Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Кредитна спілка «Одеський інститут інженерів морського флоту» звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 95046,25 грн. та витрат, повязаних із зверненням до суду. Представник позивача посилається на те, що на підставі кредитного договору № б/н від 1 серпня 2008 року, укладеного між Кредитною спілкою «Одеський інститут інженерів морського флоту» та [PERSON], спілка надала останній кредит у розмірі 9690,00 грн., строком до 1 серпня 2010 року. Умови зазначеного кредитного договору позивачем виконані, проте відповідач не виконує умови кредитного договору, а саме своєчасно не повернув кредитні кошти і не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, в звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав. Відповідачі в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне міститься в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У судовому засіданні встановлено, що 1 серпня 2008 року, між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким позивач прийняв на себе обовязок надати відповідачу кредит у розмірі 9690,00 грн., а відповідач зобовязався повернути суму кредиту разом з встановленими договором відсотками, за користування кредитом. Позивачем зобовязання за кредитним договором виконані в повному обсязі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного Кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] в порушення цих вимог, не виконала умови кредитного договору, тобто своєчасно не повернула позивачу кредитні кошти і не сплатила відсотки за користування кредитними коштами і ніяких заходів по поверненню заборгованості не вживає. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На теперішній час заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором складає 95046,25 грн. Також судом встановлено, що 1 серпня 2008 року між Кредитню спілкою «Одеський інститут інженерів морського флоту» та [PERSON] був укладений договір поруки № б/н, згідно з яким поручитель [PERSON] взяв на себе зобовязання відповідати по зобовязанням позичальника, які виникають із умов кредитного договору № б/н від 1 серпня 2008 року. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. А ч.2 зазначеної статті встановлює, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, сума боргу підлягає стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON]. Викладене підтверджується поясненнями представника позивача, копією кредитного договору, договором поруки та розрахунком заборгованості за кредитним договором. При викладених обставинах суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] не виконує умови кредитного договору № б/н від 1 серпня 2008 року, внаслідок чого склалась заборгованість в розмірі 95046,25 грн., яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved