Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] з вимогою про поновлення на посаді продавця, стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн., посилаючись на те, що укладений з фізичною особою-підприємцем трудовий договір від 29 серпня 2007 року, зареєстрований в Сарненському районному центрі зайнятості, був безпідставно розірваний роботодавцем та знятий з реєстрації 30 липня 2009 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, про що вона довідалась в серпні 2011 року, отримавши на руки трудову книжку, хоча своєї згоди на таке звільнення вона не давала. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, зазначивши, що запис у трудовій книжці про звільнення з роботи перешкоджає її можливості оформити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позову не визнали, так як позивачка з роботи не звільнялась, наміру такого не висловлювала, наказ про звільнення не видавався, запис у трудовій книжці про звільнення зроблений безпідставно, в центрі зайнятості не реєструвався, а тому просили у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані. Судом встановлено, що письмовим трудовим договором № 1774 від 29 серпня 2007 року, укладеним між сторонами безстроково у відповідності до ст.ст. 21, 24-1 КЗпП України та зареєстрованим в Сарненському районному центрі зайнятості, фізична особа-підприємець [PERSON] та [PERSON] погодили умови виконання останньою роботи продавця продовольчих товарів з часом виконання робіт з 8 до 17 години а також обовязок роботодавця оплачувати працю та забезпечити умови праці. Згідно чинного на час виникнення правовідносин Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року N 260, у разі припинення трудового договору у випадках, визначених КЗпП України, фізична особа у трудовому договорі робить запис про підстави його припинення, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору відповідний запис, який дає право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про звільнення його з роботи. Посадова особа центру зайнятості підтверджує особистим підписом записи, унесені фізичною особою до трудової книжки працівника, і засвідчує їх печаткою. Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні трудової книжки [PERSON] запис про звільнення позивачки на підставі п 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін від 30 липня 2009 року вчинений без дотримання умов, визначених вищевказаним Порядком, вказані обставини не заперечувались самою позивачкою, а тому правових підстав вважати, що остання звільнена з роботи, немає. У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 3, 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, в тому числі членів кооперативів, їх об'єднань, членів колективних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебували з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, осіб, які працюють за трудовим договором із фізичними особами. Вичерпний перелік трудових спорів, що розглядаються безпосередньо в районних судах, визначений статтею 232 КЗпП України. З огляду на встановлені законом способи захисту порушених трудових прав та межі заявлених позовних вимог суд не знаходить підстав для задоволення позову у визначений позивачкою спосіб, доводи останньої про наявність підстав для поновлення її на роботі та стягнення з відповідачки моральної шкоди є безпідставними. На підставі викладеного, ст. 36 КЗпП України,

Outcome: approved