overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач відмовляється розірвати шлюб в позасудовому порядку, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просила розірвати її шлюб із відповідачем. У судове засідання позивач не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 04.06.1982 року відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів, актовий запис №795. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідач відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки спадкового майна у розмірі 32071, 83 грн. У судовому засіданні представник позивачки заявив клопотання про визнання судом мирової угоди та надав підписану сторонами мирову угоду, а також просив визнати її між сторонами на наступних умовах: 1. Відповідач [PERSON] зобовязується в строк до 26 жовтня 2011 року виплатити позивачу [PERSON] грошову компенсацію вартості частки спадкового майна у розмірі 25000 (двадцять пять тисяч) гривень. 2. Позивач [PERSON] гарантує, що після виконання відповідачем [PERSON] п.1 мирової угоди, вона не матиме жодних претензій до відповідача. 3. В разі невиконання відповідачем [PERSON] зобовязань, покладених на нього п.1 даної мирової угоди, Позивач та Відповідач визнають, що ухвала суду про затвердження даної мирової угоди буде являтись виконавчим документом. Зазначена мирова угода приєднана до справи. Сторонам розясненні наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбачені ст.ст. 205, 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим вищезазначену мирову угоду визнати, оскільки вона не суперечить закону, не порушує будь-чиїх прав та інтересів та закриває провадження у справі. Судові витрати по справі становлять 440 грн. 72 коп., з яких 320 грн. 72 грн. судовий збір, 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Враховуючи те, що сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, на підставі ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] та користь позивачки [PERSON] половину судових витрат у розмірі 220 грн. 36 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, посилаючись на те, що до 19 квітня 2002 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], 07 травня 1993 року, який мешкає з нею та знаходиться на її повному утриманні. На даний час син навчається на 2-му курсі факультету фізичного виховання Уманського державного педагогічного університету ім.П.Тичини контрактної форми навчання, стаціонарі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засіданні позивачка не зявилася але надіслала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала і просила суд його задовольнити, стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] щомісяця в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, на весь час навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідач в судове засідання не зявився але в цей же день подав до суду свої заперечення проти позову в яких просив суд відмовити позивачці у задоволенні її позову, посилаючись на те, що він залишив дітям майно та будівлі і в даний час є безробітним та надавати матеріальну допомогу не може. Крім того, він в даний час хворіє та лікується, на що також йому потрібні кошти, але документів, які б підтверджували це, суду не надав. Згідно довідки Уманського державного педагогічного університету імені [PERSON] 4 рівня акредитації від 12 серпня 2011 року [PERSON] є студентом 2-го курсу факультету фізичного виховання Уманського державного педагогічного університету ім.П.Тичини контрактної форми навчання, стаціонар, денної форми навчання. Термін навчання з 1.07.2011 року по 30.06.2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки згідно з ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а відповідач є працездатним і може утримувати дитину яка навчається, але суд вважає що в розмірі ? частини усіх видів його доходу, на весь час навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, а не в розмірі 1/3 частини, як це просить позивачка.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

У 2010 році [PERSON] звернувся до суду проти [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитом та іншими платежами на загальну суму 13 324 грн. 45 коп. Заочним рішенням цього суду позов Банку задоволено. За заявою відповідача це рішення скасовано. У подальшому позивач зменшив позовні вимоги до 9 624 грн. 45 коп., просив справу розглядати за його відсутністю. Позов підтримав. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи його оповіщено у встановленому порядку (ч.4 ст. 74 ЦГЖ України). Причини своєї неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутністю не звертався. Суд визнав неявку [PERSON] неповажною та ухвалив про заочний розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказах, які достатньо свідчать про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають зобовязальному праву. 05.09.2008відповідач звернувся до Банку із заявкою на отримання кредиту (а.с. 13,14). 08.09.2008між Банком та [PERSON] укладено договір № 377/3 (бланковий споживчий кредит, ануїтет) про надання останньому грошових коштів в розмірі 8000 грн., у тимчасове користування зі строком повернення до 07.03.2011 та сплатою 24 відсотків річних, на поточні потреби (а.с.6-11). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Справа № 2-1900/11 З розрахунку вбачається, що відповідач здійснив декілька платежів, а тому борг становить 9 624 грн. 45 коп., у тому числі: по кредиту - 7188,04 гри., комісії РО - 803,30 гри., плати за пропуск платежів - 1633,11 грн. (а.с.66). Статтями 526, 629 ЦК України, передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.І ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи обставини справи, в їх сукупності, відсутність заперечень відповідачів, а також виходячи із загальних засад цивільного судочинства, справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

06 липня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 639. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити, посилаючись на те, що сімя розпалась і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть. Мають різні погляди на сімейне життя. Спір про розподіл спільного майна відсутній. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.06.2008 року. Даний шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину доньку Анну, [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги, не цікавиться життям дитини та не приймає участі у її вихованні, позивачка вимушена звернутися з заявою до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% відсотків для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, так як відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання дитини до її повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю без укладення шлюбу з [PERSON], смерть якої сталася 11 жовтня 2009 року. В заяві вказав, що з 2000 року проживав з [PERSON] однією сімєю, маючи спільний бюджет та ведучи спільне господарство. До 2002 року сімя орендувала житло, а з 2002 року стала мешкати у будинку № 117-А по вул. Перемоги, який має статус гуртожитку. Шлюб [PERSON] та [PERSON] не реєстрували. 11 жовтня 2009 року сталася смерть [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, а інших спадкоємців у неї немає. Просить про встановлення факту спільного проживання однією сімєю з [PERSON], оскільки це потрібно йому для реалізації права на отримання спадщини, а встановити це у позасудовому порядку не стало можливим. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив доводи, викладені в заяві, просить про її задоволення. Вислухавши пояснення заявника, показання свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили обставини сумісного проживання заявника та [PERSON] однією сімєю без укладення шлюбу, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки згідно зі ст. 256 ЦПК України судом розглядаються справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Надані суду документи, зокрема, свідоцтво про смерть [PERSON], довідка з місця помешкання, договір дарування частини квартири, технічний паспорт на житло, а також інші докази переконують суд в тому, що заявник з 2000 року проживав однією сімєю без укладення шлюбу з [PERSON], смерть якої сталася 11 жовтня 2009 року. Перелічені докази дають підстави для задоволення заяви, тому що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на отримання спадщини, а встановити цей факт у позасудовому порядку не стало можливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивач звернулася у суд з позовом до відповідачки про зменшення розміру стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Тисменицького райсуду від 24.12.2010 року в користь відповідачки на утримання сина присуджено аліменти в розмірі 500 грн.. Він не відмовляється від їх сплати, однак на даний час, немає такої можливості, оскільки тривалий час не працює, доходів ніяких немає, проживає на хуторі сам. Просив розмір аліментів зменшити до 300 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим було ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду від 24.12.2010 року з позивача на користь відповідачки присуджено аліменти в розмірі 500 грн. на утримання сина [PERSON] 29.10.2007 року. На даний час позивач не працює, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов являється малозабезпеченою особою, проживає сам в двохкімнатному будинку побудови 1944 року, на обліку в Тлумацькому центрі зайнятості не перебуває. Як сам ствердив позивач за ним рахується 0,80 га. землі. Згідно ст.. 21 Закону України Про державний бюджет України на 2011 рікпрожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1.10.2011 року становить 853 грн., а з 1.12.2011 року 870 грн. На; підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 180, 182,184, 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання батьківства до [PERSON] Позивачка зазначала, іцо вона [INFO] є матірю малолітнього [PERSON], який народився 9 вересня 2006 року, батьком якого є [PERSON], з яким позивачка з 2005 року перебувала у близьких стосунках. Позивачка повідомила про свою вагітність відповідача, проте, він та його батьки були проти народження їх спільної дитини. Після народження дитини, стосунки її та відповідача після народження сина не припинились. Він з батьками забирали її з пологового будинку м. Києва. Відповідач постійно приходив до свого сина та відвідував його. 23 вересня 2006 року [PERSON] і.В. зареєструвала сина на своє імя. Також відповідач з батьками возили сина в лікарню Охмадит на лікування. Своє небажання реєструвати на себе дитину відповідач пояснює тим, що реєстрація не має ніякого значення, так як він і так спілкується зі своїм сином та не збирається від нього відмовлятись, а позивачка як мати-одиночка матиме більше пільг. Вважає, що зазначена ситуація порушує права дитини. Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати [PERSON], [INFO] батьком [PERSON], [INFO] та внести відповідні зміни до державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON], в якому в графі батько зазначити [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила суд про її задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] народився 09 вересня 2006 року згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 718. (а.с. 8). Відповідно до зазначеного свідоцтва про народження батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 8) Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно із п. З ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову, так як [PERSON] визнав себе батьком малолітнього [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 07.06.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 174. Від спільного подружнього життя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказував, що спільне подружнє життя у них з відповідачкою на протязі останніх років поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що примирення з відповідачкою неможливе. Спору про поділ майна немає. Посилаючись на викладене, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд про його задоволення. В судове засідання відповідачка не зявилась, про слухання справи повідомлялась належним чином. Згідно телефонограми повідомила суд, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 07.06.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськрайонного суду Київської області, актовий запис № 174. (а. с. 8). Від спільного подружнього мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.9). Подружні стосунки позивача з відповідачкою не підтримуються. Сторони примиритись не бажають. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 20.10.1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 534. Від спільного подружнього життя мають одного малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Позивачка вказувала, що спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків з січня 2011 року та спільного господарства не ведуть. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Майнового спору між сторонами не виникає. Посилаючись на викладене, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд про його задоволення. В судовому засіданні відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 20.10.1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 534 (а. с. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають одного малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Подружні стосунки позивачки з відповідачем не підтримуються. Сторони примиритись не бажають. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. Позивачка зазначала, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] з 12 листопада 20005 року в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають одну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, в звязку з чим вони з відповідачем з 30 квітня 2011 року розірвали шлюб. На даний час відповідач не цікавиться життям дитини, не приймає участі у її вихованні та не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, чим ухиляється від своїх батьківських обовязків. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 400 грн. на утримання доньки. В судове засідання відповідач не зявився, надав заяву, в якій просив суд слухати справу без його учать і не заперечував проти того, щоб з нього стягувалось аліменти в розмірі 400 грн. на утримання доньки. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с. 5) і на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України відповідач зобовязаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд приходить до правильного висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Сторони з 17 вересня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Позивач, посилаючись на те, що він з відповідачкою з червня 2011 року спільно не проживають, в зв»язку з тим, що втратили взаємоповагу один до одного, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідачка проти позову не заперечує, про що вказала в заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони спільно не проживають з червня 2011 року. Миритися і відновлювати подружні стосунки позивач не бажає, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими.

Outcome: approved