Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-06 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким витребувати на її користь з незаконного володіння відповідачів приміщення літньої кухні житловою площею 28,1 метрів квадратних, яка знаходиться по вул. Морозенка, 68 у смт. Брошнів-Осада, надати їй можливість вільного доступу і контролю за використанням житлової площі вказаних приміщень. Судові витрати по справі віднести за рахунок відповідачів. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що з березня 2010 року вона є власником домоволодіння та земельної ділянки площею 0,1044 га , які знаходяться по вул. Морозенка, 68, у смт. Брошнів-Осада. Тут вона проживає разом зі своїми батьками і здійснює за ними догляд. У 1975 році її батько та мати спільними коштами побудували літню кухню, у якій з 1992 року проживає її брат [PERSON], а з 2005 року племінник [PERSON] Вона, як власник будинку, неодноразово зверталася до відповідачів з пропозицією укласти з нею договір найму житла, однак останні її вимогу проігнорували. Відповідачі не надають жодної матеріальної допомоги на утримування батьків, не поважають ні її ні батьків, ображають їх. Брат зловживає алкогольними напоями та будучи у нетверезому стані непристойно поводиться по відношенню до неї, у звязку з чим вона неодноразово змушена була звертатися з відповідними заявами в міліцію. Брат та племінник поселилися відповідно до літньої кухні та до житлового будинку батьків ще у 1992 році. На той час племінник ще був неповнолітнім, потербував відповідного догляду, який здійснювали за ним дід, баба та по мірі можливості і вона, коли приїзджала до батьків з міста Івано-Франківська. Пізніше вона змушена була переїхати до батьків, оскільки ті, за віком і станом здоровя, потребують піклування, а відповідачі, хоч проживали у батьківській хаті, однак не приділяли їм відповіднї уваги. У 2006 році за її проханням племінник перейшов проживати у літню кухню до свого батька, оскільки порушував спокій її батьків, а свого діда і баби. У 2010 році батьки подарували їй спірне домоволодіння. Відповідачі, як і тепер, на той час проживали у літній кухні. Вони без її на те згоди провели там роботи по покращенню приміщення, хоч вона проти цього заперечувала. Вважає, що відповідачі у майбутньому можуть претендувати на відшкодування за її рахунок витрат за проведений ремонт. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що у батьківському житловому будинку він та його син народилися і проживали з народження. Пізніше перейшли проживати до батьків дружини. Розлучившись з дружиною у 1992 році він за згодою батьків повторно вселився у батьківське домоволодіння. Батько, який на той час був власником будинку, визначив порядок користування та дозволив йому зайняти літню кухню, а сина забав до себе у житловий будинок, де останній мав окрему кімнату. З часом син за вказівкою позивачки та за згодою батька перейшов проживати до нього у літню кухню. Позивачка прийняла у дар батьківське домоволодіння 25 березня 2010 року, тобто на той час вони з сином на протязі двох десятків років правомірно проживали у приміщенні літньої кухні, як члени сімї колишнього власника, де і проживають на даний час. Тому перехід права власності на батьківське домоволодіння до відповідачки не є підставою для їхнього з сином припинення права користування приміщенням літньої кухні для особистого проживання. Дозволити позивачці вільний доступ до їхнього житла було б порушенням їхнього права на особисте життя. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позову не визнав та дав аналогічні пояснення, доповнивши, що вони з батьком підтримують літню кухню у належному стані, поміняли прогнивши підлогу, перекрили частину даху, що протікав, переобладнали сарай на кімнату та збудували новий сарай, викопали криницю та провели у приміщення воду. Всі ці роботи вони проводили за згодою діда, з яким перебувають у добрих взаємовідносинах. Позивачка провокує конфлікти, забороняє дідові та бабі з ними спілкуватися, вимагає від них з батьком виселитися з літньої кухні. Вони не можуть цього зробити тому, що не мають іншого житла. Вислухавши сторін, свідків та дослідивши представлені сторонами докази суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Допитаний у судовому засіданні як свідок батько позивачки [PERSON] дав показання про те, що відповідачі, які доводяться йому сином та внуком, вселилися відповідно у літню кухню та у його житловий будинок після розірвання шлюбу між його сином і невісткою ще у 1992 році. Внук на той час мав 13 років, а тому він поселив його біля себе, дбав про нього. А зараз відповідачі конфліктують з дочкою, не слухають її, поводяться так як господарі домоволодіння, хоч він подарував його дочці. Вони проводили ремонти у літній кухні з його дозволу, ці роботи значно покращили приміщення. На даний час ні син ні внук не цікавляться його життям та здоровям, не допомагають йому, конфліктують. Допитаний у судовому засіданні як свідок дільничний інспектор РВ УМВС [PERSON] дав показання про те, що неодноразово викликався позивачкою з приводу конфліктів між нею та відповідачами. Однак жодного разу не притягав останніх до будь-якої відповідальності, оскільки у процесі перевірки заяв позивачки не встановлював у діях відповідачів протиправної поведінки. Він жодного разу не бачив відповідачів у такому стані, що давав би можливість притягнення їх до адміністративної відповідальності. За результатами розгляду заяв позивачки він виносив усні попередження як їй так і відповідачам. Аналогічні показання дав у судовому засіданні свідок [PERSON] бувший дільничний інспектор Рожнятівського РВ УМВС. Свідок [PERSON] сусідка сторін, дала у судовому засіданні показання про те, що проживає по сусідству із сторонами і їй достовірно відомо, що відповідачі не допускають нетактовної поведінки відносно позивачки та її батьків. Вони на протязі багатьох років живуть у літній кухні, де провели капітальний ремонт, [PERSON] влаштував собі там кімнату із сараю, побудував новий сарай. Все це відповідачі робили з дозволу власника домоволодіння. Позивачка є скандальною людиною, провокує сварки, не дозволяє батькам спілкуватися з сином та внуком. Аналогічні показання дав у судовому засіданні свідок [PERSON]- сусід сторін. Копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок виданого Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації (а.с.8-10), підтверджено, що у смт.Брошнів-Осада по вул. Морозенка, 68 знаходиться домоволодіння, яке складається з житлового будинку, веранди, літньої кухні, трьох сараїв, вбиральні, огорожі, воріт та колодязя. Копією договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рожнятівського нотаріального округу [PERSON] 25 березня 2010 року (а.с.11) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13) підтверджено, що житловий будинок, який знаходиться у смт. Брошнів-Осада по вул. Морозенка, 68 з березня 20010 року належить позивачці [PERSON], а до того належав її батькові [PERSON] Копією договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рожнятівського нотаріального округу [PERSON] 25 березня 2010 року (а.с.14) та копією Державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.16) підтверджено, що [PERSON] подарував позивачці [PERSON] і земельну ділянку площею 0,1044 га, яка знаходиться по вул. Морозенка, 68, у смт. Брошнів-Осада та служить для обслуговування подарованого домоволодіння. Оглянутими у судовому засіданні перевірочними матеріалами №№ 546,180,315 та 917 за повідомленнями [PERSON] підтверджено, що підстав для притягнення відповідачів до відповідальності особи, що перевіряли заяви позивачки, не встановили. Отже судом встановлено, що відповідачі законно, як члени сімї (син та внук) власника домоволодіння за згодою останнього вселилися у спірну літню кухню, проживали там на час укладення договору дарування домоволодіння позивачці та проживають по сьогоднішній час. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, займаючи житлове приміщення, визначене його власником та втрачають право на користування чим житлом у випадку відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а за змістом ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 403 ЦК України визначає, що особа має сервітутне право на користування чужим майном, яке не позбавляє власника майна його права власності. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до іншої особи права власності на майно, щодо якого він встановлений. Статтею 387 ЦК України встановлено право власника майна на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а ч.2 ст.399 ЦК України передбачено, що право володіння припиняється у випадку витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Оскільки позивачка отримала в дар домоволодіння, обтяжене сервітутом, то суд приходить до висновку, що відповідачі на законних підставах проживають у частині належного на даний час позивачці домоволодіння, користуються її власністю не позбавляючи її права власності, а тому на витребування від них майна у порядку визначеному ст. ст. 387, 399 ч.2 ЦК України підстав не вбачає. Відповідно до ст.270 ЦК України, особа має право на свободу та особисту недоторканість, на недоторканість особистого і сімейного життя та житла. Статтею 271 названого кодексу визначено, що зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя, а статтею 272 цього ж кодексу - що свої особисті немайнові права фізична особа здійснює самостійно. Відповідачі використовують належну позивачці літню кухню для проживання, тобто вона є їхнім житлом. Надавши позивачці вільний доступ до житла відповідачів, суд тим самим порушить вимоги закону щодо свободи, недоторканості особистого і сімейного життя та житла. За таких обставин позовна вимога щодо вільного доступу позивачки до належної їй літньої кухні, яка використовується ми відповідачами як житло, суперечить вимогам закону і не підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 270, 271, 272, 321, 387, 399, 403, 405 ЦК України, ст. ст. 9, 156 ЖК України,

Outcome: dismissed