Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-01 00:00:00

[PERSON] 14.02.2012 р. звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому посилаючись на приписи статей 60-61, 68-69, 70-72 СК України, просить суд здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за відповідачем право власності на автомобіль [NUMBER], трактор марки «XINGTAI»р.н. [NUMBER], а за нею визнати право власності на земельну ділянку №9, розташовану у садівничому товаристві «Перемога»на території Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення садівництва, загальною площею 0,0385 га, право власності на яку виникло на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії «ЯГ»№841389 від 22 січня 2007 року. Позов обґрунтовується тим, що після розлучення, що мало місце 13 вересня 2011 року, сторони не дійшли згоди про поділ спільного майна. Відступ від рівності часток подружжя позивачка обґрунтовує тим, що: по-перше, документи про право власності на транспортні засоби оформлені на відповідача, а на неї оформлено право власності на вказану вище земельну ділянку; по-друге, вона не має посвідчення водія і не вміє керувати транспортними засобами, а земельна ділянка розташована досить далеко від місця проживання відповідача. У судове засідання сторони не зявилися, від позивачки надійшла заява з проханням задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без її участі, а відповідач своєю заявою від 02.03.2012 року позов визнав і також просив суд розглянути справу за його відсутності. /а.с.18-19/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом зясовано усі обставини на які посилається позивач і досліджено докази, якими обґрунтовується позов. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено судом, і не оспорюється сторонами по справі, дійсно [PERSON] та [PERSON], в період з 29 вересня 2006 року по 13 вересня 2011 року, перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідними відмітками в їх паспортах серії «НМ»№267557 та серії «НК»№062547, відповідно. Позивачка зареєстрована проживаючою [INFO], а відповідач по вулиці Червоноармійська,30 у с. Комарівка, Борзнянського району, Чернігівської області. /а.с.5-8/ З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії «АБ»№652070 вбачається, що [PERSON] є власником трактора колісного марки «XINGTAI ХТ-220»р.н. [NUMBER], 2008 року випуску, № двигуна 3629, придбаного 06.03.2009 року по довідці-рахунку №187723. /а.с.9-10/ Крім того, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії «САЕ»№469931, відповідач рахується власником автомобіля [NUMBER], 2002 року випуску, № шасі VW1ZZZ70Z3X039941, зареєстрованого 31.03.2011 року. /а.с.11-12/ У свою чергу, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії «ЯГ»№841389 від 22 січня 2007 року, позивачка [PERSON] є власницею земельної ділянки №9, розташовану у садівничому товаристві «Перемога»на території Старобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення садівництва, загальною площею 0,0385 га. /а.с.13/ Згідно приписів ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст.68 СК України). Згідно положень ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.. (чч.1-2 ст.70 СК України) Стаття 71 СК України передбачає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сторони не оспорювали факт їх перебування в будь-якому іншому шлюбі, визначену вартість сумісно нажитого майна, а також наявність між ними письмового договору щодо майна набутого за час спільного проживання. За таких правових підстав, враховуючи що сторони перебували в період з 29 вересня 2006 року по 13 вересня 2011 року у шлюбних відносинах, і за цей час ними було придбано два транспортні засоби та земельну ділянку, і між ними не було іншої письмової домовленості (договору), то спірне майно належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу між ними в натурі, з відступом від засади рівності часток подружжя, оскільки сторони самі прийшли до такого висновку, що на думку суду має істотне значення, а крім того обставини зазначені позивачкою в позові ніким не спростовані. Згідно приписів ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зясувавши повно і всебічно усі обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наведених вище міркувань. На підставі викладеного,

Outcome: approved