overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору від 16.05.2008 р. відповідачу було видано кредит в сумі 20177,82 доларів США до 16.05.2008 року, зі сплатою 15% річних. Відповідач порушує умови договору, кошти не повертає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання відповідач не з»явився, про час розгляду справи повідомлявся. Позивач надав заяву про слухання справи у його відсутність. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно до кредитного договору від 16.05.2008 р. відповідачу було видано кредит в сумі 20177,82 доларів США до 16.05.2008 року, зі сплатою 15% річних ( а.с. 6-12 ). Однак, відповідачем умови договору не виконуються, утворилась заборгованість в сумі 7819,49 доларів США, що становить 62167,29 грн. станом на 01.01.2011 р., в т.ч. і по відсотках та неустойці, що підтверджується наданим суду розрахунком ( а.с. 13-15 ). З урахуванням викладеного, є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, стягнення з відповідача суми заборгованості на користь позивача. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу і понесені ним судові витрати, повязані з розглядом даної справи : 120,00 грн. в рахунок відшкодування витрат з ІТЗ та 621,67 грн. в рахунок відшкодування судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

02.06.2011 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором від 18.01.2010 року в сумі 7542,61 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ладав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належно не виконував умови договору, зокрема допустив заборгованість по кредиту та відсоткам, а тому банк вимагає його повернення. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився. Надав заяву, в якій справу просив слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 18.01.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з неналежним виконанням умов договору від 18.01.2010 року відповідач заборгував банку кошти в сумі 7542,61 грн., які складаються з суми заборгованості за кредитом - 4983,89 грн., відсотках за користування кредитом - 1463,15 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 498,30 грн., заборгованості по оплаті штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн., та штрафу (процентна складова) - 347,27 грн. Неналежне виконання договору відповідачем підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01.03.2011 р. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Стаття 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку, якою, згідно зі ст. 549 зазначеного Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №76 будинку № 3 по вул. Запорізького козацтва в м.Запоріжжі, посилаючись на те, що [PERSON] є його братом і в квартирі не мешкає більше пяти років , а [PERSON] є його тіткою , яка в квартирі не проживає понад десяти років без поважних причин. Відповідачі не виконують зобовязань по утриманню квартири, плати за користування житлом та комунальні послуги,однак залишаються в ній зареєстрованими, у звязку з чим утворилася заборгованість у сумі 17606 гривень. Позивач [PERSON] надав суду заяву ,про розгляд справи без його участі ,свій заявлений позов підтримує, просить здійснити заочний розгляд. Відповідачі [PERSON], [PERSON]С в судове засідання не з'явились, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Про причину неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не надали, тому на підставі ч.4, ч.8 ст. 76 ЦПК України суд визнає неявку відповідача неповажною. Третя особа : представник КП ВРЕЖО- 6 в судове засідання не зявився про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно. Третя особа: представник Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Хортицького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі , самостійних вимог не заявляють. Третя особа : [PERSON] в судове засідання не зявилася про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно. Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача на підставі документів наявних в матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], є користувачем квартири [ADDRESS] , яка належить Державному житловому фонду . В квартирі зареєстровані : позивач , його мати [PERSON] та відповідачі. [PERSON] та [PERSON] , в спірній квартирі не проживають, вселятися до неї не бажають, витрат по оплаті квартплати та комунальних послуг не несуть, мешкають в іншому невідомому місці. Згідно з Судовим наказом Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2011 року, з сторін по справі було стягнуто заборгованість по квартплаті та комунальним послугам в сумі 17606 грн.17 коп. Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у випадку її відсутності на спірній жилплощі без поважних причин понад шість місяців. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: довідкою ВРЕЖО-6 №1272 від 12.04.2011року, актом ЖРЕУ-71 від 12.04.2011 року, Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.03.2011 року . Проаналізувавши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягти з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який знаходяться на утримані позивачки. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], який не досяг вісімнадцятирічного віку, а тому зобовязаний утримувати його до досягнення ним повноліття, тобто до 06.02.2021 року, дитина знаходиться на її утримані але відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить заслухати справу в його відсутності так як перебуває в м. Києві на роботі. З позовними вимогами згоден в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини, дитина знаходиться на утримані позивачки. Відповідач, як батько дитини, згідно ст.84 ч.2 Сімейного Кодексу України, зобовязаний утримувати дружину матеріально до досягнення дитиною трьох річного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В якому вказує, що 20 лютого 1998 року був зареєстрований шлюб між сторонами у відділ реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, про що свідчить актовий запис № 159. Від спільного шлюбу доньку [PERSON] - [INFO]. Позивач вказує, що спільні шлюбні відносини не склалися, вони проживають за різними адресами, шлюбні стосунки не підтримують, неодноразово між сторонами виникають сварки та непорозуміння. Вважає не можливим збереження сімТ. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, та просив задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала повністю. Відповідач виявила бажання після розірвання шлюбу залишитися на прізвищі Чорненька. Спору майнового характеру у сторін немає, спільного господарства не ведуть. Сторони в зареєстрованому шлюбі вперше. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, між сторонами постійно виникають сварки та непорозуміння, сторони разом не проживають, по даній причині шлюб існує формально. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

30.06.2011 р. заявники звернулися до суду із зазначеною заявою, в якій просять встановити факт народження їх доньки [PERSON], яка народилася 25.02.2011 р. у Французькому шпиталі м. Ханой Соціалістичної республіки Вєтнам, мотивуючи свої вимоги тим, що медичним закладом їм було видано свідоцтво про народження дитини № 59/78, але даний документ ними не був легалізований, а його оригінал помилково залишено на митному кордоні. Встановлення факту необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені вимоги, просять встановити факт народження [PERSON] [INFO] у Французькому шпиталі м. Ханой Соціалістичної республіки Вєтнам. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, але надав заяву з клопотанням слухати справу в його відсутність. Вислухавши заявників, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно медичного свідоцтва про народження № 59/78, виданого 26.02.2011 р., [PERSON], [INFO], народила 25.02.2011 р. у 00 год. 01 хв. у Французькому шпиталі в Ханое [PERSON], вагою 3 170, 00 грн. Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований. Таким чином, суд вважає, що заявниками надано достатньо доказів, що підтверджують факт народження у них доньки і дозволяють суду встановити факт народження [PERSON] 25.02.2011 р. у Французькому шпиталі м. Ханой Соціалістичної республіки Вєтнам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

04.07.2011 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 10.10.1997 р. відділом РАЦС м. Первомайська Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. За час спільного проживання з відповідачем у них народилися син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO],, батьком яких є відповідач. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, хоча може і повинен її надавати, так як працездатний за віком та станом здоровя. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до слідуючого. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 п.п. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно свідоцтва про одруження (а.с. 2), 10.10.1997 р. відділом РАЦС м. Первомайська Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 439. Згідно свідоцтв про народження (а.с. 3, 4) відповідач є батьком [PERSON], який народився 04.03.1998 р., та [PERSON], який народився 06.03.2010 р. Згідно довідки (а.с. 8), на утриманні у [PERSON] знаходяться її син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Первомайського РВ МНС України № 10 від 14.06.2011 р. середній заробіток [PERSON] складає 1950 грн. (а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійну роботу, задовільний стан здоровя і має можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому суд вважає можливим, на підставі ст. 182 СК України, стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Крім того, в силу ст. 88 ч. 3 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, в розмірі 51 грн. та, в силу ст. 81 ч. 1 ЦПК України, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в розмірі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду, посилаючись на те, що 28 лютого 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №222. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просила розірвати її шлюб із відповідачем. У судове засідання позивач не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 2008 року, відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №222. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 20 липня 1991 року у міському відділі ЗАГС м. Чернівці, актовий запис за №1208. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивачка вказує, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені з грудня 2005 року. Основною причиною розриву відносин стало те, що вони різні за характером люди, що негативно вплинуло на їхні почуття, сімейні стосунки. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього до суду надійшла телеграма в якій просить суд справу слухати в його відсутності, заперечень щодо позову немає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, шо в судове засідання не Уявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, то позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 20 липня 1991 року у міському відділі ЗАГС м. Чернівці, актовий запис за №1208, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.4/. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.5,6/. Суд вважає, збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Основною причиною розриву відносин стало те, що вони різні за характером люди, що негативно вплинуло на їхні почуття, сімейні стосунки. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

12 квітня 2011 року Прокуратура Ленінського району м.Миколаєва в інтересах держави в особі Ленінського районного центру зайнятості м.Миколаєва звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на користь Ленінського районного центру зайнятості м.Миколаєва коштів матеріального забезпечення, отриманих шляхом обману в сумі 1729,55 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник Ленінського районного центру зайнятості в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, так як 25.08.2009 року [PERSON]. звернулась до Ленінського районного центру зайнятості м.Миколаєва, де була зареєстрована і їй було розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю. 20.08.2010 року [PERSON] була знята з обліку у центрі у звязку з письмовою відмовою у послугах центру зайнятості. При реєстрації у Ленінському районному центрі зайнятості м.Миколаєва [PERSON]. зазначила, що за трудовою угодою, цивільно-правовим договором не працює, як субєкт підприємницької діяльності не зареєстрована. Однак, при обміні інформацією між Ленінським районним центром зайнятості м.Миколаєва та ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва виявилося, що [PERSON] у період перебування на обліку в центрі зайнятості у 2 му кварталі 2010 року отримувала дохід від ВАТ ЕК МФ «Миколаївобленерго», що підтверджується листом від ВАТ ЕК МФ «Миколаївобленерго» від 27.12.2010 року вих. №01-08/237 та надісланою копією договору підряду №13-П/1 від 08.04.2010 року. Згідно п.п.2,3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг; сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи. Відповідно до бухгалтерської довідки Ленінського районного центру зайнятості м.Миколаєва [PERSON] за період з 08 квітня 2010 року по 19 серпня 2010 року (до моменту зняття з обліку у центрі зайнятості) отримала матеріальну допомогу по безробіттю на суму 1729, 55 грн., що і підлягає стягненню з останньої на користь Ленінського районного центру зайнятості м.Миколаєва у звязку з тим, що вказані кошти отримані обманним шляхом. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : судовий сбір у розмірі 51,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120, 00 грн.

Outcome: approved