Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-19 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 12 листопада 2008 року в сумі 47820,00 грн. В обґрунтовуння позову вказує, що 12 листопада 2008 року між нею та відповідачем було укладено письмовий договір позики на суму 44100,00 гривень, еквівалентну 7000 доларів США. Відповідно до тексту цього договору строк повернення боргу встановлений до 01 липня 2010 року в м.Рівне. 13 жовтня 2010 року відповідач повернула їй 1000 доларів США. Оскільки зобовязання по поверненню решти суми боргу за договором позики у встановлений договором строк не виконано, а відповідач від повернення боргу ухиляється, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення боргу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Просила суд стягнути із [PERSON] заборговані грошові кошти за договором позики в сумі 47820,00 грн. та понесені нею судові витрати. Відповідач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася. Про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. За наведених обставин, за згодою з позивачем, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення у відповідності до положення ст.169 ч.4 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно зясувавши обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення повністю, з наступних міркувань. Судом встановлено, що 12 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір позики грошових коштів (надалі по тексту Договір). Відповідно до п.1 Договору, [PERSON] як позикодавець при укладанні названого договору позичила, а [PERSON], як позичальниця, взяла в борг суму гривень, еквівалентну 7000,00 доларів США за курсом Нацбанку України на момент підписання договору, відсоткова ставка становить 3% щомісячно. Термін повернення боргу згідно п.2 Договору встановлений до 01 липня 2010 року. Пунктом три Договору передбачено, що саме таку суму грошових коштів позичальниця (відповідач по справі) зобовязується повернути [PERSON], як позикодавцю і раніше вказаного строку. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач кошти в строки передбачені п.2 Договору, а саме до 01 липня 2010 року позивачці не повернула, а повернула лише частину боргу 13 жовтня 2010 року в сумі 1000 доларів США. Така обставина стверджуються поміткою про повернення частини боргу на копії письмового договору позики, відповідно до якої підтверджується наявність боргового зобовязання відповідача. Судом в судовому засіданні було оглянуто наданий позивачем примірник-оригінал письмового договору позики коштів від 12 листопада 2008 року. Крім того, відповідач не надала суду доказів повернення позивачці коштів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родових ознаками. У відповідності до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява обґрунтована і підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 47820,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги ЦПК України та встановлених судом обставин, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 598,20 грн. (478,20 грн. судовий збір + 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу). На підставі наведеного ст. ст. 509, 525, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved