Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-21 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом [PERSON] до ПАТ "Перший український міжнародний банк" третя особа , що не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2007 році познайомилася з [PERSON], який обіцяв одружитися, однак через деякий час почав обманювати її про місце перебування та місце роботи. На зауваження та повідомлення, що не буду більше з ним проживати, Зубар С В. почав їй погрожувати вбивством у випадку якщо вона з ним не проживатиме і побив її. Враховуючи характер та фізичну силу [PERSON] не могла йому опиратися побоюючись за своє життя. До правоохоронних органів боялася одразу звернутися, так як [PERSON] попередив , що позбавить її життя за це. В кінці листопада 2007 року [PERSON], погрожуючи їй фізичною розправою, примусив піти в ПАТ «Перший український міжнародний банк» і підписати документи які він скаже. Таким чином [PERSON] змусив її підписати договір поруки № 5903791, у відповідності до якого взяла на себе обов'язки поручителя за виконання зобов'язань [PERSON], які випливають із кредитного договору №5886094 від 30 листопада 2007 року. Неодноразові відмови брати участь у фінансових справах [PERSON] супроводжувалися постійними побоями , що заставляло її весь час перебувати у страху за своє життя та здоров'я. Спочатку [PERSON] обіцяв виконувати свої кредитні зобов'язання, проте згодом виявилося, що це був лише обман. [PERSON] знав, що так як ? квартири він зареєстрував на мене, то я буду зобов'язана буду виплатити за нього кредит як поручитель повністю добровільно, або за рішенням суду, а він потім проживатиме у квартирі так як є власником інших ? зазначеної іпотечної квартири. В грудні 2009 року [PERSON] вироком Рівненського міського суду засуджено за ч. З ст. 187 КК України до п'яти років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи. Перебуваючи в ув'язненні у кримінально-виконавчій установі [PERSON] неодноразово дзвонив до неї з різних мобільних телефонних номерів з погрозами: він казав що в нього на волі є друзі, які її вб'ють якщо я не виконуватиму його зобов'язання по виплаті кредиту за квартиру чи звернуся до правоохоронних органів. У зв'язку з тим, що вона не проживає у [INFO], що є предметом іпотеки за кредитним договором №5886094 від 30 листопада 2007 року на адресу якої висилалися повістки до суду не знала, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» подано позов до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором №5886094 від 30 листопада 2007 року. Просила позов задовольнити. Договір поруки № 5903791 укладений 30 листопада 2007 року, між нею та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» визнати недійсним з дня укладення. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачка та представник позивача підтримати позов в повному об'ємі в межах доводів позовної заяви. Позивачка підтвердила, що за кошти, отримані з договору кредиту була придбана квартира № 11 буд.№ 75, в які їй та [PERSON] належить по ? частки. Просили позов задовольнити. В поданих до суду запереченнях, підтриманих в судовому засіданні, представник відповідача позов не визнав, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Свої заперечення обґрунтовує тим, що при укладенні договору поруки Поручитель був ознайомлений з усіма умовами, викладеними у кредитному договорі, та висловив своє волевиявлення та згоду з порядком та процедурою реалізації його умов шляхом підписання договору поруки. Так, згідно п.5.1 Договору поруки сторони підтвердили, що поручителю добре відомі всі умови договору кредиту, та він погодився з ними. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, 30.11.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 5886094. Також судом встановлено, що 30.11.2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки. З оглянутого судом вироку Рівненського міського суду від 08.12.2009 року вбачається, що [PERSON] був засуджений за ч.3 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі та відбуває покарання з 26.05.2010р. покарання в Полицькій ВК (№ 76 Злочин скоєно 17.12.2008 р., тобто після укладення договору поруки, не по відношенню до [PERSON], а тому судом оцінюється критично і до уваги не приймається. Постановою від 19.10.2011 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] Рекомендовано [PERSON] звернутися в суд м.Рівне в порядку приватного обвинувачення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК. Таким чином, оцінивши в сукупності достовірно встановлені докази, суд прийшов до висновку, що позивачкою не надано доказів на підтвердження своїх доводів, що 30.11.2007 року вона укладала договір поруки під впливом насильства з боку [PERSON], а судом достовірних доказів встановлено не було, тому позовна заява до задоволення не підлягає за недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного, ст.. ст. 203, 231 ЦК України,

Outcome: dismissed