Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-31 00:00:00

04.10.2011 року на розгляд Новоодеського районного суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що їй та відповідачу належить кожному по ? частини квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована вона, відповідач та їх малолітній син. Зазначила, що вона із сином в даній квартирі фактично не проживають, а відповідач по справі, змінив замки на вхідних дверях, впустив до їх спільної квартири квартирантів без її згоди, внаслідок чого порушує її права співвласника, через що вона не може потрапити до своєї квартири і позбавлена можливості користуватись нею, як своєю власністю. Посилаючись на порушення відповідачем її прав співвласника, які відповідно до ст.ст.358,369 ЦК України повинні здійснюватись за взаємною згодою всіх співвласників майна, на заподіяння їй діями відповідача моральної шкоди, позивач просила суд зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні, володінні і розпорядженні належної їй на правах власності ? часткою квартини, що розташована по [ADDRESS], просила суд заборонити відповідачу не розпоряджатися та користуватися одноособово їх спільною квартирою, також просила заборонити відповідачу вчиняти будь-які угоди щодо розпорядження та користування, володіння їх спільною квартирою та просила суд стягнути з відповідача на її користь 1000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди та всі судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги. Посилаючись на викладені в позові обставини справи, просив суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні, володінні і розпорядженні належній їй на правах власності ? часткою квартини, що розташована по [ADDRESS], просив суд заборонити відповідачу розпоряджатися та користуватися одноособово квартирою, що належить на правах спільної часткової власності позивачу і відповідачу, просив суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які угоди щодо розпорядження та користування, володіння спільною квартирою та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 1000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди та всі судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та посилаючись на викладені в позові обставини, просив суд позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання за викликом не з'явився і про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином викликався до суду, про що свідчать картки зворотних поштових повідомлень. Від відповідача не надійшло ніяких заяв про розгляд справи у його відсутність. Неявка відповідача до суду визнана без поважних причин, а справа у відповідності до вимог ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України розглянута у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, враховуючи, що представник позивача заявив про такий, заочний, порядок розгляду даної справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі і спільно однією сім'єю не проживають. Сторонам: позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON], кожному, належить на правах власності по ? частки квартири [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх спільний син [PERSON], [INFO], але фактично ніхто з них в даній квартирі не проживає. Дослідженні фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідач по справі, змінив замки на вхідних дверях до квартири і впускав до неї на проживання квартирантів без згоди позивача, а з 16 липня 2011 року відповідач також без згоди позивача впускав на проживання до даної квартири свою матір. З вересня 2011 року відповідач знову без згоди позивача заселив до їх спільної квартири сторонніх осіб - квартирантів. На неодноразові звернення позивача до правоохоронних органів з заявами про протиправні дії відповідача, міліцією відмовлялось в порушення кримінальної справи, про що свідчать постанови від 16.05.2011 року, від 16.07.2011 року, від 07.10.2011 року. Разом з тим, у вказаних постановах про відмову в порушенні кримінальної справи, копії яких долучені до справи, правоохоронними органами зазначено і підтверджено факти проживання сторонніх осіб в квартирі, яка належить на правах спільної власності сторонам. 11.10.2011 року комісією Новоодеського міськвиконкому за зверненням позивача було проведено обстеження та встановлено факт незаконного вселення сторонніх осіб матір'ю відповідача до спільної квартири сторін. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи стверджують, що між сторонами не існує договірних зобов'язань з приводу використання спільної квартири і позивач не давала ніякої згоди відповідачу на одноособове користування ним спільною квартирою і не наділяла його ніякими повноваженнями щодо передачі цієї квартири в оренду для заселення до неї квартирантів. Відповідач без згоди на те позивача замінивши замки на вхідних дверях та одноособово, вселивши квартирантів до спільної квартири, порушив права власності позивача, передбачені ст.319, 358, 369 ЦК України, позбавив її права вільного користування майном, яке належить на правах спільної сумісної власності сторонам, чим спричинив позивачу моральної шкоди, яка, як свідчать обставини викладені в цивільному позові, полягає у нервових переживаннях та душевних стражданнях позивача. Крім того, відповідач ніяким чином не реагував на заяви позивача щодо припинення з його боку протиправних дій по відношенню до неї, чим посилював її моральні страждання, внаслідок чого вона вимушена була звертатися до правоохоронних органів. Таким чином, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні, володінні і розпорядженні належній позивачу на правах власності ? частки квартини, що розташована по [ADDRESS], з урахуванням досліджених доказів, відповідно до ст.ст.16, 386 ЦК України, підлягають задоволенню. Що ж до вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд, аналізуючи та оцінюючи дослідженні докази, приймає до уваги викладені в позові письмові обставини, якими позивач обґрунтовує заподіяну їй відповідачем моральну шкоду, що являється письмовим доказом, та враховує інші письмові докази протиправної поведінки відповідача. Тому, на підставі ст.23 ЦК України, оцінюючи перенесені позивачем душевні страждання та нервові переживання, зазнані нею внаслідок дій відповідача, суд враховуючи глибину цих перенесених позивачем страждань, характер і обставини справи, ступінь вини відповідача, який заподіяв цю моральну шкоду, приймає до уваги також вимоги розумності і справедливості і приходить до висновку, що заподіяна позивачу моральна шкода повинна бути відшкодована за рахунок відповідача у відповідності до заявлених позовних вимог, в грошовому еквіваленті, а достатньою компенсацією цієї моральної шкоди буде сума в розмірі 300 гривень. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу протиправними діями відповідача, судом приймається до уваги характер і обставини спірних правовідносин, особливості справи, характер і тривалість перенесених позивачем страждань, а також враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд зазначає, що вимоги позивача про покладення на відповідача заборони вчиняти будь-які угоди по розпорядженню та користуванню, володінню їх спільною квартирою, являються зайвими, так, як вони охоплюються її більш широкими вимогами, які стосуються покладення на відповідача заборони розпоряджатися та користуватися одноособово квартирою, що належить сторонам по справі на правах спільної часткової власності. Тому, в цій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесенні нею судові витрати по справі у вигляді витрат на оплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в загальному розмірі 54 гривні.

Outcome: partial