Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-30 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення в житлову квартиру та зобовязання не створювати перешкоди в користуванні житловим приміщенням посилаючись на те, що вона з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі з 29.03.2001 року по 12.10.2002 року. Повторно між ним був укладений шлюб 19.11.2004 року, який був розірваний за рішенням суду 05.10.2007 року. В період фактичного проживання однією сімєю 30.01.2004 року відповідачем була куплена квартира № 3, розташована в будинку № 41 по вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області в якій вона була зареєстрована по теперішній час. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06.07.2009 року за нею було визнано право власності на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою:. м. Родинське, вул. Краснолиманська, 41/3, а за відповідачем визнано право власності також на 1/2 частку вказаної квартири. На теперішній час відповідач перешкоджає їй проживати за вказаною адресою, змінив замки в квартирі і вона змушена тимчасово проживати із своїм неповнолітнім сином за адресою: м. Родинське, вул. Залізнична, 76, а тому просить суд вселити її в 1/2 частку квартири № 3, розташовану в будинку № 41 по вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області та зобовязати відповідача не створювати їй перешкоди в користуванні 1/2 часткою житлової квартири і передати їй ключі від жилої квартири. Судові витрати по справі покалсти на відповідача. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, відповідач позов не визнав і пояснив, що хоча квартира була куплена ним в період фактичного проживання однією сімєю з [PERSON], але на його кошти. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 29.03.2001 року по 12.10.2002 року. Повторно між ним був укладений шлюб 19.11.2004 року, який був розірваний за рішенням суду 05.10.2007 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 07.12.2004 року (а.с. 8). В період фактичного проживання однією сімєю 30.01.2004 року відповідачем була куплена квартира № 3, розташовану в будинку № 41 по вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області, в якій позивачка зареєстрована по теперішній час (а.с. 19). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06.07.2009 року (а.с. 11) за позивачкою було визнано право власності на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою:. м. Родинське, вул. Краснолиманська, 41/3, а за відповідачем визнано право власності також на 1/2 частку вказаної квартири. Цей факт також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП Бюро технічної інвентаризації м. Красноармійська(а.с. 10) та технічним паспортом на квартиру № 3, в будинку № 41 на вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області (а.с. 12-13). Після розлучення в 2007 році позивачка та відповідач посварилися, у звязку з чим відповідач в вищевказаній квартирі в вхідних дверях змінив замки і не став пускати позивачку з дітьми для проживання в квартирі, що підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником жилим будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності і власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, відповідач порушив права позивачки та права неповнолітньої дитини на користування та проживання у житловому приміщенні в якому вони зареєстровані, оскільки відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло та ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову [PERSON] про зобовязання відповідача не створювати їй перешкоди в користуванні 1/2 частки житлової квартири та вселити її в квартиру № 3, що розташована в будинку № 41 по вул. Краснолиманській у м. Родинське Донецької області, зобовязавши відповідача передати позивачці ключі від цієї квартири.

Outcome: approved