overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

У грудні 2011 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 29 серпня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 888. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2009 року, мешкають окремо. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, все це призводило до сварок та скандалів. На теперішній час їй відомо, що позивач створив нову сімю. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Просить залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено та доведено, що сторони з 29 серпня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 888. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2009 року, так як вони мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення згідно ст.ст.110-112,114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя Александру і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з відповідачем по справі вони знаходяться в шлюбі з 04 червня 2005 року, зареєстрованому в Пересічанській селищній раді Дергачівського району Харківської області. Актовий запис № 16. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина- Твердохліб [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря невролога та потребує постійного медичного нагляду у лікаря. Матеріальної допомоги на утримування сина відповідач не надає, що і змусило позивачку звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погоджуючись з викладеними позивачкою доказами. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. . Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2005 року в Пересічанській селищній раді Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 16, згідно наданого свідоцтва про шлюб серія 1-ВЛ № 003998, виданого Пересічанською селищною радою 04 червня 2005 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою і знаходиться на повному її утримання, відповідно наданої довідки з Протопопівської селищної ради Дергачівського району за № 208 від 16.08.2011 року. Як вбачається з довідки Вільшанської міської лікарні, [PERSON], [INFO] перебуває на диспансерному обліку та потребує лікування у лікаря-логопеда та лікаря-невролога. Матеріальної допомоги на утримування дитини відповідач у добровільному порядку не надає. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивачку наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими, а тому заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

Кредитна спілка Християнська Фортецязвернулася до суду із зазначеним позову, в обґрунтування своїх вимог вказує, що 15травня.2008 року [PERSON]була прийнята в члени кредитної спілки і їй наданий кредит в розмірі 571грн. на споживчі потреби, строком 6 календарних місяців зі сплатою 31,4 % річних(2,62% в місяць), що було скріплено Кредитни договором №20408Ф\\2007-К від 15.05.2008року. За умовами договору відповідачка зобовязувалася щомісячно сплачувати основний платіж та проценти за користування кредитом у розмірі 110грн.14коп. Однак відповідач [PERSON] своєчасно платежі не вносила, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у сплаті основної суми боргу в розмірі 273грн.92коп та відсотків за несвоєчасне повернення коштів 574грн.25коп., а разом 848грн.17 коп. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги КС Християнська фортецяв сумі 848грн.17копійок та погодилась відшкодувати позивачеві судові витрати по справі- судовий збір у сумі 51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи -120гривень. В порядку ч.4 ст.174 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 15 травня 2008 року [PERSON]. була прийнята в члени КС Християнська Фортецяі їй надано кредит згідно кредитного договору №20408Ф/2007-К від 15.05.2008року в розмірі 571грн. строком 6 календарних місяців зі сплатою 31,4 % річних. За умовами вказаного договору [PERSON]. зобовязувалася щомісячно сплачувати основний платіж та проценти в розмірі 110грн.14коп. за користування кредитом. (а.с. 8-9 ). Факт отримання відповідачем 571 грн. підтверджується видатковим касовим ордером № 366 від 15траня 2008 року (а.с. 12). Сторони визнали наявність боргу відповідачки перед позивачем за кредитним договором від 15.05.2008 року №20408Ф/ у сумі 848грн.17коп., що підтверджується їхньою заявою в суді. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.ст. 526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За таких обставин підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] боргу за кредитом у розмірі 848грн.17копійок. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у порядку і розмірах, вставлених законодавством для державного мита ( п.5 розділу Х1 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦПК України) Ціна позову складає 848грн.17коп.. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір-51грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн (а.с.1- 4)., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача ). На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

18.01.2012 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала, що вона з 28.12.2005 року перебувала в \~шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2011 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу ними була придбана квартира [ADDRESS] за 54 436 доларів США, що по курсу НБУ станом на 03.10.2006 р. становило 264 800 грн. Стороною в договорі купівлі-продажу вказаної квартири виступив відповідач у зв'язку з тим, що позивач була вагітною, тому придбанням квартири займався саме він. Гроші на придбання вказаної квартири в розмірі 275 000 грн. належали позивачу на праві особистої приватної власності після продажу квартири [ADDRESS], якою вона володіла на праві спільної сумісної власності разом з колишнім чоловіком [PERSON] Позивач вважає, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві особистої приватної власності, так як придбана не за спільні кошти, а за її особисті. В зв'язку з цим вона просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на вказану квартиру. Позивач заявлений позов підтримала та просила слухати справу без її участі. Відповідач позов визнав та просив слухати справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 28 грудня 2005 року перебували в шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.10.2006 року сторонами була придбана квартира [ADDRESS]. Дана квартира була придбана за 264 800,00 грн. В зв'язку з вагітністю позивача придбанням квартири займався відповідач, тому останній виступив стороною в договорі купівлі-продажу вказаної квартири. Гроші на придбання вказаної квартири в розмірі 275 000 грн. належали позивачу на праві особистої приватної власності після продажу квартири [ADDRESS], якою вона володіла на праві спільної сумісної власності разом з колишнім чоловіком [PERSON] Продаж спільної квартири з [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] підтверджується витягом з державного реєстру правочинів від 10.11.2011 року за № 10624636 та довідкою про вчинення нотаріальної дії від 17.11.2011 року за вих. № 14, в якій зазначено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 22.08.2011 року за реєстровим № 2883 [PERSON] та [PERSON] була продана квартира за 454 500 грн. Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які \~належали їй, йому особисто. Таким чином, суд, аналізуючи обставини встановлені в ході розгляду справи та дослідивши зібрані докази по справі, вважає, що квартира № 31 в будинку № 6 в м. по вул. Шевченка в м. Борисполі Київської області належить позивачу на праві особистої приватної власності, оскільки придбана за її особисті кошти, а тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 08 грудня 2011 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Відокремленого підрозділу "Добропільська автобаза" Державного підприємства "Добропіллявугілля", Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково. Стягнуто з Державного підприємства "Добропіллявугілля" в особі його Відокремленого підрозділу "Добропільська автобаза" на користь [PERSON], [INFO], в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суму 20000 грн. 00 коп. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити. Рішення Добропільського міськрайонного суду від 08 грудня 2011 року у зазначеній справі оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2011 року цивільну справу повернуто до Добропільського міськрайонного суду для ухвалення додаткового рішення стосовно вирішення питання про розподіл судових витрат у справі. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦПК України, питання про видачу додаткового рішення у справі судом вирішується в судовому засіданні з викликом сторін, але їх неявка не перешкоджає розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, їх представників, приходить до наступного висновку: \~ Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд може винести додаткове рішення у справі, якщо при розгляді справи не було вирішено питання про судові витрати. Оскільки в зазначеній справі судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме покладення обовязку сплати судового збору, в цій частині суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. \~ Згідно ст.4 ч.2 п.6 п.п.2 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року, з відповідача слід стягнути судовий збір у справах про відшкодування моральної шкоди в сумі 214 грн. 60 коп. \~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

8 грудня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , який був зареєстрований 24 січня 2009 року, актовий запис № 5, виконаний Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області. Позивачка посилається на те, що 24 січня 2009 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, спільного господарства не ведуть. Також, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на сина в розмірі 500,00 грн. щомісячно з дня пред`явлення позову до досягненням сином повноліття. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін по справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області зроблено відповідний актовий запис № 5 від 24 січня 2009 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час подружжя припинило сумісне проживання, сім`я розпалася остаточно і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При викладених обставинах суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на [PERSON] , [INFO] в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 8 грудня 2011 року по 17 липня 2027 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, зацікавлена особа: Куйбишевська районна в м.Донецьку рада, посилаючись на наступні обставини. Вона народилась в м.Артемівську 15.01.1940 року. В свідоцтві про її народження вказані особисті данні матері –[PERSON] та данні батька –[PERSON]. В той же час в свідоцтві про народження її брата від першого шлюбу матері, [PERSON], який народився 31.12.1925 р., вказане прізвище [PERSON]. В свідоцтві про народження її сестри [PERSON], яка народилась 15.11.1931 року, значиться прізвище матері [PERSON], однак потім вона була виправлена в Артемівському ЗАГСі на прізвище [PERSON]. На теперішній час в Куйбишевській Пятій нотаріальній конторі розглядається спадкова справа по спадкуванню нею майна, яке належало її померлому брату [PERSON], а потім його сину, [PERSON]. Тому заявниця просила суд встановити факт родинних відносин між нею та її братом та племінником. В судовому засіданні заявниця, підтримала заяву, дала пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просила вимоги задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з’явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (син [PERSON]), [PERSON] (чоловік заявниці), [PERSON] (друга дружина [PERSON]) пояснили, що заявниця є сестрою по матері померлого [PERSON] та тіткою сина [PERSON] –[PERSON] Суд, вислухавши заявницю, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Згідно посвідки про народження серії А №2675156 від 28.01.1940 року батьком заявниці записаний «Ганін Кирило Михайлович», матір’ю «Стеблякова Анастасія Андріївна». Від першого шлюбу у матері заявниці було двоє дітей. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії ЯР №094332 від 25.12.1947 р., батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії ЯЮ №652709 від 27.06.1931 р. батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON], пізніше у вказане свідоцтво було внесено виправлення та вказано, що правильним прізвищем потрібно вважати «Стебляк». Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено показаннями свідків, в довоєнні часи, не надавши значення при заміні паспорту, [PERSON] (мати заявниці), назвалася [PERSON], вважаючи раз чоловік [PERSON], то вона [PERSON], після цього і виникла помилка в прізвищі. 10.05.1966 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] та взяла його прізвище «Орловська». Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] На даний час [PERSON] та [PERSON] померли. Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] є сестрою [PERSON] та рідною тіткою [PERSON]. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити заяву [PERSON], зацікавлена особа: Куйбишевська районна в м.Донецьку рада, про встановлення факту родинних відносин. На підставі наведеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 29.09.2007 р. між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2011 року. Спільне життя між ними не склалося з приводу розбіжностей в характері та поглядах на життя. Тому позивачка просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Наполягала на задоволенні позову. Просила залишити їй прізвище «Корнієнко». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 вересня 2007 року, шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку, про що зроблено актовий запис № 562, що підтверджується свідоцтвом серія І-НО № 092526. Від шлюбу мають неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2011 року. Спільне життя між ними не склалося з приводу розбіжностей в характері та поглядах на життя. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, з листопада 2011 року не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім’я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Таким чином, судом з’ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхній неповнолітній дитині. У зв’язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Представник Жданівської обласної психіатричної лікарні просив суд госпіталізувати хвору [PERSON] в психіатричну лікарню до стаціонару в примусовому порядку. Пояснив, що [PERSON] за своїм станом потребує госпіталізації лише у стаціонарі тому, що вона хвора і створює небезпеку для себе. За заявою суд вислухав лікаря, який підтримав заяву головного лікаря психіатричної лікарні та пояснив, що [PERSON] хвора, страждає на: «Параноїдная шизофренія, неперервний тип течії, параноїдний синдром», у результаті чого створює небезпеку для себе. Зараз, за станом здоров’я [PERSON] потребує госпіталізації лише в умовах стаціонару в примусовому порядку. Представник зацікавленої особи, органу опіки та піклування м. Жданівка не заперечував проти заяви заявника. В силу ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає психіатричною хворобою, може бути госпіталізована в психіатричну лікарню також і без усвідомленої згоди, тільки при уяві, що це лікування можливе лише у стаціонарі та встановлення у гр-на тяжкого психічного розладу, якщо створює небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Встановлено, що [PERSON] страждає на: «Параноїдная шизофренія, неперервний тип течії, параноїдний синдром», у результаті чого створює небезпеку для себе. Висновком лікарів [PERSON] потребує госпіталізації лише на засадах стаціонару в психіатричному закладі в примусовому порядку, а тому суд вирішив, що заява підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу»перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації. [PERSON] підлягає госпіталізації в Жданівську обласну психіатричну лікарню в примусовому порядку для лікування у стаціонарі, тривалістю протягом наявності обставини, які послужили підставою проведення госпіталізації. На підставі викладеного,

Outcome: approved