Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Бершадського району про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності, визнання права на спадщину, її поділ та стягнення витрат на утримання спільного майна з тих підстав, що як стверджують, 18 червня 1978 року їхня мати [PERSON] та батько [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується записом акта про укладання шлюбу № 27. Батьки проживали однією сімєю, вели спільне господарство. В період зареєстрованого шлюбу з 1979 року по 1980 рік батьки побудували житловий будинок і господарські споруди, розташовані в с. Флорино Бершадського району по вул. Хороша, 54. Вони, діти [PERSON] та [PERSON] народилися: [PERSON] - 09.08.1980 року, [PERSON] - 28.05.1985 року і проживали з батьками в цьому господарстві. 13.11.1999 року мати померла і після її смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку та відповідну частку господарських будівель, які належали матері на праві спільної власності. Спадкоємцями першої черги за законом були вони, діти, [PERSON], чоловік та [PERSON], мати померлої. Вони і [PERSON] прийняли спадщинуу встановленому законом порядку: вони в ступили у фактичне управляння та володіння спадковим майном, а [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, [PERSON] відмовилася від спадщини на їхню користь. Без їхнього відома [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради № 9 від 17.02.2000 року отримав свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок від 30 грудня 2000 року, згідно якому йому на праві приватної власності належить цілий житловий будинок за зазначеною адресою, про що їм стало відомо у даний час. Вважають це рішення та видане на його підставі свідоцтво незаконними, оскільки житловий будинок, розташований в с. Флорино, вул. Хороша 54 був побудований в період з 1979 року по 1980 рік. В 1978 році [PERSON] (батько їхньої матері [PERSON]Д.) із земельної ділянки, що була в його користуванні, дав згоду на виділення частини земельної ділянки під забудову своїй дочці [PERSON] і згідно особистого рахунку № 1937 кн. 9 було створено новий двір, суспільна група двору - колгоспна і головою двору була [PERSON], яка у той час працювала в колгоспі ім. Димитрова с. Флорино, і вона отримала дозвіл на забудову житлового будинку, що підтверджується архівною довідкою № 23 від 09.04.2010 року, випискою з протоколу уповноважених колгоспу, копією протоколу № 18 від 28 вересня 1978 року засідання виконкому [PERSON] сільської ради. В 1978 році, згідно записам в кн. 28, рахунок 1937 по вул. Чкалова б/н було закрито і за цим же номером особистого рахунку було відкрито по вул. Хороша, який відноситься до категорії колгоспних дворів. Згідно по-господарської книги № 9, особистий рахунок № 776 за період 1980 року по 1982 рік даний двір по вул. Хороша 54, відносився до категорії колгоспних дворів. [PERSON] народилася 09.08.1980 року та проживала у цьому дворі. Мати [PERSON] в період з 1983 року працювала економістом в колгоспі „Шлях до комунізму" с. Лісниче, що підтверджується довідкою [PERSON] сільради, копією особистого рахунку № 789, довідкою Лісничанської сільської ради. [PERSON] народилася 28.05.1985 року і також проживала у цьому дворі. На підставі ст.ст.120, 123 ЦК України (в редакції 1963 р.) вони, як неповнолітні члени колгоспного двору, розташованого в с.Флорино вул. Хороша 54, набули право власності на частину майна колгоспного двору. Членами колгоспного двору були їхні батьки і вони, двоє дітей, а тому частка кожного із членів двору становить 1/4 частину і є їхньою спільною власністю. Вони не втратили права власності на майно в колгоспному дворі тому, що [PERSON] постійно проживала та до даного часу є членом цього двору, а [PERSON], в 1998 році тимчасово вибула на навчання в Одеський державний медичний університет і закінчила навчання у 2004 році. За зазначених обставин в спірній будівлі їм належить, як членам колгоспного двору, на приватної спільної власності по ј частині житлового будинку та відповідній частці господарських будівель і споруд кожній. Крім того, після смерті матері вони прийняли спадщину і їхня частка у спадковому майні становить ѕ частини житлового будинку та відповідна частка господарських будівель і споруд. Просять визнати частково незаконним свідоцтво про право власності від 30.03.2000 року на цілий житловий будинок, розташований в с.Флорино вул. Хороша 54 та скасувати його в частині права власності [PERSON] на 3/4 його частку, визнати за кожною із них право спільної власності на ј цього будинку за кожною, визнати за ними, як за спадкоємцями [PERSON] право власності на 3/4 частини цього будинку та розділити його, визнавши за ними право власності на весь житловий будинок, а на користь відповідача стягнути компенсацію за належну йому 1/4 частку цього будинку. В послідуючому позивачі неодноразово змінювали свої позовні вимоги і в остаточному варіанті просять, крім вищенаведених вимог, стягнути з відповідача на їхню користь витрати, понесені ними при виконанні ремонтних робіт, відповідно до частки відповідача у спільному майні в розмірі 3531 грн., оскільки в період з 2005 року по 2007 рік за власні кошти ними було проведено поточний та капітальний ремонт будинку та криниці, а саме: повністю перекритий дах житлового будинку, очищена та облаштована криниця. Позивачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність та про те, що не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON], в судове засідання вдруге не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомила, тому суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради позов визнав, надав заяву про слухання справу у їх відсутність та про те, що позов визнає. Оскільки позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, відповідачка [PERSON] в судове засідання двічі не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомила, представник відповідача [PERSON] сільської ради позов визнав, надав заяву про слухання справу у їх відсутність, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачі та їх батьки: мати [PERSON], котра померла 13.11.1999 року і батько [PERSON], котрий помер 8.11.2010 року, станом на 15.04.1991 року були членами колгоспного двору, розташованого в с.Флорино Бершадського району Вінницької області по вул. Хорошій 54. Цей факт підтверджується випискою з по-господарської книги № 9, особистий рахунок № 776 за період 1980 року по 1982 рік, з котрої видно що двір по вул. Хороша 54, в с.Флорино Бершадського району відносився до категорії колгоспних дворів, свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), з котрого видно що вона народилася 09.08.1980 року, довідкою [PERSON] сільради, копією особистого рахунку № 789, довідкою Лісничанської сільської ради, з котрих видно, що [PERSON] в період з 1983 року працювала економістом в колгоспі с. Лісниче Бершадського району, свідоцтвом про народження [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), з котрого видно, що вона народилася 28.05.1985 року, цього факту не заперечує і представник [PERSON] сільської ради. Відповідно до п.20 Вказівок по веденню по-господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 р. за № 112/5, суспільна група господарства, в котрому проживають працюючі члени колгоспу, незалежно від роду занять голови двору, відноситься до господарств колгоспників. Відповідно до ст.ст. 120, 123, 126 ЦК України ( в ред. 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних, права на частку в майні колгоспного двору позивачі не втратили. Тому позивачі, [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 року мали по 1/4 частці у майні колгоспного двору, розташованого в с.Флорино вул.Хороша 54, котре складається із житлового будинку і господарських будівель та споруд. Після смерті 13.11.1999 року [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/4 частину цього житлового будинку та відповідну частку господарських будівель і споруд. Спадкоємцями після її смерті були її мати [PERSON], чоловік [PERSON] та діти, позивачі по справі. [PERSON] в шестимісячний строк після відкриття спадщини відмовилася від своєї частки у спадщині на користь позивачів, котрі прийняли спадщину шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадщиною, [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачі заяви у нотконтору. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України (в ред.1963 року) спадкоємець за законом або заповітом вправі відмовитися від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців. Оскільки мати спадкодавця [PERSON] - [PERSON] відмовилася від своєї частки спадщини на користь позивачів, їхня частка у спадковому майні після смерті матерії [PERSON] буде становити по 3/32 частки кожній (1/4 : 4 = 1/16, 1/16 : 2 = 1/32, 1/16 + 1/32 = 3/32). Відповідач [PERSON] сільська рада рішенням виконкому № 9 від 17.02.2000 року та виданому на його підставі 30.12.2000 року свідоцтвом про право власності на весь житловий будинок, розташований по вул.Хорошій 54 в с.Флорино Бершадського району Вінницької області на імя однієї особи [PERSON] порушила цивільні права позивачів [PERSON] і [PERSON] як співвласників вищевказаного житлового будинку. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, можуть бути визнання права, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Тому, виходячи з вищенаведеного, позов у частині визнання частково незаконним рішення, визнання права власності та визнання права власності на спадкове майно суд вважає законним, обгрунтованим і таким що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються особами, котрі беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки позивачі не довели розмір понесених ними витрат по утриманню спільного майна та можливість розподілу спадкового майна в натурі, позов у цій частині суд вважає необґрунтованим, безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню з вищенаведених мотивів. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК України 1963 р., ст.ст. 16, 21, 392 ЦК України 2003 р.,

Outcome: partial