Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Інституту помології імені [PERSON] Національної академії аграрних наук України, в якому просить: визнати незаконними та скасувати наказ №36 від 16.06.2011 року «Про догляд за розсадниками інституту», наказ №49/к від 02.08.2011 року «Про стягнення за порушення трудової дисципліни» виданими відповідачем та стягнути з останнього моральну шкоду в розмірі 5000 гривень і судові витрати. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що згідно наказу №8/к від 21.01.2009 року, він був прийнятий на роботу до відповідача на посаду інженера-енергетика. Згідно наказу №49/к від 02.08.2011 року, за невиконання наказу №36 від 16.06.2011 року, згідно якого, йому була відведена певна площа розсадника для прополки її від бурянів на протязі сезону, йому оголошено догану, знято 30% надбавку до заробітної плати за складність та напруженість в роботі, запропоновано пройти медичний огляд та надати довідку про стан здоровя для визначення його придатності займаній посаді та попереджено про можливість застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із займаної посади при повторному порушенні дисципліни. Вважає, що наказ №49/к від 02.08.2011 року «Про стягнення за порушення трудової дисципліни» виданий відповідачем є незаконним, оскільки, він відмовляючись від прополки розсадників трудову дисципліну не порушував, так як ані в посадовій інструкції інженера-енергетика, ані в Положенні про енергослужбу інституту помології такі роботи не передбачені, а вимагаючи від нього роботи, не передбаченої трудовим договором, відповідач порушив вимоги ст.31 КЗпП України та Правила безпечної експлуатації електроустановок споживачів. Окрім того, він, в 2010 році, надавав відповідачу довідку про те, що за станом здоровя не може виконувати роботи, повязані з фізичними навантаженнями та перебувати на сонці. Щодо зняття 30% надбавки до заробітної плати за складність та напруженість в роботі, то, на його думку, ці дії відповідача суперечать вимогам ст. 103 КЗпП України. Стосовно проходження медичного огляду для визначення придатності займаній посаді, то ця вимога відповідача є незаконною, оскільки суперечить Положенню про медичний огляд працівників певних категорій, затвердженому наказом МОЗ України № 45 від 09.01.1998 року, відповідно до якого, посада інженера-енергетика не входить до переліку професій працівники яких підлягають медичному огляду. Зазначену вимогу відповідача, він розцінює як психологічний тиск на нього продовженням якого є пункт 4 наказу. За весь період підготовки та оголошення зазначеного наказу, навколо нього. Штучно, створювалась атмосфера неприязні як до людини, яка ставить себе в противагу колективу, зневажає розпорядження адміністрації. Внаслідок стресового стану, в якому він перебував весь цей час, в нього загострилась гіпертонічна хвороба. Після вимушеного звернення до медичного закладу, він, 18.08.2011 року, був госпіталізований і знаходився на стаціонарному лікуванні до 29.08.2011 року. Наслідком нехтування адміністрацією інституту чинного законодавства, грубого порушення низки законів і цинічного ставлення до нього, як до підлеглого стало те, що він зазнав значних як моральних так і фізичних страждань. Це призвело до погіршення стану його здоровя, втрати нормальних життєвих звязків, додаткових матеріальних затрат як на лікування так і на підготовку позову, додаткових зусиль для організації свого життя. Посилаючись на зазначене, просив суд визнати незаконними та скасувати наказ №36 від 16.06.2011 року «Про догляд за розсадниками інституту», наказ №49/к від 02.08.2011 року «Про стягнення за порушення трудової дисципліни», виданими відповідачем та стягнути з останнього моральну шкоду в розмірі 5000 гривень і судові витрати. В судовому засіданні, позивач, свої вимоги підтримав в повному обсязі. Представники відповідача позов не визнали, посилаючись на те, що директор інституту, видаючи накази №36 від 16.06.2011 року «Про догляд за розсадниками інституту», та №49/к від 02.08.2011 року «Про стягнення за порушення трудової дисципліни», діяв в межах своєї компетенції та у відповідності до чинного трудового законодавства України. Натомість, позивач, не виконуючи законні розпорядження адміністрації, порушив вимоги ст.139 КЗпП України та положення Колективного договору та Правила внутрішнього трудового розпорядку, діючих в інституті. Щодо зняття 30% надбавки до заробітної плати позивача, то вона встановлюється працівникам інституту за складність та напруженість в роботі, яких, на час її зняття, у позивача не було і зазначене рішення, адміністрацією інституту було прийняте у відповідності до внутрішніх відомчих нормативних актів про оплату праці та ст.ст. 14, 15 ЗУ «Про оплату праці». Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то вони не підлягають до задоволення, оскільки адміністрація інституту діяла в межах чинного трудового законодавства і прав позивача ніяким чином не порушувала. Окрім цього, позивач, належним чином не обґрунтував зазначені вимоги. Посилаючись на вище зазначене, просили відмовити позивачу в його позові повністю. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вислухавши позивача, представників відповідача, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов недостатньо обґрунтований, а тому підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Так, вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу №36 від 16.06.2011 року «Про догляд за розсадниками інституту» підлягають до задоволення, оскільки зазначений наказ не відповідає вимогам ст. 31 КЗпП України, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Виходячи зі змісту цього наказу, він, також, не узгоджується з приписами ст.ст. 32, 33 КЗпП України, які регулюють правовідносини роботодавця та найманого працівника при переведенні на іншу роботу, зміну істотних умов праці та тимчасового переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором. Окрім того, роботи по прополці розсадників, не передбачені ані посадовою інструкцією інженера-енергетика, ані Положенням про енергослужбу Інституту помології, погоджених з головою профкому та затверджених директором Інституту помології в 2009 році та прямо суперечать п.1.3.3. Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів ДНАОП 0.00-1.21-98, затверджених Наказом Держнаглядохоронпраці №4 від 09.01.1998 року, згідно з яким забороняється покладати на енергослужбу обовязки, що не входять до її професійної компетенції. Виходячи з наведеного та враховуючи положення ст. 43 Конституції України, яка забороняє застосування примусової праці, суд вважає, що дана вимога позивача підлягає до задоволення. При цьому, суд не бере до уваги та вважає недійсним п.4.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку Інституту помології ім. Л.П. Симиренка УААН, узгодженими з адміністрацією інституту та затвердженими зборами трудового колективу 25.07.2008 року, згідно з яким працівник зобовязаний при виробничій необхідності, незалежно від займаної посади та кваліфікації, виконувати роботи по обрізці багаторічних насаджень, прополюванні садів і розсадників, збиранні врожаю плодів і ягід, викопці саджанців, впорядкуванні території інституту, оскільки, згідно зазначеного пункту на всіх працівників, в тому числі і на позивача інженера-енергетика, покладаються додаткові, не обумовлені трудовим договором, обовязки, що значно погіршує становище як працівників так і позивача порівняно з діючим законодавством, що регулює трудові відносини між працівником та роботодавцем. Зазначені висновки суду, також відповідають і приписами ст.16 КЗпП України, (недійсність умов колективного договору), відповідно до якої умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними. Таким чином, наказ №36 від 16.06.2011 року «Про догляд за розсадниками інституту» є незаконним, а тому його слід скасувати. Щодо вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу №49/к від 02.08.2011 року «Про стягнення за порушення трудової дисципліни», то вони, також, підлягають до задоволення, оскільки він виданий на підставі наказу №36 від 16.06.2011 року «Про догляд за розсадниками інституту», тобто, на підставі наказу, який суд вважає незаконним. Ніяких порушень трудової дисципліни, позивачем, допущено не було, а тому і накладати на нього дисциплінарне стягнення, правових підстав не має. Окрім того, щодо зняття 30% надбавки до заробітної плати позивача за складність та напруженість в роботі, яка, згідно пояснень представників відповідача, виплачувалась позивачу на підставі Положення про преміювання працівників інституту, погодженого головою профкому та затвердженого директором інституту 12.05.2011 року, то згідно п.17 Переліку недоліків в роботі, порушень трудової дисципліни, за які адміністрація має право позбавляти працівників всіх категорій винагород та премій, доданого до цього Положення, позбавлення винагород та премій здійснюється по наказу директора, за згодою профспілкового комітету, чого в даному разі, адміністрацією зроблено не було, що на думку суду є самостійною підставою для скасування зазначеного наказу в цій частині. Стосовно проходження позивачем медичного огляду для визначення придатності займаній посаді, то ця вимога відповідача є незаконною, оскільки суперечить Положенню про медичний огляд працівників певних категорій, затвердженому наказом МОЗ України № 45 від 09.01.1998 року, відповідно до якого, посада інженера-енергетика не входить до переліку професій працівники яких підлягають обовязковому періодичному медичному огляду. Таким чином, наказ №49/к від 02.08.2011 року «Про стягнення за порушення трудової дисципліни» є незаконним, а тому його слід скасувати. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на вищевикладене, суд, беручи до уваги обставини справи, приходить до висновку, що позивачу, відповідачем, спричинена певна моральна шкода, але розмір грошового відшкодування цієї шкоди в сумі 5000 (пять тисяч) гривень, не відповідає принципам розумності і справедливості, характеру і обсягу страждань, яких зазнав позивач, а є значно завищеним та не підтвердженим належними доказами, а тому вважає за необхідне, позовні вимоги в цій частині задоволити частково та визначити розмір грошового відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. Щодо судових витрат, то позивач не надав суду жодного належного доказу про їх розмір, а тому, на підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати на користь позивача стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved