Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк»(далі ПриватБанк) звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON], відділ державної виконавчої служби Савранського районного управління юстиції Одеської області (далі ВДВС Савранського РУЮ) про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк»та [PERSON] 10 липня 2008 року було укладено кредитно-заставний договір №OD28A800000103, згідно з яким ПриватБанк надав [PERSON] кредит в розмірі 12143,45 доларів США на строк до 9 липня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитно-заставним договором [PERSON] 10 липня 2008 року передав у заставу ПриватБанку автомобіль марки CHEVROLET LACETTI 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов №KL1NF486E5K125230. 15 липня 2008 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна здійснено реєстрацію вищезазначеної застави. Позивач зазначає, що заставне майно, а саме автомобіль, перебуває під арештом згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Савранського РУЮ на підставі виконавчого листа № 1-23/2010, виданого Савранським районним судом Одеської області 26 травня 2010 року по справі про стягнення грошової суми з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 12907,94 гривень. ПриватБанк вважає, що має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, а тому просить виключити майно з-під арешту. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до суду письмову заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити ( а. с. 42-43). Представник ВДВС Савранського РУЮ в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи ( а. с. 35, 37). Відповідач [PERSON], та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належними чином судом були повідомлені про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили ( а. с. 29-30, 38, 41). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Суд дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. З кредитно-заставного договору від 10 липня 2008 року вбачається, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №OD28A800000103 між ПАТ КБ «Приватбанк»та [PERSON] було укладено договір застави, відповідно до якого [PERSON] надав в заставу автомобіль CHEVROLET LACETTI 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов №KL1NF486E5K125230 ( а. с. 8-12). Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєстровано дану заставу транспортного засобу 15 липня 2008 року за № 7567933 з терміном дії 15 липня 2013 року ( а. с. 13). Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Однак 21 серпня 2010 року державним виконавцем ВДВС Савранського РУЮ [PERSON] при виконанні виконавчого листа 1-23/2010 Савранського районного суду Одеської області області від 26 травня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 12907,94 гривень, було описано та арештовано автомобіль марки CHEVROLET LACETTI 2005 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов №KL1NF486E5K125230 ( а. с. 14). Як встановлено при розгляді справи, згоди на арешт даного майна, яке перебувало в заставі, заставодержателем ПриватБанк не надавалося. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Як вбачається з матеріалів справи, право банку на заставлене майно виникло раніше ніж прийнято рішення про стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON], а тому діє положення ст.1, ст.20 Закону України «Про заставу»про переважне право заставодержателя перед іншими кредиторами на одержання задоволення з вартості заставленого майна. Саме тому, відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»заставодержатель має право звернутись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк»про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved