Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій посилається на те, що 25 березня 2011 року Бориспільським районним судом винесено постанову, якою кримінальну справу про обвинувачення виконавчого директора ТОВ «Агенство безпеки «Партнер» [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.271 КК України закрито на підставі ст.. 1 п. «в», «є» ст..6 Закону України «Про амністію від 12.12.2008 року №660-УІ. Досудовим слідством по справі встановлено, що [PERSON], обіймаючи посаду виконавчого директора ТОВ «Агенство безпеки «Партнер», порушив вимоги законодавчих та інших нормативно - правових актів про охорону праці, що спричинило тяжкі наслідки. [PERSON] обіймав посаду, пов»язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарчих функцій, тому в силу примітки 1 до ст..364 КК України був службовою особою. Внаслідок допущених [PERSON] порушень 13 жовтня 2008 року батько позивачки [PERSON], на той момент охоронець ТОВ «Агенство безпеки «Партнер», під час виконання своїх службових обов»язків внаслідок падіння з висоти отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми із забійними ранами тьмяної та потилочної областей зліва та лівої вушної раковини, забою головного мозку, внутрішньо мозкових крововиливів правої тьмяної та скроневої ділянок, закритої спино - мозкової травми із компресійним переломом тіл грудних хребців, закритої травми грудної клітки із множинними переломами ребер зліва, забою легенів, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи №1469 від 27.10.2009 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент спричинення. По вищевказаній кримінальній справі позивачка визнана потерпілою. Отримані її батьком тілесні ушкодження потягли за собою тривале лікування і оскільки внаслідок отриманих ушкоджень її батько був прикутий до ліжка, і весь тягар його лікування, догляду за ним ліг на позивачку, яка мала матеріальні та моральні збитки. Тому вона просить стягнути з відповідача, як такого що несе відповідальність за свого працівника, на її користь матеріальну шкоду в сумі 6926 гривень 97 коп., та моральну шкоду в сумі 1000000 гривень. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги і суду пояснили, що матеріальна шкода складається з препаратів, якими лікували батька позивачки та препарати і медикаменти, яки вони купляли для проведення операцій та для лікування як у лікарні так і вдома, копії товарних чеків та касові чеки вони додають до матеріалів справи, оригінали яких зберігаються у кримінальній справі. Моральна шкода у позивачки полягає в тому, що з моменту отримання батьком ушкоджень , яке сталося 22 жовтня 2008 року і до дня його смерті 11 жовтня 2009 року вона змушена була доглядати батька, оплачувати його лікування, операції, догляд, коли як на її руках є дитина - інвалід дитинства, яка також потребує догляду. ЇЇ батько перебував на лікуванні в багатьох лікарнях: Київській обласній лікарні, Вишгородській районній лікарні, Димерській селищній лікарні та Згурівській ній лікарні між якими його треба було перевозити, забезпечувати в дорозі нагляд медичних працівників та медичне обладнання, яке хворі повинні купувати самі. Крім того протягом року вона страждала від того, що її здоровий працездатний батько враз перетворився на людину, про яку лікарі говорили, що він не зможе встати з ліжка, бо отримані травми несумісні з повноцінним життя і він весь час буде прикутий до ліжка. Вона страждала і від моральних навантажень тому що на її очах батько немічний, якому не можуть вже допомогти лікарі, що він повільно помирає і вона нічого не може вдіяти. Від цих страждань в неї виявили передінсультний стан, боліло серце, голова, а тому вони просять стягнути моральну та матеріальну шкоду з відповідача в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що їх працівник [PERSON] невинний, його вина не доведена, оскільки він не був засуджений, а був звільнений від кримінальної відповідальності за амністією, а сама кримінальна справа закрита. Оскільки вина їх працівника не доведена, то вважає, що батько позивачки сам винен у тому, що сталося, бо це був нещасний випадок, бо [PERSON], міг впасти з висоти внаслідок стану здоров»я, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному об»ємі. Вислухавши пояснення позивача, його представника, пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона провинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. З постанови Бориспільського районного суду Київської області від 25 березня 2011 року вбачається, що [PERSON] обвинувачувався у вчиненні тяжкого злочину з необережності, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, тобто в цій частині відповідно до ст, 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року №660- ІУ, яка передбачає звільнення від покарання осіб за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими і є суб»єктом до якого може бути застосована амністія. / а.с. 117-119/. Постановою старшого слідчого Бориспільської міжрайонної прокуратури від 21 жовтня 2009 позивачка була визнана потерпілою по кримінальній справи про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.271 КК України./а.с. 114-116/. Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України - вирок у кримінальній справи, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цівільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, або постанову суду, з питань,чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постанова Бориспільського районного суду Київської області від 25 березня 2011 року про звільнення [PERSON] по амністії останнім не оскаржувалася, він дав згоду на закриття справи за амністією, і не добивався виправдовувального вироку. Таким чином, у вищевказаній постанові суду зазначено, що [PERSON], порушив вимоги ст.18 Закону України «Про охорону праці» п.1.3 «Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті», п.п. 3.1. 3.17. 4.1 Типового положення «Про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці», не організував спеціального навчання і перевірку знань з питань охорони праці, допустив охоронця ТОВ [PERSON], до виконання робіт на висоті, а також порушив вимоги ст.. 8 Закону України «Про охорону праці» п.п. 1.5., 2.1 «правил охорони праці під час виконання робіт на висоті», не забезпечив охоронця ТОВ [PERSON] засобами індивідуального захисту від можливого падіння при виконанні робіт на висоті,також порушив п.2.3. «Положення про розробку інструкцій» не забезпечив розробку інструкції охоронці [PERSON] у відповідності до послідовності технологічного процесу та з урахуванням умов, в яких виконувалися вказані роботи на висоті. / а.с. 118/. Відповідно до ст.1172 ЦК України - юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових / службових/ обов»язків. Як встановлено досудовим слідством по кримінальній справи про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.271 КК України та Постановою Бориспільського районного суду Київської області від 25 березня 2011 року - [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем, тому що наказом №36/1 від 30.05.2005 року його було призначено на посаду виконавчого директора ТОВ «Агенство безпеки «Партнер» і на момент заподіяння тілесних ушкоджень батьку позивачки він був працівником відповідача, а тому відшкодування матеріальної та моральної шкоди повинен нести відповідач по справі.. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачка є рідна донька [PERSON], яка була визнана потерпілою по кримінальній справі і має право на відшкодування матеріальних збитків, понесених нею внаслідок злочину вчиненого працівником відповідача. Так, отримані її батьком тілесні ушкодження потягли за собою тривале лікування у кількох лікарнях: в Київській обласній лікарні, Вишгородській районній лікарні, Димерській селищній лікарні та Згурівській районній лікарні між якими його треба було перевозити, забезпечувати в дорозі нагляд медичних працівників та медичне обладнання, яке хворі або їх родичі повинні купувати самі. ЇЇ батько був прикутий до ліжка і потребував стороннього догляду за ним, а позивачка здійснювала цей догляд, що підтверджується довідками виданими Новоолександрівською сільською радою Згурівського району Київської області від 15.10.2009 року / а.с. 106-107/. Крім того, після отриманих тілесних ушкоджень батько позивачки став інвалідом першої групи з 26.02.2009 року, що підтверджується копією довідки МСЕК №325638, виданої 26.02.2009 року та з 1 жовтня 2009 року, що підтверджується довідкою МСЕК №326399 виданої 01.10.2009 року Яготинським міжрайонним МСЕК, де вказано, що він потребує постійного стороннього догляду, спеціального медичного догляду та побутового обслуговування. / а.с. 10,15/. Батьку позивачки було проведено операцію у Обласній клінічній Лікарні по видаленню мозкової гематоми в правій темьяній області, що підтверджується випискою із історії хвороби №104911, де вказано, які ліки застосовувалися, а позивачкою прикладені товарні та касові чеки на придбання цих ліків. Також позивачка лікувала батька у Вишгородській районній лікарні з 07.11.2008 року, що підтверджується випискою епікризом із медичної картки хворого № 5218/3137 же вкінці вказано, які припарати застосовувалися при лікуванні, а позивачкою додані товарні та касові чеки про придбання ліків, /а.с.14/. Крім того позивачкою були придбані товари для проведення операцій та обслуговування хворого , а саме: бинти, лейкопластирі, марля, спирт, перекись водню, памперси для дорослої людини, одноразові шприці, печатки, вата, катетори, системи для капельниць, гігієнічні одноразові пельонки, салфетки стерильні, лезо скальпеля стерильне, мочеприйомник, а також обезболюючи препарати такі, «Кетанов» і т.д., що підтверджується товарними та касовими чеками за період листопад - грудень 2008 року. Копії / а.с. 16 103/, оригінали знаходяться в матеріалах кримінальної справи. Таким чином суд вважає, що позивачкою доведено розмір матеріальної шкоди завданої їй працівником відповідача, а тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягну матеріальну шкоду в сумі 6926 гривень 97 коп. На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила, за наявності її вини. Вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди суд виходить з того, що позивачці була завдана моральна шкода, в тому, що вона переносила моральні страждання при догляді за батьком, вона страждала від того, що її здоровий працездатний батько враз перетворився на людину, про яку лікарі говорили, що він не зможе встати з ліжка, бо отримані травми несумісні з повноцінним життя і він весь час буде прикутий до ліжка. Вона страждала і від моральних навантажень тому що на її очах батько немічний, якому не можуть вже допомогти лікарі, що він повільно помирає і вона нічого не може вдіяти, що він став інвалідом першої групи, на її плечі впали клопоти по догляду за батьком, коли в неї хватало клопоту із її дитиною - інвалідом, яку також треба доглядати, своєчасно вирішувати питання життєвого характеру. Спричинені тілесні ушкодження батьку потерпілої, довготривале перебування його в лежачому стані, ослаблений імунітет інваліда спричинило захворювання запалення легенів і наслідок всього цього смерть. Позивачка поховала батька за власний кошт, та морально дуже важко перенесла похорони. Однак позивачка не довела суду, не надала доказів того, що для неї ці події мали тяжких наслідків для здоров»я, а тому суд вважає, що дана вимога до стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню і вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачки моральну шкоду в сумі 300000 гривень. Враховуючи викладене, на підставі ст.1166,1167,1166,1172 ЦК України, та

Outcome: partial