Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

У листопаді 2011 року ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], ДПІ у Миколаївській області, Ленінського відділу ДВС ММУЮ про зняття арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.06.2005р. між сторонами був укладений кредитний договір № 63-aog-2005, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у сумі 39455,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань 30.06.2005р. між ними був укладений договір застави автомобіля марки ГАЗ, модель 3110 5, 2005 року випуску, шасі № 31105050067072, р.№ ВЕ 6497 АВ. 02.09.2005р. між сторонами був укладений кредитний договір № 99-aіg-2005, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у сумі 82231,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань 02.09.2005р. між ними був укладений договір застави автомобіля марки SKODA, 1.8 І, 2004 року випуску, шасі TMBDL41U45B015436, д.н. [NUMBER]. У звязку із неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за кредитними договорами позивач звертався до суду з вимогою про стягнення з неї заборгованості, позовні вимоги яких були задоволені частково. Позивач зазначає, що подальше проведення реалізації предмета застави Ленінським відділом ДВС ММУЮ шляхом проведення прилюдних торгів неможливе, так як майно [PERSON], яке передане в заставу позивачу, арештоване ДПІ у Миколаївській області, що є порушенням прав та інтересів позивача, а саме: позбавляє позивача реалізувати своє право на задоволення вимог за рахунок предмету застави. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив зобовязати ДПІ у Миколаївській області скасувати постанови слідчого з ОВС СВ УПМ ДПА у Миколаївській області від 12.03.2010р. про накладення арешту; зобовязати ДПІ у Миколаївській області внести інформацію про зняття обтяжень у виді арештів до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. [PERSON] заперечувала проти позову, мотивуючи тим, що договори застави, на які посилається позивач розірвано за рішенням суду, яке набрало законної сили. Представник ДПА у Миколаївській області проти позову заперечувала, надала суду письмові пояснення щодо позову. Представник Ленінського ВДВС ММУЮ залишив розгляд справи на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. 30.06.2005р. між сторонами був укладений кредитний договір № 63-aog-2005, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у сумі 39455,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань 30.06.2005р. між ними був укладений договір застави автомобіля марки ГАЗ, модель 3110 5, 2005 року випуску, шасі № 31105050067072, р.№ ВЕ 6497 АВ. 02.09.2005р. між сторонами був укладений кредитний договір № 99-aіg-2005, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у сумі 82231,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань 02.09.2005р. між ними був укладений договір застави автомобіля марки SKODA, 1.8 І, 2004 року випуску, шасі TMBDL41U45B015436, д.н. [NUMBER]. Однак відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2010року вищезазначені договори застави транспортних засобів було розірвано, рішення вступило в законну силу 21.06.2010року (а.с.25-27). Відповідно до постанови слідчого з ОВС ПМ ДПА у Миколаївській області від 30.01.2010року відносно [PERSON] порушено кримінальну справи за ознаками складів злочинів, передбачених ч.3 ст. 212, ч.2 ст.366 КК України (а.с. 32). Постановою слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у Миколаївській області від 12.03.2010року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та на два транспортні засоби, а саме автомобіль марки ГАЗ, модель 3110 5, 2005 року випуску, шасі № 31105050067072, р.№ ВЕ 6497 АВ та автомобіль марки SKODA, 1.8 І, 2004 року випуску, шасі TMBDL41U45B015436, д.н. [NUMBER] (а.с.33-34). Записи зареєстровано в реєстрі від 25.05.2010р. та від 02.06.2010р. Відповідно до ст. 125, 126 КПК України, слідчий зобовязаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі можливого в майбутньому цивільного позову чи можливої конфіскації майна, склавши про це постанову. Порядок забезпечення повадиться зокрема накладенням арешту на майно. Таким чином в діях відповідача Державної податкової адміністрації не вбачається неправомірності, накладення арешту відбулось у межах повноважень та на підставі діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача суд вважає безпідставними, та такими що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed