Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Вказувала, що в період з 20.07.1997 року по 10.06.2008 року вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Дітей в шлюбі не мають. За час сумісного проживання придбали легковий автомобіль ВАЗ 21063 1988 року випуску д.н.з. 727 41 СК. В технічному паспорті ІХС № 305359 власником запи саний відповідач [PERSON] Вартість даного автомо біля з урахуванням відсотку зносу на момент розгляду справи в суді, вона оцінює в 16000 гривень. Крім того для автомобіля в автогаражному кооперативі «Моло діжний»придбали гараж металевий № 637 із оглядовою ямою. Відповідно до довідки від 13.04.09 року, наданої головою автокооперативу «Молодіжний»з 11.06.2002 року в гаражі зареєстрований автомобіль ВАЗ 2063 № 727 41 СК на [PERSON] Гараж з врахуванням відсотку зносу вона оцінює в 20000 гривень. Провести товарознавчу експертизу цього майна не має можливості, оскільки не має до нього доступу. Вказувала, що окрім вищевказаного майна, за рішенням Автозаводсь кого райсуду м. Кременчука від 01.03.2010 року, про поділ майна, яке на брало законної чинності, між ними поділена квартира [ADDRESS], яка являється спіль ною сумісною власністю. При поділі квартири, як зазначає позивач, між нею та відповідачем нібито була досягнута усна домовле ність, згідно якої відповідач добровільно сплатить на її користь частину вартості автомобіля та гаража. Але в подальшому останній відмовився від своїх обіцянок. В зв’язку з цим була вимушена звернутись до суду. Зазначала, що тільки з березня 2010 року дізналася про порушення свого права власності, таким чином, встановлені ст. 72 СК України строки позовної давності не пропустила. Оскільки відповідач продовжує володіти та користу ватись спільним майном на свій розсуд, і враховуючи ті обставини, що автомобіль та гараж являються неподіль ними речами, то на підставі ч ІІ ст.71 СК України, якою сформульовано загальне правило: неподільна річ може бути присуджена одному з подружжя, та відповідно ч 4 ст. 71 СК України «Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної, власності на майно допускається лише за його згодою», таку згоду вона надає. Загальна вартість майна, яке підлягає розподілу, на думку позивача складає: автомобіль - 16000 грн., гараж - 20000 грн., всього - 36000 грн. Вказувала, що вона має право на 1/2 частину, тобто, на 18000 грн. На підставі викладеного, просила суд постановити рішення, яким поділити майно, набуте мною за час шлюбу з [PERSON] Ана толійовичем наступним чином. Виділити відповідачу легковий автомобіль ВАЗ 21063, рік випуску 1988, бежевого кольору, д.н.з. 727 41 СК, вар тістю 16000 /шістнадцять тисяч/ грн. та металевий гараж № 637 з оглядовою ямою в автогаражному коопе ративі «Молодіжний»м. Кременчука, вартістю 20000 /двадцять тисяч/ грн. Стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину, вартості вказаного майна 18000 (вісімнадцять тисяч) грн. Представник позивача –адвокат [PERSON] позовні вимоги свого довірителя в судовому засіданні підтримав в повному обсязі за обставин викладених в описовій частині позову. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з’явився. Про дату, місце та час слухання справи повідомлявся належним чином. Заяв від позивача та його представника - адвоката [PERSON] про розгляд справи в заочному порядку на адресу суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення сторін, які приймали участь у розгляді справи їх представників, давши аналіз та оцінку наданим доказам, співставивши хронологію подій та обставин –знаходить, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісного майна подружжя - не підлягають до задоволення за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що в період з 20.07.1997 року по 10.06.2008 року позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Дітей в шлюбі не мають. За час сумісного проживання придбали легковий автомобіль ВАЗ 21063 1988 року випуску д.н.з. 727 41 СК. В технічному паспорті ІХС № 305359 власником автомобіля зазначений відповідач [PERSON] Вартість даного автомо біля з урахуванням відсотку зносу на момент розгляду справи в суді, позивач оцінює в 16000 гривень. Крім того для автомобіля в автогаражному кооперативі «Моло діжний»сторони по справі придбали гараж металевий № 637 із оглядовою ямою. Відповідно до довідки від 13.04.09 року, наданої головою автокооперативу «Молодіжний», з 11.06.2002 року в гаражі автокооперативу зареєстрований автомобіль ВАЗ 2063 № 727 41 СК на ім’я [PERSON] Гараж з врахуванням відсотку зносу позивач оцінює в 20000 гривень. В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Автозаводсь кого районного суду м. Кременчука від 01.03.2010 року, про поділ майна, яке на брало законної чинності, між сторонами по справі, поділена квартира [ADDRESS], яка являлась спіль ною сумісною власністю. При поділі квартири, як зазначає позивач, між нею та відповідачем нібито була досягнута усна домовле ність, згідно якої відповідач обіцяв добровільно сплатити на її користь частину вартості спірного автомобіля та гаража. Але в подальшому останній зі слів позивача, відмовився від своїх обіцянок Згідно ч.2 ст.72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу застосовується позовна даність у три роки. Шлюб між сторонами було розірвано 10.06.08 року (а.с.7). Позивач звернулася до суду 31.10.11 року. Тобто на момент звернення до суду з моменту розірвання шлюбу збіг строк позовної давності (штамп вхідної кореспонденції канцелярії Автозаводського районного суду м. Кременчука на позовній заяві, (а.с.3) ) . Суд критично оцінює доводи позивача, що про обставини, які слугували підставою її звернення до суду, остання дізналася лише у 2010 році. Вказані доводи спростовуються довідкою, що надала позивач в судове засідання від 13.04.09 року, наданою головою автокооперативу «Молодіжний»,про те, що з 11.06.2002 року в гаражі автокооперативу зареєстрований автомобіль ВАЗ 2063 № 727 41 СК на [PERSON] (а.с.8) . Самими доводами позивача в позовній заяві про те, що спірний автомобіль та гараж є об’єктом спільної сумісної власності (а.с.3,4). Рішенням Автозаводсь кого районного суду м. Кременчука від 01.03.2010 року, про поділ майна, яке на брало законної чинності (а.с.10), що свідчить про те, що позивач протягом строку позовної давності для даної категорії справ, скористалася своїм правом звернення до суду і що про майно, яке є предметом спору по вказаній справі, останній було відомо не тільки з власних джерел інформації, а й підкріплено офіційними документами ( а.с. 8,9). Суд також критично оцінює доводи позивача стосовно усної домовленості між нею та відповідачем, стосовно сплати останнім грошових коштів за спірне майно, так як в судовому засіданні позивачем не було надано жодного факту на підтвердження укладення між нею та відповідачем правочину, який в свою чергу потягнув би за собою певні юридичні наслідки як для позивача, так і для відповідача. Суд позбавлений можливості надавати оцінку фактам, які не знайшли свого документального підтвердження під час розгляду справи по суті, якщо вказана категорія правочинів повинна мати, згідно діючого законодавства України, певну документальну форму з нотаріальним посвідченням, або без такого. Інших доказів, що підтверджують доводи позивача, щодо поділу сумісного майна подружжя, суду не надано і суд їх не встановив.

Outcome: dismissed