Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідачка перешкоджає йому у побаченні, спілкуванні та вихованні спільної дитини - доньки [PERSON], 2004 р. Добровільно вирішити спір з відповідачкою не вдається. В судове засідання зявились сторони. Позивач свій позов підтримав та просить його задовольнити у повному обсязі зобовязавши відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні його доньки та призначити йому побачення з нею на протязі тижня, а саме кожного вівторка, четверга та п"ятниці з 16:00 години з можливістю залишення дитини на ніч; мати можливість забирати дитину зі школи безперешкодно та бачитися з дитиною під час її відпочинку у батьків колишньої дружини в с. Радянське, Яготинського району, Київської області; призначити перебування з дитиною кожної суботи та неділі щотижня; призначити один місяць для перебування з дитиною під час її літніх канікул. Відповідачка проти побачень позивача з дитиною не заперечувала, однак просила скоротити регламент, запропонований позивачем. Представник третьої особи підтримав висновок щодо доцільності встановлення позивачеві зустрічей з донькою щомісяця: 1 та 3 суботи з 10.00 години до 19.00 години; 2 та 4 тижня з 16.00 години суботи до 19.00 години неділі та 1 місяць влітку для сумісного відпочинку з дитиною. Суд, заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та обєктивно оцінивши обставини в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 24.06.2004 р. (а. с. 8), позивач та відповідачка мають спільну дитину: доньку [PERSON], 03.04.2004 р. 11.03.2008 р. Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва шлюб позивач з відповідачкою було розірвано. Як зазначають сторони та зазначений факт ніким не оспорюється, донька [PERSON] постійно проживає з відповідачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч.1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З огляду на наведене, право позивача на побачення зі своєю дитиною є беззаперечним, проте реалізація такого права не має перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Солом"янської РДА в м. Києві [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання, щомісячно сплачує кошти на утримання доньки, помешкання, в якому він проживає, знаходиться в належному санітарно-гігієнічному стані, придатне для перебування в ньому дитини, батько прагне приймати участь у вихованні дівчинки. Відповідно до ст.. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає правомірним, раціональним та належним наступний порядок спілкування позивача зі своєю донькою: щомісяця: 1 та 3 суботи з 10.00 години до 16.00 години; 2 та 4 неділя з 10.00 години до 19.00 години та 30 календарних днів влітку для сумісного відпочинку з дитиною. На підставі викладеного та

Outcome: partial