Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

15грудня 2010 року [PERSON] звернувся із позовом про вселення в квартиру № 4 житлового будинку № 91 по вул.. 295 Стрілецької дивізії в м. Миколаєві , встановлення порядку користування житловими та загальними приміщеннями, зміну договору найму зазначеного житлового приміщення. Позовна заява, підтримана [PERSON] в судовому засіданні, вмотивована тим, що спірна неприватизована квартира, наймачем якої є [PERSON], складається з трьох житлових кімнат загальною площею 29,5 кв.м., кухні, санвузла та коридору. Відповідно до розміру житлової площі на нього припадає 9,83 кв.м. житла, яким він не може користуватися, оскільки знаходиться в конфліктних відносинах з сестрою та племінником, небажаючими його вселення та сумісного проживання з ним. Посилаючись на ч. 3. ст. 64 та ст. 104 ЖК України, [PERSON] просить вселити його в квартиру, змінити договір найму зазначеного житла та зобовязати компетентні органи укласти з ним окремий договір найму житлової кімнати площею 8,2 кв. м. з відкриттям окремого особового рахунку. Коридор, кухню та санвузол залишити в спільному користуванні. Відповідач [PERSON] та [PERSON], посилаючись на неможливість сумісного проживання в одній квартирі, не проживання [PERSON] в квартирі з 2003 року без поважних причин, його небажання сплачувати за користування житлом та комунальні послуги, заперечували проти первісного позову. 22 червня 2011 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою, мотивуючи позовну заяву тим, що [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі більше шести місяців і ця обставина підтверджена рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.11.2010 року. Посилаючись на зазначені обставини, а також вимоги ч. 1 ст. 71 та 72 ЖК України, [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити зустрічні позовні вимоги. Представник Виконкому Миколаївської міської Ради у судове засідання повторно не зявився, не надав суду пояснення або заперечення на позови. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши належну оцінку показам свідка [PERSON], знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON]М безпідставними, виходячі з наступного. В процесі розгляду справи встановлено, що сторони зареєстровані в трьохкімнатній квартирі № 4 по вул. 295 Стрілецькій дивізії у м. Миколаєві, яка складається із суміжних житлових кімнат відповідно площею 15,6, 8,2 та 5,7 кв.м., кухні, коридору та санвузлу. У відповідності до вимог ст. 104 ЖК України окремий договір житлового найму може бути укладений, якщо частина житлової площі, яка припадає на [PERSON], може бути виділена у вигляді ізольованого приміщення, передбаченого ст. 63 цього Кодексу. Встановлено, що всі житлові кімнати спірної квартири є суміжними, тому не відповідають вимогам ст. 63 ЖК України і унеможливлюють зміну договору найму житлового приміщення. Разом з тим, суд прийшов до висновку, що у відповідності до вимог ст. 64 ЖК України [PERSON] та відповідачі мають рівні права на спірне житло, але таким правом позивач з вини відповідачів не може скористуватися. Суд встановив, що протягом декількох років між сторонами існують конфлікті взаємовідносини,у звязку з чим відповідачі [PERSON] та [PERSON], які постійно проживають в спірній квартирі, заперечують проти вселення відповідача в спірну квартиру та їх сумісного із позивачем проживання в спірному житлі. Зазначені обставини фактично не оспорюють ся сторонами, підтверджені свідком [PERSON] та знайшли своє підтвердження в рішенні Корабельного районного суда м.Миколаєва від 29 листопада 2010 року, за яким компетентні органи зобовязані укласти з [PERSON] договір найму спірної квартири замість померлої матері - наймача Житла. В процесі розгляду зазначеної справи [PERSON] та [PERSON] не оспорювали право [PERSON] на житло та фактично таке право позивача визнавали, що знайшло підтвердження у судовому рішенні від 29 листопада 2010 року, яке є преюдиційним для суду. Таким чином, відсутні законні підстави для визнання [PERSON] особою, яка втратила право проживання в спірному житловому приміщенні, а [PERSON] підлягає вселенню за судовим рішенням. Суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок сторін, оскільки останні не заявляли таких вимог в судовому засіданні.

Outcome: partial