Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що КС „ Станіславська та відповідач [PERSON] 30.01.2008 року уклали кредитний договір № 106. Відповідно даного договору позивач зобовязувався надати останньому кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. на термін 36 місяці, а відповідач [PERSON]в. зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 36 % річних в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором. З метою забазпечення повернення кредиту і сплати відсотків відповідач [PERSON] виступила поручителями, оформивши 30.01.2008 року договір поруки, за яким зобовязувалася у разі невиконання відповідачем [PERSON] зобовязань по своєчасному і належному поверненню кредиту, погасити всі платежі в термін і розмірах встановлених відповідно до даного кредитного договору. Позивач своє зобовязання виконав, а відповідачі ухилилися від виконання зобовязання за вказаним кредитним договором. У звязку з цим у останніх, станом на 02.06.2011 рік, виникла заборгованість в сумі 13058 грн. 30 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити та стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що відповідно до п.п.2.2. договору поруки право на звернення стягнення на майно поручителя та боржника в повному обсязі несплачених сум кредиту, відсотків, санкцій на завдання шкоди виникає в день невиконання останнім сплати кредиту в цілому, невчасного і неповного виконання останнім хоча б одного з періодичних платежів, а також інших обов»язків боржника. Позичальник, відповідно до графіку платежів, з 30.03.2008 року не здійснює періодичні платежі і з цього моменту у кредитора, згідно договору поруки, виникає право вимоги до поручителя. Відповідно до ст. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений або встановлений момент пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Позивач повідомив її про порушення виконання збов»язання позичальником тільки 19.07.2010 року, тобто через два роки і три місяці від дня настання строку виконання основного зобов»язання. Вважає, що договір поруки від 30.01.2008 року припинено, а тому просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати відсотки. Поясненнями представника позивача, долученими до матеріалів справи письмовими доказами, судом встановлено, що 30.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 106 терміном на 36 місяців, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 5000 гривень, та 30.01.2008 року було укладено договір поруки з поручителем [PERSON] відповідачем по справі, який зобовязувався солідарно з боржником [PERSON] відповідати перед Кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк користування кредитом, тобто строк виконання основного зобов»язання по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, закінчився 30.01.2011 року, що передбачено п.п. 1.2. кредитного договору від 30.01.2008 року (а.с.4). А тому, суд не бере до уваги посилання відповідача [PERSON] на норму статті 559 ЦК України, оскільки позивачем (кредитором) пред»явлено протягом шести місяців вимогу до поручитея - відповідача [PERSON], що стверджується копією вимоги № 12/07- п від 19.07.2010 року (а.с.10). У порушення вищезазначених норм закону та умов договору відповідачі зобовязання за вказаним кредитним договором не виконали. У звязку з даними порушеннями у останніх, станом на 02.06.2011 року, виникла заборгованість в сумі 13058 грн. 30 коп., а саме: заборгованості по кредитному договору в сумі 4716 (чотири тисячі сімсот шістнадцять) грн. 47 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 8341 (вісім тисяч триста сорок один) 83 коп. В добровільному порядку від погашення кредитної заборгованості відповідачі відмовилися. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України, невиконання зобовязання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобовязання являється порушенням зобовязання. В разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, здобутими по справі доказами, стверджується, що позовні вимоги є підставними і обгрунтованими, а отже підлягають до задоволення. Також з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути в користь позивча судові судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної справи. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 553-559, 611, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved