Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

16.06.2011 року позивач [PERSON] звернувся до Варвинського районного суду з позовною зая\-вою про визнання недійсним договору позики та розписки, цотивуючи свої вимоги тим, що 23.04.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики та одночасно підписана розписка лише про наміри отримати в борг від останнього грошові кошти в розмірі 19532 грн.00 коп. Обставини, які зумовили необхідність оформлення позики на вище зазначену суму, позивач аргу\-ментував необхідністю збільшення статутного фонду товариства, співвласниками якого також були [PERSON] та [PERSON] Оскільки в позивача відповідної суми коштів не було, він їх вирішив позичити в [PERSON], в звязку з чим і був підписаний договір позики та надана розписка. Після підписання доку\-ментів, відповідач запропонував отримати грошові кошти, які знаходилась у нього вдома, проте, позивач відмовився, домовившись з останнім про передачу грошових коштів безпосередньо в фінансовій установі під час внесення їх банківській рахунок для збільшення статутного фонду товариства. В подальшому, позивач, обговоривши з співзасновником товариства [PERSON] про необхід\-ність збільшення статутного фонду, остаточно вирішили відмовитись від попередніх домовленостей, а збільшення розміру статутного фонду вирішили здійснювати виключно за рахунок отриманих прибутків від діяльності товариства. За результатами прийнятого остаточного рішення щодо фінансової діяльності товариства, позивач зателефонував до [PERSON] та запропонував зустрітись для знищення договору позики і наданої ним розписки, проте останній повідомив, що він самостійно їх знищить. В звязку з тим, що фактичної передачі позикодавцем грошових коштів позичальнику не було, а ві\-дповідач, незважаючи на зобовязання взяті на себе щодо знищення договору позики та розписки, їх не виконав, позивач просив суд визнати недійсними договір позики та розписку від 23.04.2010 року. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з підстав викладе\-них в цивільному позові, наполягали на їх задоволенні, беззаперечно визнавши факт підписання оскаржу\-ваного договору позики грошей та розписки від 23.04.2010 року /а.с.6-7/. Відповідач та його представник в судовому засіданні категорично заперечували щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи безпідставністю заявлених позовних вимог/а.с. 17-18/. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сто\-рін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослі\-дження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, зви\-чаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає у вільному вияв\-ленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того саму роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути пред\-ставлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем ви\-значеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1051 ЦК позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що гро\-шові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількос\-ті, ніж встановлено договором. За змістом ч.2 ст.1051 ЦК, при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укла\-дення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з пози\-кодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошевість такого договору не може ґрунтуватись на по\-ясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами /ч.2 ст.58, ст.59 Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2010 року між сторонами по справі було укладено договір позики грошей, відповідно до якого відповідач передав, а позивач [PERSON] отримав 19 532 грн. Згід\-но п.2 договору від 23.04.2010 року, повернення позиченої суми повинно бути здійснено позивачем не пізніше 23.04.2011 року, але останній у визначений строк борг не повернув. Положенням п.6 укладеного договору визначено, що договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами розписки про передачу-прииняття грошової суми. Факт одержання 23.04.2010 року позивачем грошових коштів в сумі 19 532 грн. від відповідача підтверджується і наданою ним розпискою, яка ніким не оспорюється. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені пе\-вними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином належним чином підписані договір позики грошей та розписки, відповідно до вимог ЦК України, є допусти\-мими доказами, які можуть підтверджувати обставини отримання позивачем позики в сумі 19 532 гон. і безпідставність предявлених до [PERSON] позовних вимог. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання, що він безпосеред\-ньо був присутній під час підписання сторонами по справі оскаржуваного договору позики, проте з умова\-ми дану правочину він ознайомлений не був і факту передачі грошових коштів відповідачем [PERSON] В В безпосередньо не бачив. -> 7 Даючи оцінку показанням свідка про безгрошевість договору позики, за умови беззаперечного під\-твердження як позивачем так і відповідачем факту написання розписки, суд приходить до висновку що до його показань слід віднестись критично, оскільки на розгляд суду не надано жодного належного та допус- тимого доказу, що договір позики грошей або ж розписка була написана позивачем під впливом обману насильства, або під впливом тяжкої обставини /ст.ст. 230 - 233 ЦК/. У' Згідно із ч. 3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК. Обставини визнані сторонами, згідно із ч.1 ст.61 ЦПК доказуванню не підлягають. Відповідно до вимог ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та в межах предявлених позовних имог, суд приходить до переконання, що наявні беззаперечні правові підстави вважати, що між сторона\-ми був укладений договір позики та розписка, а відтак позовні вимоги [PERSON] щодо визнання дого\-вору позики недійсним задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed