Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

27 вересня 2012 року прокурор міста Маріуполя, діючи в інтересах держави Україна в особі ПАТ «Державний ощадний банк України», звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення сплачених за навчання сум, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2003 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем, яка на той час працювала завідуючою опер частиною філії Маріупольського відділення № [NUMBER] «Ощадбанк», було укладено договір про оплату навчання. За умовами договору банк зобовязався оплатити навчання відповідача у Приазовському державному технічному університеті та учбові відпустки, а [PERSON] зобовязалась після здобуття вищої освіти не менше пяти років пропрацювати у банку. Вищу освіту відповідач отримала у липні 2008 року. Проте, наказом від 17.07.2009 року її було звільнено з посади за власним бажанням, а отже нею не виконано зобовязання за укладеним договором. Просив стягнути з відповідача кошти, витрачені на оплату її навчання, у розмірі 13600,00 гривень, а також кошти, витрачені на оплату відпусток, повязаних із її навчанням, у розмірі 6287,23 гривень. У відкритому судовому засіданні прокурор Кунда Л.І. та представник ПАТ «Державний ощадний банк України» - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві. Просили позов задовольнити.. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибула з невідомих суду причин, про причину своєї неявки суд не повідомила, тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши надані учасниками процесу пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 392316, виданого відділом РАЦС Орджонікідзевського РУЮ Донецької області від 24 вересня 2004 року, [PERSON] при розірванні шлюбу було присвоєно прізвище «Мітюшова», про що вчинено актовий запис № 358. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) та наказом № 46-к від 17.07.2009 року була звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Разом із тим, 15 серпня 2003 року між Банком, з одного боку, та [PERSON] з іншого, було укладено договір про оплату навчання, за умовами якого Банк зобовязався у повному обсязі її навчання у Приазовському державному технічному університеті та учбові відпустки, а [PERSON] в свою чергу після здобуття освіти пропрацювати у Банку не менше пяти років (п. 2.1, 2.3.2). У 2008 році [PERSON] закінчила навчання у Приазовському державному технічному університеті, отримавши базову вищу освіту та здобувши освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра, що підтверджено копією диплому серії НК № 34795299 від липня 2008 року. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2.3.3 договору працівник [PERSON] зобовязалась у випадку звільнення за особистим бажанням чи за ініціативою керівництва Банку, крім звільнення за скороченням штатів чи у звязку із хворобою, яка перешкоджає виконанню роботи, відшкодувати Банкові у повному обсязі усі кошти, витрачені останнім на її навчання. З платіжних доручень, наявних серед матеріалів справи, вбачається, що Банк свої зобовязання з оплати навчання та учбових відпусток виконав в повному обсязі, сплативши кошти на навчання у загальному розмірі 13600,00 гривень, а також учбові відпустки на суму 6287,23 гривень. Отже, в ході судового розгляду, зважаючи на зібрані по справі докази у своїй сукупності, встановлено факт неналежного виконання договірних зобовязань з боку відповідача [PERSON], а тому суд вважає необхідним стягнути з неї на користь Банку кошти, витрачені на навчання у загальному розмірі 19887,23 гривень, тим самим по суті задовольнивши предявлений позов. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 гривень. На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved