Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому зазначала, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 19 жовтня 2010 року. Від шлюбу у них 15 липня 2000 року народилася донька Христина. За час шлюбу ними було придбане певне майно, яке відповідач добровільно розділити не бажає. Так в період спільного проживання [PERSON] в шлюбі було придбане наступне майно, а саме: однокімнатна квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане на імя відповідача виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради 28 січня 2005 року. Вартість квартири відповідно до додаткової угоди № 1 до угоди № 123-03Б про пайову участь у будівництві житлового будинку складала 83040.00 грн. Загальна сума ремонтних робіт складала 21138 грн., та матеріалів на ремонт вартістю 6976.50 грн., що загалом становить 28114.50 грн. Таким чином вартість квартири з урахуванням оздоблювальних робіт складає 111154.50 грн. Також за час спільного проживання ними було придбано наступне рухоме майно: диван вартістю 3500 грн.; 2 крісла вартістю 2000 грн.; шафа вартістю 3500 грн.; компютерний стіл вартістю 650 грн.; компютер вартістю 6000 грн.; тумба під телевізор вартістю 850 грн.; телевізор вартістю 5000 грн.; DVD вартістю 350 грн.; самбуфер та колонки вартістю 500 грн.; люстри 2 шт. вартістю 1000 грн.; штори вартістю 1100 грн.; супутникова тарілка та тюнер вартістю 1300 грн.; компютерне крісло вартістю 350 грн.; кухня вартістю 7500 грн.; газова плита вартістю 3000 грн.; пральна машина вартістю 3500грн.; газова колонка вартістю 950 грн.; хліб опічка вартістю 650 грн., всього речей на суму 41700 грн. Враховуючи вказані обставини позивач просила виділити їй наступне рухоме майно: диван, два крісла, компютер, тумбу під телевізор, телевізор, DVD, компютерне крісло, пральну машину, газову плиту, хлібопічку загальною вартістю 25200 грн. Виділити відповідачу: шафу, компютерний стіл, самбуфер, колонки, дві люстри, штори, супутникову тарілку, тюнер, кухню, газову колонку загальною вартістю 16500 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь 2600 грн. різниці у вартості розподіленого майна. Залишити квартиру № 8 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Шкільна, буд. 27-А, у спільній частковій власності сторін. Визначити частку [PERSON] у спірній квартирі у розмірі 1/3 частини. Визначити її частку у спірній квартирі з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини в розмірі 2/3 частин. Судові витрати у справі покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач її представник підтримали позовні вимоги, та суд уточнив їх, позивач просила визнати за нею право власності на 2/3 частини спірної квартири , за відповідачем визнати право власності на 1/3 частину цієї квартири, вимоги щодо розподілу рухомого майна залишилися без змін. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що спірна квартира придбана батьками та братом [PERSON] і є його особистою власністю, та розподілу не підлягає. Рухоме майно позивач без його згоди вивезла із квартири , що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області. Зважаючи на ці обставини просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та зібранні в ній докази, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, який вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як вбачається із матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року від якого у них 15 липня 2000 року народилась донька Христина, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого відділом РАГС Ленінградського району м. Києва 20.11.1999 року, та свідоцтвом про народження дитини виданого відділом РАГС Ленінградського РУЮ у м. Києві 27 липня 2000 року. На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. За час перебування сторін у шлюбі, ними була набута квартира № 8 розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, вул.. Шкільна, 27-А. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане на імя відповідача виконкомом Петропавлівсько-Борщагівстької сільської ради 28 січня 2005 року. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач та його представник не довели, та не надали безспірних доказів, в підтверджені своїх заперечень, а саме в тому, що квартира є особистою власністю [PERSON], та придбана за кошти його батьків і брата. Покази свідків [PERSON], і [PERSON] його брата та матері, на які він посилається в підтвердженні своїх заперечень, а також розписку складену ним від 21.05.2004 року не можна покласти в основу судового рішення як безспірні докази, оскільки свідки є близькими родичами відповідача, особи зацікавленої в розгляді справи, а розписка написана ним власноручно і не може взагалі служити доказом та підставою для відмови у позові. В силу ст. 60 ЦПК України позивач та її представник не довели обставин при яких суд може відступити від рівності часток подружжя передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України. За таких обставин суд приходить до висновку, про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу між ними в рівних частках, а тому позов в цій частині задовольняє частково. Вимоги позивача в частині розподілу іншого рухомого майна суд вважає також недоведеними, оскільки останньою не надано доказів наявності цього майна на час розгляду справи, відсутній акт його опису, не надано доказів його придбання в період шлюбу з відповідачем та його вартості. Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial