overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в вересні 2011 року звернувся в суд з позовом до [PERSON]Є про стягнення 7000 грн. моральної шкоди. Зазначив, що 6 березня 2010 року в м. Добропілля по вул.. Гагаріна сталася дорожньо- транспортна пригода за участю відповідача, який керував автомобілем ВАЗ 2104, внаслідок якої його було травмовано, лікувався стаціонарно і амбулаторно. Було порушено кримінальну справу ,якою підтверджена провина відповідача . Просить стягнути компенсацію за моральні страждання через отримані тілесні ушкодження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав і пояснив, що він з 6 березня 2010 року по 23 лютого 2011 року лікувався у зв»язку з отриманим переломом ноги. В цей час не мав доходу , бо працював до цього неофіційно , зазнав матеріальні труднощі , повинен був докладати зусиль для організації свого життя, брав продукти у борг. Відповідач [PERSON]Є позов не визнав , посилаючись на те, що [PERSON] у час події транспортної пригоди знаходився у нетверезому стані, до травми не працював . Просить у позові відмовити. Вислухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2011 року засуджено за ст.. 286 ч. 2 КК України [PERSON]Є за те, що він 6 березня 2010 року на автодорозі пр.. Побєди в м. Добропілля керував автомобілем [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху України і здійснив наїзд на пішохода [PERSON], якому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рани правої гомілки, закритого перелому правої малої гомілкової кістки в середній третині , відкритого перелому правої великої гомілкової кістки . У відповідності дол. ст.. 1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини. Згідно ст.. 23 ч.2 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях , які фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Вина відповідача [PERSON]Є у спричиненні ушкодження здоров»ю [PERSON] через скоєння злочину встановлена вироком суду, який набрав законної сили. Через спричинення тяжкого тілесного ушкодження [PERSON]М зазнав фізичного болю і страждань, довгий час перебував на лікуванні. Тому спричинена йому відповідачем моральна шкода підлягає відшкодуванню. Суд стягує на користь позивача з відповідача 7000 грн. грошового відшкодування, враховуючи , що шкода спричинена внаслідок вчинення [PERSON] необережного злочину , з урахуванням глибини фізичних і душевних страждань позивача . Доводи відповідача ,який заперечує проти позовних вимог, суд знаходить безпідставними. На підставі ст.. ст..23, 1167 ,1168 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

В вересні 2011 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2000р. по 10.08.2004р., від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення повноліття дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, відповідач в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду цивільної справи судовою повісткою з повідомленням. Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані у справі докази, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню в повному обсязі і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що між ними зареєстровано шлюб 23 липня 1994 року Білозерським районним відділом записів актів громадського стану про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 23 липня 1994 року зроблено запис № 51. З самого початку сімейного життя взаємини між ними були нормальними, але з часом стосунки почали погіршуватися, вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, мають різні погляди на життя. З червня 2011 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідач не бажає розірвати шлюб шляхом подання до відділу РАЦС заяви про розірвання шлюбу. В звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з вказаним вище позовом. Просив шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено, що: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КГ № 259497 виданого 23 липня 1997 року [PERSON] та [PERSON], 23 липня 1994 року уклали шлюб, зареєстрований Білозерським районним відділом записів актів громадського стану про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 23 липня 1994 року зроблено запис № 51. Відповідач не бажає розірвати шлюб шляхом подання до відділу РАЦС заяви про розірвання шлюбу. Шлюбні відносини припинені, на примирення сторони не згодні. Згідно ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Відповідно до ст. 105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вище зазначене, суд вважає що позовні вимоги заявлені позивачем є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що між ними зареєстровано шлюб 27 січня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції і про що в Книзі реєстрації шлюбів 27 січня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 27. Від даного шлюбу 10 серпня 2009 року у подружжя народився син [PERSON]. З самого початку сімейного життя взаємини між ними були нормальними, але з часом стосунки почали погіршуватися, вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, мають різні погляди на життя. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2011 року, спільне господарство не ведуть. В звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено, що: Згідно свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 018411 виданого 27 січня 2007 року [PERSON] та [PERSON], 27 січня 2007 року уклали шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції і про що в Книзі реєстрації шлюбів 27 січня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 27. Згідно свідоцтва про народження серії 1-КГ № 121559 виданого 14 липня 2011 року у подружжя [PERSON], 10 серпня 2009 року народився син [PERSON]. Шлюбні відносини припинені, на примирення сторони не згодні. Згідно ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Згідно до ст. 105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вище зазначене, суд вважає що позовні вимоги заявлені позивачем є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 06 серпня 2010 року помер його дядько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Дану квартиру померлий заповів позивачу. Так як інших спадкоємців не має, позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено, оскільки договір купівлі продажу нерухомого майна, був здійснений на товарній біржі Ізумруд, отже даний договір не відповідає вимогам законодавства. Також в договорі купівлі продажу квартири зазначено, що членом біржі є неповнолітній продавець цієї квартир [PERSON] Вказані обставини унеможливлюють отримати позивачем правовстановлюючий документ на спадкове майно. У звязку з чим позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали просили позов задовольнити з вище викладених підстав. Представник відповідача в судове засідання не зявився причину неявки суду не повідомив про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 29.01.2002 року [PERSON], придбав у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], квартиру [ADDRESS]. Згідно ЦК УСРСР в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення угоди, неповнолітня особа зі своїм обсягом дієздатності не могла бути членом товарної біржі. Факт належності [PERSON]Т квартири № 43, що розташована за адресою м. Херсон,вул.. Дорофеєва, 24 підтверджується довідкою наданої Херсонським державним бюро інвентаризації від 11.02.2011 року за № 2454. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 113838 виданої міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області [PERSON]Т помер 06.08.2010 року. Як вбачається з заповіту від 09.09.1994 році [PERSON] заповів [PERSON] все майно, яке буде належати йому на момент смерті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України позивач у передбачений законом термін подав заяву у нотаріальну контору про прийняття спадщини, відповідно до чого заведена спадкова справа за № 49835770, що підтверджується витягом про її реєстрацію від 27.08.2010 року. Згідно довідки наданої третьою Херсонською державною нотаріальною конторою від 31.08.2011 року за № 1518/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини крім [PERSON] ніхто не звертався. Відповідно до ст.. 1217 ЦК України,спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~З огляду на вказане суд вважає, що оскільки позивач, як єдиний спадкоємиць прийняв спадщину після смерті [PERSON], але не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру, то в судовому порядку слід визнати за ним право власності в порядку спадкування на вказану квартиру. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

у серпні 2011 року позивачка [PERSON]звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської Ради Чечельницького району Вінницької області про визнання права власності на половину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON].. У судовому засіданні позивачка підтримала позов і пояснила, що 01.04.2003 року помер її чоловік [PERSON] Ісакович.Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з половини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в селі Жабокричка , по вулиці 50-річчя Жовтня,126.Оскільки відсутні правовстанавлюючі документи на цю частину будинку на ім"я померлого, то нотаріальна контора не видає позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на це спадкове майно.Друга половина будинку належить позивачці на праві власності.Вказаний будинок вона будувала спільно з чоловіком.Спору за будинок немає.Просить задовольнити позов. Відповідач - сільський голова [PERSON] сільської ради [PERSON]., належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явився, направив до суду письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити в повному обсязі. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю по слідуючим підставам. Як вбачається зі свідоцтва про смерть [PERSON] помер 01.04.2003 року. Як вбачається зі свідоцтва про одруження позивачка являється дружиною померлого [PERSON], а тому має право за законом на спадщину після його смерті.Оскільки вона проживала з спадкодавцем в одному будинку на момент відкриття спадщини, то відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті. Як вбачається з технічного паспорта ( а.с.8) у селі Жабокричка Чечельницького району по вулиці 50-річчя Жовтня,126, знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, право власності на половину якого не зареєстровано належним чином та відсутні на цю половину будинку правовстанавлюючі документи.На плані житловий будинок позначений літ."А",вхідний майданчик літ."а", прибудова - "Б", сарай -"В", огорожа -"1-4". Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.Набуття права власності на спадкове майно в порядку спадкування не заборонено законом, а , навпаки, передбачено законом. Відповідно до ч.2 цієї ж статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

У серпні 2011 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що вона постійно проживала в селищі Чечельник з 26 квітня 1986 року по 27.09.1990 року, що необхідно для одержання дублікату Чорнобильського посвідчення. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала і пояснила, що з дня Чорнобильської аварії і до сьогоднішнього дня постійно проживає в селищі Чечельник.Має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи.Має чорнобильське посвідчення, яке трохи замокло, а тому хоче одержати дублікат.Для видачі дубліката потрібно довідку з селищної ради про те.що вона постійно проживала в селищі Чечельник. В паспорті є реєстрація в селищі Чечельник з 27.09.1990 року.Оскільки не збереглася домова книга, то вона не може документально підтвердити факт проживання в Чечельнику з 1986 року по 1990 рік. Факт проживання в селищі Чечельник за вказаний період частково підтверджується свідоцтвами про народження дітей, трудовою книжкою, показами свідків.Просить задовольнити заяву. Представник зацікавленої особи [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви. Суд, вислухавши заявницю [PERSON], представника зацікавленої особи [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення по слідуючим підставам. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а тому суд вважає, що справа підсудна суду. З показів заявниці, з показів свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] з 26 квітня 1986 року по 27.09.1990 рік постійно проживала в селищі Чечельник. З копії свідоцтва про народження сина заявниці Олександра вбачається, що він народився 11.04.1986 року в селищі Чечельник. З копії свідоцтва про народження дочки заявниці Наталі вбачається, що вона народилася 27.05.1988 року в селищі Чечельник. З копії трудової книжки заявниці вбачається, що вона з 20.06.1985 року по 11.10.1987 року працювала продавцем в Чечельницькому райкоопунівермазі. Всі перераховані докази в їх сукупності підтверджують, що заявниця з 26.04.1986 року по 27.09.1990 рік постійно проживала в селищі Чечельник.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, [PERSON], який зареєстрований 17 лютого 1979 року Переселенською сільською Радою Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 1, посилаючись на те, що 17.02.1979 року він уклав шлюб з відповідачем ,який був зареєстрований Переселенською сільською Радою Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 1. Від спільного шлюбу мають повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не складається, через протиричівість поглядів на життя, несумісність характерів, небажання відповідача вести нормальний сімейний спосіб життя, та сварки в сімї за ініціативи відповідача. В процесі спільного проживання вони стали байдужими один до одного, що є обтяжливим для них обох. На протязі декількох місяців він з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету з ним не веде, проживає окремо. Їхній шлюб з відповідачем носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення з нею неможливе. Відповідач позовні вимоги позивача визнає, примирення між ними не відбулося, тому вона не заперечує проти задоволення позову позивача. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Переселенській сільській раді Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 1. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені. Від спільного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань їхній дитині. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому суд задовольняє вимоги позивача та розриває шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу відповідач залишається на прізвищі [PERSON]. Суд звільняє відповідача від сплати державного мита в дохід держави. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Феськівської сільської ради, в якому просить надати їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті тітки - [PERSON], померлої 09.01.2010 року. Вказала, що за життя на її ім"я тіткою було залишено заповіт, за яким вона заповідала все належне майно їй (позивачці). Оскільки вона (позивачка) не має відповідної юридичної освіти, тому вважала, що маючи заповіт, вона вже є власницею майна. Окрім того, на час смерті тітки проживала з нею, але фактично була зареєстрована за іншою адресою. Також, після смерті тітки стан її здоров"я значно погіршився, в зв"язку з чим вона неодноразово перебувала на лікуванні. В липні 2011 року, звернувшись до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, їй державний нотаріус повідомила, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Представник відповідача - Феськівської сільської ради - [PERSON] в судовому заісданні проти позову не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1269 ч.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зі свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №249884, виданого Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області 11.01.2010 року, видно, що [PERSON] померла 09.01.2010 року в с.Маяк Золочівського району Харківської області (а.с.7). За життя [PERSON] на ім"я [PERSON] залишено заповіт, за яким вона заповідала останній все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося (а.с.8). З відмітки в паспорті позивачки вбачається, що з 05.04.1997 року вона значиться зареєстрованою [INFO] (а.с.5). Місцем реєстрації та смерті [PERSON] було с.Маяк (а.с.6, 7). Таким чином, оскільки позивачка на час смерті [PERSON] не проживала з нею, тому для реалізації її прав як спадкоємця необхідно звернутися до нотаріальної контори. Причину пропуску строку на звернення до суду [PERSON] суд визнає поважною. У відповідності до абз. 3 п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиці України від 03.03.2004 року, спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах встановленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Оскільки згідно ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє відоме місце проживання спадкодавця, тому місцем відкриття спадщини є смт.Золочів Харківська область. Позивачка [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини в два місяці.

Outcome: approved