Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-16 00:00:00

Відповідач в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду надала суду заяву про визнання позову. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом. Посилається на те, що з 15 жовтня 1958 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], дівоче прізвище якої [PERSON], і яка є рідною сестрою відповідача [PERSON]. З 1991 року він, дружина та мати дружини [PERSON] проживали та були зареєстровані в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], яка в 19 травня 1993 році була переданим їм, трьом, у спільну власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». [INFO] його дружина [PERSON] померла, і після її смерті він та мати дружини [PERSON] фактично прийняли спадщину у вигляді частки вищевказаної квартири, так як момент смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані у квартирі, та в подальшому залишилися проживати та бути зареєстрованими в цій квартирі. Зважаючи на те, що на момент смерті дружини, між ними, як співвласниками, не існувало будь-якої домовленості щодо визначення розміру часток у праві спільної власності квартиру, вважає, що кожний з них, в тому числі й дружина [PERSON], були власниками 1/3 частки квартири. Після смерті дружини він та мати дружини продовжували проживати в [ADDRESS] однією сім'єю, він здійснював догляд за [PERSON], яка перебувала у похилому віці, і потребувала постійної опіки, а відповідач, яка також є донькою [PERSON], проживала окремо, і не заперечувала проти його опіки над її матір'ю. [INFO] [PERSON], померла, і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки квартири по [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON] він проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], та залишився проживати та бути зареєстрованим в цій квартирі в подальшому, вважає, що він фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] Відповідач, у свою чергу, спадщину після смерті своєї матері не приймала, разом з ними не проживала, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку не зверталася, фактично відмовившись від частки квартири, що належала померлій, на його, позивача користь. В 2009 році він звернувся до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої дружини [PERSON] та померлої [PERSON] 02 лютого 2009 року він отримав Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно - вищевказану квартиру, в якому було зазначено, що власниками квартири по [ADDRESS], є [PERSON] в розмірі 1/3 частки, [PERSON] в розмірі 1/3 частки, [PERSON] в розмірі 1/ 3 частки. 12 лютого 2009 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої дружини [PERSON], і був визнаний спадкоємцем та власником 1/2 частки майна, що належало померлій дружині, а саме за ним в порядку спадкування за законом було визнане та зареєстроване право власності на 1/6 частку квартирі по [ADDRESS]. На теперішній момент йому на праві власності належить ? частка квартири по [ADDRESS], а право власності на 1/3 частку квартири до цього часу зареєстроване на ім'я [PERSON], а померла дружина [PERSON] значиться власником 1/6 частки квартири, при тому, що 1/6 частка квартири, право власності на яку зареєстроване на ім'я [PERSON] з моменту смерті останньої фактично належить її матері [PERSON], оскільки вона виконала дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті своєї доньки. А це означає, що на момент смерті [PERSON] фактично належала 1/2 частка квартири, і саме ця 1/2 частка квартири по [ADDRESS] і є спадковим майном після її смерті, яке належить йому, як спадкоємцю четвертої черги за законом, оскільки він, єдиний, на момент смерті [PERSON] проживав разом з нею, і вона була членом його сім'ї з 1991 року. Але постановою нотаріуса від 25 червня 2009 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] в зв'язку з тим, що неможливо підтвердити факт родинних відносин між спадкодавцем та ним, позивачем, і для вирішення питання по суті йому рекомендовано звернутися до суду. Також зазначає, що будь-які інші спадкоємці інших черг до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] не зверталися, і спадкова справа за їх заявами не заводилася, але в зв'язку з тим, що на момент відкриття спадщини після померлої [PERSON] він не відносився до спадкоємців будь-якої черги, хоча виконав дії, що свідчать про фактичне прийняття спадщини, він не мав можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], і до теперішнього часу свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] нікому не видане, а відповідач, яка є єдиним спадкоємцем першої черги, не претендує на спадщину, і фактично відмовилася від неї на його користь, при тому, що він продовжує фактично володіти та користуватися спадщиною. А тому з урахування пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року, вважає, що він має право на спадщину після померлої [PERSON], як спадкоємець четвертої черги, просить суд визнати за ним права власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON], право власності на яку в Єдиному державному реєстрі прав зареєстровано на ім'я [PERSON] в розмірі 1/6 частки вищевказаної квартири та на ім'я [PERSON] в розмірі 1/3 частки вищевказаної квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату та місце розгляду справи належним чином, згідно вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов по суті та за обставинами справи підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена про дату та місце розгляду справи належним чином, згідно ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги по суті та за обставинами справи визнала в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову. Представники Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори та ОКП «Дніпродзержинське БТІ»в судове засідання не з'явилися, але до судового розгляду справи від третіх осіб надійшли заяви з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представників. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, відповідача та представників третіх осіб згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні: - постанова нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії від 25 червня 2009 року ( а.с. 9), якою підтверджується факт відмови у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на належну їй частку квартири по [ADDRESS]; - акт про проживання від 05 січня 2011 року (а.с. 10), яким підтверджується факт проживання [PERSON] в [ADDRESS] з 1991 року до дня смерті - [INFO]; - акт про проживання від 05 січня 2012 року (а.с. 11), яким підтверджується факт спільного проживання [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з 1991 року до дня смерті дружини -[INFO]; - довідка про склад сім'ї від 05.01.2012 р. (а.с. 12), якою підтверджується факт проживання та реєстрації позивача в квартирі по [ADDRESS] на теперішній час; - довідки ТОВ «Абонент ХХІ» від 05.01.2012 р. (а.с. 13, 14), якими підтверджується факт проживання [PERSON] та [PERSON] разом із [PERSON] з 1991 року і до дня їх смерті в квартирі по [ADDRESS]; - Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.03.2009 р. (а.с. 15), свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 16), якими підтверджується факт належності позивачу 1/6 частки квартири по [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON]; - свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. 17), яким підтверджується факт і дата її смерті [INFO]; - свідоцтво про смерть [PERSON](а.с. 18), яким підтверджується факт і дата її смерті [INFO]; - висновок про вартість майна ( а.с. 19), яким підтверджується вартість спадкової ? частки квартири по [ADDRESS]; - технічний паспорт на квартиру (а.с. 20-21), яким підтверджуються технічні характеристики квартири та місце її знаходження; - Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2009 р (а.с.22), яким підтверджується факт реєстрації права спільної часткової власності на квартиру по [ADDRESS], на ім'я позивача, [PERSON], та [PERSON] в розмірі 1/3 частки на кожним; - Свідоцтво про право власності на житло (а.с. 23), яким підтверджується факт передачі у приватну спільну власність квартири по [ADDRESS] позивачу, його дружині [PERSON] та матері дружини [PERSON]; - копія паспорту відповідача [PERSON] ( а.с. 24), яким підтверджується її особа громадянина України; - свідоцтво про одруження між [PERSON] та [PERSON] ( а.с.25), свідоцтво про народження [PERSON](а.с.26), свідоцтво про народження [PERSON](а.с. 27), свідоцтво про одруження між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28), якими підтверджується факт, що відповідач та дружина позивача [PERSON] дійсно є дітьми померлої [PERSON]; - копія паспорту позивача (а.с. 29), яким підтверджується його особа громадянина України. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 15 жовтня 1958 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 15 жовтня 1958 року Баглійським районним відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 506 ( а.с. 28). Відповідач у справі [PERSON] є рідною сестрою дружини позивача, та донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], виданим 23 лютого 1950 року Петриківським районним відділом ЗАГС Дніпропетровської області, актовий запис № 519, свідоцтвом про народження відповідача, виданим 23 лютого 1950 року Петриківським відділом ЗАГС Дніпропетровської області, актовий запис № 28, свідоцтвом про одруження відповідача з [PERSON], виданим 13 лютого 1960 року Баглійським відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 65 (а.с. 25, 26, 28). На підставі наданих позивачем довідок про склад сім'ї, про місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] на момент їх смерті (а.с. 12, 13, 14), актів про проживання (а.с. 10,11), суд встановив достовірний факт спільного проживання та реєстрації з 1991 року позивача з дружиною [PERSON] та матір'ю дружини -[PERSON] в квартирі по [ADDRESS], яка в 1993 році була ними приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19 травня 1993 року Відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому на підставі розпорядження № 628/235 (а.с. 23). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03 липня 1996 року Відділом РАГС виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 866 ( а.с. 18). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки вищевказаної квартири, оскільки саме ця частка квартира належала їй на праві приватної власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 02 лютого 2009 року ( а.с. 22). В зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON] разом з нею проживали та були зареєстровані її чоловік [PERSON] та мати померлої -[PERSON], вони вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], у вигляді 1/3 частки квартири, тобто фактично кожний із спадкоємців набув у власність, крім належних їм по 1/3 частці квартири, ще по 1/6 частці вищевказаної квартири, хоча ні [PERSON], ні [PERSON], юридично не оформили своє право на спадщину. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 30 жовтня 2001 року відділом РАГС Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області. актовий запис № 143 (а.с. 17). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири по [ADDRESS], 1/3 частка якої належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, що було видане відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського виконкому 19 травня 1993 року, а 1/6 частка належала їй, як спадщина за законом після померлої доньки [PERSON] Приймаючи до уваги, що з 1991 року [PERSON] проживала та була зареєстрована в квартирі по [ADDRESS] разом з донькою та її чоловіком [PERSON], а після смерті доньки так і залишилися проживати в цій квартирі разом з позивачем у справі, який здійснював догляд за [PERSON], мав з нею спільний бюджет та піклувався про неї, суд дійшов до висновку, що позивач дійсно на момент смерті [PERSON] проживав разом з нею однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. В 2009 році позивач звернувся до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої дружини [PERSON] та померлої матері дружини - [PERSON], і під час оформлення спадкових прав отримав Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно -квартиру по [ADDRESS] на підтвердження реєстрації права спільної часткової власності на своє ім'я, на ім'я померлих дружини та [PERSON] Приймаючи до уваги, що позивач вважається таким, що фактично прийняв спадщину після померлої [PERSON], 12 лютого 2009 року йому було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої дружини [PERSON], і був визнаний спадкоємцем та власником 1/2 частки майна, що належало померлій дружині, а саме за ним в порядку спадкування за законом було визнане та зареєстроване право власності на 1/6 частку квартири по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 11 березня 2009 року ( а.с. 15, 16). З урахуванням належної позивачу 1/3 частки квартири, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку цієї ж квартири, на теперішній час він є власником 1/2 частки квартири по [ADDRESS]. Право власності на іншу 1/3 частку квартири залишається зареєстрованим на ім'я [PERSON], а померла [PERSON] вважається власником 1/6 частки квартири, при тому, що 1/6 частка квартири, право власності на яку зареєстроване на ім'я [PERSON] з моменту смерті останньої фактично належить її матері [PERSON], оскільки вона виконала дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті своєї доньки, і цей факт був достовірно встановлений судом на підставі наданих позивачем доказів. А це означає, що на момент смерті [PERSON] фактично належала 1/2 частка квартири, і саме ця 1/2 частка квартири по [ADDRESS] і є спадковим майном після померлої [PERSON] Встановлений судом і той факт, що відповідач [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON], спадщину не приймала, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, фактично відмовившись від спадщини на користь позивача, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що за даними Спадкового реєстру спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася ( а.с. 9 -постанова). Цією ж постановою нотаріуса від 25 червня 2009 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] в зв'язку з тим, що неможливо підтвердити факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем, і йому рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті. Зважаючи на те, що позивач з 1991 року проживав однією сім'єю разом зі спадкодавцем [PERSON], і на момент відкриття спадщини, згідно діючого на той час законодавства він дійсно не відносився до спадкоємців померлої [PERSON] будь-якої черги, і відповідно не мав можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після її смерті, але він виконав дії, що свідчать про фактичне прийняття спадщини, та продовжує фактично володіти та користуватися спадщиною, яка належить йому з моменту відкриття, позивач дійсно має право на спадщину за законом, як спадкоємець четвертої черги згідно Перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), оскільки більше ніж п'ять років проживав разом із [PERSON] на момент відкриття спадщини, і продовжує володіти нерухомим майном, що належало спадкодавцю. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 8 Закону України «При приватизацію державного житлового фонду»від 19 червня 1992 року (з наступними змінами) встановлюється, що передача займаних квартир (будинків) в порядку приватизації здійснюється в спільну сумісну або спільну часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування, згідно ст. 1217 ЦК України, здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, якщо відсутній заповіт, право на спадщину за законом отримують особи, визначені Цивільним Кодексом України. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину мають батьки, діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до статті 1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, при цьому спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статей 1270 ЦК України, і заява про відмову від спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини ( ст. 1272 ч.1 ЦК України). Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України (2004 р.), положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Приймаючи до уваги, що спадщина після померлої [PERSON] відкрилася до набрання чинності ЦК України (2004 р.), але після набрання чинності цим Кодексом позивач дійсно має право спадкувати як спадкоємець четвертої черги, і його права та обов'язки продовжують існувати, суд, зважаючи на вивчені судом матеріали справи, з'ясовані обставини справи, які досліджені доказами, дійшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, і тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved