Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-03 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому зазначала про те, що з 2006 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у неї із [PERSON] не склалося. У них виявилися різні характери та вкрай суперечливі погляди на життя і права та обовязки подружжя. Вони перестали розуміти один одного. Подружні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу вони дітей не мають. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. До суду надійшла заява [PERSON], про те, що він погоджується на розірвання шлюбу з [PERSON] Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружилися 26 червня 2006 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено запис № 310. Прізвище після одруження: чоловіка - Лесик, дружини - Лесик (а.с.5). Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідач заявлений до нього позов визнав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, позивач переконана, що подальше спільне життя є неможливим, то позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальп збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом ч.2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстраи актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сил надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтями 79, 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких зокрема відноситься й витрати на інформаційно-технічне забезпечення. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила не стягувати з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved