Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи позов тим, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстровану шлюбі. В період шлюбу вони збудували будинок по вул.Щорса 23-А в с.Новоселівка Чернігівського району та області. Тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння за цією адресою, виділивши їй в натурі кімнати площею, 12,7 кв.м., 14,2 кв.м., 6,1 кв.м., 4,2 кв.м., 7,9 кв.м., а також визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій він знаходиться. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та проила їх задовольнити. В подальшому справу просила розглядати без її участі позов також підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав проти запропонованого позивачкою варіанту поділу не заперечує, в подальшому справу просив розглядати без його участі. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.06.1985 року, що визнано ними в судовому засіданні. Згідно довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації (а.с. 8) право власності на спірний будинок зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності від 15.07.1998 року. Оскільки будинок з надвірними будівлями був набутий відповідачем під час шлюбу з позивачкою, то згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України і ст.16 Закону України «Про власність», які діяли на час набуття права власності на спірний будинок, він належить сторонам на праві спільної сумісної власності. За ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, тому спірний будинок підлягає поділу. За ст.ст. 70, 71 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тобто самовільно збудований тамбур, як обєкти нерухомого майна, не є спільною сумісною власністю подружжя і поділу в межах заявлених позовних вимог не підлягає. Таким чином в задоволенні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірного будинку необхідно відмовити, оскільки зазначений будинок підлягає визнанню спільним сумісним майном подружжя та поділу в натурі між сторонами в результаті чого сторони набувають право власності на окремі житлові приміщення, а не на ідеальні частки спірного будинку. Вирішуючи питання про обрання варіанту поділу спірного домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, суд враховує згоду сторін щодо варіанту поділу будинку. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позивачці необхідно виділити частину домоволодіння та земельної ділянки згідно варіанту поділу за висновком судової будівельно-технічної експертизи №С-110 від 08.08.2011 року, проведеною експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, що позначено другій стороні та співвласнику 2 в Додатках №1 та №1.1 до вказаного висновку. Судові витрати, сплата, яких розстрочена до винесення рішення суду, та на проведення експертизи понесені позивачкою підлягають стягненню з відповідача на користь держави та відповідачки відповідно (з урахуванням вартості будинку, яка за висновком експерта складає 282084 грн.). Враховуючи наведене,

Outcome: partial