Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи служби у справах дітей Городищенської РДА, прокурора Городищенського району про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивачка, посилається на те, що відповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Фактично однією сім»єю прожили два місяці. У 2004 році вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON], який займається вихованням та утриманням [PERSON], яка в свою чергу вважає його своїм батьком. Рішенням Городищенського районного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 16.03.2004 року зроблено запис за №16. З 20 грудня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Відповідач, з моменту народження доньки [PERSON], жодного з покладених законом на батьків обов»язків не виконує. Не проявляє заінтересованості в долі дитини, не цікавиться її станом здоров»я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток. Всі питання щодо виховання доньки вірішуються без його участі та підтримки. Названі дії у відповідності до ст.164 Сімейного Кодексу України, вона, як мати вважає підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на те, що відповідач дійсно не займається виховання своєї неповнолітньої дитини, не несе відповідальності за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, яка має право на достатній життєвий рівень та фізичний, культурний, інтелектуальний, моральний, духовний і соціальний розвиток, обмежуючись її повним перебуванням на материнському утриманні. Просила аліменти на утримання дитини не стягувати, мотивуючи вирішення даного права в окремому порядку. Відповідач вказав, що позов визнає і не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Просив аліменти на утримання дитини не стягувати, мотивуючи вирішення даного права в окремому порядку. Представник служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області не заперечив щодо задоволення позову. Повідомив суду, що є обізнаним із ситуацією у сім»ї [PERSON] та про проведення бесід із батьком щодо відновлення стосунків із донькою, проте використавши всі дозволені законодавством методи, прийнято рішення про підтримання позову про позбавлення батьківських прав відповідача. У судовому засіданні прокурор просив позов задоволити, виключно в інтересах дитини. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, представника служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, прокурора, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що, дійсно, відповідач по справі, [PERSON], є батьком, неповнолітньої [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає із матір»ю, позивачкою у справі, [PERSON]. Він, як батько, не піклується про дитину, не займається її вихованням, матеріально її не утримує. Статтею 150 Сімейного Кодексу України чітко визначено, обов»язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та зазначено, що батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Обов»язок виховувати, ростити дитину найважливіший обов»язок матері та батька. Закон України «Про освіту» у статті 59 детально визначає, які дії належить вчиняти батькам для розвитку дитини, як особистості. Зокрема цим законом батьки зобов»язуються виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов»язків щодо неї. За ст.155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом в даному випадку позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] веде здоровий спосіб життя, не зловживає спиртними напоями, не бродяжить, не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за не виконання батьківських обов»язків, проте проживаючи окремо, не спілкуючись, не цікавлячись життям доньки, не проявляючи щодо неї найменшої турботи, не може забезпечити для неповнолітньої дитини повноцінне утримання та виховання. Заходи, які були застосовані до відповідача для можливого відновлення стосунків батька і доньки службою у справах дітей, психологами, а саме: виховні бесіди, роз»яснення можливих наслідків щодо неналежного виконання своїх батьківських обов»язків, не дали позитивних результатів. Відповідач, пояснив суду, що на даний час не бажає ні усно, ні письмово спілкуватися із дочкою та проявляти батьківську турботу, хоча має таку можливість з огляду на те, що фізично здоровий, має молодий вік та доходи. Суд, приходить до висновку про можливість позбавлення відвідача батьківських прав на його неповнолітню дитину і вважає, що дане позбавлення буде в інтересах [PERSON]. Згідно із ст. 180 СК України [PERSON], як батько, зобов»язаний утримувати дитину до досягнення повноліття і сплачувати аліменти, проте позивачка і відповідач просили надати їм можливість вирішити це питання самостійно. В задоволенні позовних вимог позивачки щодо стягненння з відповідача судових витрат, то суд, вважає за необхідне відмовити, остільки вони позивачкою не обгрунтовані, під час розгляду справи не підтримані та не підтверджені документально. Позов підтверджується: копією паспорта [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про розірвання шлюбу, довідкою про склад сім»ї від 26.07.2011 року за №531, довідкою Хлистунівської сільської ради від 26.07.2011 року за №532, довідкою Вільшанської селищної ради від 28.07.2011 року за №1279. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed