Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-14 00:00:00

21 лютого 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 26 березня 2010 року помер її дід [PERSON], який за своє життя залишив на її імя заповіт. У встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки про існування заповіту дізналася лише у грудні 2010 року від доньки померлого [PERSON]. Просила визнати причину пропуску нею строку для прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк в два місяці після набрання рішенням законної сили для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Від Другої [PERSON] державної нотаріальної контори до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника. За згодою позивача розгляд справи проводився за відсутності осіб, що не зявилися у судове засідання. У судовому засіданні 15 серпня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено 19 серпня 2011 року. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підставою звернення позивачки із позовом до суду є захист її особистих прав та майнових інтересів, повязаних із правом спадкування, у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Суд вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 16 березня 2010 року у м.Дніпропетровську (а.с.7). За своє життя залишивши посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1383 заповіт від 03 липня 2009 року, яким заповідав [PERSON] належний йому на праві власності садовий будинок № 67 та земельну ділянку площею 0,048 га, що знаходяться в садівничому товаристві «Парус», розташованих на території Марївської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області (8-9, 28). На час смерті [PERSON] проживав у [INFO] разом із донькою [PERSON], зятем [PERSON] та онуком [PERSON] (а.с.32). Позивачка [PERSON] постійно проживає у [INFO] (а.с.13). Згідно ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із витребуваної судом від Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори копії спадкової справи (а.с.18-48), пояснень позивачки у судовому засіданні, [PERSON] у встановлений законом строк спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не прийняла, оскільки на момент смерті [PERSON] з ним не проживала, а про наявність складеного заповіту дізналася вже після спливу встановленого строку від доньки померлого - [PERSON], яка також на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 23 грудня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6716 є спадкоємицею ? частки [ADDRESS]. Згідно ч.3 ст.1272 ГК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, з позиції належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності надані позивачем у підтвердження викладених доводів докази, приходить до висновку щодо доведеності поважності причин, за яких позивачка дійсно пропустила строк для прийняття спадщини, приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог та їх законності, надавши [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, достатній для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, рівний двом календарним місяцям з часу набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved