Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-12 00:00:00

У червні 2011 року [PERSON] завив позов про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 2500 доларів США, що еквівалентно 20 000 грн., як зі спадкоємців [PERSON], який помер 29 вересня 2009 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у березні 2008 року він передав [PERSON] 2500 доларів США в рахунок оплати за будинок у селі Кропивне Ніжинського району, але не оформили договір купівлі-продажу, оскільки [PERSON] на той час ще не мав свідоцтва про право на спадщину, а потім помер, та і не отримавши свідоцтва. Позивач, посилаючись на те, що спадкоємці [PERSON] не бажають оформити договір купівлі-продажу, просив стягнути з них солідарно 2500 доларів США, що еквівалентно 20 000 грн. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 04 липня 2011 року позов до [PERSON] задоволений частково і стягнуто з відповідача на користь позивача 19931 грн. 25 коп. вартості будинку, 199 грн. 40 коп. у повернення судового збору та 119 грн. 64 коп. у повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У позові до [PERSON] відмовлено з підстав неприйняття нею спадщини після смерті чоловіка [PERSON] В апеляційній скарзі відповідач [PERSON] просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове про відмову у позові в повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідач посилається на порушення судом норм ст.ст. 319, 657, 1047 ЦК України щодо права [PERSON] на продаж будинку і порядку укладення договору купівлі-продажу будинку. Крім того, апелянт вважає не доведеним факту отримання [PERSON] коштів від позивача та вказує на порушення судом норм ст. 59 ЦПК України і прийняття як допустимого доказу показань свідків. Апелянт також звертає увагу на те, що позивач пропустив строк предявлення вимог до спадкоємців, встановлений ст. 1281 ЦК України, а суд у порушення цієї норми стягнув кошти. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] і [PERSON] підтримали апеляційну скаргу. Представник позивача скаргу не визнав. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги і зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру суми стягнення, виходячи з наступного. Задовольняючи вимоги позивача про стягнення суми, еквівалентної 2500 доларам США, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що згідно з розпискою від 22 березня 2009 року [PERSON] отримав від позивача саме 2500 доларів США. Проте, з таким висновком суд апеляційної інстанції погодитись не може, враховуючи наступне. З тексту розписки, який розташований до підпису [PERSON], вбачається, що останнім отримана сума 12 500 грн. за продаж будинку в с. Кропивне по вул. Шевченка, 109. Після підписів від імені [PERSON] і дати розписки у дужках дописано „2500 $. Дані цифри суд не може визнати підтвердженням суми коштів, за отримання яких розписався [PERSON], оскільки вони розташовані після його підпису. Таким чином, суд вважає встановленим отримання [PERSON] від [PERSON] 12500 грн., а відтак саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, як спадкоємця [PERSON], на користь позивача. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для її задоволення, позаяк судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач [PERSON], як спадкоємець, котрий прийняв спадщину після смерті [PERSON], має відповідати за зобовязаннями спадкодавця. Встановлено, що відповідачі не бажають укладати договір купівлі-продажу будинку, а тому, відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України позивач має право вимагати повернення суми попередньої оплати. Посилання апелянта на пропуск позивачем строку, встановленого ст. 1281 ЦК України на предявлення претензій до спадкоємців, не відповідають встановленим обставинам. Факт звернення позивача до відповідачів з приводу виконання зобов'язання [PERSON] у встановлений законом строк підтверджений показаннями свідків, допитаних у встановленому процесуальним законом порядку. Крім того, самі відповідачі фактично визнали цю обставину, оскільки пояснили при розгляді справи в суді про те, що вони надавали позивачеві документи (довідки) з метою оформлення будинку на його імя і в суді першої інстанції відповідач [PERSON] вважав, що можливо досягти згоди між сторонами у випадку оформлення будинку на ім'я позивача лише за його кошт. Сумніви відповідачів щодо належності підпису у розписці про отримання коштів [PERSON] також не дають підстав для визнання розписки неналежним доказом, оскільки ці доводи не підтверджені належними доказами. Своїм правом клопотатись про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке розяснювалось відповідачам і в суді першої інстанції і в апеляційному суді, відповідачі не скористались. Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність факту отримання [PERSON] коштів від позивача в рахунок оплати за майбутнім договором купівлі-продажу.

Outcome: partial