Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-26 00:00:00

У березні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що він, під час перебування у шлюбі із [PERSON], проводив будівництво обєктів нерухомого майна на земельній ділянці, яка належала останній. У цей час в користування було взято у [PERSON] щит-сейф й встановлено у літній кухні. У подальшому [PERSON] за договором купівлі-продажу реалізувала належну їй земельну ділянку. Фактично до [PERSON] перейшли й усі споруди на цій ділянці. Спірний щит-сейф належав [PERSON] й не міг бути предметом купівлі-продажу, оскільки [PERSON] не була уповноважена ним розпоряджатися. Між тим, [PERSON] відмовився повертати [PERSON] належний тому щит-сейф або ж компенсувати його вартість, а тому позивач [PERSON] був вимушений придбати цей щит-сейф задля збереження власної репутації порядної людини. Набувши речові права на спірне майно [PERSON] вже від свого імені звернувся до [PERSON] із вимогою повернути щит-сейф, однак останній знову ж таки відмовився це зробити. Просить суд витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] щит-сейф й повернути його. У подальшому позовні вимоги [PERSON] змінив й остаточно просить суд стягнути із [PERSON] й [PERSON] по ? частині вартості щита-сейфа, а саме по 300 грн. 00 коп. із кожного. При цьому вказується, що щит-сейф ним придбано після розлучення із [PERSON], а тому він є єдиним власником цього майна. Оскільки відповідач [PERSON] дав у судовому засіданні пояснення про те, що спірний щит-сейф він демонтував й у подальшому сейф зник, то цей відповідач повинен компенсувати половину вартості щита-сейфа. Іншу половину вартості щита-сейфа повинна компенсувати відповідач [PERSON], яка винна у реалізації цього майна не маючи відносно нього жодних прав. Судом за клопотанням позивача [PERSON] змінено процесуальне становище третьої особи [PERSON] на співвідповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав й просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав й просив у його задоволенні відмовити. При цьому він пояснив, що щит-сейф дійсно був встановлений у літній кухні, що розміщена на придбаній ним земельній ділянці, однак він його демонтував й виніс на подвіря. У подальшому щит-сейф зник і про місце його знаходження йому нічого не відомо. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. У судовому засіданні третя особа [PERSON] позов підтримав й просив його задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] й [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із липня 2001 року грудень 2008 року. 15 червня 2007 року [PERSON] уклала із [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,121 га, по вулиці Вишневій в селі Требухів Броварського району Київської області (а.с.16). Цей правочин посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON] 15 червня 2007 року й внесено до реєстру за номером 5639. Судом встановлено, що на вказаній земельній ділянці на час її продажу були збудовані будівлі. У судовому засіданні позивач [PERSON], будучи допитаним в якості свідка, дав покази про те, що в літній кухні було вмонтовано щит-сейф [PERSON], який надавався лише у користування. Цей щит-сейф не було повернуто власнику, а тому він вимушений був розрахуватися із [PERSON], компенсувавши останньому вартість цього щита-сейфа. Відповідач [PERSON] не повідомила під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, що на цій ділянці знаходяться речі, які їй не належать. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно в літній кухні, яка збудована на придбаній ним земельній ділянці по вулиці Вишневій в селі Требухів знаходився щит-сейф. Ним було демонтовано цей щит-сейф й залишено на земельній ділянці. У подальшому цей щит-сейф з невідомих для нього обставин зник. У судовому засіданні третя особа [PERSON], будучи допитаним в якості свідка, дав покази про те, що ним дійсно свого часу було надано в користування [PERSON] щит-сейф. У подальшому йому стало відомо про продаж земельної ділянки [PERSON] й належний йому щит-сейф не було повернуто. З метою уникнення конфлікту йому було компенсовано [PERSON] вартість щита-сейфа, про що складено відповідні документи. Як вбачається із копії накладної субєкта підприємницької діяльності [PERSON] від 12 липня 2004 року (а.с.18) [PERSON] придбав у неї сейф-щит, вартістю 600 грн. 00 коп. З копії письмової розписки [PERSON] від 29 листопада 2010 року та договору дарування від 26 липня 2010 року видно, що належний йому щит-сейф він дарує [PERSON] (а.с. 19, 96). Таким чином, [PERSON] набув права власника щодо щита-сейфа, який був встановлений в літній кухні по вулиці Вишневій в селі Требухів Броварського району Київської області. Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 328, 386, 387 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що спірний щит-сейф демонтовано [PERSON] й у подальшому він зник, то суд приходить до висновку про задоволення позову до цього відповідача, оскільки саме з вини останнього завдано матеріальних збитків власнику щита-сейфа, яким є [PERSON] Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування половини вартості щита сейфа слід відмовити через необґрунтованість заявлених позовних вимог. З огляду на викладене із [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 600 грн. 00 коп. в рахунок компенсації вартості щита-сейфа відносно якого останній набув право власності. На підставі викладеного та

Outcome: partial