Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

25.10.2004 року позивач звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за договорами найму (оренди) . В обґрунтування своїх вимог [PERSON] послалась на те, що він за договорами найму від 13.12.2003 року та 13.04.2004 року передав відповідачам у користування за плату на певний строк земельну ділянку та нежитлові приміщення першого поверху, розташовані за адресою м.Одеса, вул.Строганова, 1. Відповідачі, однак, у обумовлений договорами строк плату за користування спірним майном не здійснили. Позивач також стверджував, що за порушення умов договорів в частині прострочення виплати орендної плати сторони обумовили сплату наймачем щоденної пені у розмірі 4 % від несплаченої суми за кожен день прострочки. З урахуванням пені розмір грошових коштів своєчасно не сплачених відповідачами складає 32.078, 28 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила. Зясувавши обставини, на які сторони послались як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає часткову задоволенню, а його позов до [PERSON] є необгрунтовним з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Розмір плати встановлюється договором найму (ст. 762 ЦК України). Так, 13.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір найму (оренди), за якими позивач як наймодавець передав відповідачеві у користування за плату на строк з 13.04.2004 року по 13.06.2004 року земельну ділянку та нежитлові приміщення першого поверху, розташовані за адресою м.Одеса, вул. Строганова, 1. Договір укладений сторонами у письмовій формі, що відповідає вимогам ст. 793 ЦК України. За пунктами 3.1 та 3.2 договору плата за користування майном складає гривневий еквівалент 1.413 доларів США на місяць по курсу НБУ на день оплати за умови її своєчасного здійснення в строк до 13 числа у виді передплати за послідуючий місяць. Договором сторони обумовили, що у разі несвоєчасної сплати наймачем орендної плати, він зобовязати сплатити її у розмірі 2.120 доларів на місяць і до моменту фактичного звільнення спірного майна (п.3.3). Як вбачається зі змісту цього пункту договору такі умови були узгоджені сторонами на добровільних засадах. [PERSON] за порушення строків оплати за користування спірним майном на виконання пункту 3.4 договору зобовязаний сплатити позивачеві щоденню пеню в розмірі 4% від несплаченої суми за кожен день прострочки. За п. 3.5 договору відповідач у разі неможливості передачі орендної плати готівкою мав право перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок позивача. У такому разі зобов'язання по сплаті орендної плати вважається добросовісно виконаним. За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення умов договору [PERSON] в добровільному порядку орендну плату за період 13.04.2004 року по день фактичного звільнення майна - 19.10.2004 року не сплатив. Розмір заборгованості по орендній платі за договором становить 23.402,28 доларів США, що підтверджується наданим позивачем розрахунком та складається з орендної плати та пені у розмірі 4% від несплаченої суми за кожен день прострочки, якою відповідно до ст. 546 ЦК може забезпечуватись виконання зобов'язання, та яка встановлена спірним договором. При таких обставинах 23.402,28 доларів США, які відповідач не сплатив відповідно до умов укладеного договору та, які на час ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ складають 186.539 грн. 57 коп. підлягають стягненню на користь [PERSON] За неможливість виконання грошового зобовязання, боржник від відповідальності не звільняється (ч.1 ст. 625 ЦК України). Суд не погоджується з доводами [PERSON] про те, що [PERSON] на час укладення договору не мав права передання майна у найом, оскільки : Згідно ст. 761 ЦК України право передання майна у найом має власник речі або особа, якій належать майнові права. Як вбачається з матеріалів справи 27.12.2004 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси визнані дійсними, укладені 8.10.2003 року між [PERSON], [PERSON] і [PERSON] угода купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0463 га та угода купівлі-продаж, розташованих на земельній ділянці нежилих приміщень першого поверху, які складаються з трьох основних приміщень площею 48, 6 кв.м., коридору, туалету підсобного приміщення, розташовані в м. Одесі вул. Строганова, 1. Цим же рішенням за [PERSON] визнано право власності на спірну земельну ділянку та нежитлові приміщення, [PERSON] та [PERSON] зобовязані не перешкоджати [PERSON] у користуванні спірним майном. Рішення суду набрало законної сили 29.03.2004 року та відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Безпідставними є і твердження [PERSON] про те, що він спірного договору із [PERSON] не укладав, його не підписував, оскільки вони спростовуються змістом самого договору, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, ніким не оспорюється, що визнавалось [PERSON], який відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, як сторона у справі, за наявності таких обставин, зобовязаний був до початку розгляду справи по суті повідомити суд про всі відомі йому рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі йому незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Знаходження в провадженні суду заяви відповідачів про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами не є підставою для відмови у позові, як і для зупинення провадження у даній справі, що встановлено ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.03.2011 року. Задовольняючи в цій частині позов [PERSON] суд враховує, що за ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В процесі розгляду справи судом сторонами були розяснені їх процесуальні права та обовязки, зокрема і обовязок визначений ст. 60 ЦПК України. Однак, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень [PERSON] відповідно до ст. 60 ЦПК України не надано, а розмір заборгованості по орендній платі ним не спростований. Поряд з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] по договору найму (оренди), укладеному 13.12.2003 року, за змістом якого позивач як наймодавець передав відповідачам у користування за плату (900 доларів США на місяць) на строк спірне майно на аналогічних із вищевказаним договором умовах, суд виходить з наступного: З тексту спірного договору вбачається, що він укладений сторонами на строк з 13.12.2003 року по 13.04.2003 року, що є теоретично неможливим у часі, а розмір заборгованості за розрахунком, наданим позивачем - по період до 13.04.2004 року не може бути прийнятий на увагу суду, за умови відсутності доказів на підтвердження фактичного звільнення спірного обєкту відповідачами саме 13.04.2004 року, по яке за п. 4.3 спірного договору могла бути здійснена орендна плата. Враховуючи викладене, суд вважає, що в цій частині позов не доведений [PERSON]

Outcome: partial