що мають індивідуально визначені родові ознаки і потребують сировини для їх виготовлення, значна сума коштів була затрачена на придбання деревини на суму 36000 грн., суд вважає неспроможними, поскільки дане придбання сировини не погоджено з позивачем і не надано доказів з приводу того, що відповідач купив деревину саме на виконання договору про сумісну діяльність. Відповідно до ч.2 ст.1130 ЦК України спільна діяльність може здійснюватись на основі об'єднання вкладів учасників, тобто в формі простого товариства. Згідно зі ст.1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками. Не дивлячись на неодноразові звернення позивача, порушуючи умови договору таст. 526 ЦК України, відповідач свої зобов»язання по договору не виконав. Згідно ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, дії відповідача свідчать про порушення ним умов зобов'язань передбачених договором. Ст. 611 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання, серед яких розірвання договору. Таким чином суд вважає, що у позивача виникло право на розірвання договору. Пунктом 8.3. договору передбачено, що кожна із сторін договору має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання стороною зобов'язань по договору іншої стороною. Судом встановлено, що позивачем 07.07.2011 року на адресу відповідача було відправлено проект угоди про розірвання договору. Однак зазначений проект угоди було залишено відповідачем без будь відповіді. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним , чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, на день звернення до суду, договір на обліку у податкових органах не зареєстрований (лист ДПІ м.Черкаси №41823\\17-114 від 23.09.2011 року), ведення спільної діяльності, яка була предметом договору, не розпочалось. Таким чином позивач позбавлений того, на що розраховував при укладанні договору. Отже, не виконання відповідачем умов договору є істотним порушенням, оскільки призвело до того, що позивач позбавлений того, на що розраховував під час укладання договору. Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Пунктом 10.10 договору встановлено, що у разі припинення договору кожній із сторін повертається майно, що вносилось у спільну діяльність. Крім цього згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно (зокрема, грошові кошти) без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України безпідставно набуте майно повертається також і у випадках, коли має місце повернення виконаного однією зі сторін у зобов'язанні. Тому суд вважає, що договір необхідно розірвати, а з відповідача на користь позивача стягнути кошти в сумі 71\~740 грн. 80 коп. (9000 доларів США х 7,9712 (курс НБУ долара США до гривні станом на 04.08.2011 року) = 71740,8 грн.) Також з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача [PERSON] на підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати . Згідно квитанції №12 від 04.08.2011 року позивачем при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір в сумі 717 грн. 50 коп., по квитанції №13 від 04.08.2011 року - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Всього позивачем сплачено судових витрат на суму 837 грн. 50 коп. ( 717 грн. 50 коп. + 120 грн. = 837 грн. 50 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved