Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь 6 500,00 грн., судові витрати та 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 12 березня 2010 року між нею, яка діяла крім того і в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 4 цього договору продаж частини вищезазначеної квартири вчинено на суму 81 000,00 грн., з яких 72 900,00 грн. відповідач сплатила під час підписання договору, а решту суми - 8 100,00 грн. повинна сплатити як остаточний розрахунок у строк до 19-00 год. 12 серпня 2010 року. Згідно п. 1 договору про внесення змін та доповнень до основного договору відповідач зобов»язаний сплатити їм 8 100,00 грн. як остаточний повний розрахунок за продані частини квартири у строк до 19-00 год. 01 лютого 2011 року. Відповідно до вимог п. 9 основного договору, вона та [PERSON] повинні звільнити частину квартири за вищевказаною адресою до 26 березня 2010 року. На виконання умов договору від 12.03.2010 р. вони звільнили частину квартири, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Незважаючи на те, що вони зі свого боку повністю виконали умови договору, відповідач умов договору в частині здійснення повного розрахунку за продані частини квартири не виконав, після неодноразового нагадування з її боку про необхідність виконання умов договору, з 8 100,00 грн. відповідачем сплачено їй всього 200,00 доларів СІНА (що на день сплати цієї суми за офіційним курсом НБУ складало 1 600,00 грн.). Оскільки на її законні вимоги про необхідність повернення решти коштів за договором відповідач не реагує, у неї виникли підстави вважати, що відповідач намагається уникнути обов»язків щодо повного виконання умов договору в частині виплати їй решти суми, яка складає 6 500,00 грн. Крім цього просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5 000,00 грн., а також просить стягнути з відповідача по справі судовий збір у розмірі 575 гривень 00 копійки та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним. Відповідач в судове засідання не зявилася, причину неявки не повідомила, хоча була повідомлена належним чином про день та час слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення, що знаходиться в матеріалах справи. Заяв з проханням перенести розгляд справи або слухати справу у її відсутність суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. З ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що 12 березня 2010 року між [PERSON], яка діяла і в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. (а.с.5) Відповідно до п. 4 цього договору продаж частини вищезазначеної квартири вчинено на суму 81 000,00 грн., з яких 72 900,00 грн. покупець сплатила продавцю під час підписання договору, а решту суми - 8 100,00 грн. покупець повинна сплатити як остаточний розрахунок у строк до 19-00 год. 12 серпня 2010 року. Згідно п. 1 договору про внесення змін та доповнень до основного договору від 07.08.2010 р., покупець зобов»язаний сплатити продавцю 8 100,00 грн. як остаточний повний розрахунок за продані частини квартири у строк до 19-00 год. 01 лютого 2011 року.(а.с.б) Відповідно до вимог п. 9 основного договору, [PERSON] та [PERSON] повинні звільнити частину квартири за вищевказаною адресою до 26 березня 2010 року. На виконання умов договору від 12.03.2010 р. позивачі звільнили частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач умов договору в частині здійснення повного розрахунку за продану частину квартири не виконав, після неодноразового нагадування з боку позивача про необхідність виконання умов договору, з 8 100,00 грн. відповідачем сплачено позивачу всього 200,00 доларів СІЛА (що на день сплати цієї суми за офіційним курсом НБУ складало 1 600,00 грн.), тому сума боргу за даним договором складає 6 500,00 грн. Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідач умов договору в частині здійснення повного розрахунку за продані частини квартири не виконав, після неодноразового нагадування з боку позивача про необхідність виконання умов договору, з 8 100,00 грн. відповідачем сплачено позивачу всього 200,00 доларів США (що на день сплати цієї суми за офіційним курсом НБУ складало 1 600,00 грн.), чим порушила взяті на себе зобовязання, тому сума боргу за даним договором складає 6 500,00 грн. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно вимог ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, в підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання. В статті 60 ЦПК України викладено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що факт невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань згідно договору купівлі-продажу від 12.03.2010 року позивачем доведено, тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] суми боргу в розмірі 6 500 гривні 00 копійки. Крім цього, як зазначила позивач в судовому засіданні, неправомірними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка виражена в погіршенні її психологічного стану, що стало наслідком відмови відповідача відшкодувати борг в добровільному порядку, постійним нервовим станом, вона змушена була дзвонити відповідачеві вимагати повернення боргу. З її вини позивач змушена звертатися до суду з проханням стягнути з винної особи кошти, завдані їй в результаті неправомірної відмови відповідача. На неодноразові звернення позивача до відповідача по справі компенсувати витрати -остання не реагувала. Позивач не мала змоги використати кошти на утримання неповнолітньої дитини, яка цього потребувала. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Цією ж статтею визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї та близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інших спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. Глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого на позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що факт спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу доведено, тому приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в цій частині, та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] суму в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 гривні 00 копійки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 575,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: partial