Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

[PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тернопільської міської ради, про відібрання малолітньої [PERSON], [INFO], та стягнення 8500 грн. моральної шкоди. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, в їх обгрунтування зазначають, що відповідачі по справі, які є батьками його дружини [PERSON], після відїзду за межі території України забрали дитину до себе для її догляду. Після приїзду до країни і з намірами забрати свою дочку відповідачами чинилися перешкоди як у зустрічах з дитиною, так і щодо передання дитини батькові для подальшого проживання та виховання. Відповідачі у справі та їхній представник позовні вимоги заперечують, посилаючись на те, що позивач разом із дружиною виїхали за межі території України для працевлаштування і дитину передали їм на догляд та виховання. Після приїзду [PERSON] він почав вимагати повернення йому дочки, провокував сварки, знаходячись в квартирі. Станом на теперішній час до дитини приїхала її мати, які і проживають разом з ними, а тому підстав для відібрання дитини від матері немає. Представник третьої особи зазначає, що згідно висновку Органу опіки та піклування вирішено за недоцільне відібрання дитини. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.09.2008р., від якого в них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №092565 від 25.03.2009р. Як встановлено судом та не заперечується самими сторонами, після відїзду [PERSON] та [PERSON] за межі території України їхня дитина [PERSON] проживала у батьків дружини [PERSON] та [PERSON] Тобто, в порядку ст. 160 СК України батьки дитини визначили місце проживання дитини за час їхньої відсутності. Однак, як стверджує позивач, після його приїзду йому чиняться перешкоди у побаченні з дитиною, батьки дружини [PERSON] та [PERSON] не віддають дитину йому як батькові. Згідно ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підстав закону або рішення суду. Висновком Органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 15.06.2011р. №1014 було встановлено, що батьки дитини, залишивши малолітню доньку на виховання бабусі та дідуся перебували на заробітках за межами України. Зі слів батька [PERSON], після його повернення батьки дружини перешкоджали йому бачитись з дитиною, брати участь у її вихованні. В травні 2011 року мати дитини [PERSON] повернулася із-за кордону в Україну на постійне місце проживання до своїх батькові за адресою м. Тернопіль, вул. Київська,10/11. З її слів зясовано, що вона буде проживати зі своєю дочкою у своїх батьків, займатися вихованням [PERSON], піклуватися про неї, дбати про її здоровя. Тому, проживання малолітньої дитини з матірю не суперечить її інтересам. За таких обставин, Орган опіки та піклування вважає, що відібрання малолітньої дитини [PERSON] не доцільне, залишити проживати малолітню дитину разом з матірю за адресою м. Тернопіль, вул. Київська,10/11. За таких обставин, враховуючи повернення матері дитини та її проживання з дитиною, приймаючи до уваги висновки, надані Органом опіки та піклування по цьому питанню, а також те, що матеріалами справи не підтверджено порушення інтересів малолітньої дитини проживанням разом матірю, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині відібрання дитини. Разом з тим, висновком Служби у справах неповнолітніх дітей від 23.03.2011р. №522/24.2 було встановлено гр. [PERSON] дні та години побачення з малолітньою дитиною [PERSON]. Крім цього, не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди як такі, що не підтвердженні належними та допустимими доказами, а також факту понесення такої шкоди в звязку з неправомірними на думку позивача діями відповідачів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодовуються за рахунок відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed