Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Країна» недоплачену суму страхового відшкодування 51013,40 гривень та витрати, пов,язані зі знаходженням автомобіля під час ремонту в ремонтній зоні СТО в сумі 18172,73 гривень. Позивач посилався на слідуюче: 30 квітня 2008 року між ним та відповідачем «СК «Країна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого був автомобіль [NUMBER]. 28 грудня 2008 року за участю застрахованого транспортного засобу стався страховий випадок, передбачений п. 6.3.1 Договору – дорожньо-транспортна пригода. Виконуючи вимоги п.п. 14, 15 вказаного договору він негайно повідомив про це Страхову компанію «Країна» та звернувся з письмовою заявою. Відповідно до рахунку СТО номер 107 від 29 січня 2009 року вартість відновлювального ремонту та пошкоджених деталей автомобіля складає 98898,02 гривень без ПДВ. Порушуючи умови п. 6.2 договору, відповідач залишив рахунок без будь-якого розгляду та узгодження. Після цього відповідач самостійно, застосовуючи більш вигідні для нього умови, ані ж передбачено п. 6.2 вказаного договору притягнув для визначення розміру шкоди спеціаліста ТОВ «Декра-Експерт». Відповідно до звіту вказаного ТОВ вартість відновлювального ремонту складає 91190,60 гривень. У зв,язку з тим, що вказаний автомобіль був придбаний у кредит, виконуючи вимоги договору, відповідач направив на адресу ТОВ «Банк «Просто Фінанс» запит про перерахування страхового відшкодування з зазначенням суми страхового відшкодування на підставі документів, що підтверджують вартість матеріальної шкоди. Кредитний комітет Банку прийняв рішення про перерахування страхового відшкодування на свій рахунок для погашення кредитної заборгованості у розмірі, що відповідає вартості матеріальної шкоди за розрахунком відповідача. Отримав рішення Банку, відповідач проінформував позивача про перерахування Банку суми матеріального відшкодування, таким чином значна частина його кредитної заборгованості буде погашена. Отримавши вказане повідомлення, позивач почав наприкінці лютого 2009 року самостійно частками за власні кошти сплачувати суму на відновлювальний ремонт, частково сплативши його. У зв,язку з початком ремонту автомобіля він був введений у ремонтну зону СТО. Через деякий час представник Банку почав вимагати від нього погашення, при цьому йому стало відомо про те, що замість суми 98898,02 гривень страховою компанією було перераховано Банку 47469,37 гривень. Він звернувся до відповідача та 30 вересня 2009 року він отримав відповідь, в якій було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та остаточно нараховано 47469,37 гривень. Унаслідок маніпуляції з числами відповідач безпідставно вирахував з вартості суми, яка підлягала стягненню та вказав суму 47469,37 гривень. Відповідач також вказав, що сума 21260,53 гривень не підпадає під страховий випадок та ПДВ 11655,01 гривень не підлягає відшкодуванню, а пропорційність обов,язку страховика в цій частині складає 10390,44 гривень. Таким чином, загальна сума складає 43305,98 гривень. Позивач посилається на те, що своїми діями відповідач поставив позивача у край скрутне матеріальне становище, він не перерахував вартість ремонту позивачеві або СТО, як це передбачено умовами договору, а перерахував суму Банку без його згоди на це. За відсутністю коштів позивач не мав можливості фінансувати вартість ремонту автомобілю у зв,язку з чим станом на 31 серпня 2011 року сума витрат, що сталася з вини відповідача склала 18172,73 гривень. Відповідач зобов,язаний був розрахувати суму відшкодування шкоди за спеціальною формулою: 98898,02 гривень – вартість ремонту; мінус 623,25 гривень вартість франшизи; плюс 208,00 гривень – вартість евакуатора на СТО, загальна сума 98482,77 гривень. Але замість вказаного розрахунку відповідач посилаючись на висновок найнятого ним спеціаліста здійснив розрахунок: 91190,60 гривень – вартість ремонту транспортного засобу мінус 21260,53 вартість ремонту та деталей, що не відносяться до страхового випадку, мінус 11655,01 гривень сума ПДВ х 0,8217 /пропорційність обов,язків Страховика/, мінус 623,25 гривень розмір безумовної франшизи, плюс 208,00 гривень – витрати на евакуацію транспортного засобу, всього до сплати 47469,37 гривень. Позивач посилається на те, що відповідачем невірно розрахована сума відшкодування та невірно застосована формула розрахунку, а саме: вказаний відповідачем перелік деталей та робіт, які нібито не відносяться до наслідків страхового випадку на суму 21260,53 гривень складений у порушення діючої методики товарознавчої експертизи та оцінки відновлювального ремонту автомобілів даної марки. При проведенні ремонтно-відновлювальних робіт підвищеної складності в умовах СТО обов,язково потребується усунення деформації кузова з застосуванням стапелей та спеціальних стендів. Крім того, комплект задніх ліхтарів, балка заднього мосту та інші вказані деталі були пошкоджені внаслідок даного ДТП, а не будь-якої іншої події; застосування пропорційності зобов,язань відповідача у даному випадку також не може бути використано, оскільки відповідно вимогам діючого законодавства, відповідач при встановленні ним факту збільшення дійсної вартості транспортного засобу в період дії договору повинен був надіслати позивачеві повідомлення та вимогу доплати страхового платежу. В період дії договору відповідач не пред,являв позивачеві будь-яких вимог, а відповідно, він не придбав законне право застосовувати вказані умови при визначенні суми страхового відшкодування. Надані відповідачеві документи підтверджують вартість відновлювального ремонту та не та не містили ПДВ, оскільки організація, яка виконувала ремонт не є платником ПДВ. Таким чином, вирахування з суми страхового відшкодування суми ПДВ є незаконним. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та доповнив, що витрати, пов,язані із знаходженням автомобіля в ремонтній зоні СТО нараховані СТО у зв,язку з тим, що автомобіль знаходиться у розібраному стані, оскільки кошти за ремонт відповідають взагалі не сплатив СТО, а він не має можливості самостійно сплатити всю суму ремонту, автомобіль остаточно не відремонтовано, ремонт проводиться поетапно з урахуванням внесених на це сум. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в сумі 21260,53 гривень, посилаючись на слідуюче: 30 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір автомобільного страхування. 30 грудня 2008 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування по випадку ДТП, яка відбулась 28 грудня 2008 року за участю застрахованого транспортного засобу автомобіля [NUMBER]. Відповідно до п. 16.3 Договору страхування Страховик /Відповідач/ для визначення розміру завданого збитку може залучати до роботи належного експерта. Також згідно з п. 16.5 Договору страхування перелік документів щодо підтвердження розміру заподіяної шкоди визначається на розсуд Страховика /Відповідача/. За основу для визначення розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу було взято звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу Товариства з обмеженою відповідальністю «Декра-Експерт» номер 232/2 від 17 лютого 2009 року. Згідно з вказаним Звітом вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 91190,60 гривень. Згідно до п 16.4.1 Договору «… за цим договором підлягає відшкодуванню пряма шкода, заподіяна застрахованому транспортному засобу внаслідок страхового випадку»Ц. 14 вересня 2009 року СК «Країна» було виплачено страхове відшкодування за випадком, що стався 28 грудня 2008 року за участю застрахованого транспортного засобу за договором автомобільного страхування в сумі 47469,37 гривень. Розмір суми страхового відшкодування розрахований наступним чином: 91190,60 гривень /вартість відновлювального ремонту згідно Звіту ТОВ «Декра-Експерт»мінус 21260,53 гривень /вартість запчастин та робіт, які не відносяться до наслідків страхового випадку/, мінус 11655,01 гривня /сума ПДВ згідно до п. 17.4 договору страхування/х на 0,8217 /пропорційність зобов,язань страховика/, мінус 623,25 гривень /франшиза/, плюс 208,00 гривень / витрати на евакуацію/. Надалі ПАТ СК «Країна» було переглянуто розрахунок суми страхового відшкодування та у частині вартості запчастин та робіт, які не відносяться до наслідків страхового випадку було прийнято рішення про необхідність сплати на користь позивача 21260,53 гривень. Щодо зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ, п. 17.4 Договору передбачено, що у разі відсутності розрахункових документів щодо підтвердження оплати відновлювального ремонту, Страховик має право зменшити суму страхового відшкодування на суму передбаченого умовами законодавства України податку та здійснити доплату суми зменшення страхового відшкодування у разі підтвердження Страхувальником понесених витрат, пов,язаних з оплатою цього податку. Таким чином, враховуючи те, що рахунок-фактура не є документом, що засвідчує понесення витрат позивачем на оплату даного податку та те, що відшкодування перераховувалось на рахунок Вигодонабувача, який не надавав послуг по ремонту пошкодженого автомобіля, розмір страхового відшкодування не включав суму ПДВ. У разі подання позивачем підтвердження сплати суми ПДВ буде здійснено доплату страхового відшкодування. Щодо пропорційності зобов,язань. Умовами ч.17 ст.9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Відповідно до пп. 13.14.6 Правил добровільного страхування наземного транспорту /крім залізничного/, саме на умовах яких було укладено з Позивачем договір автомобільного страхування, розмір страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб визначається за вирахуванням зносу, відсотку відповідальності Страховика. При цьому якщо страхова сума становить певну частку дійсності вартості застрахованого транспортного засобу /Додаткового обладнання/, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховому випадку збитків. Відповідно до укладеного Договору, транспортний засіб було застраховано на загальну суму 124650,00 гривень. У відповідності до звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу номер 232/2 від 17 лютого 2009 року ТОВ «Декра-Експерт»дійсна вартість застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку становить 151684,00 гривень. Підсумовуючи вищезазначене, дійсна вартість значно перевищує страхову суму, у пропорційному співвідношенні 82,17%. Таким чином, під час проведення розрахунку належного до виплати страхового відшкодування Відповідачем було враховано коефіцієнт пропорційності зобов,язань страховика. У відповідності до п. 18.1.7Договору страхування, Страховиком не відшкодовується вартість дефектувальної відомості та вартість витрат на відповідне збереження пошкодженого застрахованого транспортного засобу на СТО або на стоянці. Отже, дані витрати не підлягають відшкодуванню з боку Відповідача відповідно до умов Договору страхування. Третя особа до судового засідання не з,явилась, просила розглядати справу за його відсутністю. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з слідуючих підстав: 30 квітня 2008 року між [PERSON] та Публічним Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна»було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу номер 11/008120/ПР/2.1.5.1, предметом якого є страхування транспортного засобу – автомобіля КІА Magentis GE 2.0 МТ”, реєстраційний номер АН 7276СХ, що належить позивачеві. 28 грудня 2008 року за участю застрахованого транспортного засобу стався страховий випадок, передбачений п. 6.3.1 Договору – дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до вимог п. 14,15 вказаного договору позивач негайно повідомив Страховика про настання страхового випадку, крім того звернувся з письмовою заявою, надавши необхідний пакет документів у встановлений Договором строк . В числі інших документів позивачем відповідачеві було надано рахунок СТО номер 107 від 29 січня 2009 року – вартість відновлювального ремонту та пошкоджених деталей автомобіля, яка склала 98898,02 гривень без податку на добавлену вартість. Саме на це СТО за допомогою евакуатора за вимогою відповідача автомобіль було доставлено для обстеження та ремонту. Але вказані документи відповідачем своєчасно не були розглянуті та відповідач самостійно після вже проведеного обстеження автомобілю, запросив іншого спеціаліста, який 17 лютого 2009 року склав звіт номер 232/2, де вказав суму відновлювального ремонту 91190,60 гривень. Як встановлено у судовому засіданні, позивач не приймав участь у огляду спеціалістом вказаного автомобіля, йому не надано будь-яких документів про це, відповідач навіть не надав позивачеві копію вказаного звіту з посиланням на необхідність сплатити на видачу копії такого документу. Крім того, особа, яка складала вказаний документ, взагалі не оглядала автомобіль, про що заявив у судовому засіданні позивач. До вказаного звіту не додані свідоцтво особи, що складала звіт, сертифікат вказаної особи на виконання певних робіт, строк дії останніх. Суд вважає, що оцінку суми відновлювального ремонту, яка проведена за ініціативою відповідача зроблено невірно, оскільки надалі відповідачем було визнано суму 21260,53 гривень. Крім того, посилання відповідача на відшкодування суми, яку просив стягнути позивач не може включати суму ПДВ та зроблено його розрахунок взагалі надумані, оскільки ці суми не включені позивачем в суму відновлювального ремонту автомобілю. З суми , яка підлягає відшкодуванню позивачем також виключена і сума франшизи. Судом встановлено, що відповідачем виплачено у рахунок страхового відшкодування 47469,53 гривень. Але вказана сума, в порушення вимог Договору, укладеного між позивачем та відповідачем 30 квітня 2008 року була перерахована третій особі Товариству з Обмеженою відповідальністю «Банк «ПростоФінанс», яка взагалі не є стороною за Договором, без будь-якої згоди позивача, замість виплати вказаної суми саме позивачеві. Крім того, після отримання всього пакету документів від позивача 30 січня 2009 року частина страхової суми була сплачена з грубими порушеннями строків, що передбачено чинним законодавством – 14 вересня 2009 року. Представник відповідача у судовому засіданні посилалась на те, що відповідач не прийняв звіт, наданий позивачем, що за умовами договору він сам мав можливість призначити проведення обстеження автомобіля та визначення вартості страхової суми, що він і зробив, як вважає, без порушення законодавства, але будь-яких мотивів у зв,язку з цим суду не привела. Більш того, з часу настання страхового випадку 30 грудня 2008 року до теперішнього часу позивачеві не сплачена відповідачем страхова сума 21260,53 гривень, яку визнала представник відповідача у судовому засіданні, а з часу виникнення права позивача на одержання вказаної страхової суми пройшло біль трьох років. У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона /Страховик/ зобов,язується у разі настання певної події /страхового випадку/виплатити другій стороні /Страхувальникові/ або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму /страхову виплату/, а страхувальник зобов,язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Посилання представника відповідача у листі позивачеві на те, що ним в повному обсязі не сплачено страхову суму на час настання страхового випадку є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки до теперішнього часу у відповідності до ст.ст. 997,998 ЦК України договір не визнано недійсним, не розірвано, відсутні будь-які умови, передбачені договором, які б не виконав позивач. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 982 ЦК України позивачем виконані всі істотні умови договору. У відповідності до вимог ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст.988 ЦК України страховик зобов,язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності /страхове відшкодування/ не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик зобов.язаний відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором. У судовому засіданні встановлено, що позивачем належним чином виконувались обов,язки, передбачені ст. 989 ЦК України. У відповідності до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника і страхового акта /аварійного сертифіката/. Страховий акт складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. У відповідності до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові страхової виплати страховик зобов,язаний сплатити неустойку у розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов,язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов.язання /неналежним виконанням/.У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов,язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди тощо. У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов.язання, несе відповідальність за наявність її вини /умислу або необережності/, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов,язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов.язання. У відповідності до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов.язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов.язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У судовому засіданні представник відповідача не довів, що він не виконав умови договору не з своєї вини. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового прав та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків тощо. У судовому засіданні встановлено, що позивачеві діями відповідача, який не сплатив страхове відшкодування своєчасно, у зв,язку з чим автомобіль позивача не ремонтувався довгий час, а знаходився у ремонтній зоні / а не на стоянці чи зберіганні, як вказує відповідач/, спричинено матеріальної шкоди, оскільки автомобіль позивача з 30 грудня 2008 року по теперішній час знаходиться в розібраному стані у ремонтній зоні СТО, періодично ремонтується з урахуванням внесення грошових коштів позивачем /Відповідач страхові кошти не перераховує/. Таким чином, суд вважає, що витрати, пов,язані з знаходженням пошкодженого автомобіля позивача в ремонтній зоні в сумі 18172,73 гривень має відшкодувати відповідач, оскільки протягом більш трьох років відповідач не перерахував страхові виплати позивачеві, тобто порушив умови договору і винен у цьому. Судові витрати підлягають стягненню у відповідача. На підставі ст.ст. 979, 980, 981, 982, 983, 984, 988, 989, 990, 992,1166 ЦК України, Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved