Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

12 жовтня 2011 року Полтавський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області та Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] та [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, управління Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Полтавській області, про покладення обовязку звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан, посилаючись, що відповідачі в порушення вимог ст.ст.61,123-126 Земельного кодексу України, ст.ст.20,25 Закону України «Про Землеустрій», ст.ст.88,89 Водного Кодексу України без набуття права власності чи права користування земельною ділянкою, встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує право на неї самовільно зайняли земельну ділянку площею 0,0116 га, на території Піщанської сільської ради за межами населеного пункту та меж садівничого товариства «Будівельник», навпроти, по вулиці Річна, 36 в межах прибережної захисної смуги р. Дніпро в с.Кривуші, Кременчуцького району, де побудував гараж. Це підтверджується актом перевірки Держземінспекції у Полтавській області від 07 квітня 2011 року. З метою усунення порушень земельного законодавства Держземінспекцією у Полтавській області 07 квітня 2011 року відповідачу [PERSON] видавався припис № 48 та складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого, ст.53-1 КУпАП за самовільне зайняття земельної ділянки та накладено стягнення. Відповідач припис не виконав, порушень земельного законодавства не усунув, земельну ділянку не звільнив і 24 травня 2011 року посадовою особою Держземінспекції в Полтавській області повторно був виданий припис № 98, складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.188-5 КУпАП та накладено стягнення. Оскільки вказані заходи не призвели до звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відповідачем у добровільному порядку чи оформлення права власності чи користування нею, то просив суд зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан, провівши знесення гаража. В судовому засіданні представник позивача прокурор Черкун Р.Г. позов підтримала та просила задовольнити, про обставини та підстави якого пояснила так, як викладено в позовній заяві. Представники Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області та Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не зявилися, хоч були належним чином повідомлені. Від представника Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, подав письмове заперечення, в якому зазначив, що в 2000 році вони з дружиною придбали земельну ділянку в дачному кооперативі «Будівельник» під номером №36, яку оформили на дружину [PERSON] Ділянка мала суттєві проблеми, бо межувала з зоною підтоплення річковими водами Дніпра. Внаслідок постійних коливань рівня води в річці почався зсув грунту, на ділянці почали пропадати фруктові дерева. Це загрожувало городу, а згодом і самому будинку. Постало питання про вжиття невідкладних заходів по захисту ділянки. Така ситуація склалася з усіма сусідами, чиї ділянки межували з територією підтоплення. Вони неодноразово зверталися до голови правління дачного кооперативу, але коштів на будування захисної дамби виділено не було. Тому він в 2009 році за свої кошти почав будувати укріплення з бутового каміння. Кошти, які були витрачені на укріплення, він планував направити на будівництво гаража і коли він зясував, що компенсувати з бюджету кооперативу йому не вдасться, вирішив заощадити, збудувавши гараж та літню кімнату (бунгало) на укріпленій ділянці, використавши її замість фундаменту. На той час плану земельної ділянки не було, межі ділянок також виділені не були. До участі в роботі по оформленню плану ділянки його не долучали, огляду і вимірів земельної ділянки не проводили. Акт на землю і план ділянки він отримав у 2009 році. В даний час ним отримані узгодження від Піщанської сільської ради Кременчуцького району, відділу земельних ресурсів у Кременчуцькому районі Полтавської області, відділу містобудування та архітектури Кременчуцької райдержадміністрації, які не заперечують проти виділення самозайнятої ним ділянки у його користування. А тому просив відмовити у позовних вимогах позивачу у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами не згідна, підтримала письмове заперечення свого чоловіка [PERSON] Представник третьої особи управління Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Полтавській області в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] користуються земельною ділянкою площею 0,0116 га за межами населеного пункту та меж садівничого товариства «Будівельник», навпроти по вулиці Річна, №36 на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в захисній смузі р.Дніпро, побудували гараж, порушивши вимоги ст.61 Земельного Кодексу України та ст.89 Водного Кодексу України, що у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водоймищ та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних, не маючи на це передбачених правоустановчих документів, що підтверджується актом перевірки, складеним старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Кременчуцького району [PERSON] 07 квітня 2011 року. З метою усунення порушень земельного законодавства зазначеним інспектором 07 квітня 2011 року відповідачу [PERSON] був виданий припис № 48 у 30-денний термін усунути виявлене порушення земельного законодавства та складено протокол відносно відповідача про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.53-1 КУпАП за самовільне зайняття земельної ділянки та накладено на нього стягнення в вигляді штрафу. Відповідач припис не виконав, порушень земельного законодавства не усунув, земельну ділянку не звільнив і 24 травня 2011 року державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель Кременчуцького району [PERSON] повторно видав припис № 63 [PERSON] про усунення в 30-денний термін виявленого порушення земельного законодавства, склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення [PERSON], передбаченого ст.188-5 КУпАП за невиконання припису та наклав стягнення у виді штрафу. До теперішнього часу порушення земельного законодавства відповідачами не усунено, земельну ділянку не звільнено та у придатний для її використання стан не приведено, правоустановчі документи на право власності чи користування спірною земельною ділянкою у відповідачів відсутні. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відмова відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обмежує законного власника в праві розпоряджатися нею, чим завдається істотна шкода інтересам держави, оскільки згідно зі ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на землю гарантується, використання землі не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі, що потребує захисту. Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку згідно з вимогами ст.126 Земельного кодексу України посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди договором оренди. Відповідно до вимог ч.2,3 ст.152 та ст.212 Земельного кодексу України захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан включаючи знесення будинків, будівель і споруд здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Тому необхідно зобовязати відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан. За таких обставин суд постановляє рішення про задоволення позовних вимог та на підставі статті 88 ЦПК України стягує з відповідачів судовий збір з кожного по 47 гривень 5 копійок в дохід держави.

Outcome: approved