Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-22 00:00:00

В січні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним в якому вказувала, що 11 грудня 2001 року між нею та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивачка придбала в [PERSON] житловий будинок №49-а по вул. Кірова в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області. Договір в цей же день було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі в реєстрі за № 1259. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, зокрема продавець передала покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. У вересні 2011 році позивачка дізналася, що біржовий договір є недійсним. Оскільки нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з обєктивних причин неможливе, крім цього відповідачка відмовляється від повторного укладення правочину, а тому позивачка просила суд визнати договір дійсним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачкою, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 11 грудня 2001 року [PERSON] придбала в [PERSON] житловий будинок №49-а по вул. Кірова в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі (яка припинила свою діяльність) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1259. У вересні 2011 року позивачка дізналася, що біржовий договір є недійсним. Вказана обставина перешкоджає позивачці в повному обсязі реалізувати свої права щодо цього майна. Разом з тим на час розгляду справи нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе в звязку з тим, що позивачка після укладення договору зареєструвала своє право власності щодо будинку в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», тобто вчинила дії, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового, порядку. Разом з тим відповідачка не вбачає підстав для повторного укладення правочину. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що про своє порушене право [PERSON] дізналася лише в 2011 році, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved