Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом. В ході розгляду справи неодноразово змінював позовні вимоги, в остаточній редакції позовних вимог просить суд визнати договір дарування нежитлового приміщення від 24.06.2008р., а саме 46\\100 частин адміністративно-побутового приміщення та столярного цеху (приміщення з 2-1 по 208, з 3-1 по 3-4), приміщення покрасочного цеху літ. «Г», приміщення пилорами літ. «Б», адміністративного приміщення з сушильними камерами літ. «В», що розташовані у с.Великі Кошарища Коростишівського району на 121км автодороги Київ-Чоп, удаваним правочином, визнати правочин договором купівлі-продажу з відстроченням платежу (в кредит), розірвати договір купівлі-продажу, визнати право власності на вказані приміщення за [PERSON] В обґрунтування позовних вимог вказує, що укладений між сторонами договір дарування є удаваною угодою, яка приховує угоду, що не порушує закону, - договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, який фактично і було укладено. Факт укладення саме договору купівлі-продажу стверджується угодою про завдаток від 22.05.2008р., згідно якої відповідач для забезпечення точного та належного виконання зобовязань про купівлю майнового комплексу пилорами та обладнання сплатив завдаток в сумі 47000грн., підтверджується розписками відповідача про зобовязання сплатити заборгованості в сумі 93000грн. за куплений ним обєкт частинами у термін до 14.07.2009р. та на новий термін до 01.12.2010р. Вважає, що усі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу сторонами дотримані. В судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що між сторонами дійсно фактично було укладено договір купівлі-продажу, а не дарування, і укладення даного договору не порушувало і не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. В судовому засіданні відповідач змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі, повідомив, що визнання ним позову не порушує нічиїх прав, свобод чи законних інтересів. Пояснив також, що сторони фактично в дійсності уклали договір купівлі-продажу, однак на даний час він не має коштів утримувати майно та коштів, які має віддати позивачу в якості сплати відстроченого боргу по договору. Представник третьої особи КП МБТІ в судове засідання не зявився, направив на адресу клопотання проводити розгляд справи за відсутності повноважного представника. Так, в судовому засіданні було оглянуто оригінал дублікату договору дарування від 24.06.2008р. (засвідчена копія якого мається в матеріалах справи), згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] нежитлові будівлі, а саме: 46\\100 частин адміністративно-побутового приміщення та столярного цеху, що в с.Великі Кошарища Коростишівського району, автодорога Київ-Чоп 121км, а саме: приміщення 2-1,2-2,2-3,2-4,2-5,2-6,2-7,2-8,3-1,3-2,3-3,3-4 загальною площею 486,8кв.м., приміщення покрасочного цеху, що позначено літ. «Г», загальною площею 58,5кв.м., приміщення пилорами, що позначено літ. «Б» загальною площею 104,4кв.м., адміністративне приміщення з сушильними камерами, що позначено літ. «В», загальною площею 191,1кв.м. Згідно даного договору, вся будівля адміністративно-побутового приміщення та столярного цеху літ. «А» загальною площею 1058,1кв.м; 46\\100 частин якого належить дарувальнику [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим 2006р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком реєстр.12982, що зареєстровано в Житомирському БТІ 15.05.2007р. за реєстром №13428671. Вказані приміщення покрасочного цеху, приміщення пилорами, адміністративне приміщення з сушильними камерами належать дарувальнику [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ687603, виданого Кмитівською сільрадою Коростишівського району 10.07.2007р., реєстр 6905, зареєстровано в Житомирському МБТІ 25.07.2007р. за реєстром №19696753, запис 2432 книга 5. Відповідно приписів ст..235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст.694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачено продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти рішення згідно положень ст.174 ЦПК України та приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню частково в частині визнання правочину удаваною угодою та визнання, що між сторонами фактично відбувся договір купівлі-продажу з відстроченням платежу, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, і підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову у суду відсутні. Даний висновок суду підтверджується також дослідженими в засіданні оригіналами розписок від 24.06.2008р., 12.07.2009р., угодою про завдаток від 22.05.2008р., копією інвентаризаційної справи №89. Що стосується позову в частині визнання за позивачем права власності на вказані нежитлові приміщення, то позов в цій частині задоволенню не підлягає та судом не приймається визнання відповідачем позову в цій частині, оскільки такий спосіб захисту не передбачений ст..16 ЦК України, і крім того, для визнання права власності на вказані нежитлові приміщення відсутні достатні правові підстави.

Outcome: partial