overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб [PERSON] , вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2010 року, спільне господарство не ведеться, від шлюбу мають вже дорослого сина, подальше спільне життя з відповідачем є неможливим. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги та обставини, викладені в позові, доповнила, що з квітня 2010 р. сімейно-шлюбні стосунки з відповідачем припинені, з грудня 2011 р. проживають окремо за різними адресами, за час сумісного мешкання відповідач матеріально сім`ю не забезпечував, вони мають різні характери та погляди на життя, взаєморозуміння між ними не має; проти надання судом строку на примирення з відповідачем заперечує. Відповідач в судове засідання не з''явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв''язку з чим, з урахуванням думки позивачки, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст.169 ч.4, ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 жовтня 1999 року. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сім''ю не надається можливим, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження сім`ї бути не може, тому суд вважає що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, оскільки існування сім`ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Судові витрати по справі позивачка просить покласти на неї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-21 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 07.08.2008р. у відділі РАЦСУ Дрогобицького МРУЮ, актовий запис №372. В даному шлюбі у них народилась двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалось по причині кардинально різних світоглядів та характерів, а також відносини погіршилось після значного погіршення матеріального стану позивача, як годувальника сім`ї. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 09.08.2010р. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаються на підстави викладені у позовній заяві. Представник відповідач не заперечує щодо задоволення позову. Відповідач надіслала суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, сторони не підтримують жодних подружніх відносин, сім`я сторін існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що відповідач по справі її колишній чоловік, шлюб з яким було розірвано 04.11.2011 року, не бере участі в утриманні та вихованні їх спільної дитини. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Після розлучення неодноразово намагалася вирішити з відповідачем питання утримання сина в добровільному порядку, але, як зазначає позивач, відповідач категорично відмовляється приймати участь в утриманні та вихованні сина з червня 2011 року. Також позивач зазначає, що відповідач має постійну роботу, але офіційно ніде на зареєстрований як працівник, тому підтвердити даний факт документально не має можливості. Тому, просить зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 4 листопада 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач не з'явилася. Надіслала заяву у якій просить слухати справу за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти починаючи з 4 листопада 2011 року, але в розмірі 400,00 грн., оскільки є непрацюючим і не має регулярного доходу. Суд, дослідивши письмові пояснення позивача, заслухавши доводи та заперечення відповідача, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до 04.11.2011 р., від якого [INFO] у них народився син [PERSON]. Син зараз проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач нерегулярно надає допомогу на утримання сина. Позивачкою не було надано доказів щодо підтвердження можливості відповідача сплачувати тверду суму в розмірі 1 000 гривень, тому, - Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 цього кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так як відповідач регулярно не надає допомоги по утриманню свого сина [PERSON] [INFO], офіційно ніде не працює, має нерегулярний дохід, що він підтвердив в судовому засіданні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у фіксованому розмірі. Однак, суд вважає, що розмір аліментів, на якому наполягає позивач, є не підтвердженим доказами, тому стягує з відповідача аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісячно. Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, а позов задоволено судом частково, то суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

19.01.2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом про розірвання шлюбу укладеного 17.01.2009 року з [PERSON]. У судовому засіданні позивачка свій позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява в якій він просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував в їх задоволенні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. В даному випадку є законні підстави для задоволення позову. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, на підставі ст. 110, 112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17.01.2009 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 01. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини і з травня 2011 року проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Спільна дитина, син [PERSON] [INFO] проживатиме разом з матір'ю. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення, про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в його користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Також позивач просить стягнути аліменти за минулий час, тобто за грудень 2008 року - грудень 2011 року, в розмірі 500 грн. щомісячно, тобто загалом 18 000 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився на стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з моменту звернення до суду. В решті позовних вимог просив відмовити, оскільки у відповідача на даний час знаходиться на утриманні її дитина віком 1 рік. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з’ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони по справі є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо. Дитина знаходяться на утриманні батька. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За ст. 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Цей розмір підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач є працездатною, не працює, має на утриманні одну дитину віком 1 рік. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров’я та матеріальне становище дитини і відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача слід стягнути в користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.01.2012 року. З відповідача підлягає стягненню державне мито в доход держави в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини: 17.09.1994 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований у Пелагіївській селищній раді м. Тореза Донецької області, про що зроблено актовий запис № 111. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. Починаючи з 2010 р. проживають окремо, у них різні погляди на життя та сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Примирення і подальше збереження сім’ї неможливе. Спору про поділ майна немає. Тому позивач просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, наполягав на розірванні шлюбу, заперечував проти строку на примирення, судові витрати просив покласти на нього. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з’явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, наполягала на розірванні шлюбу, заперечувала проти строку на примирення, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 вересня 1994 року, шлюб зареєстрований у Пелагіївській селищній раді м. Тореза Донецької області, про що зроблено актовий запис № 111, що підтверджується свідоцтвом серія І-НО № 255775. Від шлюбу мають сина [PERSON], 08.051995 р.н. Судом встановлено, що з початку 2010 року подружжя припинило шлюбні стосунки через постійні конфлікти та скандали та втрату взаємоповаги і розуміння, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо, поновлення і збереження сімейних стосунків вважають неможливим. Таким чином, судом з’ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. У зв’язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивач 23 лютого 2012 року звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, який зареєстрований 04 червня 1983 року Безіменською сільською радою Новоазовського району Донецької області, актовий запис №13. Від шлюбу подружжя дітей не має. Позивач вказує, що шлюбні стосунки з відповідачем по справі припинені у червні 2011 року у зв’язку з тим, що вони з відповідачем різні люди, мають суперечливі інтереси та погляди на життя, з приводу чого в родині постійно виникали конфлікти, які призвели до повної психологічної несумісності. Крім того, останнім часом відповідач зловживає спиртними напоями, на її умови зупинитися не реагує. На даний час відповідач проживає у будинку своїх батьків, а вона, позивач, живе у будинку, який побудували разом з відповідачем. Вважає, що сім’я розпалася остаточно, збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Спору про розділ майна нема. Просила розірвати шлюб з відповідачем. Позивач у судове засідання не з’явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи у її відсутності, судовий збір з відповідача на її користь просила не стягувати (а.с.10). Відповідач у судове засідання не з’явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.11). Суд, беручи до уваги наполягання позивача на розірванні шлюбу, згоду відповідача на розлучення, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 1983 року (а.с.7), від шлюбу дітей не мають. Сторони з червня 2011 року не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо одне від одного. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згоден, спору про розділ майна між сторонами нема. Проаналізувавши добуті у судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов [PERSON] суд задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначаючи, що 14.04.2010 року вмерла її бабуся , [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки. Померла залишила на її, позивача, ім.*я заповіт на земельну ділянку. Тому вона є спадкоємицею за заповітом. Але в установлений законом шестимісячний термін вона із заявою про прийняття спадщини не звернулась, бо вважала, що наявність на руках в неї оригіналу заповіту дає їй можливість в будь-який час оформити свої спадкові права. Крім того, вона є матеріально незабезпеченою людиною і не мала коштів для оформлення спадкових прав. Відповідач по справі, дочка [PERSON]С, фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері. Просила визнати причину пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк для подачи заяви про прийняття спадщини у три місяці. Представник позивача, адвокат [PERSON], до суду не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з*явилась, , надіслала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Суд , дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2010 року вмерла [PERSON]. Остання залишила заповіт на ім.*я [PERSON], заповівши їй земельну ділянку площею 2.68 га на території Орадівської сільської ради для ведення сільськогосподарського виробництва ( а.с. 7,8). В установлений законом шестимісячний термін позивач із заявою про прийняття спадщини не звернулась, бо помилялась стосовно строку прийняття спадщини після смерті [PERSON], також не мала матеріальної можливості. Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки наведену позивачем причину суд вважає поважною, суд вважає можливим визначити їй додатковий строк для подачи заяви про прийняття спадщини у три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Заявник [PERSON]І, заінтересована особа Романівська сільська рада Тернопільського району , звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт родинних стосунків, а саме той факт, що він є сином [PERSON], котра померла 29.09.2011 року. Встановлення даного факту йому необхідно для прийняття спадщини. У судовому засіданні заявник заяву підтримав та просить задовольнити з підстав, зазначених в заяві. Заінтересована особа не забезпечила явку в судове засіданні свого представника, однак подала заяву про розгляд справи за відсутності представників, й при вирішенні справи просить заяву задовольнити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти: Заявник [PERSON] народився 31 грудня 1963 року в с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області, що стверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження, й в графі «мати»зазначена [PERSON]. В свою чергу з копії свідоцтва про смерть серії 1-ИД №128308 від 29.09.2011 року, вбачається, що в с. Романівка Тернопільського району Тернопільської області у віці 86 років померла [PERSON]. Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] і [PERSON] є однією особою, та між нею та заявником існували родинні стосунки - вона була його матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 вересня 1995 року у відділі РАГС виконавчого комітету Тернопільської міської ради, актовий запис 990. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося із-за різних характерів та переконань, стосунки між сторонами спору погіршилися, внаслідок чого у них постійні суперечки, позивач з відповідачем не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер, сторони не ведуть спільного господарства, а тому, вважає, що їх сімя розпалася остаточно. В судове засідання позивач [PERSON] зявився, позов підтримав й просить задовольнити вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявилася, проти задоволення позову не заперечила, про що подала суду письмову заяву. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, з врахуванням змісту заяви відповідача, суд встановив такі факти: Між сторонами спору зареєстровано шлюб 03 вересня 1995 року у відділі РАГС виконавчого комітету Тернопільської міської ради, актовий запис 990. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. В сторін спору від шлюбу є спільна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що тривалий час сторони спору не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер . Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що встановлення строку для примирення сторін є недоцільним, оскільки подальше збереження сімї суперечитиме їх інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

24.02.2012 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27.05.2010 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її особистої участі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 27 травня 2010 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-22 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні прокурор просить стягнути з відповідача в користь Заліщицької центральної комунальної районної лікарні 1977 гривень 56 копійок, які затрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON], покликаючись на те, що 09.05.2009 року Заліщицьким РВ УМВС України порушено кримінальну справу стосовно [PERSON] за ст.121 ч.1 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості [PERSON], внаслідок чого потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділі Заліщицької ЦКРЛ з 8 травня по 14 травня 2009 року і на його лікування затрачено 1977 гривень 56 копійок. 09.06.2011 року вироком Заліщицького районного суду [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст.121 ч.1 КК України. Представник Заліщицької центральної комунальної районної лікарні [PERSON] просить позов задоволити та стягнути з відповідача кошти в сумі 1977 гривень 56 копійок, які затрачені на стаціонарне лікуванняпотерпілого від злочину. Відповідач згідний з позовом і зобов'язується сплатити вказані кошти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав: 09.05.2009 року Заліщицьким РВ УМВС України порушено кримінальну справу стосовно [PERSON] за ст.121 ч.1 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості [PERSON], внаслідок чого потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділі Заліщицької ЦКРЛ з 8 травня по 14 травня 2009 року. 09.06.2011 року вироком Заліщицького районного суду [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ст.121 ч.1 КК України. Згідно розрахунку вартості лікування в реанімаційному відділі Заліщицької ЦКРЛ вартість понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] становить 1977 гривень 56 копійок. Відповідно до ст.1206 ч.1,3 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину до відповідного бюджету. Суд також вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави 214 гривень 60 копійок судового збору. А, тому,

Outcome: approved