Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивач звернувся з названим позовом та просив визнати за ним право власності на будинок № 6-в з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вулиці Кооперативній в селі Велика Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 2001 року і по даний час він постійно проживає та зареєстрований в даному житловому приміщенні. В цей будинок він вселився з дозволу правління колгоспу «Радянська Україна». На підставі того, що він є особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти ним з 2001 року, то в силу ст. 344 ЦК України має право на визнання за ним права власності на даний будинок. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити, вважаючи їх обґрунтованими та законними. Відповідач Великокаратульська сільська рада, в судове засідання свого представника не направив, надіслав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у відсутності його представника. Відповідач приватна орендна агрофірма «Україна», представника до суду не направив. В письмовій заяві проти позову не заперечує та просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З довідки Великокаратульської сільської ради №190 від 14.10.2011 року вбачається, що позивач постійно проживає та зареєстрований в [INFO]. З 2001 року зазначений будинок наданий позивачу для проживання, як члену колгоспу, за рішенням правління колгоспу «Радянська Україна», правонаступником якого є КСП «Україна», а правонаступником КСП «Україна» є приватна орендна агрофірма «Україна», що визнають відповідачі в письмових заявах та свідчить копія трудової книжки колгоспника, виданої на імя [PERSON] З копій квитанції за комунальні послуги та копії додаткової угоди до Договору № 088616 від 25.07.2002 року про передачу на відповідальне збереження вбачається, що позивач несе витрати на обслуговування даного будинку. Відповідно до витягів з погосподарських книг за 2001-2005 р.р., за 2006-2010 р.р., за 2011-2015р.р., позивач є головою домогосподарства по вулиці Кооперативній, 6-в в селі Велика Каратуль, побудованого на земельній ділянці площею 0,12 га, якою позивач користується. В силу ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Позивач володіє зазначеним будинком з 2001 року, він є добросовісним набувачем цього майна, протягом всього періоду здійснював володіння вищеназваним будинком відкрито і користується земельною ділянкою біля будинку, володіння цим будинком продовжувалось позивачем безперервно, строк володіння зазначеним будинком складає 10 (десять) років, що підтверджується довідками з Великокаратульської сільської ради та інвентарною справою на житловий будинок 6-в по вулиці Кооперативній в селі Велика Каратуль. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зважаючи на вищевстановлені обставини, дослідженні в судовому засіданні докази, визнання відповідачами позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає необхідним ухвалити рішення про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved