Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що 16.06.2007 року між ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надра, та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надано кредит на споживчі цілі на суму 4500 грн. із розрахунку 3 відсотки на місяць строком з 19.09.2007 року по 17.09.2010 року. Проте відповідач несвоєчасно виконує зобовязання щодо погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, тому станом на 16.11.2011 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 9474,68 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути з нього судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, проте письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причини неявки відповідача суду невідомі. За наявності згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору №6077/КФ від 19.09.2007 року банк надав відповідачу на період з 19.09.2007 року по 17.09.2010 року кредит для придбання товару в сумі 4500 грн. із нарахуванням за користування кредитом 3 відсотків на місяць за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості (а.с. 5-8). Надання відповідачу кредиту у сумі 4500 грн. підтверджується меморіальним ордером №379 від 19.09.2007 року (а.с.14). Однак відповідач погашав кредит не в повному обсязі. Так, згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача станом на 16.11.2011 року становить 9474,68 грн., в тому числі: непогашений кредит 3389,29 грн.; несплачені відсотки за користування кредитом 3767,83 грн.; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань 1957,56 грн.; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу 360 грн. (а.с. 9-10). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. \~ \~ Згідно зі ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Таким чином, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитом в сумі 3389,29 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 3767,83 грн. Що стосується стягнення пені та штрафу, то правові наслідки порушення зобовязання визначаються договором або законом і, відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з них є неустойка. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Як вбачається, боржнику за порушення строків грошових зобовязань нарахована неустойка у вигляді пені - 1957,56 грн., а також штраф 360 грн. За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Проте банком за порушення позичальником строків виконання зобовязань за кредитним договором, одночасно нараховані пеня та штраф. Таким чином, банком застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність одного виду за одне й те саме порушення зобовязання, що не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості зобовязань, визначених ч. 3 ст. 509 ЦК України. Крім того, з наданого позивачем розрахунку не вбачається порядок нарахування штрафних санкцій, тому не можна визначити відповідність нарахувань умовам укладеного договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вимог про стягнення заборгованості по пені та штрафу не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 509,526,527,549 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial