Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-15 00:00:00

Позивач у липні 2011 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який під час розгляду справи уточнив. В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що 28.01.2008 р. він уклав з третьою особою кредитно-заставний договір № DN81AR100030200, за яким отримав кредит для придбання автомобіля «ЗАЗ TF699P», д/н [NUMBER] , який одночасно передав у заставу у забезпечення виконання своїх зобов`язань, що випливали з цього договору. У той же день між ним та відповідачем був укладений договір страхування наземного транспорту № DN81AR100030200, предметом якого був вищезазначений автомобіль, після чого своєчасно здійснив обумовлений страховий платіж. 04.01.2011 р. застрахований автомобіль був викрадений, що відповідно до договору страхування вважається страховим випадком, втім у виплаті страхового відшкодування відповідачем було відмовлено, що позивач вважає необґрунтованим. На підставі викладеного, з урахуванням уточнення заявлених вимог (а.с. 91-94), позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 23.400, 10 грн. страхового відшкодування, а також судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали з викладених у позові підстав. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. При цьому зазначив, що фактично на час настання страхового випадку автомобіль перебував у користуванні водія [PERSON] , не зазначеного у договорі страхування та заяві про його укладення, що виключає обов`язок відповідача виплатити страхове відшкодування у спірних правовідносинах. Крім того, за викладених обставин позивач повинен був ініціювати зміну умов договору та надав свідомо неправдиві відомості про об`єкт страхування. Третя особа явку свого представника до суду не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлялася. Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.01.2008 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`та позивачем був укладений кредитно-заставний договір № DN81AR100030200, за яким останній отримав кредит на придбання автомобіля «ЗАЗ TF699P», д/н [NUMBER] , та передав зазначений автомобіль у заставу у забезпечення повернення цього кредиту (а.с. 18-34). У той же день між позивачем та відповідачем був укладений договір страхування наземного транспорту № DN81AR100030200, предметом якого був автомобіль «ЗАЗ TF699P», д/н [NUMBER] (а.с. 39-41). Вигодонабувачем у цьому договорі був визначений ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», страховий платіж був здійснений позивачем своєчасно та у належному обсязі, що представником відповідача не оспорювалося. 14.12.2010 р. між позивачем та [PERSON] був укладений попередній договір, що передбачав укладання у подальшому основного договору купівлі-продажу вищезазначеного автомобіля (а.с. 36, 37), та на ім`я останнього видана довіреність на право користування цим транспортним засобом (а.с. 58). 04.01.2011 р. [PERSON] звернувся до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській обл. з заявою про те, що вищезазначений автомобіль у цей день був залишений ним біля третього під`їзду будинку [ADDRESS] та у період часу з 00:30 годин до 06:30 годин викрадений не встановленими особами (а.с. 42, 61). 04.01.2011 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 59). 20.02.2011 р. відповідачем був складений страховий акт, яким факт викрадення застрахованого автомобіля визнаний страховим випадком, втім у виплаті відшкодування відмовлено у зв`язку з тим, що за цими обставинами не було порушено кримінальну справу, а також зважаючи на керування транспортним засобом особою, що не мала на це права (а.с. 53-55), про що позивач повідомлений листом від 24.02.2011 р. (а.с. 57). Постановою органу слідства від 22.04.2011 р. за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом позивача було порушено кримінальну справу (а.с. 46). 19.05.2011 р. відповідачем на підставі повторного звернення позивача було прийняте остаточне рішення, яким у виплаті страхового відшкодування відмовлено з посиланням на керування транспортним засобом особою, яка не включена до переліку осіб, зазначених у договорі страхування або заяві про його укладання, що згідно п. 16.6. договору страхування наземного транспорту від 28.01.2008 р. № DN81AR100030200 виключає обов`язок відповідача здійснити спірну виплату (а.с. 56). Станом на час розгляду справи зобов`язання позивача перед вигодонабувачем за спірним договором страхування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконані у повному обсязі, що виключає необхідність виплати спірного страхового відшкодування на користь останнього (а.с. 89). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані ст. ст. 979 998 ЦК України, положеннями Закону України Про страхування та Закону України Про захист прав споживача. Так, згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як випливає з фактичних обставин справи та змісту укладеного між сторонами договору страхування наземного транспорту від 28.01.2008 р. № DN81AR100030200, викрадення автомобіля «ЗАЗ TF699P», д/н [NUMBER] , є страховим випадком, а отже його настання \\~згідно п. 7.1. зазначеного договору тягне виплату страхового відшкодування. Доводи представника відповідача в частині керування транспортним засобом на час настання страхового випадку водієм, який не включений до переліку осіб, зазначених у договорі страхування або заяві про його укладання, не можуть бути прийняті до уваги. Так, згідно п. 16.6. вищезазначеного договору страхування наземного транспорту, на який послався представник відповідача, керування транспортним засобом такою особою виключає виплату страхового відшкодування лише у тому випадку, якщо воно мало місце безпосередньо в момент настання страхового випадку, при цьому автомобіль \\~«ЗАЗ TF699P», д/н [NUMBER] , під час таємного заволодіння ним не встановленою особою під будь-чиїм керуванням очевидно не перебував. Відповідно до умов договору страхування сам по собі факт передання застрахованого майна у користування іншій особі, за відсутності вищенаведеної обставини, не є перешкодою для виплати страхового відшкодування. Доводи представника відповідача щодо надання позивачем завідомо недостовірної інформації про страховий випадок суд оцінює критично як безпідставні. З урахуванням викладеного суд доходить висновку про неправомірність дій відповідача у спірних правовідносинах та обґрунтованість позову. Разом з тим не вбачається підстав для його задоволення у повному обсязі. Так, згідно пп. 5.1., 7.1., 7.1.2., 15.7., 15.12., 15.15., 15.16. укладеного між сторонами договору страхування наземного транспорту від 28.01.2008 р. № DN81AR100030200 сума страхового відшкодування у випадку незаконного заволодіння транспортним засобом визначається як його вартість за вирахуванням зносу та безумовної франшизи у розмірі 10%, виплата відшкодування у цьому випадку здійснюється у розмірі 30% суми після порушення кримінальної справи за фактом викрадення застрахованого майна, а решта після закінчення або зупинення досудового слідства, при цьому ліміт відповідальності страховика на час укладання договору складав 46.250, 00 грн. та з кожною щорічною пролонгацією договору зменшувався на 10%. Виходячи з наведених положень договору, а також приймаючи до уваги, що розмір страхової суми (ліміту відповідальності відповідача) на час укладання договору страхування згідно його п. 5.1. дорівнював ринковій вартості застрахованого автомобіля 46.250, 00 грн., \\~відповідачем не надані докази того, що знос цього автомобіля на час його викрадення перевищував розмір щорічного зменшення страхової суми, а саме 10%, суд доходить висновку про те, що розмір страхового відшкодування у спірних правовідносинах у межах ліміту відповідальності страховика склав: 46.250, 00 \\~грн. 10% = 41.625, 00 грн. Таким чином сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті позивачеві, за вирахуванням безумовної франшизи складає: 41.625, 00 грн. 10% = 37.462, 50 грн. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~В той же час позивачем надані докази порушення кримінальної справи за фактом викрадення застрахованого автомобіля, втім не підтверджене зупинення або закінчення у ній досудового слідства, а отже з урахуванням змісту п. 15.16. укладеного між сторонами договору страхування наземного транспорту від 28.01.2008 р. № DN81AR100030200 немає підстав вважати, що на даний час він може обґрунтовано претендувати більше, ніж на 30% від загальної суми відшкодування, а отже позов підлягає задоволенню лише у цій частині, що дорівнює: 37.462, 50 грн. х 30% = 11.238, 75 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення. При цьому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 120, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у розмірі: 234, 00 грн. х (11.238, 75 грн./23.400, 10 грн.) = 112,39 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial