Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Позивачки [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом у цивільній справі до [PERSON], третя особа [PERSON] про зобовязання [PERSON] провести обмін займаного житлового приміщення за адресою м. Тернопіль вул.. Глибока Долина, 3 шляхом припинення реєстрації та реєстрації нового місця проживання [INFO]. До розгляду справи по суті позивачі неодноразово збільшували позовні вимоги та остаточно в заяві від 25.01.2012 року просять суд захисти цивільне право шляхом виселення [PERSON] з житлового будинку за адресою м. Тернопіль вул.. Глибока Долина, 3 в звязку з необхідністю проведення капітального ремонту, зобовязання [PERSON] подати заяву у відділ ГІРФО Тернопільського міського відділу УМВС України в Тернопільській області про припинення місця реєстрації проживання за адресою [INFO], зобовязання [PERSON] провести обмін займаного житлового приміщення за адресою м. Тернопіль вул.. Глибока Долина, 3 шляхом припинення реєстрації та реєстрації нового місця проживання [INFO] та зобовязання [PERSON] надати згоду на реєстрацію [PERSON] за адресою вул.. Ельтонська, 9 в м. Горлівка Донецької області. З згодою сторони позивачок [PERSON] виключено із складу третіх осіб та залучено до участі справі в процесуальному статусі співвідповідача в звязку з вимогою саме до [PERSON] про зобовязання до вчинення дії. В судовому засіданні позивачки та представник позивачки [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали та з підстав, зазначених в позовній заяві просить суд задовольнити в повному обсязі. Крім того позивачка [PERSON] направила на адресу суду клопотання про розгляд справи за власної відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечив за безпідставністю та пояснив, що зареєстрований в спірному будинку з 2006 року за загоди матері позивачок (котрі є рідними сестрами), дане житло є єдиним місцем проживання, [PERSON] є інвалід 2 групи (надав в судовому засіданні 08.02.2012 року для огляду посвідчення інваліда) , пережив інсульт, і вважає, що єдиним мотивом позивачок є позбавлення його місця проживання та вивезення його подалі від дому. Також відповідач пояснив, що жодних перешкод для ремонту будинку, в тому числі капітального, він позивачкам не чинить. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить суд розглядати справу за власної відсутності та позовні вимоги в частині себе визнає. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення прозову заперечив пояснивши, що вибір місця проживання є правом людини, а тому зобовязання людини до здійснення права є недопустимим та не ґрунтується на законі. Заслухавши пояснення, всесторонньо та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачкам у справі [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності по 1\\2 частині кожній будинковолодіння №3 за адресою м. Тернопіль вул.. Глибока Долина, що стверджується реєстраційними посвідченнями від 13 липня 2000 року та, відповідно, від 11 серпня 2006 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Позивачки у справі мають зареєстроване та фактичне місце проживання у [INFO] та у м. Горлівка Донецької області по вул.. Ельтонській, 9, відповідно. В даному будинковолодінні за згоди матері позивачок [PERSON], з 2006 році зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON], [INFO], що визнається сторонами спору, а тому в силу ч.1 ст. 63 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Позивачки [PERSON], [PERSON] обґрунтовують позовні вимоги про виселення [PERSON] необхідністю проведення капітального ремонту будинку, оскільки із акту огляду технічного стану, виготовленого в 2011 року ТОВ «КОРС БУД ПРОЕКТ»вбачається, що технічний стан конструктивних елементів будинку є незадовільним і будинок не є придатним до подальшої експлуатації, й капітальний ремон будинку може бути проведено лише за умови виселення відповідача [PERSON] Однак [PERSON] суду в засіданні 08.02.2012 року пояснив, що жодних звернень зі сторони позивачок до нього з приводу звільнення будинку з метою проведення його капітального чи будь якого іншого ремонту не надходило, більш того він готовий звільнити на час ремонту будинок, однак для цього немає необхідності зніматися йому з реєстраційного обліку та переїжджати на місце проживання в Донецьку області, проти чого [PERSON] категорично заперечує. Крім того останній повідомив суду, що пережив інсульт, є інвалідом 2 групи, позбавлений стороннього догляду на не має коштів на утримання будинку, котрий є єдиним місцем його проживання, однак єдиним мотивом позову є позбавлення його права місця проживання в спірному будинковолодінні з метою продажу будинку позивачками. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів. Як підставу задоволення позовних вимог позивач посилається на ст.116 та 165 ЖК України. Згідно ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Одночасно суд зазначає, що ч.2 ст. 116 Житлового Кодексу України може бути застосована лише щодо зобовязання судом наймача, в разі виселення без надання іншого жилого приміщення, замість виселення здійснити примусовий обмін житловими приміщеннями однак лише державного і громадського житлового фонду - вищезазначено, що спірне будинковолодіння належить позивачкам на праві спільної часткової приватної власності. Натомість закон (ст. 157 ЖК України) допускає можливість виселення члена сімї власника з приватного житла у випадках передбачених ст. 116 цього Кодексу, однак жодних належних та допустимих доказів систематичного руйнування чи псування [PERSON] спірного жилого приміщення, або використання його не за призначенням, або систематичного порушення [PERSON] правил співжиття, й того, що заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, позивачками суду не надано. Крім того жодного мотиву необхідності знаття відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання на час проведення ремонту, позивачками суду не наведено. Не грунтується на законі й вимога позивачок, з посиланням на ст. 165 ЖК України, на час капітального ремонту житла виселити відповідача [PERSON] з зобовязанням останнього зареєструватися в м. Горлівка Донецької області, оскільки ч.3 ст. 165 ЖК України передбачає, що після закінчення ремонту будинку власник зобовязаний надати наймачеві раніше займане ним приміщення. Також безпідставною на думку суду є позовна вимога про зобовязання зобовязання [PERSON] подати заяву у відділ ГІРФО Тернопільського міського відділу УМВС України в Тернопільській області про припинення місця реєстрації проживання за адресою [INFO], зобовязання [PERSON] провести обмін займаного житлового приміщення за адресою м. Тернопіль вул.. Глибока Долина, 3 шляхом припинення реєстрації та реєстрації нового місця проживання [INFO] та зобовязання [PERSON] надати згоду на реєстрацію [PERSON] за адресою вул.. Ельтонська, 9 в м. Горлівка Донецької області, оскільки згідно ст. 310 ЦК України, з тєї причини, що фізична особа має право вільного вибору місця проживання, котре (право) може бути обмежене лише законом, а тому суд зазначає, що примус до здійснення права рішенням суду не є припустимим та не відповідає конституційному принципу верховенства права.

Outcome: dismissed