Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-13 00:00:00

У грудні 2011 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, посилаючись на те, що 21 жовтня 2005 року близько 16 години [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, не маючи реєстраційних документів на транспортний засіб, не зареєстрованим в Державній автомобільній інспекції автомобілем марки «FORD MONDEO», державний номерний знак DP 0013, який відповідно до вказаних номерних знаків рахується за посольством Російської Федерації, рухався із м. Вишневе, Києво-Святошинського району в напрямку м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області з швидкістю близько 90-100 км/год. і здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2109», державний номер [NUMBER] під керуванням його, позивача [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості( за критерієм розладу здоров»я). За даним фактом було порушено кримінальну справу і органами досудового слідства [PERSON] було пред»явлено обвинувачення в тому, що він своїми діями, які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Києво-Святошинського районного суду від 3 листопада 2011 року вину відповідача у скоєнні інкримінованого йому злочину встановлено, [PERSON] даною постановою звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України у зв»язку з закінченням строків давності, а кримінальну справу по його обвинуваченню закрито. Внаслідок вчинення [PERSON] злочину йому було завдано моральної шкоди, адже внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав та зазнає моральних страждань та інших негативних наслідків морального характеру у зв»язку з ушкодженням здоров»я, хвилюється та нервує з приводу ситуації, що мала місце щодо нього. Він зазнав стресу, тривалий час його супроводжує почуття страху за своє життя і здоров»я, до цього часу він змушений проходити відновне лікування, що завдає йому фізичних страждань, порушився його звичний спосіб життя, порушились його життєві плани. До даного часу він не може користуватися автомобілем, який перебував у його володінні, оскільки понад 6 років перебуває на відкритому штрафмайданчику і втратив можливість бути відновлений взагалі. Його постійно переслідують думки про вчинений злочин щодо нього, що в свою чергу призводить до роздратованості, до замикання в собі та своїх проблемах, і, відповідно, погіршує відносини з оточуючими його людьми, близькими та рідними. Він також змушений витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права, що викликає від нього додаткових, непередбачених раніше зусиль та додаткових грошових витрат. У зв»язку з цим він оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Також позивач [PERSON] зазначав, що йому було завдано матеріальних збитків, адже внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди він потрапив до лікарні, витратив на ліки 177 грн. 73 коп. та на додаткове харчування 800 грн. за 40 днів і до цього часу змушений відновлювати своє здоров»я в лікарні. Позивач зазначав, що ним були понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 74 грн. 16 коп. і 100 грн. на транспортні витрати (поїздки в лікарні м. Києва і м. Боярки), зіпсований одяг (пошкоджені кросівки, джинси)-649 грн., розбитий мобільний телефон-1 099 грн. Всього матеріальні збитки становлять на суму 20 198 грн. 37 коп., що складається з: придбаних ліків-177 грн. 73 коп., додаткового харчування терміном 40 днів-800 грн., за проведення експертизи-74 грн. 16 коп., транспортні витрати на пальне-100 грн.. зіпсований одяг-649 грн., розбитий мобільний телефон-1099 грн. Враховуючи викладене, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь 20 198 грн. 37 коп. завданих матеріальних збитків, 50 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього-70 198 грн. 37 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач та представники позивача не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 21 жовтня 2005 року близько 16 години в світлий час доби водій [PERSON] в порушення вимог п. п. 2.1. б); 2.9.а), в), перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, не маючи реєстраційних документів на транспортний засіб, та керуючи технічно справним, незареєстрованим у Державтоінспекції автомобілем марки «FORD MONDEO», державний номерний знак DP 0013, який відповідно до вказаних номерних знаків рахується за Посольством Російської Федерації, при сухому асфальтному покритті та сприятливих погодних умовах, рухався з швидкістю близько 90-100 км/год. з м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області в напрямку м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області. Проїжджаючи поблизу будинку № 27/1, що по вул. Київській в с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області, в порушення вимог п. п. 1.2., 1.3., 1.5., 2.3б), 10.1., 11.2., 11.9., 12.1. Правил дорожнього руху України, не рухався як можна ближче до правого краю проїжджої частини, при заокругленні дороги в лівий бік, не обрав безпечну швидкість для руху керованого ним автомобіля, без нагальної на те потреби, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2109», д. н. з. 09438 КЕ під керуванням [PERSON], який рухався на власному автомобілі у напрямку до м. Києва, в результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON], [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 397/д від 7 грудня 2005 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому лівої п»яткової кістки, вивих суглоба Шопара лівої стопи, що відповідає тілесним ушкодженням середнього ступеню тяжкості. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 595/д від 13 грудня 2005 року встановлено, що у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого наколінника без зміщення, ЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітки, що відповідає тілесним ушкодженням середнього ступеню тяжкості. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 листопада 2011 року встановлено, що [PERSON] вчинив злочин невеликої тяжкості, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, з моменту вчинення ним вказаного злочину пройшло 6 років, [PERSON] раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому на підставі ст. 49 КК України, п. 5 ст. 7-1, ст. 11-1, 248, 282 КПК України, кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв»язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв»язку із закінченням строків давності. Міру запобіжного заходу [PERSON] у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання після набрання постанови законної сили скасовано. Цивільний позов потерпілого [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 січня 2012 року постанову Києво-Святошинського районного суду від 3 листопада 2011 року про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] і звільнення його від кримінальної відповідальності у зв»язку з закінченням строків давності залишено без змін. Згідно Висновку № 9695 судової автотоварознавчої експертизи по кримінальній справі № 13-8603, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз 11 листопада 2005 року, матеріальний збиток, спричинений пошкодженням в ДТП автомобіля ВАЗ 2109, держ. № [NUMBER], складає 17 298 грн. 46 коп. Витрати за послуги експерта при складанні даного висновку складають 74 грн. 16 коп. Також згідно наявних у справі квитанцій позивач [PERSON] у зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди витратив на придбання ліків 177 грн. 73 коп. та 100 грн. витрат на пальне у зв»язку з відвідуванням лікувальних закладів. Що стосується відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON], то суд вважає доведеним факт заподіяння [PERSON] моральної шкоди, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав моральних та фізичних страждань у зв»язку з ушкодженням здоров»я, хвилюється та нервує з приводу ситуації, що мала місце щодо нього. Він зазнав стресу, тривалий час його супроводжує почуття страху за своє життя і здоров»я, до цього часу він змушений проходити лікування, що завдає йому фізичних страждань, порушився його звичний спосіб життя. До даного часу він не може користуватися автомобілем, який перебував у його володінні. Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] отримав душевні хвилювання, не в змозі користуватися транспортним засобом в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням зазначених моральних страждань, ступеня їх тяжкості та тривалості суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди позивачці в розмірі 15 000 грн., яку стягує з відповідача на користь позивача. У решті вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє за їх необгрунтованістю. Також заявлені вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] на його користь витрат, понесених в необхідності додаткового харчування у розмірі 800 грн., стягнення коштів у розмірі 649 грн. за зіпсований одяг: джинси і кросівки, та 1 099 грн. вартості розбитого в дорожньо-транспортній пригоді мобільного телефону задоволенню не підлягають, оскільки позивачем в судовому засіданні не надано доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, а тому суд відмовляє в цій частині позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] у розмірі 391 грн. 10 коп. судового збору в дохід держави на підставі вимог ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial