Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожнього-транспортної пригоди та моральної шкоди шляхом стягнення з відповідачів 2459, 26 гривень матеріальних витрат та 20 000 гривень моральної шкоди, посилаються на те, що 02 вересня 2010 року відповідач [PERSON] керуючи автобусом "Богдан" в м. Тернополі по вул. Степана Бандери 25 листопада 2010 року відповідач не вжив своєчасних заходів до зупинки автобуса та застосував екстрене гальмування, й позивачку знесло з пасажирського крісла і остання вдарилася об частини салону автобуса. Внаслідок ДТП [PERSON] спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості з тривалим розладом здоров'я, що спричинило позивачці фізичні та душевні страждання, однак відповідач [PERSON] не відшкодував витрат на лікування та відновлення здоровя позивачки, а тому [PERSON] просить стягнути з нього понесені витрати на лікування в сумі 2 450 гривень та 20 000 гривень компенсації завданих моральних страждань просить [PERSON] стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як власника джерела підвищеної небезпеки. В судовому засіданні 14 грудня 2011 року судом прийнято до розгляду уточнення позовних вимог [PERSON]Я, поданих через канцелярію суду, згідно яких остання виключила із складу відповідачів [PERSON] «Страхова група ТАС»та просить суд захистити її цивільне право шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки 2459, 26 гривень відшкодування понесених матеріальних втрат, 8000 гривень завданої моральної шкоди та з відповідачки [PERSON] 7000 гривень завданої моральної шкоди. Надалі, за заявою позивачки від 13.01.2012 року, ПрАТ "СГ ТАС" 06 лютого 2012 року виплатила останній страхове відшкодування в сумі 1130 гривень, за клопотанням [PERSON] ПАТ "СГ ТАС" залучено до участі у справі в процесуальному статусі співвідповідача, й судовому засіданні 24.02.2012 року позивачка остаточно просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму понесених матеріальних втрат, що обраховується як різниця маж первісною сумою позову 2459, 26 гривень за мінусом виплаченої ПрАТ "СГ ТАС" страхової суми 1130 гривень, тобто 1329, 26 гривень; стягнути з ПрАТ "СГ ТАС" завдану моральну шкоду в межах ліміту суми, розмір якої визначено ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стягнути з відповідача [PERSON] 6750 гривень завданої моральної шкоди та з [PERSON], як власника джерела підвищеної небезпеки , 5740 гривень завданої моральної шкоди. Позивачка, уточнені позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на мотиви, викладені в заяві. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні зазначили, що на їх думку завдану в ДТП, з вини [PERSON], позивачці матеріальну шкоду та моральну шкоду в межах ліміту відповідальності, встановленого ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід стягнути з страховика, а при вирішені остаточного розміру завданої моральної шкоди відповідач покладається на думку суду. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні дотримується аналогічної думки вважаючи, що завдану в ДТП з вини [PERSON] позивачці матеріальну шкоду та моральну шкоду в межах ліміту відповідальності, встановленого ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»слід стягнути з страховика, а в разі визначення моральної шкоди в розмірі, що перевищує встановлений законом ліміт, то відповідачка [PERSON] просить суд врахувати, що на її думку позивачка сама постраждала в міру своєї необережності, як пасажирка, на час досудового слідства у кримінальній справі, порушеній за фактом ДТП, відповідачка [PERSON] сама важко переживала, постійно лікувалася, як амбулаторно так і стаціонарно, з лютого 2010 року [PERSON] звільнила останнього водія автобуса, з грудня 2010 року вона внаслідок важкого фізичного стану не займається підприємницькою діяльністю, крім того [PERSON] є матір'ю двох дітей, яких виховує без чоловіка, 22.05.2008 року перенесла операцію на фолікулярний рак та є інвалідом 2 групи в потребує сама постійного лікування. Відповідач ПрАТ СГ ТАС в судове засідання не забезпечив явку представника, заперечень проти заявленого позову суду не направив, хоча відповідач своєчасно повідомлявся судом про час і місце судового розгляду. Судом встановлено наступні обставини: Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2011 року, закрито кримінальну справі стосовно [PERSON] про обвинувачення останнього за ч.2 ст. 286 КК України й звільнено останнього від кримінальної відповідальності на підставі п. "є" ст. 1 ЗУ "Про амністію" від 08 липня 2011 року. З змісту постанови суду вбачається, що [PERSON] обвинувачувався в тому, що 02 вересня 2010 року, близько 12 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автобусом "Богдан" д.н.з. [NUMBER], у м. Тернополі їхав дорогою про проспекту [PERSON] від центру міста в напрямку Збаразького кільця. На дорозі, що має дві смуги для руху в одному напрямку, в порушення вимог п.11.5. ПДР України, [PERSON] їхав крайньою лівою смугою. Наближаючись до перехрестя пр. [PERSON] з вулицями Шопена і Татарська, [PERSON], в порушення п.2.3.(б) ПДР України, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою щоб в разі її зміни вчасно відреагувати він не виконав вимог п.1.5. ч.1 п.1.7. ПДР України, згідно з якими дія або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку або перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; водії зобовязані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності. Оскільки [PERSON] своєчасно не вжив заходів до зупинки автобуса при проїзді пішохідного переходу та різко застосував екстрене гальмування, безпосередньо перед пішохідним переходом, пасажир автобуса [PERSON] не втрималася на кріслі та впала. Внаслідок ДТП остання отримала закритий компресійний перелом тіла першого поперекового хребця і синець попереково крижової ділянки справа, які кваліфікуються, як середньої тяжкості за ознакою тривалого більше 21 дня розладу здоров'я. При цьому порушення водієм автобуса ПДР України перебуває в прямому причинному звязку з настанням ДТП та заподіянням [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень. А тому, з цієї причини, позивачка [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 02 вересня 2010 року по 24.09.2010 року 24л\\дні з діагнозом закритий компресійний перелом без порушення функції спинного мозку та травматологічний поліартрит, прогресуючий перебіг 2 ступеня. Перелік медикаментів придбаних за власний рахунок: рентген плівка 18*124 2 шт, МРТ хребта 1 шт, кетанов 17 ампул, наклофен - 20 ампул, нервіплекс 2.0. 20 ампул, фуросемід 8 табл., ношпа 2.0. 1 ампула, баралгін 5.0. 1 ампула. Дане стверджується змістом довідки №508 від 04.04.2011 року Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги. Крім того, згідно змісту довідки №202 від 24.03.2011 року, виданої міською комунальною лікарнею №3, вбачається, що [PERSON] з 10.11.2010 року по 19.11.2010 року перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні ортопедії та травматології й за власні кошти нею було придбано наступні медикаменти пентоксифілін 5.0. в кількості 5 одиниць, фіз. розчин 0,9%2000 в кількості 5 одиниць, розч. Мідокалм 2.0. в кількості 10 одиниць, розчин Нервіплекс 2.0. в кількості 6 одиниць, розч. Актовегін 2.0. в кількості 10 одиниць, розч. Дексалгін 2.0. в кількості 10 одиниць та розч. Нуклео УМФ 2.0. в кількості 3 одиниць Також, з лікувальною метою, позивачці було призначено носіння ортопедичного корсета і ліжковий режим на відповідному ортопедичному матраці. А тому [PERSON] їх придбала, про що свідчить накладана ПМП "Разан" від 23.09.2010 року на суму 242, 45 гривень, квитанція №233 від 10.09.2010 року на придбання корсета, та товарний чек від 24 вересня 2010 року на суму 145 гривень за придбання матрацу. Вирішуючи підставність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього понесених позивачкою матеріальних витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається зі змісту ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відтак вина [PERSON] в заподіянні внаслідок ДТП шкоди здоров'ю позивачки, визнається сторонами спору, а тому доказуванню не підлягає. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовуються Законом України №1961-IV від 01.07.2004 року «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»із змінами та доповненнями (далі Закон №1961-IV) Відповідно до ст..17 Закону №1961-IV на підтвердження укладання договору страхування цивільної відповідальності за шкоду заподіяну третім особам, страховик надає страхувальнику страховий поліс та спеціальний знак державного зразка, який затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Відповідно поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №ВЕ\\3495859 від 01.03.2010 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON], яким керував [PERSON], застрахована з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну здоровю та життю 51 000 гривень, у ПрАТ "Страхова група ТАС" . За заявою позивачки від 13.01.2012 року про виплату завданої в ДТП матеріальної та моральної шкоди, ПрАТ "Страхова група ТАС" 06.02.2012 року здійснила страхову виплату [PERSON] кошти в сумі 1130, 89 гривень в компенсацію завданого матеріального збитку, що стверджується наявною у справі копією виписки з рахунку ТОУ АТ "Ощадбанк". Як пояснила в судовому засіданні [PERSON] в Тернопільській філії страхової компанії їй пояснили, що моральну шкоду їй буде відшкодовано лише в разі ухвалення судом відповідного рішення. Разом з тим судом встановлено, що винна в ДТП особа - [PERSON], керував автобусом "Богдан" як водій, що перебував в трудових відносинах з СПД [PERSON] - власником вищезазначеного транспортного засобу. Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»від 27.03.1992 року (із змінами) наголошує судам на тому, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем джерела (шофер, машиніст, оператор, тощо.) А тому, оскільки суд розглядає справу

Outcome: partial