Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-15 00:00:00

04 жовтня 2010 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов мотивувала тим, що вона з серпня 2003 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] 02 вересня 2005 року шлюб з останнім був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16 червня 2009 року шлюб розірвано. Факт перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем стверджується тим, що перебуваючи на роботі в Італії, вони проживали разом, вели спільне господарство, більше року ще до реєстрації шлюбу. Разом з відповідачем, заробивши гроші в Італії, вони їх передали матері відповідача [PERSON] на придбання житла для них в Україні. 21.04.2005р. [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] у [PERSON], а 12.08.2005 р. продала цю квартиру відповідачу, з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах. У цій квартирі зареєстровані і проживають її діти від першого шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд встановити факт проживання її та відповідача однією сімєю без реєстрації шлюбу з серпня 2003 року до 01.09.2005 року , стягнути з відповідача 300\~000 грн. як компенсацію за 75/100 вартості квартири [ADDRESS], з урахуванням збільшення її частки, в звязку з наявністю у неї неповнолітніх дітей. 12.05.2011р. позивач змінила позовні вимоги та з посиланням на вищенаведене, просить визнати вищевказану квартиру спільною сумісною власністю її та відповідача, визнати за нею право власності на Ѕ частину цієї квартири. В судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у позовній заяві мотивів. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що спірна квартира була придбана за кошти матері відповідача до реєстрації шлюбу з останнім, на даний час ця квартира належить брату відповідача [PERSON], просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2005 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.06.2009р. шлюб було розірвано за позовом [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 21.04.2005р. матір відповідача [PERSON] придбала спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] за 38\~450 грн., а 12.08.2005р. дану квартиру продала своєму синові- відповідачу по справі [PERSON], про що свідчить договір купівлі-продажу. Судом встановлено, що на даний час спірна квартира перебуває у власності [PERSON], про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.02.2010р., номер витягу 25239889. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Суд вважає,що позивачем не доведено факту придбання спірної квартири за спільні кошти разом з відповідачем. Посилання позивача на те, що квартира була придбана відповідачем під час проживання з нею у фактичних шлюбних відносинах , суд до уваги не приймає, оскільки це не є підставою для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю сторін та її поділу. Крім того, відповідно до ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1992 року по 19.08.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою [PERSON]. Відповідач [PERSON] придбав квартиру 12.08.2005р., тобто в період, коли позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Тобто, як слідує з вищенаведеної норми Закону підставою для набуття права власності на майно чоловіка та жінки, придбаного під час перебування у фактичних шлюбних відносинах є насамперед відсутність факту реєстрації шлюбу. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставним, а тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та відповідно до ст. ст. 8, 10, 60, 212- 215 ЦПК України , ст.ст. 60, 61, 74 СК України, -

Outcome: dismissed