Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки посилаючись на те, що 14 вересня 2009 року робочою групою виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради по самоврядному контролю за використанням і охороною земель відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №34/18 від 14 липня 2004 року «Про організацію здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель»у зв`язку із заявою громадянина [PERSON] та громадянина [PERSON] на ім`я голови Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради щодо перевірки законності розташування малих архітектурних форм, що представляють собою клітини для збереження автотранспорту в безпосередній близькості до трансформаторної підстанції та безпосередньо поруч із газовою котельнею будинку, обстежили земельну ділянку за адресою вул. 8-го Березня в районі будинку №1-а, результатом чого стало складання акту про самовільне зайняття та використання земельної ділянки від 14 січня 2009 року у відношенні громадянина [PERSON] [PERSON] Управління Дніпропетровської міської ради було повідомлено, що станом на 26 березня 2009 року Дніпропетровською міською радою з відповідачем [PERSON] договорів оренди земельних ділянок за адресою вул. 8-го Березня в районі будинку №1-а у м. Дніпропетровську не укладалося. У зв’язку з чим, представник позивача звернувся до суду та просив суд Зобов`язати [PERSON] повернути самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. 8-го Березня, в районі будинку № 1-а у м. Дніпропетровську, привівши її у придатний для використання стан., а також покласти на відповідача судові витрати, понесені ним по даній цивільній справі ( а. с. 2-5). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з’явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Про належне повідомлення відповідача про дату та місце розгляду справи свідчить відповідь на запит суду, яка надійшла з Центрального адресного столу УМВС України в Дніпропетровській області щодо місця реєстрації відповідача за адресою [ADDRESS] (а. с. 26). Саме за цією адресою здійснювався виклик відповідача у судове засідання, а також за адресою зайнятої ним земельної ділянки, про що свідчать копії реєстру рекомендованих відправлень суду та конверти з поштовою кореспонденцією суду, що повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання»(а. с. 33-37, 38-40). Приймаючи до уваги, що представник позивача та представник третьої особи не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на заяву третьої особи [PERSON] 14 січня 2009 року робочою групою виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради по самоврядному контролю за використанням і охороною земель було здійснено перевірку законності розташування малих архітектурних форм за адресою вул. 8-го Березня в районі будинку №1-а у м. Дніпропетровську, про що було складено відповідний акт, в якому зазначено, що на вказаній земельній ділянці розташовано гаражі та побудова з сітки-рабиці, на прохання робочої групи надати документи на право власності або право користування даною земельною ділянкою було відмовлено, особи які перевірялися, підписати акт відмовилися (а. с. 6). Копію акту перевірки земельної ділянки від 14 січня 2009 року було надіслано відповідачу за адресою [ADDRESS], м, Дніпропетровськ (а.с.8). Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 24 лютого 2009 року в присутності відповідача [PERSON] було зафіксовано, що зазначений громадянин займає земельні ділянки площею 0,0023 та 0,0014 га по вул. 8-го Березня, район будинку 1-а у м. Дніпропетровську, за відсутності правовстановлюючих документів. Крім того, було встановлено, що постановою Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель (Держземінспекція у Дніпропетровській області) №33 від 13 квітня 2009 року на відповідача [PERSON] було накладено адміністративне стягнення внаслідок використання ним земельних ділянок, розташованих за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 8-го Березня, буд. 1-а у м. Дніпропетровську під автопаркування за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу даних земельних ділянок у власність або надання у користування (оренду) та без правовстановлюючих документів. Згідно ч. 1 ст. 212 [PERSON] кодексу України, самовільно зайнятті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 212 [PERSON] кодексу України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт незаконного зайняття та використання під автопаркування відповідачем [PERSON] земельної ділянки у м. Дніпропетровську по вул. 2-го Березня в районі будинку №1-а, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 98,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved