Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-18 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, штрафні санкції за прострочення виконання зобовязання, процентів від простроченої суми та моральної шкоди, посилаючись на те, що 23.10.2007 року [PERSON] передав [PERSON] 240\~000 доларів США готівкою в якості позики з терміном повернення 23.04.2008 року. За даним договором позики також було передбачено відповідальність за прострочення виконання боргового зобовязання у вигляді сплати позикодавцю 30\~000 доларів США у випадку продовження строку повернення грошей. Також 30.10.2008 року [PERSON] передав [PERSON] 54\~000 доларів США готівкою в якості позики але позичені гроші відповідачка [PERSON] так і не повернула, тому просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] 240\~000 доларів США, 30\~000 доларів США, 85\~898,59 доларів США, 20\~383,01 доларів США, 54\~000 доларів США, 13\~875,39 доларів США, 3\~732,65 доларів США та моральну шкоду у розмірі 50\~000 гривень, з урахуванням штрафних санкцій та відсотків. В судовому засіданні представник позивача та позивач свої вимоги підтримали та просили задоволити. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання суду не відомі. Заслухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2007 року [PERSON] передав [PERSON] 240\~000 доларів США готівкою в якості позики з терміном повернення 23.04.2008 року, що підтверджується розпискою від 23.10.2007 року. За даним договором позики також було передбачено відповідальність за прострочення виконання боргового зобовязання у вигляді сплати позикодавцю 30\~000 доларів США у випадку продовження строку повернення грошей. Також 30.10.2008 року [PERSON] передав [PERSON] 54\~000 доларів США готівкою в якості позики але позичені гроші відповідачка [PERSON] так і не повернула, що підтверджується розпискою від 22.12.2008 року. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як до цього часу борг відповідачкою позивачеві не повернуто, що стверджується як поясненнями позивача, так і наявними у неї розписками, оскільки наявність боргового документа у кредитора свідчить про невиконання зобовязання, тому суд, задовольняє в цій частині вимоги позивача. Також, [PERSON] просив стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 50\~000 гривень, яка виразилася в душевних стражданнях з приводу неповернення коштів, але відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, але в судовому засіданні позивачем не було надано жодних доказів, щоб підтверджували даний факт, тому суд в цій частині вимог відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі ст.ст. 23, 530, 625, 1046, 1047, 1049, ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved