Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати дочірнє підприємство електричних мереж приватного акціонерного товариства «Атомсервіс» (далі ДПЕМ ПрАТ «Атомсервіс») розділити особові рахунки на спожиту електроенергію між ним та його колишньою дружиною [PERSON] та відкрити окремо на кожного з них особові рахунки, а також стягнути з [PERSON] на його користь ? частину вартості спожитої електроенергії в квартирі [ADDRESS] щомісячно, починаючи з дня винесення судового рішення та на весь час спільного проживання у вищезазначеному житловому приміщенні. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що його колишня дружина, яка проживає разом з дочкою, споживає електроенергію, оплату за яку проводить він, тому що остання відмовляється компенсувати йому половину вартості спожитої електроенергії. Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що вона не заперечує проти компенсації відповідачеві половини вартості спожитої електроенергії відповідно до квитанцій, які надходять від ДПЕМ ПрАТ «Атомсервіс». Позивач має право на пільги по оплаті електроенергії, тому сплачує 50 % вартості, але при цьому наполягає на тому, щоб вона компенсувала йому повністю ту суму, яка зазначена в квитанції, а не її половину. Представник ДПЕМ ПрАТ «Атомсервіс» позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити. При цьому пояснила, що [PERSON] та [PERSON] не зверталися до ДПЕМ ПрАТ «Атомсервіс» з заявою про встановлення приладу обліку, не оплачували його вартість і послуги з встановлення, не надавали технічних документів, які б свідчили про виконання реконструкції електропроводки для улаштування окремого обліку електроенергії відповідно до проектних рішень. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції за актовим записом № 153, що підтверджується свідоцтвом (а.с. 8). Як видно з виписки з домової книги (а.с. 9), [PERSON] та [PERSON] проживають в приватизованій трикімнатній квартирі [ADDRESS]. При цьому позивач займає дві кімнати, а відповідачка з дочкою одну кімнату у вищезазначеному житловому приміщенні. Договір про користування електричною енергією у квартирі укладено між [PERSON] та ДПЕМ ПрАТ «Атомсервіс» (а.с. 14-15). Та обставина, що позивач виконує умови договору щодо оплати спожитої електроенергії, підтверджується довідкою (а.с. 13). Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорювалося сторонами, для обліку споживання електроенергії в квартирі [ADDRESS] встановлено прилад обліку електроенергії. Відповідно до п. 9 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року (надалі Правила), споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків передбачених цими Правилами. За наявності декількох наймачів (власників) квартири прилад обліку встановлюється для кожного з них. Згідно п. 8 Правил, прилади обліку електричної енергії (далі прилади обліку) мають бути придбані, встановлені, підключені енергопостачальником, а їх вартість та вартість послуг з встановлення оплачена: а) для новозбудованих будинків забудовниками; б) у разі розділу обліку електричної енергії організаціями, які здійснюють розділ обліку. Ні позивач, ні відповідач не зверталися до ДПЕМ ПрАТ «Атомсервіс» з заявою про встановлення приладу обліку, не оплачували його вартість і послуги з встановлення. До того ж сторони по справі не надавали технічних документів, які б свідчили про виконання реконструкції електропроводки для улаштування окремого обліку електроенергії відповідно до проектних рішень. Ненадання вказаних документів робить неможливим встановити ще один прилад обліку електричної енергії в квартирі, де мешкають позивач та відповідач та укласти договір про користування електричною енергією з відповідачем. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є необґрунтованим, а тому у суда не має законних підстав для його задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed