Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

[PERSON] подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про визнання за нею права на земельну ділянку площею 0,53 га, яка розташована на території Макіївської сільської ради. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що власником вказаної земельної ділянки була [PERSON], яка померла 09 січня 2007 року. Спадщину, яка відкрилася в день смерті [PERSON], прийняв батько позивачки [PERSON]. 03 серпня 2011 року [PERSON] помер. Спадщину, яка відкрилася в день його смерті, прийняла [PERSON]. Крім неї спадкоємцем є її мати, дружина спадкодавця, але вона відмовилась від прийняття спадщини, про що є її заява в Десятій київській державній нотаріальній конторі. Спадкодавець замовив виготовлення державного акту на вказану земельну ділянку, але при житті не отримав його і , відповідно, не зареєстрував земельну ділянку на себе. Через це позивач не може оформити право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Тому [PERSON] просила визнати за нею право на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що після смерті батька вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. При цьому нотаріус пояснила, що в силу тих обставин, що [PERSON] не отримував державного акта на спірну земельну ділянку, то позивач може оформити право власності на це майно лише в судовому порядку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов. Представник третьої особи на стороні відповідача Макіївської сільської ради, в судове засідання по невідомій причині не зявився, голова сільської ради направив до суду лист (а.с. 60), в якому вказав, що визнає позов і просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Відповідно до положень абзацу 6 пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідача без застережень визнав позов в повному обсязі, а представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved