Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми приросту інфляції та трьох процентів річних, в якому вказав, що ПАТ "Донецькобленерго" здійснює постачання електроенергії відповідачу та контролює оплату за її використання, а відповідач споживає електроенергію, яку постачає позивач. Отже, відповідач зобов'язан здійснювати плату за спожиту електричну енергію. Відповідач є споживачем електричної енергії (особовий рахунок № 030521098). Таким чином між Енергопостачальником та відповідачем існують зобов'язання. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику»та Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 4 червня 2008 року). Правовідносини між позивачем та відповідачем з постачання та споживання електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України „Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997р. №575/97-ВР, Житловим кодексом Української РСР. Законом України ..Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. №1875-ІУ. Правилами користування електричною енергією для населення (затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. №1357) та іншими нормативно-правовими актами і технічними документами. Відповідно до діючого законодавства тарифи на електричну енергію для споживачів категорії „Населення" встановлюються Постановами Національної комісії з регулювання електроенергетики України. Так, зокрема, постановою НКРЕ України ..Про тарифи на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам" від 10.03.1999 р. №309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.03.1999 р. за №151/3444) встановлені тарифи на електричну енергію, які почали діяти з 01.04.1999 р. В подальшому вказані тарифи змінювались постановами НКРЕ України №401 від 30.03.2006 р., №926 від 20.07.2006 р. (з подальшими змінами та доповненнями). 31.12.2010року судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 7612,26грн. Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк (термін). Згідно зі ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На даний час вартість спожитої електричної енергії відповідачем повністю не сплачена, тобто відповідне зобов'язання належним чином не виконано, про що свідчить наявність заборгованості, яка виникла внаслідок прострочення боржника. Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У зв'язку з цим відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України були нараховані наступні суми: приріст інфляції складає: (7612,26 грн. * 1,04)-7612,26 грн. = 304,49 грн., де 1,04 - індекс інфляції; сума трьох процентів річних від простроченої суми складає: (7612,26 грн. * 276 днів * (3%/365 днів)/100%) = 172,68 грн. Тому, просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Донецькобленерго»суму приросту інфляції в розмірі 304,49 грн., суму трьох процентів річних в розмірі 172,68 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Дала пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач не зявився, згідно до ст. 76 ЦПК України був належним чином повідомлен про час розгляду справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрован за адресою: [INFO] (а.с.14), є абонентом позивача за вказаною адресою, особовий рахунок 030521098 (а.с.6). Відповідно до ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.12.2010року по справі № 2-н-3992-2010р., в задоволенні заяви ВАТ «Донецькобленерго»до [PERSON] щодо видачи судового наказу про стягнення з останнього 3 % річних, суми збитків від інфляції відмовлено (а.с.9), вказана ухвала набула законної сили. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач- ПАТ «Донецькобленерго», надає відповідачу послуги з електропостачання, які останній належним чином не оплачує, в результаті чого має заборгованість, розмір якої складає 7612,26 грн. На вказану суму стягувачем, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, нараховані суми інфляційних та 3% річних. В обґрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних заявник послався на ст.625 ЦК України (матеріальне право). Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем відсутній договір на оплату послуг з електропостачання, яким передбачено нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних. А відповідним матеріальним законом, що регулюють правовідносини, що склались, а саме: Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією не передбачено обов»язок споживача сплатити заборгованість за послуги з електропостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Таким чином, на правовідносини, які склалися між сторонами, не розповсюджується дія норми ст.625 ЦК України, тому, в позові слід відмовити. Приймаючи таке рішення судом також, прийнято до уваги, що позивачем не зазначено періоду, за який нарахована неустойка, та не надано відповідного розрахунку, що позбавляє суд визначити розмір нарахованої позивачем неустойки.

Outcome: dismissed