Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], площа якої збільшена за рахунок приєднання частини приміщення загального користування. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області у судовому засіданні просив справу розглянути згідно норм чинного законодавства, при ухваленні судового рішення покладався на розсуд суду. Представник третьої особи КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради» проти задоволення позову не заперечував, при ухваленні судового рішення поклався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, встановив наступне. Позивач являється власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] За час поточної експлуатації квартири, з метою покращення своїх житлових умов, Позивачем за погодженням з власниками суміжних квартир було приєднано частину приміщення загального користування. В результаті цих дій було змінено загальну площу та характеристику квартири позивача. За таких обставин Позивач вбачає необхідність в визнанні права власності на квартиру з урахуванням приєднаної частини приміщення загального користування, площа якої становить 7, 2 кв.м. Після проведення приєднання частини приміщення загального користування відповідно до технічного паспорта виготовленого КП «Кременчуцьке МБТІ Полтавської обласної ради» від 29.06.2011 року, загальна площа квартири становить 49,2 кв.м. Відповідно до листа КГЖЕП «Автозаводське» від 04.03.2011 року № 11/02 приміщення, частину якого було приєднано до спірної квартири не є допоміжним, отже відноситься до приміщень загального користування та належить на праві спільної сумісної власності всім власникам квартир в будинку № 17 по вул. Бутиріна в м. Кременчуці. У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Ст. 8 Конституції України передбачено, що норми Конституції України, є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту своїх конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до п. 1 ст. 15, ч. 1 п. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільного права та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до п. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до п. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 346 ЦК України підставою для припинення права власності є відмова власника від права. Згідно заяв власників суміжних квартир, останні не заперечують проти приєднання частини приміщення загального користування до спірної квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживанні. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб власників усіх квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані в житлових будинках. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни в у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. В звязку зі зміною загальної площі та характеристики спірної квартири в результаті приєднання частини приміщення загального користування, існує необхідність в визнанні права власності на спірну квартиру, з метою подальшого проведення реєстрації права власності на неї та запобігання можливого порушення права власності позивача на спірне нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права власності. У відповідності до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Суд, перевіривши матеріали та обставини справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved