Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-18 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач посилається, що 13 грудня 2010 року в 11-00 годин по вул. Шевченка в с. Синява Рокитнянського району Київської області між легковим автомобілем марки «Фольксваген Пассат Універсал», д.н.з АІ7672СІ, який йому належить і яким він керував, та вантажним автомобілем ГАЗ-53, д.н.з АІ5600ВТ, який належить ТОВ "Агрофірма Заросянська" і яким керував водій цього підприємства [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода. Факт дорожньо-транспортної пригоди підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 3-2/11, яку розглядав Рокитнянський районний суд та по якій винесена постанова про відмову у притягненні його до адміністративної відповідальності і закриття провадження по справі. Зазначає також, що разом з цим, згідно висновку № 0068 автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження, який склали 07.07.2011 року судові експерти ТОВ "Незалежна судова експертиза України" м. Київ причиною даної дорожньо-транспортної пригоди став відрив переднього лівого колеса автомобіля ГАЗ-53, д.н.з АІ5600ВТ, яке влетіло в передню частину його автомобіля, розвернув його під кутом до проїжджої частини шляху з перетинанням осьової лінії, після чого некерований автомобіль ГАЗ-53 врізався в його автомобіль. Судові експерти в його діях невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху не вбачають. В діях же водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] судові експерти вбачають невиконання вимог п.2.3(б) Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв'язку даною дорожньо-транспортною пригодою. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, яким він керував на законних підставах зазнав значних пошкоджень. Водій [PERSON] є працівником відповідача і під час дорожньо-транспортної пригоди виконував свої трудові обов'язки, що підтверджується його поясненнями по справі про адміністративне порушення № 3-2/11. Отже, з урахуванням ч. 1 ст. 1172 ЦК України відповідач зобов'язаний відшкодувати йому шкоду, заподіяну його працівником. Просить стягнути з відповідача на свою користь 72363-21 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 4999-99 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати. Відповідач подав зустрічний позов, за яким винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Рокитнянського районного суду від 14.03.2011 року у справі про адмінправопорушення щодо особи [PERSON] за ст.ст.124, 130 КУпАП вважає останнього. За викладеного просить стягнути з [PERSON] на свою користь 18615-00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 700-00 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат, а всього 19315-00 грн.. В судовому засіданні позивач за первісним позовом останній підтримав за викладених у ньому обставин, а зустрічний позов не визнав та додатково пояснив суду, що постанову Рокитнянського районного суду у справі про адмінправопорушення щодо його особи від 14.03.2011 року за ст.ст.124, 130 КУпАП він не оскаржував. Зустрічний позов вважає необґрунтованим з огляду на висновок незалежної експертизи, яка була проведена за його заявою і відповідно до якої з його боку не було порушень правил дорожнього руху, тоді як, водій автомобіля відповідача порушив вимоги п 2.3 (б) Правил дорожнього руху України і що перебуває у причинному наслідковому звязку із дорожньо-транспортною пригодою. Також повідомив суду, що ним подано до суду всі докази в обґрунтування позову і на підставі останніх можливо розглянути його позов по суті, оскільки інших він не має. Просив первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача за первісним позовом останній не визнав та просив задовольнити заявлений зустрічний позов, посилаючись на винність у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] відповідно до постанови Рокитнянського районного суду від 14.03.2011 року, відповідно до якої позивач, керуючи 13.12.2010 року близько 11-00 години по вулиці Шевченка с.Синява Рокитнянського району Київської області автомобілем «Фольксваген Пассат Універсал», д.н.з АІ7672СІ, порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, що перебуває у прямому причинному звязку із дорожньо-транспортною пригодою. Просив у задоволенні первісного позов відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Заслухавши сторін спору, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову та часткового задоволення зустрічного позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.12.2010 року близько 11-00 години по вулиці Шевченка в с. Синява Рокитнянського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися легковий автомобіль «Фольксваген Пассат Універсал», д.н.з АІ7672СІ, під керуванням [PERSON] та автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить ТОВ «Агрофірма «Заросянська». Внаслідок даної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а саме: матеріальний збиток, заподіяний [PERSON] внаслідок пошкодження автомобіля «Фольксваген Пассат Універсал», д.н.з АІ7672СІ, становить 61357-93 грн.; матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER], що належить ТОВ «Агрофірма «Заросянська», становить 18615-00 грн.. Винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 14.03.2011 року у справі про адмінправопорушення № 3-2/11 щодо особи [PERSON] за ст.ст. 124, 130 КУпАП визнаний останній. Вказана постанова суду правопорушником чи іншою особою не оскаржувалася і на час розгляду в суді даної справи набула законної сили. Відповідно до положень ч. 1-3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, за положеннями частини четвертої якої вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки згідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та зважаючи, що такими у даній справі є місце, час, причини дорожньо-транспортної пригоди за участю сторін спору та дані про особу, що є винною у пригоді, суд з огляду на зміст постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 14.03.2011 року у справі про адмінправопорушення № 3-2/11 щодо особи [PERSON] за ст.ст. 124, 130 КУпАП, приходить до висновку, що обставина дорожньо-транспортної пригоди за участю їх автомобілів мала місце 13.12.2010 року близько 11-00 години по вулиці Шевченка в с. Синява Рокитнянського району Київської області, останні отримали механічні пошкодження, обсяг та розмір яких, а також розмір збитків від яких визначений товарознавчими дослідженнями, а вина [PERSON] у скоєнні останньої є доведеною і не потребує додаткового доказування. Загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначають положення ст. 1166 ЦК України, за якими майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а остання звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Положення ч.2 ст.1187 ЦК України зазначають, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому у відповідності до статті 1188 вказаного Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. За викладеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову та про часткове задоволення зустрічного позову, не вбачаючи підстав для вимоги останнього про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 5000-00 грн.. Доводи відповідача про винність у скоєнні пригоди працівника відповідача за викладеного не заслуговують на увагу суду, як і не заслуговує на увагу на переконання суду висновок № 0068 автотехнічного і транспортно-трасологічного дослідження від 07.07.2011 року ТОВ «Судова незалежна експертиза України», оскільки останні проводилися без врахування всіх обставин справи та на підставі доводів [PERSON] про відрив колеса в автомобілі [NUMBER], що за висновком експертизи стало причиною пригоди, без зясування причини відриву останнього. Суд вважає, що вказаний висновок є хибним. Понесені та підтверджені належними доказами позивачем за зустрічним позовом судової витрати підлягають частковому відшкодуванню за рахунок [PERSON] у відповідності до положень ст.88 ЦПК України на суму 700-00 грн., що становить вартість проведено товарознавчого дослідження.

Outcome: partial