Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

У червні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу та просив суд стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 24 780,17 грн., суму інфляції в розмірі 640,28 грн., суму 3 % річних у розмірі 461,49 грн., судові витрати держмито 255,40 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 810,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримала і просила суд задовольнити їх в повному обсязі, ухваливши рішення у відсутності відповідача (заочне). Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.03.2011 року [PERSON] запозичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 3100 доларів США за розпискою, написану [PERSON] власноруч. [PERSON] повернути грошові кошти зобовязався до 01.04.2011 року, однак у встановлений строк відповідач гроші не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з усною вимогою про повернення грошей, проте, останній зустрічей уникає, гроші добровільно не повертає без пояснення обставин. За таких обставин, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, яки регулюються ст.ст. 202-207 та & 1 главою 71 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином визнається дія, яка направлена на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав і обовязків. Правочини можуть вчинятися усно чи у письмовій формі. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальнику кошти, а останній зобовязується повернути таку ж суму грошей. Позивач запозичив відповідачу гроші, а відповідач надав розписку в підтвердження отримання грошей та обовязку повернути запозичені гроші у визначений строк, до 01.04.2011 року. У зазначений строк [PERSON] гроші не повернув, зобовязання по поверненню грошей не виконав. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, якій прострочив виконання грошового зобовязання зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно ст. 625 ЦК України відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість не виконання ним грошового зобовязання тому позовні вимоги до нього підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України [PERSON] на користь якого ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони [PERSON] понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 255,40 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 1810 грн., що підтверджується відповідними розрахунками часу, витраченого на надання правової допомоги позивачу.

Outcome: approved