Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON], яка, в період розгляду справи вийшла заміж та змінила своє прізвище на [PERSON], звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та просить визнати недійсним запис про дату свого звільнення з цього підприємства, внести зміни в трудову книжку, змінивши дату її звільнення з 28.06.2008 року на 02 08.2011 року, просить стягнути з відповідача по справі на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов'язаного із затримкою видачі трудової книжки в сумі 33433,20 гривень та стягнути понесені витрати на отримання правової допомоги в розмірі 1000 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що з травня 2007 року по 28 червня 2008 року працювала на підприємстві ВАТ «ДМКД» на посаді машиніста насосних установ 4 розряду, після звільнення з 01.07.2008 року відповідач відмовляв їй в отриманні трудової книжки, в зв'язку з наявністю заборгованості перед підприємством та не проходженням обхідного листа при звільненні. Вказує, що внаслідок не видачі їй трудової книжки вона була позбавлена можливості працевлаштуватися на іншу роботу, позбавлена можливості стати на облік в міський центр зайнятості, в зв'язку з чим зупинився її загальний стаж, і з вини відповідача нею фактично втрачено майже 3 роки страхового стажу. Вважає, що відповідач порушив норми чинного трудового законодавства і не виконав покладений на нього обов'язок щодо видачі працівнику трудової книжки в день звільнення, в зв'язку з чим звернулася за захистом своїх порушених прав до суду. Позивач в судовому засіданні своїми поясненнями підтвердила обставини зазначені нею в позовній заяві, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимогк підтримав повністю, вважає їх обґрунтованими і доведеними під час розгляду справи, в зв'язку з чим просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Пояснив, що згідно ст. 47 КЗпП України саме на роботодавця покладено обов'язок видати трудову книжку в день звільнення працівника, однак з вини відповідача трудову книжку позивач отримала тільки 02.08.2011 року, а наказ (розпоряджень) про звільнення № 258 від 01.07.2008р. отримано позивачем по пошті лише 23 серпня 2011 року, докази направлення на адресу позивача листів з пропозицією отримати трудову книжку представником відповідача суду не представлені, також є не підтвердженою обставина наявності у позивача заборгованості перед підприємством за надмірно сплачений позивачу заробіток за невідпрацьовані 6 календарних днів при звільненні. Просив суд поновити строк на звернення до суду, як пропущений позивачем з поважних причин. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі, вважає їх необгрунтованими, надав суду письмові заперечення проти позову, згідно яких просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог, обґрунтовуючи заперечення тим, що трудова книжка не була видана саме з вини позивача внаслідок її нез'явлення до відділу кадрів протягом робочого дня, в який вона повинна була отримати свою трудову книжку. При звільненні, позивач особистим розписом на заяві про звільнення зобов'язалася отримати трудову книжку. 01.07.2008 року і 13.08.2008 року поштовими відправленнями позивача було повідомлено про необхідність отримання трудової книжки. Твердження позивачки про неодноразове звернення до відділу кадрів з вимогою видати її трудову книжку не підтверджуються жодним чином. Вважає, що позивач була повідомлена про необхідність отримання трудової книжки, позивач з власної недбалості чи інших корисливих мотивів, пропустила встановлений законом строк позовної давності, жодних перешкод позивачу в отриманні трудової книжки відповідач не створював. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює інспектором відділу кадрів ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» пояснила суду, що можливо - причиною не видачі позивачу трудової книжки є неявка позивача за трудовою книжкою або відсутність при собі паспорта, перешкод в отриманні трудової книжки позивачу вона не чинила. При отриманні заяви про звільнення вона готує Розпорядження (наказ) про звільнення. Бланк Розпорядження (наказу) видається працівнику не заповнений повністю, оскільки з цим бланком працівник має прибути до керівництва свого підрозділу (цеху), яке зазначає в Розпорядженні (наказі) останню дату, коли працівник працював, тобто дату, з якої необхідно звільнити робітника та цей запис завіряється печаткою цеху. Цього запису достатньо для того, щоб працівник прибув у відділ кадрів та отримав трудову книжку, при цьому не важливо чи є підписи інших служб, де робітник повинен відмічатися. Працівник може отримати трудову книжку у відділі кадрів, і вже потім йти по службах із цим бланком Розпорядження (наказу) та робити в ньому відмітки що до відсутності якихось претензій та заборгованості у цих служб підприємства до працівника. Після проходження усіх служб, збору підписів уповноважених посадових осіб по службах та остаточної о заповнення у такий спосіб бланку Розпорядження (наказу) про звільнення, цей бланк здається працівником до відділу кадрів. Відмітка банку чи розрахункового відділу підприємства на цьому бланку взагалі не обов'язкова для відділу кадрів. В даному випадку бланк Розпорядження (наказу) про звільнення було видано позивачці без зазначення номеру цього Розпорядження (наказу), так як на той час в неї (свідка [PERSON] - інспектора відділу кадрів) не було книги обліку номерів (як раз в той день вона передала її іншому працівнику по службовій необхідності), і вона не знала номеру наказу про звільнення. Якщо працівник не отримав трудову книжку, то запрошення йому для отримання трудової книжки направляється простою поштою, через рік запрошення направляється замовним листом з повідомленням. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON], який працював на підприємстві ПАТ «ДМКД» з 1980 року по 31.03.2011 року горновим Доменного цеху, пояснив, що при звільненні у відділі кадрів видали «Обхідний лист» (бланк Розпорядження про звільнення), де він повинен був пройти підписами в різних службах, вважає, що без підписів трудову книжку не видали б, при звільненні обов'язково необхідно проходити банк [PERSON], оскільки розрахунки на підприємстві по зарплаті із працівниками проводяться через цей банк. Підписаний в усіх службах «Обхідний лист» (бланк Розпорядження про звільнення) він здав до відділу кадрів і лише після цього йому видали трудову книжку. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON] і [PERSON], вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає позов обгрунтованим, але таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно приказу № 307 а від 16.08.2007 року позивач [PERSON] з 21.08.2007 року прийнята на роботу машиністом насосних установ 4 розряду доменного цеху ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», що підтверджується трудовою книжкою [PERSON], свідоцтвом про одруження [PERSON], паспортом [PERSON] Згідно до записів в Наказі № 258 від 01.07.2008 року, 28.06.2008 року позивач звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, на момент звільнення позивачу переплачено підприємством за 6 календарних днів її роботи і а підприємстві, які вона не відпрацювала. 01.07.2008 року відділом кадрів ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» позивачу було видано безномерний, не заповнений повністю, бланк Розпорядження (наказу) про припинення трудового договору від 01.07.2008 року, що підтверджується заявою про звільнення [PERSON] та поясненнями свідка [PERSON] та самим бланком цього Розпорядження (наказу). 01.07.2008 року та 04.03.2009 року позивач зверталася до відділу кадрів ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за отриманням своєї трудової книжки, що підтверджується тим фактом, що бланк Розпорядження (наказу) про припинення трудового договору ВАТ «ДМКД» було видано їй саме у цей день, 01.07.2008 року. 10 травня 2011 року за заявою позивача від 22.04.2011р. відповідачем на адресу позивача поштовим відправленням було надіслано письмову пропозицію щодо можливості отримання трудової книжки позивачем, що підтверджується листом № 023-582 від 10.05.2011 року, поштовим конвертом. 05 липня 2011 року на адресу позивача поштовим відправленням було надіслано письмову пропозицію щодо можливості отримання трудової книжки позивачем, що підтверджується листом № 023-1192 від 05.07.2011 року, поштовим конвертом. 02 серпня 2011 року позивачем отримано належну їй трудову книжку від 01.06.2004 року, що підтверджується сторонами по с праві та не оспорюється учасниками судового розгляду. 23 серпня 2011 року позивачем отримано наказ про звільнення № 258 від 01.07.2008 року, що підтверджується поштовим конвертом від 22.08.2011 року. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів Відповідно до вимог ст. 234 КЗпП України поважні причини пропуску строку на звернення до суду є підставою для їх поновлення. Як встановлено в судовому засіданні, 01.07.2008 року позивач отримала на руки не заповнений, безномерний бланк Розпорядження (наказу) про припинення трудового договору, трудову книжку позивач отримала лише 02.08.2011 р., а номерний Наказ про своє звільнення № 258 від 01.07.2008 року позивачем отриманою від відповідача поштою лише 23.08.2011р. Ці обставини свідчать про те, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважних причин, а тому відповідно до ст. 234 КЗпП, цей строк має бути поновлено, оскільки початком перебігу місячного строку на звернення позивача до суду з позовом про стягнення грошової компенсації за затримку видачі трудової книжки слід вважати дату фактичної видачі трудової книжки, або день, коли працівник відмовився від її отримання. Обчислення його з дня отримання позивачкою незаповненого, безномерного бланку Розпорядження (наказу) про її звільнення, є неправильним. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України, п. 4.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Згідно ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Отже, для застосування цієї норми права необхідно наявність двох умов: - затримка у видачі трудової книжки; - наявність вини власника або уповноваженого ним органу. Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача не надано доказів того, що позивач відмовилася від своєчасного отримання трудової книжки, а вбачається безпідставна затримка її видачі та наявна письмова пропозиція у її видачі лише від 10.05.2011 року, після звернення позивача з відповідною заявою від 22 квітня 2011 року, з цих підстав суд вважає доведеним факт затримки у видачі трудової книжки з вини відповідача. Не спростовують факту безпідставної затримки у видачі трудової книжки позивачу і показання свідків [PERSON] та [PERSON] Докази відшкодування позивачем відповідачу надмірно сплаченої зарплати за невідпрацьовані 6 календарних днів при звільненні, суду не надані та представником відповідача не представлені, тобто факт наявності такої переплати не доведено. Що стосується повідомлених позивачем обставин про звернення до ВАТ «[PERSON] [PERSON]» після звільнення 04.03.2009 року і відмови позивачу в отриманні штампу Банку в обхідному листі внаслідок наявної у позивача кредитної заборгованості, ці обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. В судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження повідомлені представником відповідача обставини щодо відправлення 01.07.2008 року і 13.08.2008 року на адресу позивача повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, оскільки повідомлення про вручення поштового відправлення суду не надані та відсутні будь-які докази того, що ці листи отримані позивачем. Книги обліку вихідної кореспонденції, в яких би було відображено факт реєстрації цих відправлень теж не надані (за поясненням представника відповідача знищені). Як вбачається з письмових пропозицій відповідача про можливість отримання трудової книжки від 10 травня 2011 року та 05 липня 2011 року судом встановлено що з вини відповідача трудова книжка позивачу не була видана в період з 01 липня 2008 року до 10 травня 2011 року - першої дати документально підтвердженої позиції відповідача щодо намагання виконати свій обов'язок по видачі трудової книжки звільненому працівнику. Тому вимоги позивача в частині стягнення грошової компенсації за затримку видачі трудової книжки за період з 10 траьня 2011 року по 02 серпня 2011 року та зміни дати звільнення на 02.08.2011 року не підлягають задоволенню, оскільки позивачем та його представником не доведено в судовому засіданні та обставина, шо за період з 10 травня 2011 року по 02 серпня 2011 року відповідач перешкоджав позивачу в отриманні трудової книжки. Суд погоджується з доводами позивача про те, що з вини відповідача, позивач була позбавлена можливості офіційно працевлаштуватися за відсутності трудової книжки, не мала можливості стати на облік в міський Центр зайнятості, за весь час затримки не відраховувались страхові внески до пенсійного фонду України та зупинився її загальний стаж, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою Дніпродзержинського міського центру зайнятості № 1057 від 20.06.2011 р. та довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20.06.2011 року серії АЕ № 529414. Виходячи з довідки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та графіку виходів робочих днів, годинна тарифна ставка позивача станом на 26.08.2008 року становила 5,02 гривень, 12 годинний робочий день, середня кількість виходів у 15 робочих днів на місяць. З моменту звільнення до моменту отримання позивачем пропозиції отримати трудову книжку пройшло 34 місяця і 5 днів, у зв'язку з чим розрахунок заробітної плати позивача за період з 01.07.2008 р. по 10.05.2011 р. складає: (5,02грн. х 12год х 15дн. х 34міс.) + 5,02грн. х 12год х 5дн. = 31023, 6 грн. Розмір середньої заробітної плати не заперечувався в судовому засіданні і представником відповідача. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини в їх сукупності, порушені права позивача мають бути захищені шляхом задоволення позову в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки за період з 01.07.2008р. по 10.05.2011р. в сумі 31023,60 гривень, визнанням недійсним запису про дату її звільнення та зобов'язанням відповідача внести зміни в трудову книжку змінивши дату звільнення позивача з 28.06.2008 року на 10.05.2011 року, що визнано судом законним і обґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 48 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При подачі позовної заіви позивачем було витрачено 1000 гривень на правову допомогу, що підтверджується квитанцією ПП [PERSON] та договором № 04/05-11 від 04.05.2011 року про надання юридичних послуг, і що сума відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 47, 233, 234, 235 КЗпП України, п. 4.2 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників",

Outcome: partial