Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Донецької філії Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на наступні обставини. 05 вересня 2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 285-Ф-07/ЕО2. Відповідно до умов договору Відповідач надає Позивачу кредит у розмірі 12 709 доларів США зі строком повернення до 04 вересня 2013 року. Кредит за договором надавався для придбання рухомого майна, а саме для придбання автомобіля марки «Шевролет», модель [PERSON]. В якості забезпечення Договору між ним та Відповідачем був укладений договір застави № 217 від 05 вересня 2007 року. Відповідно до Договору застави, предметом якого є транспортний засіб автомобіль «Шевролет», модель [PERSON], рік випуску 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER]. 01 липня 2010 року на підставі виниклої у нього заборгованості Відповідач звернувся до приватного нотаріусу Донецького міського нотаріального округу [PERSON] для вчинення виконавчого напису на договорі застави № 217 від 05 вересня 2007 року. 01 липня 2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис № 778 на договорі застави № 217 від 05 вересня 2007 року, відповідно до цього напису нотаріус пропонує звернути стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб автомобіль «Шевролет», модель [PERSON], рік випуску 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому, для задоволення вимог Відповідача у розмірі 71 780,93 грн. Згідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" - цей Закон визначає новий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. цього Закону до забезпечувальних обтяжень належать застава рухомого майна згідно з аграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору. Згідно з частиною 1 ст. 590 Цивільного кодексу України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Таким чином, вищенаведеними нормами Закону не передбачено звернення стягнення на заставне майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки таке звернення може бути вчинено лише на підставі рішення суду. Просив суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Донецького нотаріального округу [PERSON] № 778 від 01 липня 2010 року вчинений на договорі застави № 217 від 05 вересня 2007 року таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги позивача, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, просила суд відмовити в повному обсязі, оскільки порушення законодавства з боку приватного нотаріуса Донецького нотаріального округу [PERSON] при вчинені виконавчого напису не було. Приватний нотаріус Донецького нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позовних вимог не надав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. 05 вересня 2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк»був укладений кредитний договір № 285-Ф-07/ГО2. Відповідно до умов договору Відповідач надає Позивачу кредит у розмірі 12 709 доларів США зі строком кінцевого повернення до 04 вересня 2013 року. В якості забезпечення кредитного договору № 285-Ф-07/ГО2 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк»був укладений договір застави № 217 від 05 вересня 2007 року. Відповідно до Договору застави, предметом застави є транспортний засіб автомобіль «Шевролет», модель [PERSON], рік випуску 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER]. Як встановлено судом, у зв'язку із заборгованістю позивача [PERSON] перед Банком, 01 липня 2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис № 778 на договорі застави № 217 від 05 вересня 2007 року, відповідно до цього напису нотаріус пропонує звернути стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб автомобіль «Шевролет», модель [PERSON], рік випуску 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER], який належить Позивачу, для задоволення вимог Відповідача у розмірі 71 780,93 грн. 08 липня 2010 року відділом державної виконавчої служби Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку було відкрите виконавче провадження. Як вбачається з постанови ВДВС Ворошиловського РУЮ м. Донецька про розшук майна боржника від 27 липня 2010 року, згідно договору застави у боржника [PERSON] зареєстрований автотранспорт, а саме: автомобіль марки «Шевролет», модель [PERSON], рік випуску 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER], але місцезнаходження вказаного автомобіля не відоме, у зв'язку з чим оголошено розшук майна боржника [PERSON]. Загальною нормою чинного законодавства України, яка регулює відносини зі звернення стягнення на предмет застави, є ст. 590 ЦК України, згідно з якою звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлене договором або законом. З 1 січня 2004 року набув чинності Закон України від 18 листопада 2003 року № 1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»(далі - Закон № 1255), який регулює лише обтяження рухомого майна. У системі названих актів він є спеціальним і його норми мають пріоритет у застосуванні. Законом № 1255 встановлено вичерпний перелік способів звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом забезпечувального обтяження, в якому, на відміну від ЦК України та Закону України «Про заставу», відсутній такий спосіб реалізації права застави як виконавчий напис нотаріуса. Закон № 1255 передбачає, зокрема, такий вид обтяження як забезпечувальне обтяження (розділ IV). Для цього виду обтяження можливі способи звернення стягнення на предмет обтяження - судовий та позасудовий (ст. ст. 24, 26). Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1255 звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, до якого у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 21 цього ж Закону належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору, здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно з цим Законом. З аналізу змісту ст. 26 Закону № 1255 вбачається, що перелік позасудових способів звернення стягнення на забезпечувальне обтяження є вичерпним: 1) передача предмета обтяження у власність обтяжувачу (ст. 29); 2) продаж обтяжувачем предмета обтяження (ст. 30); 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо таким забезпеченням є право грошової вимоги (ст. 32); 4) перерахування боржником обтяжувачу грошової суми, якщо предметом обтяження є гроші або цінні папери (ст. 33). Тобто реалізація кожного з наведених способів супроводжується обов'язком обтяжувача, який має намір звернути стягнення на предмет обтяження, зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформацію про звернення стягнення на предмет обтяження й одночасно повідомити всіх інших обтяжувачів і боржника про те, що останнім порушене основне зобов'язання і що обтяжувач ініціював звернення стягнення (ч. 1 ст. 27) на предмет обтяження. При цьому повідомлення має містити інформацію із шести пунктів, передбачених ч. 2 ст. 27, зокрема, що обтяжувач вказує обраний позасудовий спосіб обтяження і пропонує боржникові або виконати порушене зобов'язання або передати предмет обтяження у володіння обтяжувачу. Стаття 24 Закону №1255 встановлює, що звернення стягнення на предмет обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку відповідно до цього Закону, а ст. 26 наводить вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення. Таким чином, Закон № 1255, на відміну від ЦК України (ст. 590) та Закон України «Про заставу»(ст. 20), не передбачає такого способу звернення стягнення на заставлене рухоме майно, як виконавчий напис. Звернення стягнення на предмет застави, яким є рухоме майно, за допомогою виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам спеціального Закону № 1255. Таким чином, оскільки виконавчий напис приватного нотаріуса Донецького нотаріального округу [PERSON] № 778 від 01 липня 2010 року вчинений на договорі застави № 217 від 05 вересня 2007 року не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд визнає його таким, що не підлягає виконанню. На підставі наведеного та

Outcome: approved