Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що працював на посаді директора міського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління»з 05.11.2010 року на підставі контракту. Розпорядженням Миколаївського міського голови від 07.02.2011 року № 14/04-01К контракт з ним було розірвано з ініціативи роботодавця. Звільнення вважає незаконним, оскільки його мотивовано невиконанням МКП «ЖКУ»зобовязань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків та зборів, що згідно з контрактом є підставою для звільнення. Однак, зазначив, що розпорядження міського голови на адресу підприємства не надходило, його не було ознайомлено з наказом про звільнення та не вручено копію наказу, що є порушенням трудового законодавства. Також, зазначив, що на момент прийняття його на посаду заборгованість підприємства перед бюджетом вже становила 1,9 млн. грн. Протягом терміну перебування на посаді він вчиняв всі передбачені законодавством дії для зменшення заборгованості перед бюджетом, а тому, відповідач звільнив його без належних підстав. Враховуючи наведене, просив суд поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду за незаконне звільнення в розмірі 2 000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, викладених в заяві, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, виходячи з наступного. 02.11.2010 року між позивачем та відповідачем на підставі розпорядження міського голови від 02.11.2010 року № 69/04-01.К було укладено контракт, згідно з яким позивача призначено на посаду директора МКП «ЖКУ» на строк з 05.11.2010 року по 05.05.2011 року. Згідно з положеннями контракту позивач зобовязаний був забезпечувати своєчасне перерахування до бюджету податків та інших обовязкових платежів, здійснювати своєчасну виплату заробітної плати тощо. Керівника може бути звільнено з посади, а контракт розірваний з ініціативи органу управління майном, зокрема, у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, страхових внесків, невиплатою заробітної плати. 31.12.2010 року на адресу відповідача надійшло подання ДПІ у Миколаївському районі про розірванні контракту з керівником підприємства-боржника МКП «ЖКУ»за невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, згідно з яким позивач не виконував зобовязань щодо погашення податкового боргу та нарощував податковий борг, який станом на 22.12.2010 року склав 2 071 965,00 грн. За час перебування позивача на посаді директора МКП «ЖКУ»податковий борг збільшився на 223 820,17 грн. На підставі вказаного подання ДПІ у Миколаївському районі, у звязку з невиконанням позивачем п.п. «в»п. 5.3 контракту, згідно з розпорядженням міського голови від 07.02.2011 року контракт з позивачем було розірвано та звільнено з займаної посади з 07.02.2011 року. Дане розпорядження надійшло та зареєстроване в МКП «ЖКУ»07.02.2011 року наприкінці робочого дня, однак, у звязку з відсутністю позивача на робочому місці, зміст розпорядження було доведено до його відома 08.02.2011 року в присутності членів комісії Миколаївської міської ради, яка підтвердила відмову позивача від підпису про ознайомлення з розпорядженням, про що складений відповідний акт. Також, представник відповідача зазначила, що територіальною державною інспекцією праці у Львівській області 02.03.2011 року проводилась перевірка Миколаївської міської ради щодо додержання вимог законодавства про працю на підставі звернення позивача про незаконність його звільнення з посади. Згідно з актом перевірки Держнаглядпраці порушень законодавства про працю виявлено не було. Оскільки позивача було звільнено з посади у повній відповідності з чинним трудовим законодавством, підстави для відшкодування моральної шкоди в даному випадку відсутні. З урахуванням викладеного, представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2010 року між Миколаївською міською радою Миколаївського району Львівської області та [PERSON] було укладено контракт, згідно з яким позивача було призначено на посаду директора міського комунального підприємства «Житлово-комунальне управління»на строк з 05.11.2010 року по 05.05.2011 року. Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, зокрема, є підстави, передбачені контрактом. Положеннями п. 2.1 контракту від 02.11.2010 року визначено, що керівник зобовязаний здійснювати поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовувати його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечувати виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, Статутом підприємства та цим контрактом; забезпечувати своєчасне перерахування до бюджету податків та інших обовязкових платежів, а також своєчасну виплату заробітної плати працівникам підприємства. Відповідно до п. 2.4 контракту від 02.11.2010 року орган управління майном має право звільнити керівника до закінчення строку дії контракту у випадку порушення керівником своїх обовязків або чинного законодавства. За умовами п. 5.3 контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії, зокрема, у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати. 31.12.2010 року на адресу Миколаївської міської ради Миколаївського району Львівської області надійшло подання Державної податкової інспекції у Миколаївському районі від 22.12.2010 року № 13754/24-024 про розірвання контракту з керівником підприємства-боржника комунальної форми власності МКП «Житлово-комунальне управління»з обґрунтуванням на підставі норм Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та наказу Міністерства промислової політики від 03.09.2004 року № 175-Д, положення яких передбачають розірвання контракту з керівником та звільнення його з займаної посади в разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів. В даному поданні ДПІ у Миколаївському районі зазначено, що податковий борг МКП «Житлово-комунальне управління»перед бюджетом та державними цільовими фондами станом на 22.12.2010 року становить 2 071 965,00 грн. За період перебування [PERSON] на посаді директора останній не вживав заходів щодо виконання підприємством зобовязань перед бюджетом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, не виконував зобовязань щодо погашення податкового боргу та нарощував податковий борг. З вказаних підстав ДПІ пропонувала розглянути питання щодо розірвання контракту з керівником підприємства. Згідно з нормами Положення про порядок укладення контракту з керівником державного підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління Мінпромполітики України при найманні на роботу, затвердженого наказом Міністерства промислової політики від 03.09.2004 року № 175-Д, керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний, зокрема, у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів. У відповідності до п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»визнання державного або комунального підприємства таким, що має податковий борг, є обовязковою підставою розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства. [PERSON] втратив чинність з 01.01.2011 року згідно з п.1 ч. 2 Перехідних положень Податкового кодексу України, який містить аналогічні Закону положення. Нормами ст. 96.4 Податкового кодексу України визначено, що виникнення у державного або комунального підприємства податкового боргу є підставою для розірвання трудового договору (контракту) з керівником такого підприємства. З довідки МКП «Житлово-комунальне управління»від 13.04.2011 року № 342/2-3 вбачається, що податковий борг підприємства, яке очолював позивач, станом на 05.11.2010 року становив 1 848 144,83 грн., а станом на 22.12.2010 року 2 071 964,88 грн., тобто, збільшився на 223 820,05 грн. Суд вважає необґрунтованими твердження позивача стосовно вжиття ним всіх передбачених чинним законодавством заходів для зменшення заборгованості перед бюджетом, виходячи з наступного. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2010 року № 2а-1052/10/1370 стягнено з МКП «Житлово-комунальне управління»до Державного бюджету податкову заборгованість у розмірі 1 031 407,31 грн. В ході виконавчого провадження постановою від 18.11.2010 року накладено арешт на банківські рахунки МКП «Житлово-комунальне управління». 19.11.2010 року від імені МКП «Житлово-комунальне управління»було направлено лист за підписом позивача на адресу Головного санітарного лікаря, голови Миколаївської міської ради, голови Миколаївської районної державної адміністрації, голові районної ради, міжрайонного прокурора, Управління з питань надзвичайних ситуацій з проханням допомогти в розблокуванні рахунків підприємства. Однак, посадові особи, органи місцевого самоврядування, яким було адресовано лист МКП «Житлово-комунальне управління»від 19.11.2010 року, не наділені повноваженнями щодо вирішення питання, порушеного у вказаному листі. Крім того, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2010 року № 2а-1052/10/1370 було розстрочено виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2010 року № 2а-1052/10/1370 про стягнення податкової заборгованості терміном на один рік, зі сплатою боргу рівними частинами в розмірі 85 950,61 грн., починаючи з грудня 2010 року по грудень 2011 року включно. Після винесення вказаної ухвали по день звільнення жодних дій, спрямованих на погашення податкової заборгованості, позивачем не вчинялося. На підставі подання ДПІ у Миколаївському районі від 22.12.2010 року № 13754/24-024, п.п. «в»п. 5.3. контракту від 02.11.2010 року розпорядженням міського голови від 07.02.2011 року № 14/04-01.К контракт з позивачем було розірвано та звільнено його з займаної посади з 07.02.2011 року. Оскаржуване розпорядження міського голови від 07.02.2011 року № 14/04-01.К надійшло до МКП «Житлово-комунальне управління»07.02.2011 року, що підтверджується відміткою з зазначенням дати надходження та вхідним номером на копії розпорядження, копією журналу реєстрації вхідної кореспонденції МКП «ЖКУ»та письмовими поясненнями спеціаліста МКП «ЖКУ», виконуючої обовязки секретаря, від 11.07.2011 року. Згідно з актом від 08.02.2011 року, складеним комісією в складі посадових осіб Миколаївської міської ради, розпорядження міського голови від 07.02.2011 року № 14/04-01.К «Про розірвання контракту з директором МКП «Житлово-комунальне управління»[PERSON]П.»було доведено до відома позивача о 08:10 год. 08.02.2011 року. Від підпису в ознайомленні з даним розпорядженням [PERSON] відмовився. На підставі розпорядження міського голови від 07.02.2011 року № 14/04-01.К наказом по підприємству від 07.02.2011 року № 32 позивача було звільнено з займаної посади з 07.02.2011 року. У відповідності до акту від 08.02.2011 року, складеного комісією в складі керівника та співробітників МКП «Житлово-комунальне управління», позивач відмовився від підпису про ознайомлення з наказом № 32 від 07.02.2011 року «Про звільнення з роботи». Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність тверджень позивача щодо ненадходження розпорядження міського голови на адресу підприємства, неознайомлення його з наказом про звільнення та невручення копії наказу. Положеннями п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивача було звільнено з займаної посади за наявності умов для його дострокового розірвання, визначених контрактом від 02.11.2010 року, та підстави звільнення позивача відповідають чинному трудовому законодавству України, а тому вимоги про поновлення на посаді та стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають. У відповідності до норм ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи законність звільнення позивача з роботи та відсутність порушення його законних прав, вимоги по відшкодуванню моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed