Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому посилаються на те, що 03 січня 2010 року померла їх бабуся [PERSON], якій при житті належала ? частка житлового будинку за адресою: м. Генічеськ, вул. Івана Франка, 46/7. Спадкоємцями першої черги за законом були відповідач та їх батько [PERSON]. Вважають, що батько фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступив в оперативне управління спадковим майном - доглядав за будинком, почав після смерті бабусі у ньому проживати, користувався гаражем та іншими господарськими спорудами. 02 травня 2010 року помер їх батько [PERSON]. Після смерті батька вони фактично прийняти спадщину, подали заяви до нотаріальної контори. Оформити своєчасно спадкові права та отримати свідоцтва про право на спадщину за законом вони не змогли, в зв'язку зі зникненням правовстановлюючих документів на ім'я батька (отримували дублікати рішень суду та інших документів). Тільки 10.11.2010 року вони змогли отримати свідоцтва про право на спадщину. Також у листопаді 2010 року вони вирішили належним чином оформити спадкові права після батька на майно, що залишилось йому у спадок після смерті [PERSON], але при зверненні до нотаріальної контори ним було відмовлено, оскільки відповідач 20.08.2010 року в Генічеській державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] та став власником житлового будинку у м. Генічеськ по вул. Івана Франко, 46/7 Генічеського району Херсонської області, розташованого на земельній ділянці площею 544 кв. м. Просять суд: - встановити факт, що [PERSON], який помер 02.05.2010 року фактично прийняв спадщину після [PERSON], яка померла 03.01.2010 р.; визнати за [PERSON] та [PERSON] право на спадкування за законом в порядку спадкової трансмісії після смерті [PERSON] спадщини, яка відкрилася і не прийнята ним після смерті його матері [PERSON]; - визначити [PERSON] та [PERSON], додатковий трьохмісячний строк для подання заяви до Генічеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] і була фактично прийнята [PERSON]; - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Генічеською державною нотаріальною конторою 20.08.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-772 за спадковою справою №1-772 на ім'я [PERSON] на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями , який знаходиться у м.Генічеськ по вул. Івана Франко, 46/7 Генічеського району Херсонської області, розташованого на земельній ділянці площею 544 кв.м.; - внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Генічеською державною нотаріальною конторою 20.08.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-772 за спадковою справою №1-772 на ім'я [PERSON] на ? частку житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями , який знаходиться у м.Генічеськ по вул.. Івана Франко, 46/7 Генічеського району Херсонської області, розташованого на земельній ділянці площею 544 кв.м., визнавши [PERSON] спадкоємцем 1/4 частки спадкового майна [PERSON], яка померла 03.01.2010 р. у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який знаходиться у м.Генічеськ по вул. Івана Франко, 46/7 Генічеського району Херсонської області, розташованого на земельній ділянці площею 544 кв.м., визнавши [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями майна [PERSON] у вигляді 1/8 частини за кожним, житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями , який знаходиться у м.Генічеськ по вул. Івана Франко, 46/7 Генічеського району Херсонської області, розташованого на земельній ділянці площею 544 кв.м. В судовому засіданні позивачі, представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, пояснили, що [PERSON] усно відмовлявся від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], не заперечував, щоб він прийняв всю спадщину. Зазначили, що [PERSON] в будинку матері після її смерті не проживав, що підтверджується медичною карткою хворого [PERSON], в якій зазначені інші адреси його проживання. Тому вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Свідки [PERSON], [PERSON], які є ріднею позивачів зі сторони їх матері, суду пояснили, що [PERSON] разом з [PERSON] доглядали [PERSON] до її смерті. Свідки [PERSON], [PERSON], які є ріднею сторін, суду підтвердили, що [PERSON] усно відмовлявся від прийняття спадщини. Також пояснили, що [PERSON] проживав у своєму будинку. Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2005 року ВСВ №724375, виданого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори [PERSON] за спадковою справою №693/04 та зареєстрованого в реєстрі за №2-1189, належала ? частка житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями за адресою: м. Генічеськ, вул. Івана Франка, 46/7 (а.с. 13-14). 03 січня 2010 року [PERSON] померла, що не заперечується сторонами, а тому звільняється від доказування. Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчувався 03 липня 2010 року. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 02 травня 2010 року (а.с. 15), тобто до закінчення строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Статтею 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з інформації, наданої Генічеською державною нотаріальною конторою (а.с. 32), таку заяву [PERSON] нотаріусу не подавав. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо відмови [PERSON] від спадщини суд, відповідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, вважає недопустимими доказами, оскільки, виходячи зі змісту ст. 1273 ЦК України, факт відмови від спадщини може бути доказано лише відповідною заявою. Згідно ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини позивачами не доказувався, показання свідків [PERSON], [PERSON], що [PERSON] доглядав [PERSON] до її смерті не стосуються предмету позову, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, є неналежними доказами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину як такий, що проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Та позов в цій частині задоволенню не підлягає. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] помер після відкриття спадщини після смерті [PERSON] і не встиг її прийняти, а тому право на прийняття належної йому частки спадщини в порядку спадкової трансмісії переходить до його спадкоємців [PERSON] та [PERSON] Позивачами було пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], встановлений ст. 1270 ЦК України. Причиною такого пропуску стало те, що вони є юридично необізнаними та їм було невідомо про їх право на прийняття спадщини після смерті бабусі. Враховуючи наведене, суд вважає причини пропуску позивачами строку для прийняття спадщини поважними. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Також судом встановлено, що видачею [PERSON] вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом порушено право позивачів на спадщину, а тому його слід визнати недійсним. Абзацем 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкуваннярозяснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Оскільки у позивачів наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, то, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкуванняїх вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Та в задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

Outcome: partial