Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 8 000,00 грн., 2 000,00 грн. моральної шкоди та судових витрат, понесених позивачем при подачі позову до суду, які складаються з державного мита у розмірі 80,00 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. та оголошення про викдик відповідача у розмірі 333,00 грн. В обґрунтування позовних вимог в судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що 26 липня 2010 р. позичив [PERSON] суму у розмірі 8000,00 грн., яку відповідач зобов'язався повернути в строк до 10 серпня 2010 року, без нарахування відсотків, відповідно до договору позики від 26.07.2010 року. В обумовлений у договорі час грошові кошти відповідач не повернув, вимоги про повернення грошей ігнорує, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 26.07.2010 року у розмірі 8000,00 гривень, моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень, та судових витрат, понесених позивачем при подачі позову до суду, які складаються з державного мита у розмірі 80,00 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., оголошення про виклик відповідача в газеті «Слобідський край» у розмірі 333,00 грн.. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Судом було надано об'яву до газети «Слобідський край» про виклик [PERSON] в судове засідання для участі у розгляді справи, але відповідач до суду не з'явився, про причини неявки до судового засідання суд не повідомив. Відповідно до по положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору позики від 26.07.2010 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в розмірі 8000,00 гривень, які зобов'язався повернути у строк до 10.08.2010 року. Відповідач порушив умови договору, не сплативши суму боргу на момент подачі позовної заяви позивачем, тому сума боргу повинна бути стягнена з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ч.І ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Отже, з огляду на вищевказані положення закону, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача боргу за договором позики у розмірі 8000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.І ст. 88 ЦПК України, позивач надав суду докази своїх позовних вимог в стані відшкодування судових витрат, а саме - квитанції про сплату держмита у розмірі 80,00 н., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. та оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 333,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, тому суд задовольняє їх в межах наданих доказів. В частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень, суд вважає за обхідне відмовити, оскільки договором позики відшкодування моральної шкоди не передбачене, крім того, позивач не надав суду жодного доказу, які б підтверджували його позовні вимоги в цій частині. У зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial