Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

У червні 2011 р. заступник прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтовування заявленого позову вказував, що проведеною прокуратурою Корабельного району м.Миколаєва перевіркою встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови за адресою: [ADDRESS] що є порушенням ст.ст.125,126 ЗК України. [PERSON] юрушено встановлений державою порядок набуття прав на земельні ділянки. Припис державного інспектора Управління Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему в Миколаївській області щодо усунення порушень земельного законодавства відповідач не виконує. Оскільки відповідач відмовляється добровільно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, чим завдається шкода державним інтересам, прокурор просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні прокурор та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили винести рішення, яким зобовязати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,2494 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу самочинно встановлених побудівль та споруд та приведення її в первинний вигляд для повернення її за належністю Миколаївській міській раді. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди прокурора та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Представник третьої особи - Управління Держкомзему України в м.Миколаєві - в судовому засідання позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ст.1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки є самовільним зайняттям земельної ділянки. Тобто обовязковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки. Судом встановлено, що згідно з договором оренди від 24.04.2003 року №1712 Автогаражному кооперативу „Вокзальний виділено земельну ділянку площею 1,9734 га для обслуговування гаражів по [ADDRESS], але всупереч умовам договору головою правління АГК „Вокзальний самовільно зайнято земельну ділянку площею 0, 2494 га та розпочато будівництво гаражів. Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 28.03.2011р. та актом обстеження земельної ділянки №7 від 28.03.2011р. було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,2494 га та розпочато будівництво гаражів. 28.03.2011 року відносно відповідача складено протокол №7 про адміністративне правопорушення, а саме за те, що головою правління АГК „Вокзальний [PERSON] самовільно зайнято земельну ділянку площею 0,2494 га за адресою: [ADDRESS] та розпочато будівництво гаражів, за що передбачена відповідальність за ст.53-1 КУпАП. Постановою № 7/2 від 28.03.2011 року державного інспектора відділу інспекторської діяльності Управління Держкомзему у місті Миколаїв справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито та матеріали передані в прокуратуру Корабельного району м.Миколаєва для вирішення питання щодо порушення кримінальної справи. 28.03.2011р. був виданий припис, яким відповідач зобовязувався в 30-денний строк усунути порушення земельного законодавства, проте зазначений припис виконаний не був. Таким чином [PERSON] самовільно за рахунок міста зайняв земельну ділянку площею 0,2494 га за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Земельна ділянка є державною власністю і відповідно до ст.ст.116-126, пункту перехідних положень Земельного кодексу України перебуває у віданні міської ради, а тому самовільно зайнята [PERSON] земельна ділянка повинна бути повернута за належністю Миколаївській міській раді. Таким чином позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір суд вважає можливим стягнути з відповідача судовий збір у сумі 188,20 грн. у звязку з тим, що прокурор був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved