Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди , посилаючись на те, що відповідач [PERSON] був винним у вчиненні ДТП, яка відбулась [INFO], в результаті якої загинув син позивача [PERSON]. Позивач зазначив, що нею були понесені матеріальні витрати по похованню сина, а саме поминальний обід у сумі 1507 грн. та придбання та встановлення надгробного пам'ятника на суму 1730 грн. Таким чином матеріальна шкода становить 3 237 грн., яку позивач просила стягнути з відповідача. Крім того, позивач просила стягнути моральну шкоду у розмірі 100000 гривень, оскільки вона втратила рідну людину -сина та годувальника, її життєві зв'язки були порушені, вона не мала реальної можливості працювати за станом здоров"я, так як досягла пенсійного віку, вона перебувала на утриманні загиблого сина. У загиблого залишилась дружина та двоє малолітніх дітей, які потребують сторонньої допомоги та опіки, яку вона намагається їм надавати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог,мотивуючи заперечення сплатою матеріальної шкоди у розмірі 806 грн. та спливом строку позовної давності . Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи,оглянувши матеріали справи № 2-2751/10 р., приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] близько 18 годин 00 хвилин відповідач [PERSON] керував автомобілем [NUMBER], і по проїзній частині автодороги "Клочко-Чумаки-Хуторске"з боку м. Дніпропетровська в напрямку с. Хутірське в районі перехрестя зазначеної автодороги в с. Чумаки Дніпропетровського району Дніпропетровської області, грубо порушуючи правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її зміни, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя й здоров'я громадян, не переконавшись у безпеці руху, рухаючись зі швидкістю 75,7 км\\год, тим самим перевищуючи встановлену швидкість руху в населеному пункті, допустив наїзд на пішохода, що перетинав проїзну частину, [PERSON], заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2007 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності і провадження у справі за його обвинуваченням за ст. 286 ч. 2 КК України закрито на підставі ст. 1 п. "б" Закону України " Про амністію" від 19 квітня 2007 року. Відповідно до ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Ч.2 цієї статті передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренда і т.п.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або зміст якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 3, 4 ст. 61 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка понесла необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Вивчивши матеріали вказаної цивільної справи, дослідивши матеріали архівної цивільної справи №2751/10 (арх.1566), суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають ,оскільки позивачкою фактично не було понесено витрати на поминальний обід та виготовлення пам"ятника, так як у оригіналі видаткової накладної б/н від 08 серпня 2005 року на суму 1507 грн. у графі одержувач вказано тільки прізвище "[PERSON]"(а.с.12 цив.справи №2-2751/10 ) , а у замовленні №131 на виготовлення пам'ятника на ім"я [PERSON] у графі замовник вказано -[PERSON] (а.с.10 даної цивільної справи та а.с.11 -цивільної справи №2751/10 (арх.1566). Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до 2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Встановлено, що в результаті злочинних дій [PERSON]., які призвели до смерті сина позивачки, останній було завдано значної моральної шкоди, оскільки її життєві зв'язки були порушені, вона є пенсіонеркою,літноью людиною. Моральна шкода, завдана позивачу внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON], також полягає в душевних стражданнях, яких зазнала позивачка у зв'язку з втратою сина і ця втрата є непоправною. Проте, суд, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, те,що позивач не надав доказів знаходження її на утриманні померлого,та з урахуванням інших обставин справи : ненавмисне вчинення злочину відповідачем, враховуючи що у нього на утриманні перебувають неповнолітні діти, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що сума, яку вимагає позивач в рахунок моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. завищена, а тому зменшує її до 50.000 грн. Посилання відповідача на те, що позивачкою був пропущений строк позовної давності для звернення з вказаним позовом до суду, суд до уваги не приймає, оскільки 14.08.2007 року було прийнято постанову про закриття провадження у справі за обвинуваченням відповідача за ст. 286 ч. 2 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності, у листопаді 2007 року родина померлого [PERSON], а саме його брат [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на користь якого рішенням Дніпропетровського районного суду було стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 3385,5 гривень та 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, але рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.09.2010 року вказане рішення було змінено у частині розміру стягнутої матеріальної шкоди та в задоволенні відшкодування моральної шкоди [PERSON] було відмовлено, а тому суд, враховуючи вищевикладені конкретні обставини справи, вважає ,що позивачкою не було пропущено процесуальний строк звернення до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved