Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить виключити з Акту опису й арешту майна від 11.10.2011р. автомобіль, що належить [PERSON] марки Skoda, модель Octavia A5, 2008 року випуску, кузов №TMBGS41Z08B157704, державний номер [NUMBER]. При цьому посилається на те, що між позивачем та третьою особою по справі було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Державними виконавцем складено акт опису й арешту майна, яке вже перебуває в заставі у позивача, а тому вказане майно повинно бути виключено з цього акту. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача - Богунського ВДВС Житомирського МУЮ в судовому засіданні при вирішенні питання про виключення заставного майна з акту опису й арешту покладався на розсуд суду. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що 16.09.2008 року між позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11394879000. З метою забезпечення зобов»язань за кредитним договором позичальником передано в заставу банку транспортний засіб: легковий автомобіль марки Skoda, модель Octavia A5, 2008 року випуску, кузов №TMBGS41Z08B157704, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №АМС 070159. В державного реєстрі обтяжень рухомого майна була проведена реєстрація обтяження вказаного автомобіля 17.10.2008р. за №8084110. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов»язань перед банком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов»язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно зi ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. 11.10.2011р. державним виконавцем Богунського відділу ДВС Житомирського МУЮ складено акт опису й арешту майна, відповідно до якого описано і накладено арешт на легковий автомобіль марки Skoda, модель Octavia A5, 2008 року випуску, кузов №TMBGS41Z08B157704, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] та вилучено його. Вказаний акт складено при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №76 від 10.06.2011р. по стягненню з [PERSON] на користь фізичних осіб суми боргу в розмірі 76133,07 грн. Відповідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Таким чином, арешт заставленого майна є неправомірним, оскільки порушує права позивача як заставодержателя, а позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved