Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

26 травня 2011 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи –Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Ратиборградстрой»про часткове скасування додатку до рішення та відшкодування моральної шкоди.(а.с.2-4) Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилалися на те, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від14.09.2010 року по цивільній справі № 2-9773/10 за позивачем визнано право власності на квартиру № 12 загальною площею 141,5 кв.м у будинку № 5 по просп.. [PERSON] у м. Дніпропетровськ. Незважаючи на це, згідно Додатку 1 до рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3854 від 04.11.2010 року, а саме пунктом № 12, вирішено оформити фізичній особі [PERSON] права приватної власності, з видачею свідоцтва на дану квартиру. Позивач вважає, що даний додаток порушує право власності позивача та його законні інтереси, тому просив суд визнати незаконним та скасувати пункт № 12 Додатку 1 до рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3854 від 04.11.2010 року в частині оформлення фізичній особі [PERSON] права приватної власності, з видачею свідоцтва, на квартиру № 12 у житловому будинку з приміщеннями торговельно-комерційного призначення і паркінгом літ. Б-22 за адресою: просп.. [PERSON], 5 у м. Дніпропетровськ та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 грн.(а.с. 4-6) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач свого представника для участі у розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, суду надав заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі його представника та винести рішення згідно вимог чинного законодавства (а.с. 51) Інші сторони у судове засідання не з’явились, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що згідно Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2010 року по цивільній справі № 2-9773/10 за позовом [PERSON] до ТОВ “Ратиборградстрой” про визнання права власності, з врахуванням ухвали суду від 19.04.2011 року про роз’яснення рішення по даній справі, за позивачем визнано право власності на квартиру № 12 загальною площею 141,5 кв.м у будинку № 5 по просп.. [PERSON] у м. Дніпропетровськ, що підтверджується копіями вказаних рішень суду наявними в матеріалах справи. Рішення та ухвала суду набрали законної сили. (а.с. 5-6) Судом також встановлено, що згідно Додатку 1 до рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3854 від 04.11.2010 року «Про оформлення прав власності фта юридичним особам на об’єкти нерухомого майна у житловому будинку з приміщеннями торгівельно-комерційного призначення і паркінгом за адресою: [PERSON], 5», а саме пунктом № 12, вирішено оформити право приватної власності фізичній особі [PERSON] на квартиру № 12 у будинку № 5 по просп.. [PERSON] у м. Дніпропетровськ, з видачею свідоцтва, що підтверджується копією вказаного рішення та додатку №1 до нього(а.с. 7-9) Встановлено, що станом на 20.06.2011 року право власності на квартиру№ 12 у будинку № 5 по просп.. [PERSON] у м. Дніпропетровськ не зареєстровано, що підтверджується відповіддю Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради від 21.06.2011 року № 7244, наявною в матеріалах справи(а.с. 49) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року). Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів. Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов’язковими до виконання на всій території України. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, враховуючи, що позивач є законним власником квартири № 12 у будинку № 5 по просп.. [PERSON] у м. Дніпропетровськ та приймаючи до уваги, що права позивача були дійсно порушенні пунктом № 12 Додатку 1 до рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3854 від 04.11.2010 року в частині оформлення фізичній особі [PERSON] права приватної власності на вказане нерухоме майно, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині та скасувати даний пункт в частині. Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт завдання позивачу шкоди з боку відповідача, крім того, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження обставин щодо завдання йому шкоди саме з вини відповідача, а тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимог до відповідача про відшкодування моральної шкоди у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed