Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить суд постановити рішення, яким поділити майно набуте нею та відповідачем під час шлюбу, виділивши їй з вказаного майна компютер у зборі, вартістю 5300 грн., картоплесажалку, вартістю 5200 грн., плуг 1L220, вартістю 1500 грн. та присудити їй грошову компенсацію за частку трактора TAI 180Dв сумі 6325 грн., залишивши відповідачу трактор TAI 180D, залишковою вартістю 18325 грн. Відповідач [PERSON] з позовом не погодився, надав суду заперечення на позов та звернувся до суду з зустрічним позовом у якому просить суд поділити належне їм з [PERSON], як подружжю, майно, а саме: пилосос вартістю- 640 грн., пральну машину вартістю -3100 грн. та електромясорубку вартістю -1060 грн., присудивши йому грошову компенсацію за вказане майно у сумі 2400 грн., залишивши вказане майно в натурі [PERSON]. Треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] заявили самостійні вимоги на предмет спору, зокрема просили суд визнати за ними право власності на трактор колісний 0Dта плуг 1L220, виключивши вказане майно з переліку майна подружжя, яке підлягає поділу за первісним позовом скасувавши свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, через неправильне вказання власника, так як майно, яке оспорюється сторонами належить їм і є їхньою спільною сумісною власністю . Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з зустрічним позовом та позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги погодилася частково. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами позивачки [PERSON] не погодився, зустрічний позов підтримав, з позовом третіх осіб погодився. Треті особи [PERSON] та [PERSON] з позовом [PERSON] не погодилися, свій позов, як третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі, з зустрічним позовом відповідача по справі погодилися. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що первісний позов [PERSON] та позов третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги підлягають частковому задоволенню , а зустрічний позов [PERSON]І підлягає задоволенню з наступних підстав. Так дійсно, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили в шлюб, 15 серпня 2009 року після чого позивачка стала носити прізвище [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб (а.с.8.) і стала проживати в будинку відповідача та третіх осіб про справі [PERSON] та [PERSON] за адресою смт. Краснопілля, вул. Матросова,21, Сумської області, що підтверджується ксерокопією паспорта з відміткою про місце проживання позивачки ( а.с.7) та довідкою з Краснопільської селищної ради (а.с.56). Треті особи [PERSON] та [PERSON] вступили до шлюбу 21.10.1970 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.101) і проживають за адресою [INFO], що підтверджується ксерокопіями паспортів третіх осіб ( а.с. 46,100). Як [PERSON] так і [PERSON] на день розгляду справи є пенсіонерами, що підтверджується пенсійними посвідченнями (а.с.47,101) і отримують пенсію згідно вимог закону. Під час весілля [PERSON] та [PERSON] родичі та знайомі подарували останнім пральну машину SAMSUNG WF-F862, вартістю 2510 грн., пилосос 640 грн., мясорубку 1060 грн., вартість яких визначена за погодженням між подружжям згідно поданої заяви (а.с.94). Також подружжю [PERSON] та [PERSON] було подаровано компютер в зборі вартістю 5300 грн., який придбала на своє імя мати позивачки, але подарувала останнім в кінці 2010 року, про що не заперечували сторони. Проживаючи за адресою [INFO], як подружжя [PERSON]О і [PERSON] так і подружжя [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, харчувались разом, обробляли земельну ділянку, але грошові кошти кожен із вищевказаних родин, за поясненнями сторін, зберігали окремо і використовували за власним розсудом, за винятком придбання продуктів харчування та предметів першої необхідності. За час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON], останніми було придбано згідно довідки рахунку №006040 від 30 червня 2010 року на імя [PERSON] трактор NGTAI 180D(а.с.135) на придбання якого сплачено кошти отримувачем трактора [PERSON] згідно видаткової накладної від 30.06.2010 року в розмірі 22000 грн. в підприємстві продавця ВООНПП Спецавтоматика. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та заяви (а.с.51, 134, ) трактор було зареєстровано на імя [PERSON] та видано відповідні документи інспекцією держтехнагляду Сумської ОДА (а.с.14, 133). Також було придбано плуг -1L220, згідно видаткової накладної від 25 червня 2010 року вартістю 1500 грн. (а.с.13). Батьками позивачки [PERSON], 22.02.2011 року була придбана картоплесажалка двохрядна вартістю 5200 грн. і передана у користування подружжю [PERSON] і [PERSON] Але в силу виниклих обставин в серпні 2011 року між подружжям стали виникати непорозуміння, що стало причиною звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Краснопільського районного суду від 22 листопада 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.150). Так як сторони не прийшли до згоди про розподіл майна нажитого під час спільного проживання добровільно і відповідач не побажав задовольнити вимоги позивачки добровільно, без звернення до суду, що і стало причиною виникнення позову про розподіл майна подружжя. Треті сторони по справі [PERSON] та [PERSON] вважають, що позивачка заявила позовні вимоги на майно, яке належить їм на праві особистої власності, тому вступили в спір оспорюючи належність трактора та плуга вважаючи, що дане майно придбано ними за особисті кошти про що частково погодилася позивачка по справі [PERSON] та повністю не заперечував відповідач [PERSON] Звертаючись з позовом до суду позивачка мотивувала свої вимоги відносно придбання трактора, плуга, тим, що вони придбані за кошти, які належать їй з відповідачем [PERSON] в половинному розмірі від вартості вищевказаного майна та просила визнати за нею право власності на частину такого майна та компенсувати їй грошову вартість в сумі 6325000 грн. Досліджуючи докази по справі знайшло підтвердження, що дійсно як подружжя [PERSON] та [PERSON], так і треті особи [PERSON] та [PERSON], проживаючи в період з серпня 2009 року по серпень 2011 року придбали трактор та плуг. Як пояснили в суді треті особи, кошти виручені ними за продаж свиней та коней, а також пенсійні заощадження, вони внесли на придбання трактора та плуга, що не заперечує позивачка по справі. На підтвердження пояснення третіх осіб свідки по справі підтвердили продаж ними живності, що не спростовує витрати отриманих коштів на придбання плуга та трактора в 2010 році і суду підтвердили. Так свідки по справі [PERSON], [PERSON] суду підтвердили, що дійсно вони придбали у подружжя [PERSON] та [PERSON] в 2009 - 2010 роках, відповідно [PERSON] коня за 4000 грн.., а [PERSON] кобилу з лошам за 9500 грн.. Свідок [PERSON] суду підтвердила, що дійсно в 2009 р. вона придбала у подружжя [PERSON] та [PERSON] поросят за що сплатила останнім кошти в сумі близько 3040 грн. Свідок [PERSON] суду підтвердив, що на кінець 2010 року - початок 2011 року батьки подарували позивачці та відповідачу на Новий рік компютер, який забрали останні після новорічних свят по місцю свого проживання. Свідок [PERSON] суду пояснив, що за проханням своєї сестри - [PERSON], він восени 2011 року перевозив речі з будинку відповідача в смт. Угроїди, де мешкала його сестра та позивачка по справі. Серед речей, які він перевозив були шафа, пральна машина та інші речі, але компютера з господарства відповідача він не перевозив. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що дійсно за проханням позивачки вони допомагали осінню 2011 року перевозити речі з будинку відповідача з смт. Краснопілля в смт. Угроїди. При перевезенні речей завантаження проходило на два автомобілі Газельта мікроавтобус. Речі були різного найменування, але серед них компютера не було. Також позивачка та її батько запропонували відповідачу віддати компютер, причеп та насос, але відповідач відмовився віддати вищевказані речі і пообіцяв віддати їх лише коли йому сплатять пять тисяч гривень. Крім того, свідок [PERSON] суду пояснив, що він також приймав участь у розвантаженні речей в смт. Угроїди, які були діставлені в цей же день з смт. Краснопілля, але серед привезених речей компютера не було. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він за проханням відповідача допомагав виносити речі, які належали позивачці в смт. Краснопілля по вул. Матросова, 21. Серед речей також був компютер, але чи забирала позивачка компютер і чи віддавав компютер відповідач позивачці він не бачив так як в момент завантаження речей знаходився за межами двору де знаходилися речі. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що дійсно їхні батьки треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] на протязі 2009-2010 років здійснювали накопичення коштів на придбання трактора та плуга для чого продали коней, які були у них в господарстві, поросят, а також докладали пенсію батька, що і стало можливим придбання трактора і плуга в 2010 році. Позивачка та відповідач ніякої участі в придбанні вищевказаних речей не приймали, так як їхня заробітна плата була мізерною, до того ж позивачка навчалася. Відносно картоплесаджалки то її дійсно було придбано за кошти батьків позивачки і як стало їм відомо в 2011 році після посадки картоплі, відповідач відвіз її по місцю проживання батьків позивачки. Чи забирала компютер позивачка їм не відомо, але зі слів відповідача компютер їй було повернуто після розірвання шлюбу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2009 році на весілля позивача та відповідача їхня сімя подарувала їм пилосос. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в квітні-травні 2011 року вона дізналася що зять [PERSON], її знайомої, за допомогою картоплесаджалки сіє картоплю на городах і тому вона попросила [PERSON], щоб вона домовилася з зятем відповідачем по справі, щоб останній здійснив посадку картоплі і їй. Але [PERSON] пояснила їй, що зять поїхав вже в смт. Краснопілля забравши з собою картоплесаджалку та пообіцяла, що вона попросить його щоб він приїхав і здійснив їй посадку картоплі пізніше. Через деякий час вона повідомили, що зять відмовився повертатися в смт. Угроїди, так як картоплесаджалку вже почистив. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили, що дійсно вони придбали компютер в зборі та на Новий рік 2011 р. подарували його позивачці та відповідачу як новорічний подарунок. Після новорічних свят компютер позивачка і відповідач відвезли в смт. Краснопілля, вул. Матросова,21, по місцю свого проживання, де вони мешкали з батьками відповідача. Також ними було придбано на початку 2011 року картоплесаджалку, яку вони передали у користування позивачці та відповідачу та членам їх сімї. Весною 2011 року відповідач приїхав трактором з картоплесаджалкою і здійснив посадку на їхньому городі, а згодом поїхав в смт. Краснопілля забравши з собою картоплесаджалку і до цього дня її не повернув. Також на весілля сторонам по справі вони подарували пральну машину. Виходячи із досліджених доказів по справі та пояснень сторін, позивачки та відповідача, свідків, суд приходить до висновку, що дійсно майно: компютер вартістю 5300 грн., пральна машина SAMSUNG WF-F862, вартістю 2510 грн., пилосос 640 грн., мясорубка 1060 грн., є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], яке придбано під час сумісного проживання і згідно вимог ст. 71СК України повинно бути розподілено між сторонами по справі позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відносно вимог позивачки про повернення їй картоплесаджалки суд не може задовольнити дані позовні вимоги так як картоплесаджалка придбана її батьками і не є спільним майном подружжя, тому вона не має права на майно, яке їй не належить на праві особистої власності. Щодо поділу майна подружжя - трактора та плуга, то суд вважає, що позивачка має право на відшкодування ? вартості даного майна, оскільки вона в період придбання вищевказаного майна перебувала у шлюбі з відповідачем та проживала однією сімєю з третіми особами по справі [PERSON] та [PERSON] ведучи спільне господарство в частині обробітку землі, утримання господарства, разом харчувалися, на що витрачалися кошти як позивача та відповідача так і третіх сторін по справі. Заперечення третіх осіб про те, що позивачка та відповідач не приймали участі у придбанні трактора та плуга нічим підтверджено не було. Пояснення дані суду третіми особами по справі, свідками [PERSON] та [PERSON] та відповідача [PERSON] суд оцінює критично так як вони є всі близькими родичами, зокрема [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є сестрами та братом і зацікавлені в розгляді справи на стороні відповідача та третіх осіб [PERSON] та [PERSON], які є їх батьками. Заперечення відповідача про те, що він повернув компютер позивачці нічим підтверджено не було, а свідчення свідків [PERSON], [PERSON] суд рахує обєктивними та правдивими в частині неповернення компютера відповідачем за вимогою позивачки, так як вони не суперечать матеріалам справи. Згідно Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого ПКМУ від 08 липня 2009 року №694, передбачено, що для проведення реєстрації та зняття з обліку, оформлення акта про присвоєння ідентифікаційного номера машини та присвоєння їх власнику, власник транспортного засобу повинен надати оригінал акта прийняття передачі машини або довідку рахунок. Відповідач на підставі вищевказаного Порядку (п.8 п.п.5) надав довідку рахунок інспекції держтехнагляду Сумської ОДА, де вказано, трактор придбано [PERSON] відповідачем по справі, що і стало підставою для реєстрації трактора AI 180Dза відповідачем вартістю 22000 грн. на підставі накладної (а.с.135) та заяви відповідача (а.с.134) та сплати ним реєстраційного збору передбаченого законодавством в розмірі 184,22 грн., що підтверджується ксерокопією квитанції (а.с.135) 14.07.2010 року та видачі свідоцтва серії АС №052515 на імя [PERSON] відповідача по справі. Сільгоспінвентар плуг, згідно вищевказаного порядку, реєстрації не підлягає або підлягає реєстрації за бажанням власника (п.3 Порядку). При наявності власника транспортного засобу (п.7 Порядку) відповідач мав право на внесення в графу особливі відмітки внести записи на право керування транспортним засобом іншими особами, що давало б право третім особам по справі [PERSON] та [PERSON] керувати трактором з дотриманням вимог діючого законодавства. Але при реєстрації даного транспортного засобу трактора, треті особи не виявили свого бажання скористатися своїм правом, вказаним вище, та не оспорювали реєстрацію трактора на імя відповідача. Згідно ст. 325 ЦПК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належать. Згідно вимог ст. 386 ч.2 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 368 ч. 4 ЦК України, майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім,ї , є їхньою спільно сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеного у письмовій формі. Тому суд не виключає, а погоджується з тим, що треті особи дійсно приймали участь у придбанні трактора та плугу і вони відповідно мають право на звернення до суду з позовом про зміну реєстрації трактора в порядку передбаченому законодавством, предявивши позов до особи за яким зареєстровано трактор, так як у суду не виникло сумніву, що трактор і плуг придбані позивачкою та відповідачем та третіми особами по справі в період спільного проживання однією сімєю в період з серпня 2009 р. по серпень 2011 року, коли вони вели спільне господарство, проживали однією сімєю, що дає їм право претендувати на долю майна придбаного під час спільного проживання однією сімєю в рівних долях. А оскільки відповідач та треті особи проживають на день розгляду справи в суді однією сімєю, а позивачка після розірвання шлюбу мешкає за іншою адресою та з урахуванням, що трактор та плуг є неподільним майном, то на думку суду позивачці підлягає виплата ? частини вартості вищевказаного майна відповідачем так як згідно реєстраційних документів він є власником трактора та плуга, з урахуванням вимог, які заявила позивачка при розгляді справи в суді, що вона не заперечує проти передачі трактора та плуга відповідачу. На день розгляду справи в суді згідно погодженої вартості на підставі поданої заяви та документів сторонами (а.с.94) та накладної наданої відповідачем при реєстрації транспортного засобу № К-САТР 100630-080 від 30 червня 2010 року трактора, становить 22000 грн., а вартість плуга згідно накладної № Ш-250610 від 25 червня 2010 року (а.с.13) становить 1500 грн., тому загальна вартість майна придбаного подружжям [PERSON] та [PERSON] та третіми особами [PERSON] та [PERSON] становить - 23500 грн. (22000 грн. вартість трактора + 1500 грн. вартість плуга = 23500 грн.)., тому доля позивачки з урахуванням вищевикладеного становить ? частину від вказаної суми, що дорівнює 5875 грн., що повинен сплатити відповідач позивачці, як власник трактора та плугу до нього, виходячи із вимог ст. 71 СК України, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними та присудження компенсації частки на підставі ст. 71 ч.4 СК України. На день розгляду справи спільне майно подружжя, яке було передано позивачці відповідачем: пральна машина SAMSUNG WF-F862, вартістю 2510 грн., пилосос вартістю 640 грн., мясорубка вартістю 1060 грн., що в грошовому обчисленні становить 4210 грн. З даного майна, переданого відповідачем позивачці, відповідач має право на грошову компенсацію ? частини його вартості в розмірі 2105 грн.. Так як компютер залишається у користуванні відповідача вартістю 5200 грн., то позивачка має право на грошову компенсацію ? вартості компютера, що становить 2600 грн. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Відповідно до п.24 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При зверненні до суду, позивачка [PERSON] була звільнена від сплати судового збору, так як є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою на (а.с.15), тому згідно вимог ст. 88 ч.2,3 ЦПК України, суд стягує судові витрати з другої сторони, пропорційно задоволеної чи відмовленої частини. Тому,

Outcome: partial