overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

КП Житлово-експлуатаційна організація № 14звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] та просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням [ADDRESS], зняти з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідачів в солідарному порядку витрати на оплату судового збору в сумі 8 грн. 50 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. 00 коп.. Позивач в обґрунтуванні позову вказує, що на теперішній час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Рішенням від 13.02.2008 № 92 виконавчого комітету Криворізької міської ради житловий будинок № 13 по вулиці Лаштоби визнано непридатним для проживання через те, що він не відповідає санітарно-технічним вимогам експлуатації та прийняте рішення про відселення з нього мешканців. На виконання рішення всі мешканці будинку № 13 по вулиці Лаштоби були відселені з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення. На підставі виписки з протоколу № 12 від 04.09.2008 року в складі комісії з житлових питань було вирішено виділити квартиру [ADDRESS] та видати зазначену житлову площу на імя [PERSON] В квартирі [ADDRESS] з лютого 2009 року ніхто не проживає. Відповідачами та іншими членами сім'ї було підписано зобов'язання про вивільнення квартири [ADDRESS] отримання ордеру та вселення в нову квартиру. Також згідно до вимог чинного законодавства встановлений строк 30 діб, відповідно до якого з моменту отримання ордеру необхідно зареєструватися на новій житловій площі, а для цього відповідно знятися з реєстрації в КП ЖЕО № 14. [PERSON] - дружина та син [PERSON] були зняті з реєстрації 27.04.2009 року. [PERSON] та [PERSON] було порушено зазначений припис та на теперішній час вони є зареєстрованими в [INFO]. З метою забезпечення безпеки громадян, необхідними заходами є зняття будинку № 13 по вулиці Лаштоби з балансу управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради та в подальшому його знесення, що стане можливим, коли будуть зняті з реєстрації останні мешканці цього будинку, тобто [PERSON], [PERSON]. Представник позивача свій позов підтримує в повному обсязі, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи заяву слід задовольнити, а тому відповідно до ст.71 ЖК України, визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилою площею, так як згідно акту від 12.03.2011 року (а.с. 10) не мешкають в спірному житлі з лютого 2009 року. На підставі ст.71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення одержаних відповідачем в якості передплати 5500 грн. за пиломатеріали. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що відповідачем порушено її права, оскільки на виконання договору про поставку пиломатеріалів відповідач привіз пиломатеріали на суму 1000 грн. Оскільки решта пиломатеріалів були не належної якості, відповідач їх забрав та обіцяв повернути кошти, але до цього часу не повернув. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх суд задовольнити. Відповідач до суду не зявився, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановлено, що відповідно до оригіналу боргової розписки від 24.02.2009 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 6500 грн. в якості 100% передплати за пиломатеріали, які зобовязався доставити протягом 20 календарних днів. Відповідач поставив пиломатеріалів на суму 1000 грн., а решту пиломатеріалів через неналежну якість забрав та зобовязався повернути гроші в сумі 5500 грн. після продажу матеріалів. Вказаний факт підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 01.06.2009 року, так як [PERSON] зверталася до Чернігівського міськвідділу УМВС щодо неправомірних дій [PERSON] (а.с.7). У постанові про відмову в порушенні кримінальної справи зазначено, що оскільки [PERSON] ще не реалізував пиломатеріали, а тому не в змозі розрахуватися з [PERSON] Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Оскільки відповідач не повернув позивачу частину коштів, сплачених за пиломатеріал, а тому заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача внесених коштів на виконання умов договору підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, складання повного рішення відкласти до 28.11.2011 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у гуртожитку за адресою: м. Чернігів, вул. П. Осипенко, 2, скільки не проживає в ньому з 10.07.1997 року без поважних підстав, у трудових відносинах з позивачем не перебуває. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач до суду не зявилася, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на балансі позивача перебуває гуртожиток по вул. П. Осипенко,2 в м. Чернігові. Згідно довідки на а.с.14 в гуртожитку по вул. П. Осипенко, 2 в м. Чернігові з 20.05.1986 року зареєстрована [PERSON]. Відповідно до актів комісії від 15.07.1997 року та 21.03.2011 року [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з 10.07.1997 року, її особисті речі відсутні. (а.с.7,8). У трудових відносинах із власником гуртожитку [PERSON] не перебуває. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 23 квітня 2009 року померла його мати [PERSON]. Факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №121177, виданим 28 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Золотоноша Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №190. За твердженням позивача, після смерті матері він став її спадкоємцем за заповітом, що підтверджується заповітом, посвідченим 25 квітня 2007 року секретарем Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області [PERSON], який зареєстрований в книзі вчинення нотаріальних дій за №32, згідно якого [PERSON] заповіла позивачу земельну ділянку площею 7,93 га, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївского району Запорізької області. Як зазначено в позові, через свою юридичну необізнаність, похилий вік та віддаленість від місця проживання [PERSON], позивач одразу не звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, а тому пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, в звязку з чим вимушений продовжувати його у судовому порядку. В позові позивач просить суд визначити йому додатковий двомісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 23 квітня 2009 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідач позов визнала повністю, жодних заперечень проти його задоволення не має. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права та законні інтереси інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законі інтереси. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне позов задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

29 січня 1983 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, в районному відділі ЗАГСу м. Бобровиця, Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 11. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. У серпні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що сімейне життя у нього із відповідачем не склалося, з серпня 2002 року, не ведуть спільного господарства, ведуть різні бюджети, припинили підтримувати шлюбні відносини, проживають окремо один від одного. Під час спільного проживання із за несумісності характерів постійно виникали сварки. Примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його. Вважає, що примирення між ним та відповідачем не можливе. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Вважає, що примирення між нею та позивачем не можливе. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, розяснивши сторонам наслідки визнання позову, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

Позивач звернулась з названим позовом, посилаючись на те, що 29 жовтня 2007 року помер її дід [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на домоволодіння по вул. Жовтневій, 38, в с. Бобрик, Броварського району Київської області Ще при житті 21 березня 2007 року дід на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого заповів позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, в тому числі право на обовязкову частку майна пайового фонду КСП «Бобрицьке», право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії КВ № 0276155 та в подальшому відведення земельної частки (паю) в натурі. Позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане домоволодіння їй відмовлено в звязку з тим, що дід не отримав правовстановлюючий документ на будинок. Третя особа [PERSON] у встановлений законом строк відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове домоволодіння. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засіданні не зявився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника. Згідно ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки домоволодіння належало померлому, що підтверджується копією технічного паспорта, довідками із сільської ради, позивач є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, що вбачається із матеріалів спадкової справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

1 липня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 385 грн. щомісячно на кожну дитину, та на її утримання 300 грн., до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав, згоден сплачувати аліменти на дітей та дружину у визначеному в позовній заяві розмірі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, з 9 березня 2008 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] батьками яких є сторони. На даний час сторони проживають окремо. Позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач коштів на утримання дітей та дружини не надає. Дані правовідносини регулюються: ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, і згідно з вимогами ст. 182 СК України розмір аліментів повинен бути не меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, ст. 184 СК України визначення розмір аліментів у твердій грошовій сумі, та ст.84 СК України яка передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьохрічного віку. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми та матеріально не забезпеченими, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який не має постійної роботи, працює періодично по найму, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі визначеному позивачем, так як він не порушує прав позивача, даний розмір аліментів є меншим чим половина встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку( з 1.10.2011 року 853 грн.) та стягнути аліменти на користь позивачки з якою на даний час проживають діти, а також стягнути з відповідача кошти на утримання дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трьохрічного віку. Судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

У березні 2011 року КЗ ХОР Херсонський психоневрологічний будинок інтернатзвернувся до суду з вказаною заявою, в якій зазначив, що [PERSON], [INFO], з 27.03.2006 року знаходиться на повному державному утриманні у КЗ ХОР Херсонський психоневрологічний будинок інтернат. [PERSON] хворіє на розумову відсталість у ступені вираженої імбецильності внаслідок хвороби Дауна. У наслідок хронічного, стійкого психічного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи діагноз хвороби та нездатність хворої контролювати свою поведінку і свої дії підопічна будинку інтернату [PERSON] є недієздатною. Через хворобу вона не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та потребує опіки. Просить суд визнати її недієздатною. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в заяві. Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вказаної заяви. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення зазначених вимог. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 410 від 08.06.2011 року, [PERSON], [INFO], страждає уродженою розумовою відсталістю в степені вираженої імбецильності, внаслідок цього захворювання вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] з 27.03.2006 року знаходиться на повному утриманні у КЗ ХОР Херсонський психоневрологічний будинок інтернат. \~\~\~Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON], [INFO], уродженку [INFO]\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючого документа, мотивуючи тим, що за адресою: [ADDRESS] вона проживала однією сімєю з [PERSON] з 1988 року по день його смерті , 05 травня 2010 року. Вказана квартира на підставі рішення органу приватизації Богодухівського УКК була [PERSON] та [PERSON] приватизована. Заявниця звернулася до Богодухівської державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено, оскільки як зясувалося в свідоцтві про право власності на житло прізвище [PERSON] помилково вказано як [PERSON] При отриманні документів вчасно не звернули увагу на помилку у прізвищі. [PERSON] просить встановити факт належності [PERSON], що помер 05 травня 2010 року Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Богодухівського учбово курсового комбінату 29 березня 1999 року. Встановлення факту належності документів необхідне заявнику для впорядкування спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, заяву підтримала у повному обсязі. Представник Забродівської сільської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, не заперечує проти позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки такий факт може бути встановлений судом. [PERSON] помер 05 травня 2010 року, що встановлено рішенням Богодухівського районного суду від 26 липня 2011 року та з 1988 року по день смерті проживав однією сімєю з [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1999 року, квартира, що знаходиться за адресою: Богодухівський район с. Лозова , тер. УКК , 6 кв. 1 на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. При винесенні рішення, суд не бере до уваги виправлення в свідоцтві про право власності на житло, БІТЮК на БИТЮК, оскільки виправлення було зроблено невизначеною особою та стоїть печатка Д.П. „ Богодухівський сільськогосподарський учбово курсовий комбінат, таке виправлення може зробити тільки орган, який видавав цей документ, а саме Орган приватизації Богодухівського УКК. Отже, суд вважає доведеним, що Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Богодухівського учбово курсового комбінату 29 березня 1999 року належить [PERSON], що помер 05 травня 2010 року. У відповідності з вимогами ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

У вересні 2011 року заявник [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою посилаючись на те, що вона фактично мешкає та має паспортну реєстрацію у квартирі № 63 у будинку 23 корпус № 2 по вул. Фонтанній в м. Херсоні. У належному їй паспорті її прізвище українською мовою було вказано як «Крайова». Але у свідоцтві № 5565 від 08.10.1993 року про право власності на житло за вказаною адресою її прізвище за невідомою їй причиною було вказано українською мовою як «Краєва». У такому написанні її прізвище є помилковим. В звязку з тим, що в паспорті та свідоцтві про право власності прізвище позивача має різні написання, у останньої виникають ускладнення у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою за вказаною адресою. В звязку з чим, просила суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло за № 5565 від 08.10.1993 року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона [PERSON]. В судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги з викладених вище підстав, просила суд заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні та вивчивши матеріали справи суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно паспорту прізвище заявниці [PERSON], однак свідоцтво про право власності на житло за № 5565 від 08.10.1993 року на квартиру № 63 будинку № 23 в корпусі 2 по вул. Фонтанній в м. Херсоні було видано на [PERSON]. З паспорту заявниці вбачається, що остання є [PERSON]. Факт належності правоустановчого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло за № 5565 від 08.10.1993 року, у судовому засіданні підтвердив [PERSON], який пояснив, що він є сином заявниці та дійсно у вказаному свідоцтві не вірно було вказано прізвище останньої «Краєва», тоді яе прізвище матері відповідно до паспорту «Кроайова» Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності право установчого документу особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце та час народження якого, вказані в документі, не співпадають з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, вказані в свідоцтві про народження чи в паспорті. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що зазначені заявником факти знайшли своє підтвердження. А оскільки встановлення зазначеного факту має юридичне значення, суд вважає необхідним його встановити. На підставі викладеного та

Outcome: approved