Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

22.11.2011 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею в порядку набувальної давності права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Молодіжна, 19 село Лоцкине Баштанського району Миколаївської області. На обґрунтування вимог позивач в заяві та судовому засіданні зазначала, що з 1985 року по теперішній час відкрито та безперервно проживає, володіє та користується вказаним житловим будинком, який було на підставі переселенчеського квитка №147865 радгоспом «Баштанський» передано її чоловіку [PERSON] як голові сім'ї для проживання і послідуючої виплати його вартості радгоспу «Баштанський». Даний будинок було побудовано радгоспом «Баштанський» в 1984 році. Відповідно до даних БИ право власності на даний будинок не зареєстровано. Свого часу, в 1992 році її чоловік сплатив в повному обсязі радгоспу «Баштанський» обумовлену вартість даного будинку, але в подальшому договір купівлі-продажу вказаної нерухомості в належній формі не укладався. Позивачу відомо, що на даний час державну реєстрацію ТОВ «Баштанське», яке було правонаступником радгоспу «Баштанський», було припинено. Позивач не може оформитися у спадкових правах після смерті чоловіка [PERSON], який помер 18 лютого 2011 року, зв'язку з тим, що право власності на даний спірний будинок не зареєстровано за останнім. Протягом вказаного періоду (з 1985 року по 2011 рік) ніхто не оспорював володіння і користування позивача вказаним будинком та не ставив питання про витребування майна з чужого володіння, і таке майно не приймалось на облік як безхазяйне. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову. Від відповідача - Лоцкинської сільської ради надійшла заява про слухання справи за відсутності їх представника. Заперечень не надходило. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача [PERSON], свідчення [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що позивач разом зі своєю сім'єю безперервно та відкрито проживає в будинку по вул. Молодіжна, 19 село Лоцкине баштанського району Миколаївської області з 1985 року, проводила у вказаному будинку ремонти, дослідивши матеріали справи (копію акту від 1985 року та довідки радгоспу «Баштанський»; копію свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; копію свідоцтва про народження 01.08.1976 року [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON]; копію свідоцтва про смерть 18.02.2011 року [PERSON]; копію технічного паспорту та довідку КП «Баштанське РБТІ» від 05.08.2011, згідно яких право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Молодіжна, 19 село Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, не зареєстровано; довідки Лоцкинської сільської ради від 08.08.2011 року та 14.11.2011 року згідно яких [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], з 20 грудня 1995 року та виписаний в зв'язку зі смертю 18.02.2011 року. На час смерті з ним проживали та були зареєстровані - дружина [PERSON] та син [PERSON]; згідно земельно-кадастрової книги №2 за [PERSON] числилась земельна ділянка орієнтованою площею 0,12 га для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку і господарських будівель; акт депутата про встановлення факту проживання від 22.08.2011 року; копію паспорту на ім'я [PERSON]), суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і необхідність залишення їх без задоволення. В судовому засіданні встановлено, що з 1985 року по теперішній час позивач відкрито та безперервно проживає, володіє та користується житловим будинком по вул. Молодіжна, 19 село Лоцкине Баштанського району Миколаївської області. Відповідно до даних БТІ право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано. Відповідно до даних Державного реєстратора Баштанської райдеож адміністрації Миколаївської області (а.с.8) державну реєстрацію ТОВ «Баштанськє-. яке було правонаступником радгоспу «Баштанський», було скасовано 19.06.2006 рок. згідно рішення Господарського суду Миколаївської області. Згідно з ч.З ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протяте десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01.01.2001 року. Даний житловий будинок було побудовано в 1984 році, що визнається сторонами. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В силу вимог статті 105 ЦК Української PCP (який діяв на час виникнення даних відносин - будівництва спірного будинку) громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудов, без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною Його (продавати дарувати, здавати в найом тощо). Положення статті 376 ЦК України, свідчать, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно залагодженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ст. 380 ЦК України - житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно- правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин на підтвердження того, що будівництво даного будинку здійснювалось відповідно до вимог встановлених законодавством того часу (1984 року), а саме за наявності відповідного дозволу, належно затвердженого проекту, тощо. Зазначене свідчить, що спірний будинок має ознаки самовільного будівництва. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.09.1975 року за №9 «Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України» - вирішуючи позови про право власності на самовільно споруджені жилі будинки або прибудови, в тому числі пов'язані з купівлею-продажем, міною, даруванням, спадкуванням останніх, а також вимоги про поділ цих будівель між учасниками будівництва і визначення порядку користування приміщеннями в них, про відшкодування витрат, понесених на самовільне будівництво, суди повинні враховувати, що щодо таких жилих будинків і прибудов не виникає прав і обов'язків власника ні в осіб, які їх спорудили, ні в осіб, які уклали, щодо них угоди. Самовільно споруджені будинки чи прибудови не можуть бути об'єктом права приватної власності і на них не може бути звернено стягнення за виконавчими документами; вони не можуть бути продані з прилюдних торгів або передані у власність кредиторам. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, в силу вимог статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житллові будинки, будівлі, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. За таких обставин суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок є самочинним (самовільним) будівництвом, а тому не може бути об'єктом права приватної власності та на даний час судом не вбачається законих підстав для набуття права власності за позивачем за набувальною давністю. Посилання позивача стосовно того, що даний будинок її сім'єю було придбано на законних підставах, а саме згідно акту (а.с.14), суд оцінює критично, оскільки акт не є правовстановлюючим документом та наведенні в ньому дані не містять конкретних даних щодо будинку (номер будинку, назва вулиці, тощо), а тому навіть не підтверджують обставини передачі вищевказаного будинку. В той же час дані в копії технічного паспорту (виготовленого БТІ) на будинок №19 по вулиці Молодіжна села Лоцкине не співпадають з даними акту (на який посилається сторона позивача) в частині розміру будинку та наявності жилих кімнат. На підставі викладеного та вимог ст. 16, ст.ст. 344 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду Суду України від 19.09.1975 року за №9 «Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України» та

Outcome: dismissed