Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-25 00:00:00

09.02.2012 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що з 30.09.2006 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не виконує належним чином обовязки по утриманню родини, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Також, позивачці відомо, що відповідач працює, отримує заробітну плату, але не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу. Позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, надав заяву про розгляд справи без його участі, з заявленими вимогами позивачки згоден у повному обсязі, заперечень не має. Третя особа в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить розписка, причину неявки не повідомила. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30.09.2006 року (копія свідоцтва про укладення шлюбу а.с.6). Від сумісного подружнього життя є діти, син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.7,8). Поясненнями позивачки, викладеними у позові та письмовою згодою відповідача з заявленими вимогами позивачки доведено, що діти повністю знаходяться на утриманні матері, т.я. відповідач матеріальної допомоги дітям не надає. Сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу. Добровільно виплачувати аліменти на дітей від другого шлюбу відповідач не бажає, тому, суд враховує вимоги ст.3 Конвенції про право дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Постанови ЦВК і РНК СРСР „ Про заборону абортів, збільшення матеріальної допомоги породіллям, встановлення державної допомоги багатосімейним, розширення сітки пологових будинків, дитячих ясел і дитячих садків, встановлення кримінального покарання за несплату аліментів і про деякі зміни в законодавстві про розлучення від 29 червня 1936 року було встановлено розмір аліментів залежно від кількості дітей: на одну дитину ј заробітку (доходу), 1/3 - на двох дітей. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, зазначені в позові, оскільки вони будуть достатніми для утримання дітей. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 214,60 грн. на розрахунковий рахунок 31215206700019, код бюджетної класифікації 22030001 „Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050), одержувач: Первомайське УДК ГУДКУ у Харківській області, код одержувача:24134432, банк одержувача: ГУДКУ у Харківській області, МФО: 851011, код ЄДПРПО суду: 22705741, пункт № 3.1., т.я. позивачка була звільнена від їх сплати при поданні позову до суду згідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року. На підставі ст.ст.180-183 СК України, ст.3 Конвенції про право дитини від 20 листопада 1989 року, Постанови ЦВК і РНК СРСР „ Про заборону абортів, збільшення матеріальної допомоги породіллям, встановлення державної допомоги багатосімейним, розширення сітки пологових будинків, дитячих ясел і дитячих садків, встановлення кримінального покарання за несплату аліментів і про деякі зміни в законодавстві про розлучення від 29 червня 1936 року,

Outcome: approved