Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-23 00:00:00

У грудні 2008 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду з позовом про визнання права власності на квартиру. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що згідно договору купівлі-продажу на імя [PERSON] було придбано житлову квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, реєстраційний номер Б 5374/13091 від 26.11.1997 року. Договір купівлі-продажу був посвідчений Київської універсальною біржею. Згідно довідки форми 3 за № 1678 від 26.11.2008 року [PERSON] являється власником особового рахунку на вказаній житловій площі квартири [ADDRESS]. Зазначений договір купівлі-продажу квартири не був зареєстрований в Києво- Святошинському БТІ, оскільки [PERSON] був неповнолітнім та необізнаним у законодавстві. Позивач зазначає, що оскільки зазначений договір не був зареєстрований у встановленому законом порядку він не може вільно розпоряджатись зазначеною квартирою. Щоб зареєструвати договір купівлі-продажу квартири [PERSON] звернувся в Комунальне підприємство «БТІ Києво-Святошинського району Київської області» (далі - КП «БТІ»), Згідно відповіді КП «БТІ» за № 255 від 15.12.2008 року було прийнято рішення про відмову в реєстрації права власності на зазначений обєкт, оскільки дана угода купівлі-продажу не була зареєстрована в нотаріальному порядку. Тому [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на спірну квартиру, зобовязати КП «БТІ» зареєструвати зазначене право та зобовязати виконавчий комітет Вишневої міської ради видати йому свідоцтво про право власності на квартиру. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.12.2008 року позов був задоволений у повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.12.2009 року зазначене рішення від 25.12.2008 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд. 25.12.2009 року Києво-Святошинським районним судом було знову відкрито провадження у справі. 10.02.2010 року судом було залучено у якості третьої особи [PERSON] У лютому 2010 року [PERSON] подав до Києво-Святошинського суду позовну заяву до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05.06.2009 року [PERSON] було подано позовну заяву про виселення [PERSON] із квартири за адресою: [ADDRESS]. Проте [PERSON] зазначає, що раніше в спірній квартирі проживав лише він та його дружина [PERSON] Позивач зазначає, що від дружини ніколи не чув про те, що квартира їй не належить, до її смерті в спірній квартирі були зареєстровані лише [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зазначає, що оскільки він на законних підставах проживає у спірній квартирі і у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний номер D 5374/13091 від 26.11.1997 року виникають вимоги до Позивач про виселення, то він являється прямо заінтересованою особою, яка має право подати позов про визнання спірного договору недійсним. Позивач зазначає, що вимогами ст. 227 ЦК України 1963 року встановлено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 ЦК України). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. Оскільки квартира за своїми властивостями є частиною жилого будинку, зміст даної статті поширюється і на договори купівлі-продажу квартир. Тому [PERSON] просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер D 5374/13091 від 26.11.1997 року недійсним. 03.03.2010 року ухвалою суду було обєднано позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: товарна біржа «Київська універсальна біржа», ТОВ «Атон ЛТД» про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним з позовом [PERSON] до КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради», виконавчого комітету Вишневої міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на квартиру в одне провадження. [PERSON] подав заяву про уточнення та збільшення позовних вимог відповідно до якої просив суд, крім зазначеної вище вимоги, визнати за ним право користування спірною квартирою. [PERSON] теж змінив свої позовні вимоги. Просив суд залишити без розгляду позовну вимогу щодо визнання за ним права власності на квартиру, але визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного на Київській універсальній біржі між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що після укладання спірного договору відбулося повне його виконання, договір не був нотаріально посвідчений з поважних причин, оскільки покупець на той час був неповнолітнім і не мав можливості це зробити. Зараз [PERSON] вжив всіх заходів для нотаріального посвідчення договору, однак [PERSON] ухиляється від цієї дії за браком у неї часу та коштів. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.09.2010 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: товарна біржа «Київська універсальна біржа», ТОВ «Атон ЛТД» про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним задоволено у повному обсязі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.06.2011 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.09.2010 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 11.01.2011 року були скасовані та справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. 06.10.2011 року [PERSON] подала заяву, відповідно до якої зазначила, що вважає позовні вимоги [PERSON] такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, 26.11.1997 року на Київській Універсальній Біржі в м. Києві між брокером Брокерської контори № 587 [PERSON], діючим по дорученню від [PERSON] та брокер Брокерської контори № 587 [PERSON] діючий по дорученню [PERSON], яка діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який було зареєстровано на Київській універсальній біржі під реєстраційним номером D 5374/13091. Предметом даного договору була однокімнатна квартира [ADDRESS]. Після укладення даного договору відбулося повне виконання договору сторонами, а саме Покупець повністю до підписання договору сплатив Продавцю передбачені договором грошові кошти у сумі 3 000 грн. Проти позову [PERSON] заперечувала в повному обсязі, оскільки [PERSON] ніякого відношення не мав до вказаної квартири та до самого договору на час його укладання. Просила позов розглянути за її відсутності. 23.12.2011 року [PERSON] подав до Києво-Святошинського районного суду Київської області уточнену позовну заяву відповідно до якої просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 26.11.1997 року на Київській універсальній біржі в м. Києві між [PERSON] та [PERSON] та зобовязати КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради» зареєструвати спірну квартиру на імя [PERSON] 12.01.2012 року [PERSON] подав уточнену позовну заяву, згідно якої зазначив, що оскільки рішення суду на основі якого виконавчим комітетом Вишневої міської ради було затверджене рішення про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на спірну квартиру та реєстрації КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради» права власності на спірну квартиру за [PERSON] було скасовано, то це є підставою для скасування згаданих рішення виконавчого комітету та державної реєстрації права власності в БТІ. Тому [PERSON], крім зазначених вище вимог, просив суд поновити йому строк позовної давності, визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 4/3 від 27.01.2009 року про видачу свідоцтва про право власності на імя [PERSON] на [ADDRESS], визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності від 09.02.2009 року на імя [PERSON] на [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію права власності на імя [PERSON] на [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] просив суд задоволити його позовні вимоги, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: товарна біржа «Київська Універсальна Біржа», ТОВ «Атон ЛТД» про визнання договору купівлі- продажу квартири недійсним просив відмовити у повному обсязі. Представник [PERSON] проти задоволення вимог [PERSON] заперечував, просив суд задовольнити позов [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилась, просила суд слухати справу за її відсутності. Проти задоволення вимоги [PERSON] не заперечувала, була проти задоволення позову [PERSON] Представники виконавчого комітету Вишневої міської ради та КП «БТІ Києво- Святошинської районної ради» подали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності і позов вирішити відповідно до чинного законодавства. Інші особи в судове засідання не зявились, про час та розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ряди Київської області», виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, зобовязання зареєструвати квартиру, а вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області, треті особи: товарна біржа «Київська універсальна біржа», товариство з обмеженою відповідальністю «Атон ЛТД» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права користування квартирою, визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 26.11.1997 року на Київській універсальній біржі в м. Києві між брокером Брокерської контори № 587 [PERSON], діючим по дорученню від [PERSON] та брокер Брокерської контори № 587 [PERSON] діючий по дорученню [PERSON], яка діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який було зареєстровано на Київській універсальній біржі під реєстраційним номером D 5374/13091. Предметом даного договору була однокімнатна квартира [ADDRESS]. Нотаріально договір не посвідчений. Пунктом 14 договору купівлі-продажу застережено сторони про обовязкову реєстрацію в Києво-Святошинському БТІ на виконання вимог ст. 227 ЦК України 1963 року. У 2008 році [PERSON] звернувся до КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради» з метою реєстрації спірного договору, однак у вчиненні даної дії 15.12.2008 року йому було відмовлено, оскільки договір нотаріально не посвідчений. На момент звернення [PERSON] до суду у спірній квартирі був зареєстрований лише [PERSON], який являвся йому родичем., як зазначено у довідці форми 3 і який, виходячи зі змісту листів КП «Управління міським господарством» був зареєстрований у спірній квартирі з 12.09.2003 року на підставі заяви про реєстрацію місця проживання та свідоцтва про одруження з [PERSON], на дану реєстрацію була надана згода [PERSON], яка на той час представляла інтереси неповнолітнього сина [PERSON] У червні 2009 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення, не підтвердження своїх позовних вимог додав до позову довідку № 464 від 25.03.2009 року, з якої вбачається, що на цю дату у спірній квартирі вже був прописаний також і [PERSON] Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Цивільний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року, тобто норми ЦК України слід застосовувати з 01 січня 2004 року, тому суд приходить до висновку про застосування положень Цивільного кодексу 1963 року, який регулював цивільні відносини до 01.01.2004 року. Стосовно позовних вимог [PERSON], то у відповідності до ст.45 ЦК України 1963 року недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Стаття 47 ЦК України 1963 року зазначає, що нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою ст. 48 цього кодексу. Згідно ст. 48 ЦК України 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. У відповідності до ст. 59 ЦК України 1963 року угода визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Відповідно до ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями розяснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Згідно розяснень Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10.04.1998 року «Щодо діяльності товарних бірж», передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України 1993 року, яка передбачає особливі умови щодо договір купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно ст. 47 ЦК України 1963 року тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення. На основі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки відповідно до чинного законодавства на час укладення спірної угоди вона підлягала нотаріальному посвідченні, то задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON], Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», виконавчого комітету Вишневої міської-ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, зобовязання зареєструвати квартиру необхідно відмовити. Щодо позову [PERSON], то слід зазначити, що суд вважає за необхідне задоволити його вимоги про поновлення йому строку позовної давності, оскільки зазначений строк є пропущеним з поважних причин, так як обєктивної можливості дізнатися про існування спірного договору купівлі-продажу у [PERSON] не було. Щодо його вимоги про визнання недійсним спірної угоди, то суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні, оскільки в даному випадку [PERSON] не є належним позивачем так як на час укладення спірного договору він не мав жодного відношення до спірної квартири і жодних його прав на час укладення договору порушено не було. Також суд приходить до висновку і про відмову у задоволенні вимоги про визнання права на користування спірною квартирою, так як [PERSON] був поселений у спірну квартиру саме за дозволом [PERSON], від якого діяла його мати, крім того [PERSON] не являється членом сім'ї [PERSON] Слід зазначити, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.12.2008 року позов [PERSON] про визнання за ним права власності на спірну квартиру, зобовязання КП «БТІ» зареєструвати зазначене право та зобовязання виконавчого комітету Вишневої міської ради видати йому свідоцтво про право власності на квартиру був задоволений у повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.12.2009 року зазначене рішення від 25.12.2008 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд. Згідно ст. 319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення. Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Оскільки рішення суду на основі якого виконавчим комітетом Вишневої міської ради було затверджене рішення про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на спірну квартиру та реєстрації КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради» права власності на спірну квартиру за [PERSON] було скасовано, то це є підставою для скасування згаданих рішення виконавчого комітету, свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності в БТІ. На підставі викладено до відповідно до ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України 2004 року , ст. 45, 47, 48, 59,227 ЦК України 1963 року, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями та

Outcome: partial