Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із [PERSON] кошти в сумі 3596 грн. 00 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 022-75800527 від 28.09.2009 року, укладеного між ЗАТ СК «Арма», правонаступником якого є ПрАТ Страхова компанія «Арма», та страхувальником [PERSON] був застрахований автомобіль «Шкода», д.н.з. [NUMBER]. 09.12.2009 року по вул. Набережне шосе в м. Києві, відбулася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу «Шкода», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Тойота», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Вину відповідача у скоєнні зазначеного ДТП було визнано постановою Печерського районного суду м. Києва. На виконання умов договору страховик провів комплекс заходів щодо встановлення причин та обставин настання страхового випадку, визначення розміру страхового відшкодування. Зокрема, 27.01.2010 року ТОВ «Алфа Плюс»було складено висновок автотоварознавчого дослідження № 174. Матеріальний збиток згідно акту товарознавчого дослідження склав 4523 грн. 96 коп. Вартість акту позивач оплатив в сумі 300 грн. Після отримання від страхувальника всіх необхідних документів страховик склав страховий акт № 3380-А-К на підставі якого та відповідно умов договору страхувальнику було виплачено страхове відшкодування у розмірі 3296 грн. Першу чергу з якого у сумі 2810 грн. -платіжне доручення № 2723 від 18.08.2010 року було виплачено шляхом перерахування коштів на СТО ФОП [PERSON] за ремонт пошкодженого транспортного засобу, згідно розпорядження № 3380-А-К від 18.08.2010 року. Згідно п. 19.18 договору страхування, першу частину страхового відшкодування страховик сплачує у розмірі 80 % суми страхового відшкодування визначеного у страховому акті, решта 20 % сплачується страховиком лише за умови документального підтвердження страхувальником оплати вартості ремонтних робіт транспортного засобу. Другу чергу страхового відшкодування в сумі 486 грн., відповідно платіжного доручення № 2724 від 18.08.2010 року, було виплачено шляхом перерахування коштів на о/р [PERSON] як страхове відшкодування, згідно розпорядження № 3380-А-К від 18.08.2010 року. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота», д.н.з [NUMBER], на момент ДТП була застрахована у ВАТ «УСК «Дженералі Гарант». Таким чином, до фактичних витрат позивача у зв'язку з ДТП, що було скоєно 09.12.2009 року відносяться: витрати на виплату страхового відшкодування у розмірі 2810 грн.; витрати на доплату страхового відшкодування у розмірі 486 грн. та витрати на оплату товарознавчого дослідження у розмірі 300 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просить розглянути справу у відсутності представника позивача, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила, в зв'язку з чим суд, з урахуванням заяви представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 25.12.2009 року, винесеної у адміністративній справі № 3-6454/09, 09 грудня 2009 р. о 19 год. 05 хв. по вул. Набережне шосе, 18 у м. Києві відбулася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Даною постановою встановлено, що у другій смузі, зайнявши крайнє праве положення на проїжджій частині дороги, відповідачка здійснила поворот праворуч з другого ряду на підйом бульвару дружби Народів, внаслідок чого відбулось зіткнення, чим порушила п. 10.4 Правил дорожнього руху. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.18). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 022-75800527 від 28.09.2009 року, укладеного між ЗАТ СК «Арма»та [PERSON], було застраховано транспортний засіб «Шкода», д.н.з. [NUMBER], який належить страхувальнику (а.с.4-7). Вартість матеріального збитку нанесеного відповідачкою власнику пошкодженого автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER], визначено на підставі висновку автотоварознавчого дослідження від 27.01.2010 року, складеного ТОВ «Алфа плюс», що становить 4523 грн. 96 (а.с.10-12). Позивачем було прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату [PERSON] на підставі страхового акту № 3380-А-К страхового відшкодування у розмірі 3296 грн. (а.с.22). Вказана сума страхового відшкодування, відповідно п. 19.18 Договору страхування, була перерахована на відновлення автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER], та страхувальнику двома платіжними дорученнями, а саме: № 2723 від 18.08.2010 року на суму 2810 грн. та № 2724 від 18.08.2010 року на суму 486 грн. (а.с.19,20). Крім того, позивачем понесені витрати по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 300 грн. для визначення розміру заподіяної в результаті ДТП майнової шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 684 від 28.01.2010 р. (а.с. 21). На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування»та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, ЗАТ Страхова компанія «Арма»12.10.2010 р. зверталась до ВАТ «УСК «Дженералі Гарант»із претензією про виплату страхового відшкодування на суму 3596 грн. у зв»язку з тим, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], була застрахована у ВАТ «УСК «Дженералі Гарант». При цьому останнє листом від 15.11.2010 р. повідомило позивача про те, що у ВАТ «УСК «Дженералі Гарант»станом на 10.11.2010 р. зазначена інформація щодо страхування відсутня. За повідомленням Моторного (транспортного) страхового бюро України від 27.07.2011 р., яке надавалось на запит позивача, в єдиній централізованій базі даних МТСБУ, яка формується на підставі відомостей, отриманих від страховиків-членів МТСБУ, відсутній договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений по відношенню до транспортного засобу д.н. [NUMBER]. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача сплачені останнім судовий збір в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved