Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що будівництво гаражів в Обслуговуючому кооперативі гаражний кооператив Араратський, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Араратська, 2, в тому числі й того, що був виділений позивачеві (№30), було розпочато у 1998 році на підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську від 19.11.1997 р. №568 Про утворення гаражного кооперативу Араратський. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, у період з 1998 р. по 2008 р. позивачем за власні кошти було завершено будівництво гаражу №30, та після завершення будівництв гаражу з метою встановлення свого права на новостворене майно 18.12.2008 р. позивач сплатила вступний внесок та подала заяву про прийом в члени ОК ГК Араратський, рішенням загальних зборів від 30.04.2009 р. позивача було прийнято в члени кооперативу. Для проектування та будівництва гаражів ОК ГК Араратськийрішенням Дніпропетровської міської ради від 19.11.1998 р. за №2334 виконкому Амур-Нижньодніпровської райради була надана земельна ділянка площею 0,1147 га у тимчасове користування; розпорядженням №1125р від 11.10.2004 р. ОК ГК Араратськийприсвоєно адресу вул. Араратська, 2. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, останньою були виконані усі вимоги Статуту кооперативу та ст.ст. 10, 11 Закону України Про кооперацію, та, посилаючись на приписи ст. 331 ЦК України, на те, що 14.04.2009 р. ОК ГК Араратськийв інспекції Держархбудконтролю у Дніпропетровській області отримав свідоцтво про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, яким кількість гаражів №1-40 кооперативу, в тому числі і добудований гараж №30 визнано прийнятими до експлуатації, та 04.06.2009 р. КП ДМБТІзареєструвало гаражі №1-40, в тому числі гараж №30, за реєстровим №3172-12, як нежитлову будівлю, що перебуває на утриманні обєднання співвласників (товариств, кооперативів), позивач звернулася до КП ДМБТІ26.08.2009 р. із заявою про реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна гараж №30, розташований в ОК ГК Араратський, але, 12.10.2009 р. у реєстрації права власності було відмовлено, та [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду, та вона звернулася. За судового розгляду позивач та представник позивача підтримали вимоги заяви повністю, надав аналогічні викладеним пояснення, просили суд повістю задовольнити поданий позов. Відповідач в особі представника за довіреністю позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, зазначаючи про те, що позивач не надав доказів щодо фактичного здійснення ним будівництва гаражу, оскільки відповідно до наданих документів будівництво гаража розпочалося у 1998 році та здійснювалося на протязі до 2008 р., тоді як членом кооперативу [PERSON] стала 18.12.2008 р., подав заяву до кооперативу та сплатив внесок. Заперечуючи, разом з тим, представник відповідача наголошував на відсутності спору, який мав розглядатися судом та відсутності порушення з боку відповідача прав [PERSON], не надано доказів щодо перебування земельної ділянки у користуванні кооперативу, оскільки відповідно до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.11.1998 р. №2334 земельна ділянка по вул. Араратськиій площею 0,1147 га надана у тимчасове користування строком на один рік та тоді як станом на дату розгляду справи судом правомірність користування земельною ділянкою не підтверджена, та на тому, що позивач не скористалася в повному обсязі своїми правами та не оскаржила відмову реєстратора в державній реєстрації права власності в адміністративному порядку. Заслухав пояснення сторін та представника позивача та дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 Закону України Про коопераціювступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Згідно із статутом обслуговуючого кооперативу Гаражний кооператив Араратськийприйом у члени кооперативу здійснюється правлінням кооперативу і затверджується рішенням загальних зборів членів кооперативу (п. 5.2.); згідно із п. 2.1 кооператив спочатку створений для задоволення потреб громадян в будівництві гаражів за рахунок власних потреб і зберігання в них особистого автотранспорту; як встановлено судом, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 28.04.2005 р. №1619 гаражі №1-40 за реєстровим №3172-12 зареєстровані за ОК ГК Араратський. 18.12.2008 р. [PERSON] подала заяву до голови ОК ГК Араратськийта відповідно до рішення звітно виборчих зборів членів гаражного кооперативу ОК ГК Араратський від 30.04.2009 р. [PERSON] було прийнято до членів кооперативу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 19№ Закону України Про кооперацію член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. За ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно зі змістом ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації права власності та права користування (сервітуту) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами, довірчого управління нерухомим майном, права власності на об'єкти незавершеного будівництва (далі - державна реєстрація прав), а також порядок взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначений Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердж. наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, згідно з яким державна реєстрація прав полягає в офіційному визнанні і підтвердженні державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (п. 1.3 Положення). Дотримуючись вимог закону, позивач звернулася до КП ДМБТІіз заявою про реєстрацію права власності, та 12.10.2009 р. реєстратором було прийнято рішення про відмову в реєстрації права на обєкт нерухомого майна; відмова реєстратора [PERSON] оскаржена не була та позивач вважала правомірним вирішення цього спору у звязку з розясненням про вирішення питання в спірному порядку місцевим судом загальної юрисдикції. За ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За розгляду справи позивач не скористався в повному обсязі процесуальними правами, наданими ЦПК України, не надала доказів наявності спору та оспорювання з боку відповідача права позивача на гараж; суд погоджується із слушністю доводів відповідача щодо відсутності підтвердження правомірності користування земельною ділянкою, на якій розташовані гаражі, разом з тим позивач не надала суду доказів, які би усунули сумніви щодо фактичного здійснення нею будівництва гаражу, яке, зі слів позивача, було розпочато у 1998 р., тоді як членом кооперативу [PERSON] стала лише через 11 років після початку будівництва (30.04.2009 р.), та тоді як гаражі були прийняті в експлуатацію відповідно до свідоцтва про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил від 18.03.2009 р. З огляду на результати розгляду справи питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Outcome: dismissed