Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

В липні 2009 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначав, що 24.12.2010 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру № 6 в буд.№ 75 по вул.. Леніна в м. Вознесенську, яка належала їй на підставі Свідоцтва 1998 року. На випадок своєї смерті [PERSON]Є залишила заповіт, яким все своє майно заповідала дочкам [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, шляхом подання відповідної заяви. Маючи намір оформити право власності на квартиру, заявник звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори, але нотаріусом було встановлено що в Свідоцтві про право на спадщину за законом імя по-батькові матері зазначене як «Єремеївна, а відповідно свідоцтва про смерть «Єреміївна. В звязку з чим нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON]Ф підтримали свою заяву повністю. Представник заінтересованої особи Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, при цьому заперечує проти задоволення вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях.. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2010 року померла мати заявника [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 131623, видане 27 січня 2011 року.) На випадок своєї смерті мати заявника залишила заповіт, що був посвідчений державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори 05.08.1998 року, яким все своє майно заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних долях кожній. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS], що належала їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори 20.08.1998 року та зареєстроване в реєстрі права власності на нерухоме майно 07.07.2008 року. В судовому засіданні було встановлено, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою за заявою про прийняття спадщини [PERSON] (довідка Першої Вознесенської ДНК від 18.07.2011 року № 661/01-16). Друга спадкоємиця [PERSON] звернулася з заявою про відмову від прийняття спадщини. ( довідка державного нотаріуса від 05.08.2011 року № 740/01-16.) Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в звязку з тим, що в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 20.08.1998 року по-батькові власниці вказано Єремеївна, тоді як в заповіті спадкодавці та свідоцтві про смерть по-батькові спадкодавці Єреміївна, в звязку з чим нотаріусом було рекомендовано заявнику звернутися до суду для встановлення факту належності право встановлювального документу [PERSON]. (довідка розяснення державного нотаріуса « 605/02/14 від 04.07.2011 року.) Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 4 Постанови передбачено, що справи про встановлені фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами, в тому числі і безпосередньо заінтересованих у цьому осіб. Оскільки даний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення майнових прав у заявника, а саме виникнення права власності на спадкове майно, то суд приходить до висновку, що заявник має юридичну зацікавленість у встановлені факту належності свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та справа ініційована заявником в суді правомірно. Факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме Свідоцтва про право на спадщину за законом, що було видане 20.08.1998 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори підтвердився в судовому засіданні слідуючими доказами: -Свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 131623, видане 27.01.2011 року відділом ДРАЦС по м. Вознесенську, згідно якого по-батькові особи зазначено «Єреміївна»; -Заповітом, що був посвідчений 25.08.1998 року державним нотаріусом Першої ДНК, згідно якого по-батькові особи зазначено «Єреміївна» ; Таким чином заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved