Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив зобов'язати відповідача оформити технічну землевпорядну документацію на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Майкопська, 58, загальною площею 1,4165 га, та зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір оренди вищезазначеної земельної ділянки протягом 60-ти днів з дня прийняття позивачем рішення про надання відповідачу права користування земельною ділянкою, стягнувши з відповідача на користь держави судові витрати. В ході розгляду справи позивач, посилаючись на те, що, відповідач виявив намір зменшити розмір площі земельної ділянки, яка була надана йому у користування згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 20.12.2006р., уточнив свої позовні вимоги, та, в остаточному варіанті просив суд зобов'язати відповідача оформити технічну землевпорядну документацію на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Майкопська, 58, та зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір оренди вищезазначеної земельної ділянки протягом 60-ти днів з дня прийняття позивачем рішення про надання відповідачу права користування земельною ділянкою, стягнувши з відповідача на користь держави судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Всі землі в межах м.Дніпродзержинська належать територіальній громаді міста. Управління земельними ділянками комунальної власності здійснює міська рада. Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 20.12.2006р. між Дніпродзержинською міською радою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Майкопська, 58, загальною площею 1,4165 га, під фактичне розміщення комплексу нежитлових будівель та споруд строком на 1 (один) рік. Станом на 01.11.2007р. строк зазначеного договору сплив, після чого, відповідач фактично користується земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Майкопська, 58, та, як власник нерухомого майна, розташованого на даній земельній ділянці, повинен оформити документи на землекористування, тобто в установленому земельним законодавством порядку укласти передбачений ст.124 ЗК України договір оренди земельної ділянки. Проте, відповідач, користуючись вищевказаною земельною ділянкою, ухиляється від укладання договору оренди земельної ділянки, відповідно до чого порушує вимоги ст.125 ЗК України, та ст.2 ЗУ «Про плату за землю». Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Беручи до уваги приписи ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України, оформлення документів на землекористування та укладення договору оренди землі відповідно до закону є обов'язком відповідача, виконати який у досудовому порядку, відповідач відмовляється, що змушує позивача звернутись до суду, та у судовому порядку вимагати від відповідача виконання такого обов'язку. В ході розгляду справи представник позивача [PERSON] підтримала позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти первинного позову заперечувала, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідач [PERSON] фактично користується земельною ділянкою, площа якої не відповідає розміру, зазначеному позивачем у позові, відповідно до чого відповідач має намір укласти договір оренди земельної ділянки саме у тому обсязі, яким фактично користується. В ході розгляду справи, після уточнення позивачем позовних вимог в частині розміру площі земельної ділянки, представник відповідача надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що не заперечує проти задоволення уточнених позовних вимог позивача у повному обсязі. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує уточнений позов у повному обсязі, та просить провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник відповідача [PERSON] не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій просила суд провести розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних підстав. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що, згідно Витягу з рішення № 66-05/V від 01.11.2006р., розглянувши клопотання відповідача [PERSON], Дніпродзержинська міська рада вирішила надати (закріпити) земельну ділянку відповідачу, уклавши з відповідачем договір оренди земельної ділянки. Як вбачається з договору оренди земельної ділянки, укладеного 20.12.2006р. між позивачем і відповідачем, відповідачу [PERSON] було надано у строкове, платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, що знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Майкопська, 58, загальною площею 1,4165 га, для фактичного розміщення комплексу нежитлових будівель та споруд. Відповідно до п.3 вищезазначеного договору, строк дії договору закінчився 01.11.2007р. Згідно листа-попередження від 23.11.2010р., направленого позивачем на адресу відповідача, позивачем зазначено, що, на підставі акту-обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 16.11.2010р., встановлено, що документи на право користування земельною ділянкою у відповідача відсутні, що не відповідає вимогам ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, на підставі чого, у випадку ухилення від усунення вказаних порушень, позивач буде змушений звернутися з даного питання до судових органів. Як вбачається з листа відповідача [PERSON] на адресу міського голови м. Дніпродзержинська від 15.06.2011р., відповідач, посилаючись на договір № 04018 від 20.12.2006р., просить вилучити частину земельної ділянки за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Майкопська, 58 (комплекс нежитлових будівель та споруд) у зв'язку з невикористанням. Таким чином, із встановлених судом обставин випливає, що, між сторонами Дніпродзержинською міською радою, яка від імені власника земельної ділянки розпоряджається землями територіальних громад, та відповідачем, який фактично користується вищезазначеною земельною ділянкою, виникли цивільно-правові відносини, які регулюються нормами Земельного кодексу України, ЗУ «Про оренду землі», ЗУ «Про плату за землю». Згідно ст.2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Згідно ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно ст.6 ЗУ «Про оренду землі» N 161-XIV, 06.10.1998р., орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах та в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.16 ЗУ «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Згідно ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної міської, ради. Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Проте, як встановлено судом в ході розгляду справи, на час звернення позивача з зазначеним позовом до суду, відповідач використовує земельну ділянку для фактичного розміщення комплексу нежитлових будівель та споруд за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Майкопська, 58, без передбаченого чинним законодавством договору оренди земельної ділянки. Також, на момент звернення позивача із зазначеним позовом до суду, технічна землевпорядна документація, на підставі якої позивач, відповідно до ст.123 Земельного кодексу України у встановленому законом порядку розглядає питання та приймає рішення щодо надання земельної ділянки у користування особі, зацікавленої в одержанні у користування земельної ділянки відповідачем не оформлена та позивачу не надана, що позбавляє позивача можливості розглянути питання та прийняти рішення щодо укладання з відповідачем відповідного договору оренди земельної ділянки. Згідно ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Згідно ч.5 ст. 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено, що, відповідач, являючись фактичним користувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Майкопська, 58, користується вказаною земельною ділянкою без передбаченого чинним законодавством договору оренди земельної ділянки, та, відмовляючись у досудовому порядку укласти відповідний договір оренди земельної ділянки, не сплачує передбачену чинним законодавством плату за користування земельною ділянкою, внаслідок чого порушує в особі позивача права власника вказаної земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно роз'яснень, наданих у п.7. Постанови Верховного суду України N 7, 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Встановивши, таким чином, що дійсно мали місце ті обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суд, задовольняючи вимоги позивача у повному обсязі, вважає необхідним також, на підставі ст.88 ЦПК України, задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 51,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved