Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 14.01.2011 року на мосту ім. Патона у м. Києві, відбулась ДТП, а саме зіткнення автомобіля [NUMBER], належного [PERSON] та під керуванням [PERSON], на підставі довіреності, із автомобілем [NUMBER] під керуванням 3-ої особи [PERSON] і з автомобілем "Тойота Ауріс", д.н.з. [NUMBER], що належить їй на праві власності та яким вона особисто керувала. Позивач зазначила, що внаслідок зазначеної ДТП було пошкоджено її автомобіль, загальний розмір невідшкодованого матеріального збитку, за вирахуванням тієї частини, що була виплачена страховою компанією, становить 84 490 грн. 22 коп. Крім того їй було спричинено моральну шкоду, розмір якої вона визначає у 40.000 грн.. Оскільки відповідачі не відшкодовують завдані збитки, вона змушена звертатись до суду з вказаним позовом. В ході розгляду справи позивач та її представники [PERSON] та [PERSON] неодноразово уточнювали позовні вимоги, остаточно позивач та її представник просили суд стягнути з відповідачів солідарно на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля, з урахуванням коштів, отриманих від страхової компанії, у розмірі 84 490 грн. 22 коп., моральну шкоду у розмірі 40.000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6.000 грн., витрати по зберіганню автомобіля на фірмовій СТО у розмірі 34.306 грн., витрати на банківські послуги, а усього 158 796 грн. 30 коп., а також, понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 1494 грн. 91 коп. У судовому засіданні позивач та її представники [PERSON] та [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення, посилаючись на те, що саме [PERSON] та [PERSON]М є винними у заподіянні збитків пошкодженням автомобіля позивача та у понесенні позивачем додаткових збитків, однак не вживають жодних дій по їх відшкодуванню, а тому [PERSON] має право на відшкодування не тільки матеріальної, а й моральної шкоди, інших витрат та на відшкодування понесених нею судових витрат по розгляду справи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив суду, що він дійсно винен у вказаній ДТП, однак виникла вона не по його вині, а тому, що він уникав іншого зіткнення, [PERSON] загалом не є винним у спричиненні збитків позивачу. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, зазначила, що наданий позивачем висновок спеціаліста містить необґрунтовано завищені тарифи по відшкодуванню ремонту транспортного засобу позивача, так як наданий звіт оцінки вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, що проводився на замовлення страхової компанії, значно різняться в вартості. Крім того, представник зазначила суду про виключення із справи відповідача [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що обовязок відшкодування шкоди покладається на винуватця ДТП, а ним, відповідно, є [PERSON] а також, що виникнення моральної шкоди у позивача в результаті ДТП є недоведеним фактом, а сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 40.000 грн. виходить за рамки розумності та справедливості. У задоволенні вимог позову, представник позивача просила суд відмовити, оскільки вказані вимоги не доведені позивачем та її представниками в ході розгляду справи, а за таких обставин не підлягають задоволенню судом. Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково доведеними та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2011 року на мосту ім.Патона у м.Києві, відбулась ДТП, а саме зіткнення автомобіля [NUMBER], належного [PERSON] та під керуванням [PERSON], на підставі довіреності, з автомобілем [NUMBER] під керуванням 3-ої особи [PERSON] та з автомобілем "Тойота Ауріс", д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить останній на праві власності. Відповідно до постанови Печерськогорайонного суду м. Києва від 11.02.2011 р. [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави (а.с.7-8). Таким чином, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] є винним у пошкодженні автомобіля та спричиненні матеріальних та моральних збитків [PERSON]. Згідно вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до Висновку спеціаліста №02/01 від 26.01.2011 р., розмір матеріальних збитків, заподіяних [PERSON] пошкодженням автомобіля "Тойота Ауріс", д.н.з. [NUMBER] склав 108.443 грн. 91 коп. (а.с.14-33). У відповідності до вимог ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Сторонам розяснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобовязані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] з вказаним висновком не погодився, надав суду Звіт № 59601 від 24.01.2011 року, відповідно до якого сума матеріальних збитків, заподіяних [PERSON] пошкодженням автомобіля "Тойота Ауріс", д.н.з. [NUMBER] склала 57 441грн. 00 коп. (а.с.48-67). Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення сторін та показання спеціаліста [PERSON] та оцінювача [PERSON], суд приймає, як належний доказ саме Висновок спеціаліста №02/01 від 26.01.2011 р., оскільки допитаний в судовому засіданні спеціаліст [PERSON], зазначив суду, що ним проводився огляд пошкодженого транспортного засобу, при цьому проводилось часткове розбирання автомобіля, під час якого було виявлено ряд пошкоджень і саме тому розмір збитків, завданих [PERSON] пошкодженням її автомобіля був встановлений у сумі 108.443 грн. 91 коп.. В той час, як Оцінювач [PERSON], який був допитаний судом в судовому засіданні, показав, що ним теж проводився огляд пошкодженого транспортного засобу, однак окрім капоту, більше жодних деталей розібрано не було, оскільки огляд проводився на замовлення страхової компанії, інша сторона на огляд запрошена не була і відповідно він був позбавлений права розбирати автомобіль. При цьому [PERSON] зазначив суду, що він допускає, що при розбиранні пошкодженого автомобіля були б виявлені приховані пошкодження і тоді б сума збитків була значно більшою. Судом встановлено, що між ПАТ „СК Українська страхова група та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу, на підставі якого позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 25.245 грн. (а.с.9). Згідно вимог ст.1194 , особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, залишок невідшкодованої суми у розмірі 84.490 грн. 22 коп. різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]. Вини [PERSON] у заподіянні матеріальної шкоди [PERSON] суд не вбачає, а тому відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог, предявлених до [PERSON]. Крім того, не підлягає задоволенню судом вимога позивача щодо відшкодування витрат по зберіганню пошкодженого автомобіля на території ТОВ Автосаміт ЛТД, з тих підстав, що як зазначила у судовому засіданні позивач, вона має понести вказані витрати та сплатити рахунок-фактуру у розмірі 34.306 грн., однак як було встановлено судом вказаний рахунок-фактура позивачем на час розгляду справи сплачений не був, а відтак суд приходить до висновку, що зазначені вимоги не знайшли свого обгрунтування у судовому засіданні, а відтак не підлягають відшкодуванню позивачу з боку відповідача. Згідно вимог ст.23 ч.1, 2 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до п.3 Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у звязку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу, суд приймає до уваги моральні страждання, яких вона зазнала, враховано той факт, що з вини [PERSON] під час скоєння ДТП, позивач зазнала значних переживань, а крім того пошкоджено майно (автомобіль) [PERSON], чим їй заподіяно душевних страждань, суд врахував інші негативні наслідки та вважав за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5.000 грн., розмір моральної шкоди 40.000 грн., визначений позивачем, суд вважає явно завищеним. Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В обгрунтування вимог про відшкодування витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, позивачем надано угоду №8 від 24.03.2011 року про надання юридичних послуг, укладеного між позивачем та АО м.Києва Кредо, розрахунок про надання правової допомоги та квитанція про її оплату (а.с.144-142, 149). Згідно вимог ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Виходячи з того, що [PERSON] діяв у судовому засіданні, як представник позивача з повним колом прав, наданим стороні по справі, позивач заяви про допущення [PERSON], як особи, яка має право на надання правової допомоги, суду не подавала і зазначена особа не допускалась судом до участі у справі, а діяла як представник позивача, а тому суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування витрат, понесених позивачем по оплаті правової допомоги не знайшли обгрунтування у судовому засіданні, та не підлягають задоволенню судом. Крім того, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача банківських витрат, оскільки вказані витрати не входять до переліку судових витрат, які підлягають відшкодуванню при розгляді справи. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати, а саме: витрати по оплаті авто-товарознавчого дослідження у розмірі 1.500 грн., судовий збір у розмірі 876 грн. 90 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн., пропорційно до частки задоволених позовних вимог, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial