Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача та зобов»язання виконати обов»язок в натурі, а саме зобов»язати відповідача виконати зобовязання за міжнародним страховим договором №МА 231964 та здійснити страхову виплату державній лікарні Святого Вінсента (Австрія, регіон Тіроль, місто Цамс) в сумі 6 350 євро за страховим випадком, а також оплатити вартість медичних перевезень згідно рахунку-фактури №А02-11-0042-01 в сумі 3 219 євро 40 центів. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ними укладено договір страхування, який відповідач не бажає виконувати внаслідок страхового випадку, що трапився з позивачем 9.01.2011р. через нещасний випадок, що стався під час катання на гірських лижах. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Представник третьої особи ЗАТ «КОРІС-Україна» у судове засідання не з»явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між ПАТ СК «АКВ Гарант» та [PERSON] було укладено міжнародний страховий договір №МА 231964, період страхування за котрим складає з 02.01.2011 року по 31.01.2011 року. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Набирає чинності такий договір з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Так, відповідно до Правил страхування медичних витрат, котрі розкривають суть вищезгаданого міжнародного страхового договору, а саме пунктів 3.1-3.2, страховим випадком є розлад здоров`я, тілесні ушкодження Застрахованої особи у звязку з нещасним випадком, що становлять загрозу для життя та здоровя Застрахованої особи та потребують невідкладної допомоги. Як встановлено у судовому засіданні, згідно з листом підтвердженням FN228409 DVR:2109125 від 14.01.2011 року, наданого кафедрою травматології та спортивної травматології лікарні Св. Вінсента, що знаходиться в Австрії, регіон Тіроль, місто Цамс, позивач поступив до лікарні 09 січня 2011 року через нещасний випадок, що стався під час катання на гірських лижах. Так, [PERSON] отримав підвертельний перелом лівої стегнової кістки, і у той самий день його було прооперовано та здійснено внутрішню репозиції та фіксацію відкритого перелому. Загальна вартість лікування (перебування у лікарні та хірургічна операція) склала 6 350 євро. Крім того, позивача було доставлено до лікарні рятівним гелікоптером 09 січня 2011 року о 12 годині 18 хвилин, що підтверджується листом за підписом завідуючого кафедрою загальної та спортивної травматології головного лікаря [PERSON]. Вартість транспортування, згідно рахунку-фактури №А02-11-0042-01, складає 3 219 євро 40 центів. Судом встановлено, що про настання страхового випадку відповідача було повідомлено 09 січня 2011 року, з дотриманням п. 9.1. Правил добровільного страхування медичних витрат, де встановлюється 24-годинний строк для такого повідомлення. У пункті 3.3 Правил добровільного страхування медичних витрат міститься застереження, що випадок не є страховим, якщо він стався унаслідок вживання застрахованою особою алкоголю, наркотиків або токсичних речовин. Але лікарем Кітель кафедри травматології та спортивної травматології лікарні Св. Вінсента у вказаному листі зазначено, що під час госпіталізації позивач не мав жодних ознак алкогольного спяніння. Згідно з страховим договором, позивач був застрахований за програмою «В» «базова», і таким чином відповідач зобовязаний відшкодувати йому (в межах суми страхування) витрати, перелічені у пунктах 4.1-4.2 Правил добровільного страхування медичних витрат. Так, згідно пункту 4.1.1 передбачено надання невідкладної стаціонарної допомоги в медичних закладах, включно: вартість медикаментозного лікування; вартість діагностичних та лікувальних процедур (включно невідкладні оперативні втручання), а також використання будь-якого необхідного для лікування медичного обладнання; консультаційні послуги та винагороди медичному персоналу; вартість перебування в палатах (у тому числі реанімаційних); харчування під час перебування в стаціонарі за нормативами прийнятими у даному медичному закладі. Пункт 4.1.3 Правил добровільного страхування медичних витрат передбачає відшкодування витрат на медичні перевезення. Пунктами 4.2.1 та 4.2.2 передбачено відшкодування витрат на надання невідкладної амбулаторної допомоги в медичному закладі або дипломованим лікарем а також оплату ліків, призначених для невідкладного лікування або зняття гострого стану, куплених за рецептом лікаря. Таким чином, судом встановлено, що медичні послуги, котрі були надані позивачеві, а також витрати на медичні перевезення, підлягають відшкодуванню відповідачем. Згідно з ст. 20 Закону України «Про страхування», Страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно п.2 вищевказаної статті на Страховика також покладено обовязок протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Відповідача було повідомлено позивачем про настання страхового випадку 09 січня 2011 року. Також, 31 січня 2011 року відповідачеві було надіслано лист-претензію з вимогою здійснити страхову виплату. Та даний лист відповідач залишив без відповіді, жодних заходів для своєчасного здійснення страхової виплати не вжив. Вартість лікування у розмірі 6350 євро, а також вартість медичного перевезення у розмірі 3 219,40 євро, відповідачем досі не сплачена, в порушення умов страхового договору та чинного законодавства України. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. П.5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як примусове виконання обвязку в натурі. Таке виконання застосовується у тих випадках, коли відповідач зобовязаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обовязок. Так, у спорі що виник, відповідач повинен був здійснити страхову виплату, якою відшкодувати вартість медичних витрат позивача на лікування в Державній лікарні Св.Вінсента, а також вартість медичного перевезення, але ухиляється від виконання обовязку за договором страхування. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120грн. та 94,20грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved