Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-17 00:00:00

У квітні 2011 року з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі», Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 2 про зобов`язання перерахувати сплату за комунальні послуги. У своїй заяві позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень, посилалась на те, що з 1993 року по 2003 рік працювала на посаді судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, а з березня 2007 року є суддею у відставці того ж суду, яка разом зі своєю родиною мешкає у квартирі, комунальні послуги для якої надають відповідачі. Відповідно до положень ст. 44 Закону України «Про статус суддів`їй як судді у відставці та членам її сім`ї надається 50-відстокова знижка на оплату діючих тарифів на комунальні послуги, однак, відповідачі у порушення зазначених норм закону та з мотивів відсутності бюджетного фінансування пред`являють позивачу вимоги щодо оплати заборгованості за комунальні послуги з листопада 1999 року по теперішній час за 100-відсотковим тарифом, у зв`язку із чим позивач була змушена звернутися до суду із позовом, в якому просить суд поновити їй пропущений строк позовної давності для звернення до суду із даною позовною заявою та зобов`язати відповідачів здійснити їй перерахунок оплати комунальних послуг з листопада 1999 року по січень 2011 року у розмірі 50-ти відсотків діючих тарифів, а також стягнути з відповідачів на її користь судові витрати у розмірі 38,50 грн. Позивач у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі - Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради та міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі`своїх представників для участі в розгляді справи не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідач - Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 2 свого представника для участі в розгляді справи не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшла заява, у якій відповідач зазначив, що проти визнання позовних вимог не заперечує, у вирішенні справи покладається на розсуд суду та просить справу розглядати без участі його представника. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 1993 року по березень 2007 року працювала суддею апеляційного суду Дніпропетровської області, а з березня 2007 року суддею апеляційного суду Дніпропетровської області у відставці, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах страви. Встановлено, що відповідачі пред`явили позивачу вимогу 100-відсоткової оплати комунальних послуг за 2007-2009 роки з мотивів того, що відповідними Законами «Про державний бюджет`не було передбачено надання пільг для осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про статус суддів`та житлових субсидій населенню на оплату квартирної плати за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання суддів. В силу ч. 3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів`гарантії незалежності судді, включаючи заходи \\~його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. У відповідності до приписів ст. 44 Закону України «Про статус суддів»\\~від 15 грудня 1992 року N 2862-XII позивач та члени її сім`ї мають право на 50-відсоткову знижку плати за займане ними та членами їх сімей житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка і користування індивідуальним домашнім телефоном). Такі ж пільги зберігаються за ними і після виходу у відставку. Слід відзначити, що вищезазначене положення закону втратило чинність з 01 січня 2011 року згідно із Законо України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI. Відповідно до ст. 6.1 Європейської хартії про статус суддів рівень оплати професійного виконання суддею своїх повноважень встановлюється таким чином щоб ніщо не могло вплинути на його незалежність і неупередженість. На підставі правової позиції Конституційного Суду України (Рішення Конституційного Суду України № 5рп/2002 від 20.03.2002 року; № 20рп/2004 від 01.12.2004 року, №6рп/2007 від 09.07.2007 року) норми матеріального та побутового забезпечення суддів, суддів у відставці та членів їх сімей, встановлені ст.ст. 44, 45 Закону України «Про статус судів», та не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації. Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, виходячи з того, що правова норма, що надає позивачу та членам її родини право на 50-відсоткову знижку діючих тарифів з надання комунальних послуг, протягом 2007-2010 років не була скасована, змінена чи зупинена у встановленому Законом порядку, а стаття Закону України від 15 грудня 1992 року N 2862-XII, що містила зазначене положення втратила чинність лише з 01 січня 2011 року, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок оплати комунальних послуг у розмірі 50% діючих тарифів з січня 2007 року по 01 січня 2011 року, є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача в майбутньому вчиняти певні дії суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки на даний час спору з цього приводу не існує, права позивача у цій частині не порушені, окрім того, на час розгляду справи неможливо \\~встановити норми права які будуть існувати в майбутньому . Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати зі сплати державного мита при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 8,5 грн., та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн., які підтверджуються квитанціями про сплату. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed