Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,в якому зазначив,що 23 лютого 1999 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на жилий будинок хутір Грушки в с.Лебединці Андрушівського району Житомирської області, дві земельні ділянки : 0,25 га. для обслуговуванню жилого будинку та господарських будівель,0,35 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих за вказаною адресою. Вона є єдиним спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, вступивши у фактичне володіння спадковим майном. Але позивач не може реалізувати свої спадкові права,оскільки свідоцтво про право власності на вищезгаданий будинок видане після смерті власника і є нелегітимним. Просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на зазначений жилий будинок,видане 15 серпня 2008 року на ім'я [PERSON],визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно,як на спадщину за законом. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, обґрунтувавши його наведеними в позові обставинами,зазначила,що прийняла спадщину,отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна, відмовилася від позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідач в судове засідання не з'явився,направив заяву про розгляд справи в його відсутність,обставини,викладені в позові визнав повністю. Вислухавши представника позивача,відповідача,дослідивши матеріали справи,суд встановив: 23 лютого 1999 року помер батько позивача - [PERSON] Микола Данилович.Після його смерті відкрилась спадщина на будинок хутір Грушки в с.Лебединці Андрушівського району Житомирської області,дві земельні ділянки : 0,25 га. для обслуговуванню жилого будинку та господарських будівель, 0,35 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих за вказаною адресою. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом та прийняла спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Але позивач не може реалізувати свої спадкові права,оскільки свідоцтво про право власності на вищезгаданий будинок видане після смерті власника і є нелегітимним, а на земельні ділянки спадкодавець не отримав державний акт про право власності на землю. Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.І ст. 61 ЦПК України. Спірні правовідносини, виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.25 4.4,325,328,380,1216,1220,1222,1269 ЦК України ЦК України,ст..120 ЗК України,ст.З ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ. При вирішенні спору суд виходить з ст.25 ч.4 ЦК України про те, що цивільна дієздатність громадянина припиняється у момент його смерті. У відповідності з ст. З ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень »,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно- правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Згідно ст.1269 ЦК України,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину. Згідно ст.120 ЗК України,набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки,відсутність державної реєстрації,в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов,визнає недійсним свідоцтво про право власності на жилий будинок хутір Грушки в с. Лебединці Андрушівського району Житомирської області,видане 15 серпня 2008 року на ім'я [PERSON],визнає за позивачем право власності на жилий будинок хутір Грушки в с. Лебединці Андрушівського району Житомирської області,дві земельні ділянки : 0,25 га. для обслуговуванню жилого будинку та господарських будівель,0,35 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих за вказаною адресою. Відповідно до клопотання позивача понесені нею судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідачів не стягує.

Outcome: approved