Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-27 00:00:00

В березні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4261 грн. 36 коп., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та понесені витрати з оплати звіту № 24-12-10 у розмірі 400 гривень, з оплати держмита в розмірі 51 грн., з оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. та стягнути з [PERSON] витрати, пов'язані з правовою допомогою адвоката, у розмірі 700 грн. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що 18 жовтня 2010 року в 11 годин 27 хвилин, відповідачка, керуючи автомобілем марки Сітроен С3, державний номер АЕ 5178 CP, в дворовому проїзді будинку № 18/20 по вул. Робочій в м. Дніпропетровську, порушила безпечну дистанцію і здійснила наїзд на автомобіль марки [PERSON] Фе, державний номер АР 0722, під керуванням позивачки, на якому вона рухалася попереду неї, після чого залишила місце ДТП. В результаті цього наїзду транспортним засобам були заподіяні механічні пошкодження. Своїми діями відповідачка порушила п. 13.1, 2-10 Правил дорожнього руху України. Автомобілем [PERSON] Фе, державний номер АР 0722, позивачка управляла за дорученням від 15.01.2010 року, засвідченим приватним нотаріусом [PERSON], реєстраційний № 83, та виданим [PERSON] від імені власника автомобіля, [PERSON], тобто була власником цього транспортного засобу як це випливає зі змісту ст. 1187 ЦК України. На підставі виданого доручення позивачка має право користуватися розпоряджатися цим автомобілем, у тому числі продати, обміняти, передати в оренду. З приводу скоєного ДТП, відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2010 року, [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, і на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права управління транспортними засобами строком на 6 місяців. З приводу заподіяної матеріальної шкоди, пов'язаного з пошкодженням автомобіля, позивачка доручила своєму чоловікові, [PERSON], провести авто-товарознавче дослідження з визначення вартості збитку. В результаті цього дослідження був складений звіт № 24-12-10 від 28.10.2010 року авто-товарознавчого дослідження з визначення вартості збитку в результаті пошкодження транспортного засобу. На підставі цього звіту заподіяний матеріальний збиток позивачки склав 4261 грн. 36 копійок. Відповідачка добровільно відшкодувати заподіяну шкоду відмовляється. Несподіване пошкодження автомобіля і необхідність непередбачених витрат на його відновлення, а також відволікання на ходіння по різних інстанціях у зв'язку з таким пошкодженням, порушило всі найближчі плани життя позивачки. Вона багато не встигає зробити по своїй роботі, стала неспокійно спати по ночах, її часто мучить безсоння. Все це завдає їй великі фізичні та моральні страждання. Заподіяну моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 5000 гривень. В даний час автомобіль поставлено на постійну реєстрацію, і оригінал довіреності знаходиться в УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області. В судове засідання позивачка не зявилася, про розгляд справи була повідомлена, представник позивачки [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі. Раніше в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на пояснення, викладені в позовній заяві. Пояснив, що автомобіль позивачка не ремонтувала, а продала з пошкодженнями, перед продажою зробила висновок експерта. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила відмовити позивачці в задоволенні даного позову, справу просила розглянути без її участі. Представник відповідачки [PERSON] в своїх запереченнях просила відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог у звязку з тим, що вона та її довірителька не згодні із звітом № 24-12-10 від 24.12.2010 року виконаним експертом [PERSON], з наступних підстав: перш за все експертом не вказано в звіті після якого саме ДТП його складено, не вказана відповідальність експерта за неправдиві висновки, крім того відповідачку ніхто не попереджав та не запрошував бути присутньою при складанні вищевказаного звіту, що порушує її права. Також позивачка вказала, що за власні кошти відремонтувала свій автомобіль, однак жодного доказу на підтвердження цього не надала, а також позивачка не надала доказів на підтвердження того факту, що їй спричинена моральна шкода і взагалі пошкодження автомобіля не перешкоджає його використовувати, тому в задоволенні вимог позивачки в частині моральної шкоди просила також відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково по наступним підставам. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У судовому засіданні було встановлено, що 18 жовтня 2010 року в 11 годин 27 хвилин в дворовому проїзді будинку № 18/20 по вул. Робочій в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], яка керувала автомобілем марки Сітроен С3, державний номер АЕ 5178 CP та [PERSON], яка керувала автомобілем марки [PERSON] Фе, державний номер АР 0722. Позивачка керувала автомобілем марки [PERSON] Фе, державний номер АР 0722 за дорученням від 15.01.2010 року, засвідченим приватним нотаріусом [PERSON], реєстраційний № 83, та виданим [PERSON] від імені власника автомобіля, [PERSON] (а.с.6). 05.01.2011 року вищевказаний автомобіль був зареєстрований на громадянку [PERSON], [INFO], яка мешкала на час реєстрації: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 81/92, з видачею номерних знаків АЕ 0016 ЕК та свідоцтва про реєстрацію САЕ № 349347, с записом в особливих відмітках: «[PERSON] та [PERSON] мають право керувати», що підтверджується повідомленням заступника начальника управляння [PERSON] України в Дніпропетровській області [PERSON] від 29.09.2011 року. Згідно ст. 60 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2010 року, винною у дорожньо-транспортній пригоді визнано громадянку [PERSON], яка скоїла наїзд на автомобіль [PERSON] Фе, державний номер АР 0722, яким керувала [PERSON] у звязку з чим була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, і на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права управління транспортними засобами строком на 6 місяців (а.с.10). У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З пояснень в судовому засіданні позивача вбачається, що пошкодженний автомобіль не було відремонтовано, а продано в пошкодженому стані. На підтвердження доказів матеріальної шкоди позивачем до матеріалів справи було надано у якості доказу експертне дослідження експерта [PERSON] від 24.12.2010 року експертом [PERSON], який має кваліфікацію «Оцінювача»згідно свідоцтва № 566 від 28.03.2002 року у відповідності до якого зазначено, що матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля Hyundai Santa Fe рег. № АР0722 пошкодженого в результаті ДТП складає 4261,36 грн., яка складається з: 565,60 грн. вартість ремонтних робіт; 1003,48 грн. вартість матеріалів; 561,60 грн. вартість деталей належних до заміни, а саме захист заднього бампера та декор на задній бампер; 2130,68 грн. втрата товарної вартості. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до Постанови Пленум Верховного Суду України, від 27.03.1992, № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Оскільки суд не може вирішити питання про повернення замінених запчастин особі, яка відповідає за шкоду, суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 561 грн. за заміну деталів. Крім того, згідно до протоколу огляду, який мається в матеріалах справи вбачається, що під час огляду автомобіля всановлено, що «накладка облицовки заднего бампера верхняя - задири пластика, облицовка заднего бампера нарушение ЛКП, молдинг заднего бампера нижний-задири пластика»(а.с. 17). Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3699,76 грн.. Крім того відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивачки, у звязку з чим вона відчуває моральні страждання. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивачки та глибину її душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивачки та стягнути з відповідачки на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди - 400 грн. Що стосується вимог позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то вони задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Правовідносини між адвокатом або фахівцем у галузі права та клієнтом визначаються цивільно-правовою угодою. Права та обов'язки адвоката визначені Законом України "Про адвокатуру", Правилами адвокатської етики тощо. Частиною першою статті 12 Закону України "Про адвокатуру" визначено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтвердження оплати з витрат на правову допомогу надано квитанцію (а.с. 23), у якій зазначено що від [PERSON] отримано 700 грн. за складання п/з та консультацію. Однак з квитанції не можливо встановити по якій справі надавалася правова допомога. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Крім того, позивачем не надоно доказів щодо відпрацьованих годин особою, яка надавала правову допомогу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки [PERSON] судовий збір в розмірі 59 грн. 50 коп. (8 грн. 50 коп. + 51 грн. 00 коп.), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та 400 грн. у якості відшкодування витрат позивачки з оплати звіту по авто-товарознавчій експертизі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved