Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

31.05.2011 року [PERSON] звернулася до суду в порядку ст. 65 СК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», [PERSON], третя особа - [PERSON] про визнання договору поруки недійсним, в обґрунтування якого зазначила, що 27.05.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився за виконання [PERSON] в повному обсязі усіх зобовязань, що виникли за кредитним договором № 01/22/ЕК/2008-980 від 27.05.2008 року. Посилаючись на те, що вона є дружиною [PERSON], який без її згоди уклав спірний договір, що виходить за межі дрібного побутового, просила визнати його недійсним, оскільки укладенням такого договору порушені її права та права неповнолітньої дитини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що договір поруки не може бути визнаний недійсним з підстав на які посилається позивач, оскільки договір поруки не тягне за собою майнових зобовязань для позивача і в разі порушення його умов або настання передбачених останнім наслідків буде мати місце індивідуальна відповідальність третьої особи, зокрема в межах виключно майна, що належить їй на праві особистої приватної власності. \~ Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, суд розглянув справу у їх відсутність, про що не заперечували представники сторін, які зявились в судове засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ПАТ КБ «Надара», дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.11.1988 року (а.с. 4) і є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 7). 27.05.2008 року був укладений договір поруки відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобовязання солідарно із [PERSON] відповідати перед ПАТ КБ «Надра» за неналежне виконання або невиконання останнім договірних зобовязань згідно кредитного договору № 01/22/ЕК/2008-980, укладеного 27.05.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та \~[PERSON] (а.с. 5). Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30.06.2011 року з [PERSON] та [PERSON] стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 35800,80 грн. та у дольовому порядку судові витрати по справі. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. \~ Зі змісту наведеної норми вбачається, що порука є угодою щодо прийняття особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане боржником. \~ Таким чином, суд приходить до висновку, що порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка потребує дотримання вимог ч. 3 ст. 65 СК України, оскільки змістом поруки є не майно, а відповідальність особи (поручителя) за порушення боржником своїх зобов'язань перед іншим суб'єктом, а тому договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Враховуючи наведене, згода позивача на укладення її чоловіком договору поруки не є обовязковою, договір поруки укладено з дотриманням вимог ст. 203 ЦК України, у звязку з чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed