Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, укладений 21 квітня 2010 року [PERSON] на користь [PERSON] та визнати за ним позивачем- право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] Після уточнення позову в порядку ст.31 ЦПК України в судовому засіданні представник позивача підтримала такі вимоги: визнати недійсним заповіт, укладений [PERSON] 21 квітня 2010 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім.я [PERSON], визначити позивачу додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Суд вислухав сторони, їх представників свідків, вивчив матеріали по справі і встановив наступне: 11 травня 2010 року після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1\\2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по 5-му провулку Тимирязєва,10 у м.Одесі. 15 листопада 2010 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, який [PERSON] уклала 21 квітня 2010 року. У січні місяці 2011 року до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, укладеного [PERSON], звернувся син померлої [PERSON], який стверджував, що він є єдиним спадкоємцем першої черги до майна своєї матері, що у спадковому будинку він постійно проживав з матірю майже 50 років, а після її смерті проживає один, що про наявність заповіту йому стало відомо коли у листопаді місяці 2010 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивачева сторона вважає, що заповіт не відповідав волі [PERSON], тому як висловити свої наміри, бажання, [PERSON] 21 квітня 2010 року була позбавлена можливості за станом свого здоровя - у звязку з тяжкою хворобою вона не могла писати, читати, не розмовляла, не ходила, що заповіт відповідає волевиявленню відповідача по справі. Свідоцтво про право на спадщину є недійсним, тому як видане на підставі неправомірного заповіту. У звязку з тим, що [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини не надавав, у спадковому будинку проживав на момент відкриття спадщини, та у звязку з оспорюванням заповіту, [PERSON] просить визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотконтори про прийняття спадщини після смерті матері. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі доводи і докази: [PERSON] єдиний син у спадкодавиці, мати любила свого сина і ніколи не вела мови про позбавлення його права на спадщину. Тяжкий стан здоровя [PERSON], внаслідок чого спадкодавця у квітні місяці 2010 року не рухалась, не розмовляла, не могла писати і з нею було тяжко спідкуватися, позивач підтверджує амбулаторною картою хворої [PERSON], висновком судово-медичної експертизи, поясненнями свідків [PERSON]І.(колишнього чоловіка [PERSON]П.), [PERSON], [PERSON] Відповідач не визнав позов з тих підстав, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, притягувався до кримінальної відповідальності, ніколи не допомагав матері і не піклувався про неї. При вищенаведених обставинах суд вважає позовні вимоги [PERSON] підлягаючими задоволенню з таких підстав: Поняття заповіту викладене у ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а ст.1234 ЦК України передбачає, що право на заповіт здійснюється особисто. Тобто, заповідач має особисто звернутися до нотаріуса або до осіб, зазначених у ст.1251,1252 ЦК України. У даному випадку суд встановив, що [PERSON] до нотаріуса з приводу складання заповіту не зверталась. Як пояснив відповідач [PERSON] до нотаріуса з цього питання звертався саме він [PERSON] У звязку з хворобою [PERSON] не могла підписати власноручно заповіт, тому [PERSON] запросив свого знайомого [PERSON] підписати заповіт замість [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердив у судовому засіданні, що підпис на заповіті він вчинив саме на прохання [PERSON], а не за дорученням [PERSON], з якою раніше не був знайомим. Свідки [PERSON] і [PERSON] також підтвердили, що їх запросив [PERSON], що з [PERSON] вони не були знайомі і ніколи не спілкувались. Всі свідки у судовому засіданні підтвердили тяжкий стан здоровя [PERSON] на момент складання заповіту і пояснили, що за станом здоровя [PERSON] заповіт не могла читати. Свідки [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не пояснили суду, яким чином до їх відома довела [PERSON] своє бажання і свій намір розпорядитися належним їй майном на користь племінника [PERSON] Заповіт є правочином, а правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, що викладені у ст.203 ЦК України. Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. У даному випадку суд встановив, що [PERSON] 21 квітня 2010 року у звязку з хворобою не могла довести свою волю щодо розпорядження своїм майном до [PERSON], особи, яка вчинила підпис на заповіті замість [PERSON], до [PERSON] і [PERSON] - свідків, в присутності яких було посвідчено нотаріусом заповіт [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст.203 ЦК. З урахуванням викладеного суд визнає, що заповіт від 21 квітня 2010 року, укладений [PERSON] на користь [PERSON], є недійсним. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2010 року на ім.я [PERSON] є недійсним, тому що видане на підставі недійсного заповіту. Ст.1272 ЦК України надає суду право встановити спадкоємцю додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Суд вважає, що додатковий строк терміном 3 місяці є достатнім [PERSON] для надання заяви до нотконтори про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку це державне мито у сумі 659 грн і витрати на технічне забезпечення судового процесу у сумі 120 грн.

Outcome: approved