Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату доплати до заробітної плати в розмірі однієї мінімальної заробітної плати з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до припинення права на отримання доплати до заробітної плати, покликаючись на те, що вона працює в м.Заліщики, яке відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. Також просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини неявки. Суд вважає, що представник відповідача не з'явився в судове засіданні без поважних причин, а тому справу слід розглянути заочно без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, поскільки позивачка працює у м. Заліщики Тернопільської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" (із змінами та доповненнями) /додаток № 1/ віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем виплачується позивачці доплата до заробітної плати значно менша за встановлений розмір. Відповідно до ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до заробітної плати - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489 дію ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині доплати до заробітної плати - у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 вказане положення визнано неконституційним. Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, внесенні зміни до ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року зазначені зміни визнані неконституційними і втратили чинність. Тобто на даний час діє попередня редакція ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до п.п. 1,2,4,5 постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», соціальні виплати, доплати до заробітної плати передбачені підпунктами 5-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці. Відповідно до п. 4 даної постанови уповноваженим органом та розпорядником даних коштів є Управління праці та соціального захисту населення Заліщицької районної державної адміністрації, а тому суд вважає, що позивачці слід відмовити у частині позовних вимог, щодо зобов'язання відповідача здійснити виплату доплати до заробітної плати, та на підставі ст. 257 ЦК України позовні вимоги задоволити в межах трьохрічного строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути 37 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 8,50 гривень судового збору. На підставі наведеного, та

Outcome: approved