Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

Позивачі у жовтні 2011 року звернулися до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог послалися на те, що спірне домоволодіння № 59 по вул. Яснополянській у м. Дніпропетровську належить їм на праві власності у рівних частках –по Ѕ його частині кожному, а також вони є власниками земельної ділянки, на якій останнє розташоване. За час володіння згаданим майном позивачі здійснили його самовільну реконструкцію, а саме добудували прибудову літ. А’-1 площею 19,7 кв.м. та сарай літ. Л, щодо яких у подальшому отримали сертифікат відповідності державним стандартам, будівельним нормам і правилам. Разом з тим, оскільки для їх будівництва не були отримані відповідні дозволи та узгодження, а також не складався проект, ці будівлі є самовільними у розумінні ст. 376 ЦК України, а отже право власності на них може бути набуте виключно у судовому порядку. З урахуванням викладеного просили суд визнати за кожним з них право власності на Ѕ частину спірного домоволодіння з урахуванням самовільних побудов. У судовому засіданні представники позивачів заявлені вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали з викладених у позові підстав. Представник відповідача проти позову заперечувала. Третя особа явку свого представника до суду не забезпечила, про день та час розгляду справи повідомлялася (а.с. 40). Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.1986 р. позивачеві [PERSON] належить на праві власності та зареєстрована за ним Ѕ частина спірного домоволодіння № 59 по вул. Яснополянській у м. Дніпропетровську (а.с. 4, 5). Позивачеві [PERSON] також належить та зареєстрована за ним Ѕ частина цього домоволодіння згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.07.2001 р. (а.с. 6). Земельна ділянка під зазначеним домоволодінням належить на праві власності позивачам та поділена між ними в натурі, а саме [PERSON] відповідно до державного акту ДП Д* № 008106 69127010 від 04.01.1998 р. належить земельна ділянка площею 0,0922 га (а.с. 7), [PERSON] відповідно до державного акту серії ЯГ № 555860 від 15.02.2007 р. належить земельна ділянка площею 0,0897 га (а.с. 8). Як вбачається з технічного паспорту спірного домоволодіння, у ньому наявні самовільні побудови, а саме прибудова літ. А’-1 загальною площею 19,7 кв.м. та сарай літ. Л (а.с. 9-13). Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 08.07.2010 р. № 2408 прийняття в експлуатацію зазначених споруд було погоджене (а.с. 17) та 06.09.2010 р. Інспекцією ДАБК у Дніпропетровській обл. виданий сертифікат ДП № 000934 про відповідність спірного домоволодіння в цілому, в тому числі самовільних побудов, державним стандартам, будівельним нормам і правилам (а.с. 14). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ст. 376 ЦК України на вимогу власника або користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З урахуванням положень зазначеної норми, а також приймаючи до уваги, що земельна ділянка, на якій зведене спірне майно, належить позивачам на праві власності, відповідність самовільно зведеного нерухомого майна нормативним вимогам підтверджена у встановленому законом порядку, порушень прав інших осіб у зв’язку з самовільним будівництвом не вбачається і сторони на такі обставини не посилалися, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved