Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

Позивач 18.10.2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 60000 грн.00 коп., інфляційні витрати у розмірі 782 грн.64 коп., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 672 грн., моральну шкоду у розмірі 7000 грн.00коп., а також судовий збір у сумі 684 грн., 55 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень. При цьому посилається на те, що 04 грудня 2010 року він надав позику [PERSON] в сумі 60000 грн.00коп., яку він зобовязався повернути до 29 травня 2011 року. Передачу грошових коштів у якості позики вони оформили відповідною розпискою. До теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов задовольнити, винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2010 року відповідач отримала у борг від позивача 60000 грн.00коп., на підтвердження цього склав розписку про позику грошів, в якій зазначив, що взяв у борг у [PERSON] кошти в сумі 60 000 грн.00коп. зобов'язується повернути борг до 29 травня 2011 року, поставив свій підпис на письмовій розписці. Данні обставини складання розписок свідчать про те, що основні вимоги для підтвердження виникнення цивільно-правових відносин та обов'язків, які зазначені в приписах ч.2 ст. 1046 ЦК України встановлені, підтверджують укладення договору позики та його умов та відповідають вимогам припису ч.2 ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розписки про отримання позики від 04 грудня 2010 року строк повернення боргу встановлений до 29.05.2011 року. Але в порушення зазначеної норми закону, відповідач не виконав свого зобов'язання. Згідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. В звязку з викладеним вимоги позивача про стягнення 3% від суми боргу з урахуванням індексу інфляції є законними і такими, що підлягають задоволенню. В частині відшкодування моральної шкоди суд відмовляє позивачу в задоволенні позову, оскільки договорами позики, укладеними між сторонами, відшкодування моральної шкоди у разі невиконання договорів не передбачено. Позивач просить стягнути на його користь 68 454 гривень 64 копійки, проте судом частково задоволено позов, тому позовні вимоги про стягнення судових витрат підлягають частковому задоволенню. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial