Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення з нежитлового приміщення, зобовязання виплати частину прибутку, в якому просила виселити [PERSON] з нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та зобовязати [PERSON] сплачувати 50% прибутку від використання вказаного приміщення щомісячно. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], зобовязавши [PERSON] надати безперешкодний доступ до зазначеного приміщення та виселити [PERSON] із цього приміщення. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] в якому просив визнати заборгованність [PERSON] перед ним в сумі 99017 грн. 40 коп.; припинити право власності [PERSON] на ? частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], Дніпропетровського районук Дніпропетровської області; визнати за ним право особистої власності на вказане нежитлове приміщення, а також просив визнати сплаченою ним на користь [PERSON] половини вартості вищезазначеного приміщення. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, посилаючись на те, що права позивачки на ? частину вищезазначеного приміщення відповідачами порушені. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечували, посилаючись на те, що позивич взагалі не приймала участі у витратах, які були понесені [PERSON] у звязку з переобладнанням вищезазначеного приміщення та його ремонту, а тому просили в задоволенні позову [PERSON] відмовити та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази та матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2007 року визнано договір купівлі-продажу магазину від 04 квітня 2004 року в [ADDRESS], укладеним між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і [PERSON]; визнано право вланості за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним на магазин в [ADDRESS], зазначене рішення набрало законної сили 24 квітня 2007 року. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких буруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), а ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договорів оренди №5 та №6 від 10 листопада 2010 року, укладених між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], а також між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], відповідач [PERSON] передав спірне приміщення вказаним особам для здійснення їх підприємницької діяльності, згоди на укладення цих договорів [PERSON] не давала. Крім того ці обставини підтверджуються постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 19 липня 2010 року, з якої вбачається, що в приміщенні за адресою: [ADDRESS] розміщено магазин, площа приміщення використовується відповідачами. В силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 Цивільного кодексу України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечується рівні умови здійснення цих прав, утому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ст.358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яке відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Такої згоди між співвласниками щодо використання приміщення магазину за адресою: [ADDRESS] не досягнуто, а [PERSON] своєї згоди щодо використання вказаним приміщенням іншими особи не давала. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, а згідно із ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного суд вважає вимоги [PERSON] є обгрунтованими та підлягаючими до задоволення. Що стосується зустрічного позову, то суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів цивільної справи та представлених доказів сторонами, судом встановлено, що дійсно в приміщенні за адресою: [ADDRESS], проведено перепланування, що підтверджується звітом про перепланування. Крім того як вбачається з договорів підряду та актів виконаних робіт у вказаному приміщенні дійсно було проведено певні роботи, про що зазначили представники відповідачів, проте ці роботи проведені без згоди [PERSON] Крім того в судовому засіданні представники позивача за зустрічним позовом зазначили, що [PERSON] поніс великі витрати по сплаті за: вивіз сміття, воду, каналізацію, електроенергію, за роботи по виготовлення сходин й облаштування входу ву спірне приміщення, за придбання кондиціонеру, проте з вимогами про сплату половини цих витрат [PERSON] до [PERSON] не звертався та доказів таких звернень в судовому засіданні не надано. Відповідно до ст.358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яке відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Виходячи з наведеного підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає.

Outcome: approved