Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

Позивач ПАТ « Укркомунбанк» в жовтні 2011 року звернувся в суд з позовом до [PERSON]С про стягнення 183,67грн. боргу по кредиту, 6198,86 грн. відсотків та комісії , 997,88 грн. пені, а разом суми 7380,41 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 8 серпня 2007 року між банком і відповідачем укладений кредитний договір № 00935\\07-0401, згідно якого банк надав споживчий кредит у розмірі 17018 грн. на строк до 7 серпня 2009 року зі сплатою 12 % річних , щомісячної комісійної винагороди 1,2 % . За умовами договору п.п. 1.1, 4.1,4.3 погашення кредиту повинно здійснюватися згідно графіку , який є невід»ємною його частиною. Гроші перераховані в розмірі 17108 грн. на підставі меморіального ордеру № 3 від 8 серпня 2007 року. Але відповідач умови договору не виконав, суттєво порушив графік повернення коштів. За порушення строків сплати банк має право згідно п. 5.1 договору на стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. В судових засіданнях представник позивача участі не приймав. Звернувся до суду з письмовою заявою від 20 жовтня 2011 року про розгляд справи у його відсутності . Відповідач [PERSON]С позов не визнав і пояснив , що він укладав кредитний договір з банком і отримав суму кредиту, яку повністю сплатив. Останнє повідомлення від банку на оплату залишку боргу на суму 210 грн. він отримав на початку березня 2009 року і одразу суму сплатив. Ніяких листів чи претензій від банку щодо якогось боргу протягом усього часу до його виклику в суд не надходило. Вважає, що позивачем штучно утворена заборгованість , Просить в позові відмовити , тим більше, що ціна позову для нього як пенсіонера велика, своєї вини він не визнає. Вислухавши пояснення відповідача, дослідив матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає відхиленню. З обставин справи встановлено, що , дійсно, між сторонами 8 серпня 2007 року укладений кредитний договір № 00935\\07- 0401 на строк по 7 серпня 2009 року зі сплатою річних відсотків 12% і комісійної винагороди 1,2 % , за яким [PERSON] по меморіальному ордеру № 3-60 від 8 серпня 2007 року отримав грошові кошти 17018 грн. Як зазначено в п. 1.1 договору повернення кредитних коштів здійснюється згідно графіка, який є невід»ємною частиною договору. В підтвердження наявності боргу у [PERSON] за цим кредитним договором на загальну суму 7380,41 грн. позивач надав довідку , в якій зазначив ,що сума основного боргу 183,67 грн. , а також відсотки, комісія і пеня. В підтвердження заперечення проти боргу на суму 183, 67 грн. відповідач надав ксерокопію квитанції від 2 березня 2009 року на оплату 210 грн. за кредитним договором. В матеріали позовної заяви позивачем представлений розрахунок заборгованості по кредитному договору , в якому зазначено, що залишок 183,67 грн. було перенесено 12 серпня 2009 року на рахунок простроченої заборгованості , і станом на 29 вересня 2011 року визначні відсотки, комісія і пеня. Однак, як такого розрахунку заборгованості з платежів за кредитним договором не наведено. Між тим, у стовбці розрахунку заборгованості по відсотках і комісії видно, що 4 березня 2009 року зараховано сплату 210 грн. , тобто останнього платежу, який здійснений відповідачем [PERSON] за вказаною квитанцією, повідомлення про сплату якої ним отримане від банку на заповненому бланку. Тобто платіж від 2 березня 2009 року в розмірі 210 грн. повністю зарахований банком у відсотки і комісію. . Як стверджує [PERSON] , і його доводи знаходять своє підтвердження, це було останнє повідомлення банку про оплату за кредитним договором . Відсутні докази того, що про наявність боргу, який позивачем визначено на дату 12 серпня 2009 року , був повідомлений відповідач [PERSON] , який від погашення б цього боргу ухилявся. Суд схиляється до того, що позивач через арифметичну помилку при підрахунках визначив за [PERSON] борг по кредиту , на який вже нарахував відповідачу відповідні проценти і санкції на дату звернення до суду . Суд вважає, що вина [PERSON] у неналежному виконанні своїх зобов»язань перед банком не доведена. У відповідності до ст.. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed