Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Богданівської сільської ради в якому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] , та визнати за позивачем право власності на зазначене домоволодіння. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив що в 1982 році він домовився з відповідачкою [PERSON] про купівлю-продаж її будинку що розташований по [ADDRESS] . Гроші за будинок позивачем були передані відповідачці, яка взяв гроші, терміново поїхала на Західну Україну до матері пообіцяв, що через декілька днів повернеться та вони разом належним чином оформлять договір. З 1982 року позивач разом зі своєю сімє`ю проживає в буд [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] з того часу до села не поверталася і тому оформити належним чином договір немає можливості, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату, та місце розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації, про причини не явки суд не повідомила. Представник відповідача Богданівської сільської ради в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації. Суд з урахуванням думки позивача, про можливість розгляду справи на підставі наявних доказів у відсутності відповідача, згідно ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS] за набувальною давністю. Пояснив що в присутності свідків домовився з відповідачкою [PERSON] про те, що та продасть йому будинок. Будинок належав їй на підставі договору купівлі-продажу. В присутності свідків він передав гроші за будинок в сумі 800 рублів відповідачці, яка пояснила що їй терміново необхідно виїхати до хворої матері на Західну України. Відповідачка пообіцяла через три дні повернутися та оформити належним чином договір. З 1982 року він разом з сім`єю проживає в будинку, зареєстрований в домовій книзі, утримує будинок сплачуючи всі необхідні платежі. Всі односельці знають що він та його сім`я проживають в будинку і відкрито користуються ним. Ніяких претензій відповідачка до нього не пред`являла. Наданий час він не може приватизувати земельну ділянку не може ні продати ні подарувати свій будинок. Можливості оформити належним чином договір він не має оскільки відповідачка з 1982 року в село не поверталася. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позов підтримала, пояснила суду що дійсно в 1982 році вони домовилися з відповідачкою [PERSON] про продаж будинку [ADDRESS] . В присутності свідків [PERSON] , [PERSON] вони передали відповідачці 800 рублів за будинок. Домовилися що належним чином оформлять договір, коли відповідачка вернеться з Західної України, куди їй було необхідно виїхати до матері. Однак з 1982 року відповідачка так до села і не повернулася. З 1982 року вони проживають в будинку, утримують його. Можливості розпорядитися своїм майно вони не мають оскільки договір належним чином не укладений. Вислухавши позивача, третю особу, свідка [PERSON] , з`ясувавши обставини справи, та перевіривши їх письмовими доказами, суд доходить висновку що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таки підстави. Як встановлено у судовому засіданні в 1982 року між позивачем та відповідачем була усна домовленість про продаж будинку [ADDRESS] . В рахунок купівлі-продажу будинку позивачем були передані гроші відповідачці в сумі 800 рублів. Зазначений будинок належав відповідачці на підставі договору купівлі-продажу будинку від 15 червня 1982 року зареєстрованим у виконкомі Богданівської сільської ради за № 66. (а.с. 6) Згідно довідки сільського голови Богданівської сільської ради № 3260 від 28.10.2010 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , крім нього в будинку зареєстровані його дружина [PERSON] , та син [PERSON] . ( а.с. 8.9) Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] в 1982 році вона була присутньою при передачі грошей між позивачем та відповідачкою [PERSON] . На той момент її прізвище було [PERSON] , ще була свідок [PERSON] , але вона вже померла. Дійсно позивач передав [PERSON] за будинок 800 рублів і домовилися що вона продає, а [PERSON] покупає будинок [ADDRESS] . Але письмово договір не уклали тому що відповідачці терміново потрібно було виїхали до матері. Вона пообіцяла через деякий час повернутися і оформити все належним чином. Однак з того часу до села вона так і не вернулася. З 1982 року родина позивача проживають в цьому будинку. З 1982 року позивач та його родина постійно проживають в зазначеному будинку, доглядають, утримують і ремонтують його, сплачують платежі за користування світлом, землею. І посадові особи Богданівської сільської ради і усі мешканці селі знають, що будинок належить позивачу і ніхто не претендує на будинок Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Пунктом 8 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Встановивши обставини по справі, та положення чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме визнанню права власності позивача на домоволодіння [ADDRESS] , оскільки в судовому засіданні позивачем було підтверджено факт постійного, безперервного проживання у спірному домоволодінні. Даних, які б свідчили протилежне у суду немає. \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved