overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Маньківської сільської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, зазначаючи, що 27 червня 1993 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Маньківка Бершадського району Вінницької області, вул. Першотравнева, № 60. спадкоємцем майна померлої являлась [PERSON], яка не оформивши спадщину 31 травня 2005 року померла. Батько позивачки [PERSON] з 3 лютого 2004 року проживав у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і після її смерті був єдиним спадкоємцем майна померлої, але за життя також належним чином не оформив свої права спадкоємця. 13 грудня 2009 року [PERSON] помер. Позивачка звернулась до районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а її серстра [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті батька. Позивачка не має змоги оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки [PERSON] після смерті матері та [PERSON] після смерті дружини [PERSON] не отримували свідоцтва про право на спадщину, та відсутнє свідоцтво про право власності на будинок, який належав [PERSON] тому змушена звернутись до суду. Просить визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги право приватної власності на спадкове майно , що залишилось після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивачка надала суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] в суд не зявився, надав заяву в якій просить розглянути справу в його відсутності, Маньківська сільська рада позов визнає. Судовим розглядом встановлено, що 27 червня 1993 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Маньківка Бершадського району Вінницької області, вул. Першотравнева, № 60. спадкоємцем майна померлої являлась [PERSON], яка не оформивши спадщину 31 травня 2005 року померла. Батько позивачки [PERSON] з 3 лютого 2004 року проживав у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і після її смерті був єдиним спадкоємцем майна померлої, але за життя також належним чином не оформив свої права спадкоємця. 13 грудня 2009 року [PERSON] помер. Позивачка звернулась до районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а її серстра [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті батька. Позивачка не має змоги оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки [PERSON] після смерті матері та [PERSON] після смерті дружини [PERSON] не отримували свідоцтва про право на спадщину, та відсутнє свідоцтво про право власності на будинок, який належав [PERSON] Позивачка [PERSON] претендує на вказане майно, але з незалежних від неї причин не має змоги належним чином не має змоги оформити спадщину в нотаріальній конторі. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Таким чином визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей з тих підстав, що з відповідачем одружились 21.04.2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON]»яна Петровича, [INFO] та [PERSON],[INFO], які на даний час проживають разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач працює на сезонних роботах в Україні та за її межами, де отримує зарплату, розмір якої в середньому становить 5000 грн. в місяць і всі зароблені кошти повністю витрачає на її потреби. Матеріальної допомоги для утримання їх дітей не надає, в зв»язку з чим вона змушена звернутись в суд з даною заявою. Позивачка вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був поідомлений у встановленому законом порядку. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає тоженням ст.224 ЦПК України., Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.04.2007 року. Свідоцтва про народження І-НМ №077852,1-НМ № 184054 підтверджують, що від даного шлюбу у сторін народились діти [PERSON]»ян Петрович, [INFO] та [PERSON], [INFO] В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на дітей, так як стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, працює на сезонних роботах в Україні та за її межами. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 180,181 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, у якому вказує, що відповідно до укладеного договору № DNH4КР46560155 від 20.06.2006 року відповідач [PERSON]. отримав кредит у розмірі 3377,40 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.06.2009 року.. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим має заборгованість перед позивачем станом на 01.06.2011 року в розмірі 22515,03 грн. з урахуванням процентів, пені та штрафних санкцій. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 22515,03 грн. та за судові витрати. Ці обставини і зявилися підставою позову. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву в якої вказує, що наполягає на заявлених вимогах, просить їх задовольнити та розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав . Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно договору № DNH4КР46560155 від 20.06.2006 року ПАТ КБ Приватбанк надав [PERSON] кредит у розмірі 3377,40 грн.. Згідно розрахунку, заборгованості [PERSON].. по кредиту становить 3377,40 грн., по процентам за користування кредитом 8892,75 грн., пеня 8696,55 грн., штраф (фіксова частина)-500,00 грн., штраф (процентна складова) 1048,33 грн., всього заборгованість становить 22515,03 грн. Згідно ст..174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, за наявністю законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову . Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами було укладено договори про надання кредиту, згідно якого відповідач повинний погасити борг по кредиту і відсоткам, а тому, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі, згідно ст..88 ЦПК України стягнути судові витрати та витрати за ІТЗ з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

заявник звернувся до суду з даною заявою вказуючи, що 25 жовтня 2004 року [PERSON] йому була подарована квартира № 3 в будинку №17, розташованому по вулиці 50 років Жовтня в смт. Сарата Одеської області. На цей час в нього виникла необхідність продати вищезазначену квартиру. При зверненні до нотаріуса з приводу посвідчення договору купівлі-продажу квартири, йому було відмовлено у посвідченні договору через те, що в договорі дарування квартири він вказаний як «Іскендеров Єміль Джумшуд огли», а в паспорті його ім*я «Іскендеров Еміль Джумшудович». Заявник вказав, що на час укладення договору дарування в нього був паспорт на ім*я [PERSON]», а 21 серпня 2007 року йому було видано новий паспорт, де його по-батькові вказано «Джумшудович». Просив суд встановити факт, що 25 жовтня 2004 року вказана квартира була подарована йому - [PERSON]. У судовому засіданні заявник підтримав подану заяву, просив її задовольнити, пояснивши, що при видачі паспорту громадянина України невірно було переведено його по-батькові з азербайджанської мови на українську, тому виникла така невідповідність у документах. Представник заінтересованої особи до суду не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] підтвердив у судовому засіданні, що знає [PERSON] багато років, у 2004 році подарував квартиру [ADDRESS] саме заявнику по справі. Заслухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення... Згідно копії свідоцтва про народження ІУ-ЖГ № 445544 [PERSON] народився 13 лютого 1977 року у м. Минчегаур Азербайджанської РСР (а.с.16). Як видно з копії договору дарування від двадцять п*ятого жовтня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] подарував [PERSON] квартиру № 3, розташовану у житловому будинку під № 17 по вулиці 50 років Жовтня в смт. Сарата Одеської області (а.с.5-9). 21 серпня 2007 року Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області було видано [NUMBER] на ім*я [PERSON], [INFO] (а.с.4). - 2 - Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], 25 жовтня 2004 року була подарована заявнику по справі. Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, тому суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі1/2 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця. Оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на доньку не надає. В судове засідання позивач не з,явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з,явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги визнав частково, згоден щоб з його заробітної плати на утримання доньки відраховували кожного місяця 1/3 частину від його заробітної плати. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами шлюб розірвано. Від сумісного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Дівчинка проживає із матір,ю. Батьком дівчинки в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до повноліття. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини, передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Так як суд вважає, що позивач в судовому засіданні довела, що батько дитини в добровільному порядку ухиляється від свого систематичного обов'язку по утриманню їх спільної дитини. Відповідач отримує заробітну плату , кожен місяць отримує достатні кошти для утримання дочки згідно своїх батьківських обов'язків відповідач зобов»язаний утримувати дитину. Стаття 184 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у частці від доходу батька. Оскільки відповідач має працездатний вік, отримує заробітну плату, то суд вважає, що в даному випадку, з відповідача необхідно стягувати аліменти у частці. Позивач просить стягувати аліменти у розмірі 1/2 частки. Суд вважає, що позивач не в повній мірі обґрунтувала розмір аліментів. Виходячи з того, що на день розгляду справи державою встановлено прожитковий мінімум для дітей у розмірі більше 900 гривень, то суд вважає, що в даному випадку розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини повинен становити 1/3 частину від доходів відповідача, кожен місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

Позивачі просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 23173,53 гривні, понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 гривень та сплачений судовий збір у сумі 231,74 гривні. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надали до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному об'ємі. Проти заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була належним чином повідомлена. На підставі ст.224 ЦПК України суд вирішив продовжити розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № CNORQI від 22.04.2008 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - позивач у справі, надав [PERSON] - відповідачу у справі, кредит готівкою в розмірі 10000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 13.05.2010 року загальна сума заборгованості Позичальника за кредитним договором становить 23173,53 гривні, яка виникла внаслідок невиконання ним зазначених умов договору і складається з: - простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 9996,33 грн.; - заборгованості по відсоткам у розмірі 8530,07 грн.; - пені за несвоєчасне виконання зобов,язань за договором - 4647,13 грн. Вивчивши надані документи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідки порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За таких обставин відповідач [PERSON], повинна відшкодувати позивачу заборгованість за кредитним договором. За правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити, що трудова книжка колгоспника серії УКР № 0277909, яка видана 27.05.1981 року на імя Романчук Галина Алексеевна, [INFO], на російській мові, в подальшому виправлено на Анна, російською мовою та особових рахунків на одержання заробітної плати колгоспниками колгоспу АйдарНовопсковського району Луганської області, відомостей в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу АйдарНовопсковського району Луганської області, розрахункових відомостей на одержання заробітної плати працівниками КСП АйдарНовопсковського району Луганської області виданих на імя [PERSON] Алексеевназгідно архівних довідок № 1017, 1018, 1019 від 27.09.2011 року, виданих Новопсковським РКУ Трудовий архів Новопсковського районудійсно належить [PERSON], [INFO]. У судове засідання заявник не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи УПФУ у Новопсковському районі в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнає повністю. Судом встановлено, що заявник згідно паспорту серії ЕН 151467, виданого 23.04.2002 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що заявник має намір оформити у відповідача своє право на отримання пенсії по досягненню нею 55 річного віку та в даний час збирає всі необхідні для цього документи, але виявилась, що в трудовій книжці колгоспника серії УКР № 0277909, яка видана 27.05.1981 року її імя зазначено, як Романчук Галина Алексеевна, [INFO], на російській мові, в подальшому виправлено на Анна, російською мовою та в особових рахунках на одержання заробітної плати колгоспниками колгоспу Айдар Новопсковського району Луганської області, відомостей в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу АйдарНовопсковського району Луганської області, розрахункових відомостей на одержання заробітної плати працівниками КСП АйдарНовопсковського району Луганської області виданих її імя вказане, як [PERSON] Алексеевназгідно архівних довідок № 1017, 1018, 1019 від 27.09.2011 року, виданих Новопсковським РКУ Трудовий архів Новопсковського району. Той факт, що правильні прізвище, ім.я, по батькові та дата народження заявника [PERSON], [INFO] підтверджується її паспортом, свідоцтвом про її народження, карткою платника податків. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення змогу реалізувати своє право на отримання пенсії за віком. Виходячи з наведеного, вивчивши матеріали справи, у чинність п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд вважає вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. У відповідності до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 1995 року. Під час перебування в шлюбі в них народилося четверо дітей: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей, мотивуючи тим, що відповідач жодної допомоги на утримання дітей не надає та зовсім не цікавиться їх вихованням, а одній їй важко утримувати дітей, обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей лежить на обох із батьків. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний сплачувати аліменти відповідно до рішення суду. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини: 1. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 1995 року. 2. В шлюбі в них народилося четверо дітей: сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], батьком яких записаний відповідач. 3. Діти перебувають на утриманні позивачки. 4. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. 5. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачкою до суду. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 цього кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Враховуючи те, що діти постійно проживають з матірю, а відповідач не виконує обовязку утримувати дітей, суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 16.12.1995 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує обовязок по утриманню дітей. Він є працездатною особою. Тому просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини на утримання дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, в частині стягнення аліментів на одну дитину. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязком утримувати дитину є рівною мірою обовязком, як матері, так і батька. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матірю [PERSON] Відповідач належної матеріальної допомоги не надає, а тому суд вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 04.08.2011 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved