Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

05.11.2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобовязати відповідачів відновити стан земельної ділянки по провулку Павлова, 8-А в м. Миколаєві, який існував до порушення законодавства, привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан, шляхом демонтажу металевих воріт. Обгрунтовуючи позовні вимоги, прокурор у судовому засіданні вказувала, що в ході проведення перевірки встановлено, що відповідачі без правовстановлюючих документів на земельну ділянку за вказаною вище адресою встановили металеві ворота, що перешкоджає іншим особам користуватися земельною ділянкою, зокрема, перешкоджають [PERSON] в вільному доступі до власного домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул.. Прибузька, 2 г. Посилаючись на порушення відповідачами земельного законодавства, прокурор у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. В судовому засідання представники Миколаївської міської Ради та третя особа [PERSON] підтримали позов прокурора та, посилаючись на протиправне привласнення відповідачами земельної ділянки загального користування для обслуговування житлових будинків, просили зобовязати відповідачів привести земельну ділянку по пров. Павлова, 8-А в м. Миколаєві у придатний для загального користування стан шляхом демонтажу металевих воріт, які перешкоджають такому користуванню. В письмовому запереченні від 12 липня 2011 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, вказавши, що спірна земельна ділянка виділена відповідачам у загальне користування співвласників житлового будинку по пров. Павлова, 8-А для обслуговування житла та наділених їм земельних ділянок, тому проживаюча [INFO] [PERSON] до цієї земельної ділянки не має ніякого відношення. До того ж зазначена земельна ділянка не є проїздом, яким може користуватися [PERSON] Рішенням органів влади належній їм частині житлового будинку наданий новий номер 8/1, а ними і відповідачем [PERSON] надана заява про безоплатну передачу спірної земельної ділянки у приватну власність, у звязку з чим уповноважені органи влади дали згоду на виготовлення відповідної технічної документації. Доводити те, що вони є законними користувачами земельною ділянки по пров. Павлова. 8-А в зазначених розмірах, не має потреби, тому вважають позовні вимога прокурора, що діє в інтересах Миколаївської міської Ради, безпідставними. В судовому засіданні представники зазначених відповідачів - [PERSON] та адвокат [PERSON] підтримали заперечення на позов та, посилаючись на безпідставність позовних вимог, просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, в запереченні від 04.06.2011 року просила розглянути справу у її відсутність та відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб належить до повноважень міської ради. Статтею 83 Земельного кодексу України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Самовільне зайняття без оформлення права власності та користування земельною ділянкою порушує право Миколаївської міської ради, передбачене статтею 12 Земельного кодексу України. Порушення інтересів міської ради полягає в тому, що власник землі - міська рада не може вільно розпоряджатися вказаною земельною ділянкою та використовувати для власних потреб. Судом встановлено, що Прокуратурою Корабельного району м. Миколаєва проведено перевірку звернення [PERSON] щодо незаконних дій [PERSON], [PERSON] тг [PERSON], які на земельній ділянці за адресою: м. Миколаїв, пров. Павлова. 8 а, що відноситься до земель загального користування, встановили металеві ворота. В ход: проведення перевірки встановлено, що відповідачі без правовстановлюючих документів н: земельну ділянку за вказаною вище адресою, встановили металеві ворота, що перешкоджа-: іншим особам користуватися земельною ділянкою, зокрема перешкоджають [PERSON]В в вільному доступі до власного домоволодіння за адресою м. Миколаїв, вул. Прибузька, 2 (а.с. 5). З листа виконкому Миколаївської міської Ради № 10906/510-14-06 від 13.10.2010 року вбачається, що діючих договорів тимчасового користування землею за адресою: пров. Павлова, 8-А не існує (а.с. 6). Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності та прав: постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користуванню земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Таким чином, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно статті 126 Земельного кодексу України, документом, що посвідчує право на земельну ділянку, є державний акт або договір оренди. Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно пункту 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до пункту б частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ч.\~1\~ст.\~60\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобов'язана\~довести ті\~обставини ,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідачі та їх представники в порушення зазначених приписів не довели суду підстав своїх заперечень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved