Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

14.02.2011 року позивачка подала до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов обґрунтувала тим, що з 17.12.2004 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають дочку [INFO]. Вказала, що подружні відносини між сторонами не склалися через різності характерів, відсутність взаєморозуміння. Подальше збереження шлюбу не можливе. Позивачка в судове засідання не зявилась. Про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому законом порядку. Подав до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Також заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. З досліджених у справі доказів встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають: З дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про шлюб (а.с.5) встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.12.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції, актовий запис № 64. Подальше збереження шлюбу не можливе в силу різності характерів, відсутності взаєморозуміння в сім`ї. Цю обставину судом на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України визнано звільненою від доказування як визнану сторонами. Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З досліджених судом обставин справи судом встановлено законні підстави для задоволення позову. Тому суд приймає визнання позову відповідачем і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою документально підтверджено такі понесені нею судові витрати сплату 100 грн. 30 коп. судового збору, які підлягають присудженню їй з відповідача. При цьому нею документально не підтверджено понесення вказаних у позовній заяві витрат на правову допомогу, тому вони не підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved