overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

14.07.2011 р. позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові зазначив, що з 18.11.2010 р. Міжгірським райсудом позбавлена батьківських прав відносно до свого малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час малолітній [PERSON] перебуває під опікою своєї бабусі [PERSON], разом з якою дитина і проживає в с. Репинне, № 58 відповідно до рішення Міжгірського райсуду. Враховуючи те, що мати [PERSON] зобовязана утримувати та виховувати дитину, піклуватися про здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати до повноліття, однак вона не проживає з дитиною тривалий час і не надає допомоги на тримання дитини, не цікавиться її життям. Тому прокурор просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю, просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання [PERSON]І в 1/4 частці з усіх його доходів до настання повноліття дитини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги визнання відповідачкою повністю позову, і що це визнання не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси, то відповідно до ст. 174 ЦПК України суд вважає, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення.Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

28.07.2011 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 17.02.1994 р. уклали шлюб з відповідачем, від якого народилася дочка [PERSON], 05.09.1996 року, яка проживає разом з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач зловживав спиртними напоями і вчиняв сварки внаслідок чого спільне проживання сторін як однієї сімї не є можливим, з травня 2008 року сторони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство, відповідач на даний час постійно проживає в Російській Федерації тому позивачка має намір розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, подав телеграму, у якій зазначив, що він згідний на розірвання шлюбу, і просить розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 17.02.1994 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають з травня 2008 р., не підтримують жодних стосунків, а дитина знаходиться на утриманні позивачки. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

21.07.2011 р. позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові зазначила, що 27.05.1991 р. сторони уклали шлюб, від якого народилося троє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. З вини відповідача сімя фактично розпалася і тому відповідач вже тривалий період, не надає коштів на утримання неповнолітніх дітей, які потребують постійної батьківської уваги і матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обовязків, не сплачує в добровільному порядку аліменти, тому позивачка просить стягувати аліменти на неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить стягувати з відповідача аліменти на трьох неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнав повніст Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги визнання відповідачем повністю позову, і що це визнання не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси, то відповідно до ст. 174 ЦПК України суд вважає, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка утримує трьох неповнолітніх дітей, відомостей про стабільний заробіток (доход) відповідача не має, а тому суд вважає що розмір аліментів має бути таким, який просить позивачка. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

21.07.2011 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 27.05.1991 р. сторони уклали шлюб, від якого народилося троє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя позивачки з відповідачем не склалося, оскільки відповідач не маючи сталого заробітку, почав зловживати спиртними напоями. Перебуваючи в нетверезому стані, безпричинно влаштовував сімейні сварки та суперечки, постійно проявляв неповагу, обража та принижував позивачку в присутності дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 1998 року, так як відповідач перебуваючи в нетверезому стані, в черговий раз влаштував сварку та бійку і незважаючи на вік малолітньої дитини Тетяни, якій виповнилося на той період три місяці, покинув сімю і пішов проживати до своїх батьків, тому позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати і не надавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 27.05.1991 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, відповідач постійно зловживає спиртними напоями, коштів на утримання сімї не надавав, не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

28.07.2011 р. позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей та на утримання позивачки до до трьох років. В позові зазначила, що з 15.09.2001 року сторони уклали шлюб в м. Лодзь-Балути Республіка Польща за актовим записом № 1/720/2001. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] Ізабела, [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач почав зраджувати з іншою жінкою, тому позивачка переїхала проживати до своїх батьків у с. Торун, 470 Міжгірського району. Розірвати шлюб між сторонами неможливо, оскільки найменшій дитині не виповнилося одного року. Оскільки відповідач не надає ніяких коштів на утримання дітей, а позивачка не має можливості працювати, за таких умов позивачці важко забезпечити неповнолітніх дітей всім необхідним. У звязку з нерегулярним та мінливим заробітком відповідача просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також позивачка просить призначити аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити такі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, належним чином повідомлявся про розгляд справи , однак причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від даного шлюбу позивачка народила трьох неповнолітніх дітей від відповідача, який не оспорив батьківство, відповідач не надає ні матеріальних, ні грошових коштів на утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує трьох неповнолітніх дітей, ніде не працює, відомостей про стабільний заробіток (доход) відповідача не має, а тому суд вважає що розмір аліментів згідно ст. 183 СК України має бути у розмірі, який просить позивачка. Згідно з ст. 84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, тому дану вимогу слід задоволити та призначити аліменти на утримання матері у розмірі який вона просить. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася 28.07.2011 року до суду з позовом про визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно. В заяві зазначила, що 01.10.2006 р. у віці 82 рік помер батько позивачки [PERSON]. Після смерті батька мати позивачки залишилася проживати в спадковому будинку і фактично прийняла спадщину за померлим [PERSON]. 15.12.2010 року у віці 72 роки померла мати позивачки [PERSON], яка за час свого проживання залишила заповітне розпорядження на сина позивачки [PERSON] щодо спадкового будинку № 13 по вул.. Братерства в с. Майдан з надвірними будовами, земельну ділянку площею 0,1199 га в ур. «Лемково» та 0,2036 га в ур. «Горб». Спадщину прийняли шляхом подачі до Міжгірської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але їм було відмовлено по причині відсутності документів. Поскільки на даний будинок не має правовстановлюючих документів, то у позивачів виникають труднощі з оформленням документів про право власності на будинок, тому просить визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок в с. Майдан, вул.. Братерства, № 13 Міжгірського району, Закарпатської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач на розгляд справи не зявився, подав суду письмову заяву про те, що не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивачки грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задовольнення позову. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями дійсною, такою, що відбулася, та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці розміром 2500 м. кв. по вул. Миру,33 в с.Лісничівка Балтського району Одеської області, який раніше належав [PERSON], померлій 25.01.2009 року, стверджуючи, що він 10.04.2011 року уклав з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаного будинку і сплатив відповідачу гроші у сумі 5500 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передала йому правовстановлюючі документи, технічний паспорт на будинок, сам житловий будинок з господарськими будівлями, але, оформити належним чином угоду купівлі-продажу у нотаріальній конторі неможливо по причині того, що вище зазначений будинок раніше належав [PERSON], померлій 25.01.2009 року, після її смерті відповідач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийнявши спадщину, встановленим порядком її не оформила, свідоцтво про право на спадщину не отримала. Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном. З цього приводу позивач змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідач до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці розміром 2500 м. кв. по вулиці Миру,33 в с. Лісничівка Балтського району Одеської області, за свого життя, 09.03.1999 року, вона склала заповіт, посвідчений секретарем Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр №40, в якому заповіла вище вказаний будинок [PERSON], після смерті [PERSON] спадщину, як спадкоємець за заповітом (заповіт ніким не змінено і не скасовано), фактично прийняла відповідач [PERSON], але, свідоцтво про право на спадщину не отримала, що угода купівлі-продажу житлового будинку відбулася, є дійсною, так як не суперечить вимогам закону, інтересам сторін, що позивач виконав всі умови угоди, сплатив за придбаний будинок грошові кошти, є добросовісним набувачем і має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним нерухомим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка, [PERSON], померлого 20.12.2010 року, та визнати за нею право власності на автомобіль марки ЗАЗ-110307, 2005 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], шасі Y6D11030750070416, легковий комбі, сірого кольору, стверджуючи, що її чоловікові [PERSON] на праві приватної власності належав вище вказаний автомобіль. За свого життя [PERSON] заповіту стосовно належного йому майна не складав. 20.12.2010 року [PERSON] помер. Позивач поховала чоловіка, і як спадкоємець першої черги за законом, фактичного прийняла спадщину, яка відкрилася після його смерті, так як проживала з ним на момент смерті, користується речами, предметами домашнього вжитку покійного, в неї на руках знаходяться документи на автомобіль, крім позивача інших спадкоємців першої черги за законом немає, але, по причині юридичної неосвіченості, у встановлений законом строк, позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказана обставина позбавила позивача права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном. З цього приводу позивач змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу без його участі у відповідності із вимогами законодавства України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що чоловікові позивача [PERSON] на праві приватної власності належав автомобіль марки ЗАЗ-110307, 2005 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], шасі Y6D11030750070416, легковий комбі, сірого кольору, що після смерті чоловіка позивач, як спадкоємець першої черги за законом (крім неї інших спадкоємців першої черги за законом немає), фактично прийняла спадщину у вигляді вище вказаного автомобіля і має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним спадковим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 18 листопада 2010 року помер [PERSON], який є рідним сином заявника. Підтвердити родинний зв'язок у досудовому порядку є неможливим, так як у документах які це засвідчують були зроблені помилки. Відповідно до паспорту [PERSON], його прізвище Хріпкона українській мові, але на російській Хрипко, але в свідоцтві про смерть вказано прізвище його сина Хрипко. Через невідповідність прізвищ заявник не має змоги оформити спадкові права на майно свого померлого сина. За таких обставин він вимушений звернутися до суду із зазначеною заявою. Представник заявника в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутність (а.с. 23). В судовому засіданні був допитаний в якості свідка [PERSON]. Заслухавши пояснення заявника, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, за наступних підстав. Судом встановлено, що 18 листопад 2010 року померла [PERSON],І., який є рідним сином заявника та 27 грудня 2008 року померла дружина заявника [PERSON]Я, що підтверджується наданими документами (а.с. 7-11,13,14-18). Після смерті сина та дружини заявника, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки розташованої на території Миколаївської сільської ради дніпропетровської області, єдиним спадкоємцем є заявник. У звязку з чим, він звернулася до Петропавловської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, але заявнику було відмовлено у звязку з тим, що немає документів, що підтверджують родинні відносини (а.с. 12) Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 УПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За таких обставин заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено той факт, що [PERSON] є рідним сином заявника, а визнання факту родинних відносин необхідно заявнику для отримання офіційних документів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

До суду звернулася позивачка з даним позовом до відповідача На обґрунтування свого позову вказує, що згідно рішення Петропавлівського районного Дніпропетровської обл. 1996 року відповідач сплачує їй аліменти на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку. Також, згідно рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської обл. 2006 року, відповідач сплачує аліменти доньці Олені, [INFO], до 23 років або до закінчення навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. 13.04.2011 року їхній старшій доньці Олені, [INFO], виповнилось 22 роки і в літку 2010 року вона закінчила навчання у вищому учбовому закладі, внаслідок чого відповідач закінчив сплачувати аліменти на її користь. Таким чином, на даний час відповідач сплачує аліменти тільки на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх його доходів. Однак, цих коштів не вистачає на її утримання. Просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підстав рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської обл. від 1996 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/6 частки до ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця. Сторони у судове засідання не зявились. Позивачка надала суду заяву, у якій просить суд розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Просить суд його задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач дійсно є батьком доньки [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-КИ № 307965). Відповідач дійсно сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], та доньки Олени, [INFO], що підтверджується рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської обл. від 23.10.1996 року в розмірі 1/3 частини, але не менше ? частини всіх видів доходу (заробітку) до їх повного повноліття, починаючи з 03.10.1996 року. Згідно рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської обл. від 23.08.2006 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки Олени , [INFO], на період навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення донькою навчання. 13.04.2011 року доньці виповнилось 22 роки і вона закінчила навчання, внаслідок чого стягнення аліментів з відповідача припинилось. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач сплачує аліменти лише на одну доньку, позивачка просить суд збільшити суму стягуваних аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Суд також дійшов висновку про стягнення в дохід держави з відповідача судових витрат, що були понесені позивачкою у звязку з подачею цього позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved