Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-03 00:00:00

30 травня 2011 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», третя особа –Приватний нотаріус Дніпропетровського міського округу [PERSON], про визнання договору удаваним, визнання договорів недійсними. (а.с. 1) Позивач у позовній заяві та її представник у судовому засіданні, посилались на те, що кредитний договір № 014/05-02-01/618 від 21.09.2004 року, який був укладений між ПАТ КБ «[PERSON] Аваль»та [PERSON], є удаваним, зважаючи на те, що даний кредит був споживчий, оплата за товар здійснювалась у валюті гривня, а договір укладений в іноземній валюті, що суперечить чинному законодавству, так як у відповідача відсутня індивідуальна ліцензія на здійснення валютних операцій а також, враховуючи, що грошовою одиницею України є гривня і вона є єдиним законним платіжним засобом на території України, тому просили суд визнати кредитний договір № 014/05-02-01/618 від 21.09.2004 року удаваним та таким, що укладений у валюті гривня, також визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 014/08-02/1732 від 23.09.2004 року та здійснити перерахунок (а.с.5-6) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення первинного позову, так як він є безпідставним та не обґрунтованим.(а.с.36-40) Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «[PERSON] Аваль»був укладений кредитний договір № 014/05-02-01/618 від 21.09.2004 року, за умовами якого відповідач зобов’язався надати кредит у сумі 19 400 дол. США на термін до 20.09.2009 року, а позивач зобов’язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки, що підтверджується копією зазначеного договору та копією заяви позивача (а.с. 7-8, 41). Також судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» має банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції передбачені ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а також має дозвіл на право здійснення операцій, визначених п.1-4 ч.2 та ч.4 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», що підтверджується копіями банківської ліцензії, дозволу та додатку до дозволу, наявними в матеріалах справи(а.с.44-46) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання. Згідно ст..2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»кошти –це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 даного закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст..5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ №275 від 17.07.2001 року за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Щодо вимог підпункту «в»п.4 ст.5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і сми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п.1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14.10.2004 року № 438, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк(тобто отримав банківську ліцензію та дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями) Суд при вирішенні позовних вимог виходив с того, що зазначені позивачем обґрунтування удаваності кредитного договору не можуть бути підставою для визнання його таким, так як укладаючи даний договір сторони з’ясовують на яких умовах він укладається, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів у іноземній валюті, визначають для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не мають безпідставно змінюватися на вимогу однією з сторін. Зростання курсу долара США –валюти кредиту, саме по собі не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладання кредитного договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти –гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Оцінюючи всі усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що у ПАТ «[PERSON] Аваль»наявна генеральна ліцензія та письмовий дозвіл НБУ на здійснення кредитних операцій у валюті по кредитному договору № 014/05-02-01/618 від 21.09.2004 року, тому його укладання не суперечить вимогам чинного законодавства України та те, що позивачем не надано доказів удаваності даного кредитного договору та недійсності договору застави транспортного засобу № 014/08-02/1732 від 23.09.2004 року, , суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed