Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Позивачка 31.10.2011 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання відповідача, згідно акту комісії садівничого товариства «Капрон»(с. Киїнка, Чернігівський район) від 14 травня 2011 року, відновити межі між земельними ділянками №516 та №518 в попередньому вигляді та стягнути на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 1500 грн. Позов обґрунтовується тим, що позивачка є членом садівничого товариства «Капрон»і відповідно користувачем земельної ділянки №516, а відповідач є користувачем ділянки під №518, що межує з ділянкою позивачки. На початку року позивачкою зясовано, що [PERSON] самовільно та незаконно переніс межу між ділянками на 1 метр в свою користь, пошкодив кущі і зелені насадження, що належали позивачці. Позивачем було подану скаргу на дії відповідача до правління товариства, яке 14 травня 2011 року створило комісію, яка провела заміри ділянок і встановила, що [PERSON] неправомірно переніс на свою користь межу на 1 метр. Однак відповідач добровільно відмовляється виконати припис комісії. Неправомірними діями відповідача позивачці завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 1500 грн і яка полягає в безсонні із-за постійних звернень до [PERSON] та садівничого товариства, з питання виниклого земельного спору. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви, виклала факти зазначені в позові, просила суд задовольнити позов повністю. У судове засідання відповідач не зявився, згідно даних [PERSON] УМВС області [PERSON] зареєстрований [INFO]. /а.с.29/ Відповідно до даних поштових відділень звязку відповідачу судові повістки не вручено, у звязку з не проживанням за адресою реєстрації. /а.с.51-52, 71/ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно приписів абз.2 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі не надання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до положень ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав суд вважає, що відповідач про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином і не повідомив причини своєї не явки. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи СТ «Капрон»у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення товариство повідомлялось належним чином, від голови товариства [PERSON] надійшла заява з проханням справу розглянути без його участі, позов [PERSON] підтримує. /а.с.72/ Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали показання, що є членами СТ «Капрон», мають в користуванні земельні ділянки, неподалік ділянок сторін по справі, і вони особисто бачили та достовірно знають, що [PERSON] неправомірно переніс межу земельної ділянки [PERSON] на 1 метр на свою користь, а крім того привласнив її дерева, повирубував кущі та встановив сітку. Попередньо, коли виділялись ділянки членам товариства, межі ділянок згідно плану встановлював голова товариства і вони існували незмінно. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є попереднім землекористувачем ділянки №516, якою зараз користується позивачка, і дійсно [PERSON] незаконно переніс межу між ділянками на свою користь, оскільки їй з самого початку було виділено ділянку в 4,1 сотки. Судом після заслуховування пояснень позивачки та допиту свідків, зясовано усі обставини на які посилається позивач та досліджено докази, якими вона їх обґрунтовує. Частиною 2 статті 95 Земельного кодексу України передбачено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Положення статей 106-107 ЗК України приписують, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. У відповідності до чч.2-3 ст.152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як встановлено з матеріалів справи, садівниче товариство «Капрон»є юридичною особою і здійснює свою діяльність на земельній ділянці, наданій у колективну власність для організації колективного садівництва рішенням виконкому [PERSON] народних депутатів від 14.12.1978 року №568, загальною площею 25,899 га біля села Киїнка. Правління садівничого товариства розглядає заяви та скарги членів товариства і приймає по них відповідальні рішення. /а.с.11-21/ Право власності СТ «Капрон»на земельну ділянку площею 2,3070 га, для ведення садівництва, що розташована на території Киїнської сільської ради Чернігівського району та області, підтверджується відповідним Державним актом. /а.с.56/ З протоколу №11 від 01.05.2010 року засідання правління СТ «Капрон»вбачається, що [PERSON] прийнята в члени товариства і їй передано в користування земельну ділянку №516. Відповідача [PERSON] прийнято в члени товариства 09.08.2008 року та надано в користування ділянку під №518. /а.с.57-63/ За даними довідок голови правління СТ «Капрон»[PERSON], в користуванні позивачки перебуває земельна ділянка №516 площею 0,041 га, а в користуванні відповідача ділянка №518 площею 0,030 га. /а.с.64-65/ З комісійного акту від 14.05.2011 року вбачається, що комісія розглянувши скаргу члена СТ «Капрон»[PERSON] провела огляд межі та видалення дерев і чагарників, що знаходяться на межі ділянок №№516, 518. Замірами встановлено, що попередні розміри ділянки №516 становили: довжина 24,7 м, ширина 15,8 м (3,9 сотки), ділянки №518 становили: довжина 24,7 м, ширина 13,5 м (3,33 сотки). Після переносу межі заміри наступні: ділянка №516 довжина 24,7 м, ширина 14,8 м (3,65 сотки); ділянки №518 довжина 24,7 м, ширина 14,5 м (3,58 сотки). По документам за ділянкою №516 рахується 4,1 сотки землі, за ділянкою №518 3 сотки землі. Комісія встановила незаконний переніс межі господарем ділянки №518. /а.с.7/ Зясувавши повно і всебічно усі обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі і заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки як встановлено судом і підтверджено належними і допустимими доказами, відповідачем порушено її право, як землекористувача, в частині неправомірного зменшення розміру земельної ділянки, що нею використовується, шляхом перенесення межі земельної ділянки на 1 метр по ширині. За таких підстав та міркувань суд рахує, що права [PERSON] дійсно порушені і підлягають судовому захисту. Розвязуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки завданої моральної шкоди, яка оцінена у 1500 грн, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав та міркувань. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 23 ЦК України передбачає, що Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Однак, позивачкою в судовому засіданні не надано жодного доказу того, що завдяки діям відповідача їй завдано душевних страждань, що негативно вплинуло на стан її здоровя і вона дійсно страждає на безсоння і між цими подіями є причинно-наслідковий звязок. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення на її користь витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн, надано договір про надання юридичних послуг від 01 червня 2011 року, укладеного з ФОП [PERSON] та надано квитанцію №11/7 від 01.06.2011 р. про сплату 1000 грн. /а.с.22-24/ Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ визначені Додатком №2 до Постанови Кабінету міністрів України від 27 квітня 2006 року №590. Згідно ст.79 ЦПК України до судових витрат віднесені витрати на правову допомогу, проте порядок їх стягнення визначений ст.88 ЦПК України, яка передбачає, що питання про стягнення понесених витрат на правову допомогу вирішується судом при ухваленні судового рішення. Однак позивачем та особою, яка надавала їй правові послуги, не надано документи, що підтверджують факт понесення нею витрат, пов'язаних з оплатою саме правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. [PERSON] не надано посвідчення адвоката, свідоцтва про надання адвокатських послуг або ж ФОП, що надає юридичні послуги. Сам факт наявності договору та квитанції про сплату коштів по ньому, не дає суду правових підстав вважати ці кошти витратами на правову допомогу. В свою чергу суд рух рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, понесені останньою судові витрати в розмірі 54 грн, в частині задоволених позовних вимог. /а.с.1-4/

Outcome: partial