Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,34 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться у с. Ведильці на території Ведильцівської сільської ради та право власності на земельну ділянку площею 0,26 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в с. Ведильці на території Ведильцівської сільської ради, зазначивши, що власником вказаних земельних ділянок, згідно Державного акту серії І-ЧН № 029745 є її чоловік [PERSON], який помер 08 квітня 1996 року. Оскільки правовстановлюючий документ було виготовлено після смерті її чоловіка, вона не може отримати у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку в нотаріальній конторі. В попередньому судовому засідання залучено в якості співвідповідачів [PERSON] та Управління Держкомзему у Чернігівському районі Чернігівської області. В судове засідання сторони не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON], представник Управління Держкомзему у Чернігівському районі Чернігівської області та представник Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер 08 квітня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Спадкоємцем першої черги за законом є його дружина [PERSON] Дем»янівна та син [PERSON], які прийняли спадщину за законом, про що свідчить лист Чернігівської районної державної нотаріальної контори за № 286/01-16 від 02.02.2012 року. Таким чином, право на спадкове майно померлого [PERSON] мають право спадкоємці [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 029745, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.60 га, розташованої на території с. Ведильці Ведильцівської сільської ради, наданої для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4382 від 12 грудня 1997 року ( а.с.7). Як вбачається з копії Технічної документації по видачі державного акту на право приватної власності на землю, 1997 р. на а.с. 13-21, рішенням виконавчого комітету Ведильцівської сільської ради від 16 лютого 1994 року, яке прийнято відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»(15-92), [PERSON] Костянтинову передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0.60 га, яка розташована в с. Ведильці, вул. Урожайна,26 для ведення особистого підсобного господарства. Межі вказаної вище земельної ділянки в натурі погоджувалися після смерті [PERSON], про що свідчить акт погодження меж земельної ділянки від 29 травня 2007 року. Таким чином, виготовлення технічної документації та Державного акту серії І-ЧН № 029745 на зазначену вище земельну ділянку, здійснювалося вже після смерті [PERSON], а отже у відповідності до ст.22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, який був чинний на день виникнення правовідносин, у останнього не виникло права власності на спірну земельну ділянку. Отже, оскільки спадкодавець за життя у встановленому законом порядку не набув права власності на спірну земельну ділянку, а тому вона не ввійшла до складу спадщини. Крім того, позивачем в порушення ст.60 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку та доказів на підтвердження звернення до Управління Держкомзему у Чернігівському районі та області щодо оформлення своїх спадкових прав. Так як, пунктом 1 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001р. , передбачено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»(15-92), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed