Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою , в якій стверджує, що 06.10.1998 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 037915. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку №4 по провул .Попова, с.Красносілка Бершадського району, розташований на території [PERSON] сільської ради. Позивачка стверджує, що інших спадкоємців за законом немає. Спадкоємцем за заповітом, являється позивачка, яка була і є зареєстрованою за цією ж адресою, проживала з покійною до її смерті і продовжує проживати там же, що підтверджено вищевказаним заповітом та довідкою сільської ради. В заповіті померла розпорядилась належним їй на той час, 01.03.1996 року, своїм майном, а саме житловим будинком. Позивачка стверджує, що доглядала померлу до смерті, хоронила її за власні гроші, прийняла спадщину, це підтверджується наявністю у мене технічного паспорта на житловий будинок, довідкою сільської ради. Коли [PERSON] звернулася за оформленням спадкового майна в Бершадську державну нотаріальну контору, то отримала відмову, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Спадковий будинок належав на праві приватної власності [PERSON]. Але свідоцтво про право власності сільська рада за життя спадкодавця не видала. Так як право власності на нерухоме майно не може бути зареєстроване за особою яка померла, оскільки зі смертю особи її права та дієздатність припиняються. Крім того, позивачка прийняла спадщину, користується та володіє житловим будинком, але не може розпоряджатися ним. Також позивачка зазначила, що в заповіті, посвідченим секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Бершадського району від 1.03.1996 року, зареєстрованим в реєстрі за № 5, ім"я по батькові померлої записано як «Стратонівна». В сертифікаті серії ВН №0125092, що був виданий 17.12.1996 року Бершадською районною адміністрацією Вінницької області ім»я спадкодавиці записано як «Ксеня Стратонівна», в свідоцтві про смерть та в усіх інших документах її ім"я записано як «Ксенія Стратіївна». Довідка [PERSON] сільської ради свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа, і що вона заповіла все своє майно позивачці [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась , надала суду заяву, в якій повідомила, що позов підтримує та просить слухати справу в її відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій повідомив, що позов визнає та просить слухати справу в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З достовірністю встановлено, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа, що проживала в с.Красносілка Бершадського райну. Також з матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємців за законом немає. Спадкоємцем за заповітом, посвідченим у виконкомі [PERSON] сільської ради Бершадського району від 1.03.1996 року, зареєстрованим в реєстрі за № 5 є позивачка [PERSON], яка була і є зареєстрованою за цією ж адресою, проживала з покійною до її смерті і продовжує проживати там же, що підтверджено вищевказаним заповітом та довідкою сільської ради, що додаються. Але в заповіті померла розпорядилась належним їй на той час, 01.03.1996 року, своїм майном, а саме житловим будинком. З матеріалів справи вбачається, що позивачка є єдиною спадкоємицею на все її спадкове майно, яке вона прийняла. Також [PERSON] стверджує, що доглядала померлу до смерті, хоронила її за власні кошти, прийняла спадщину, це підтверджується наявністю у неї технічного паспорту на житловий будинок, довідкою сільської ради. Коли вона звернулася за оформленням спадкового майна в Бершадську державну нотаріальну контору, то отримала письмову відповідь за №1008/01-16 від 05.10.2011 р, видати їй свідоцтво про право на спадщину неможливо в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності на житловий будинок за померлою (відповідь нотаріуса додається). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В позовні заяві позивачка зазначила, що спадковий будинок належав на праві приватної власності [PERSON]. Вказане підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради, яка додається. Відповідно до постанови № 7 від 04.10.91 р/зі змінами від 25.05.1998 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», право власності на житловий будинок виникає з моменту його реєстрації у виконкому місцевої ради. Отже, побудований в 1950 році житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, зареєстрований в [PERSON] сільській раді, як побудований на законних підставах на відведеній для цього земельній ділянці . Але свідоцтво про право власності сільська рада за життя спадкодавця не видала. Так як право власності на нерухоме майно не може бути зареєстроване за особою яка померла, оскільки зі смертю особи її права та дієздатність припиняються, то відповідно до роз"ясень Міністерства Юстиції України, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрації права власності, на яке не була проведена в БТІ, питання визначення цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Крім того, позивачка заявила, що прийняла спадщину, користується та володіє житловим будинком, але не може розпоряджатися ним. Так як позивачка являється єдиним спадкоємцем за заповітом і воля покійної була на успадкування нею всього майна , а тому дана заява знайшла підтвердження, оскільки право [PERSON] на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] ніхто не оспорює, а відповідач визнав заявлений нею позов. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачка являється спадкоємицею за заповітом на вищевказане спадкове майно. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Outcome: approved