overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

19.09.2011 року представник ПАТ «Приватбанк» [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 6019,48 грн. за кредитним договором № б/н від 06.01.2007 року; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 60 грн. 19 коп., витрати на інфрмаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., мотивуючи тим, що відповідачка ([PERSON]М.) зобовязання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконала. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представник ПАТ «Приватбенк» [PERSON] надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.01.2007 року, укладеним між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON], відповідачка станом на 01.08.2011 року має заборгованість перед позивачем в сумі 6019,48 грн., яка складається з наступних сум : 1500 грн. заборгованість за кредитом; 3756,65 грн. заборгованість за відсотками; 762,83 грн. заборгованість по судовим штрафам. Вказана заборгованість, на підставі ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, понесені позивачем та підтверджені письмовими доказами в сумі 180 гривень 19 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Зважаючи на складнiсть у викладаннi повного рiшення суду, пов`язаного з потребою у обгpунтуваннi доводiв cторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхiдне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін , на що може бути витрачений значний час , суд вважає на необхідним проголосити вступну та резолютивну частини .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи це тим, що 11.01.2009 року померла її бабця [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина, яку вона заповідала заявниці, але у державному акті на право власності прізвище «Снігурева» записане як «Снігурова» і тому [PERSON] не може отримати спадок. Просила встановити факт належності померлій 11.01.2009 року [PERSON] вій [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.05.2008 року, виданого на імя [PERSON] та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності постійного користування землею, договорів оренди землі за №010822000031 серія ЯБ №735066. Заявниця в судове засідання не зявилась, надала заяву де просила справу слухати у її відсутність. Зацікавлена особа в судове засідання не зявилась, надала заяву де просила справу слухати у її відсутність, проти заяви не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11.01.2009 року померла [PERSON], це підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №113014 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області 20.01.2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 3,71 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, розташовану на території Радомишльської міської ради Житомирської області, що належала їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0158212, виданого 20.12.1996 року на підставі Рішення Радомишльської районної державної адміністрації Житомирської області від 20.12.14996 року за №383. Пізніше на підставі вищевказаного Сертифікату був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №735066 від 16.05.2008 року. Вказаний державний акт був виданий на імя [PERSON]. Заявниця в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори, де їй було відмовлено, оскільки прізвище заповідача не співпадає з прізвищем власника державного акту. Названі вище обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ТП №113014 від 20.01.2009 року, заповітом від 17.04.2007 року, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.04.2007 року, копією державного акту серії ЯБ №735066 від 16.05.2008 року та іншими доказами по справі. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягувати із відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 30% заробітку відповідача щомісячно до повноліття дитини. В заяві вказала що перебуває в шлюбі з відповідачем, в якому в них 06 квітня 1996 народився син [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивачка сама утримує дитину, підсобного господарства не має, тому потребує допомоги по утриманню неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав проти їх задоволення не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін дослідивши представлені докази, вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, доведені повністю, а тому їх слід задоволити. Як вказує в своєму позові [PERSON], син знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Іллінецької міської ради № 2335 від 05.08.2011 року (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.3) його батьком записаний відповідач [PERSON], а тому він відповідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, в тому числі шляхом сплати аліментів. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач має постійне місце роботи де отримує дохід, на утриманні інших осіб не має, та не має боргових зобовязань чи стягнень за виконавчими документами, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, який просить позивачка. Згідно ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід також стягнути судовий збір та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи та стягнути на користь позивачки 160 грн. на повернення витрат за надання юридичної допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. У позовній заяві позивач посилається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 15.07.2003 р. по 19.08.2010 р. Від даного шлюбу вони мають 2 неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого обовязку щодо виховання та утримання дітей, хоча його стан здоровя та матеріальне становище дозволяють йому надавати допомогу його дітям. Договору про сплату аліментів вони не укладали. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в ході попереднього судового засідання. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, одним із способів виконання батьками обовязку утримувати дитину є стягнення коштів за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], незважаючи на те, що його матеріальне становище та стан здоровя дозволяє йому надавати матеріальну допомогу його дітям. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 15 липня 2011 року звернувся в суд до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2006 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у нього другий. Подружнє життя у них не склалося. Унаслідок втрати почуття поваги та любові один до одного, через неприязні стосунки та сварки, вони вже два роки як припинили шлюбні відносини та з того часу проживають окремо за різними адресами, не ведуть спільного господарства. Оскільки вони зовсім різні люди, мають різні погляди на життя та релігійні віросповідування, вважає, що сімейні відносини між ними поновити не можливо, їх сім'я розпалася остаточно, а тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Місце проживання дитини просив визначити з відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу без його участі, наполягав на позовних вимогах та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] на виклик у судове засідання не з'явилася, хоч була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, своїх заперечень та будь-яких пояснень до суду не надала. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 жовтня 2006 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим. Унаслідок втрати почуття поваги та любові один до одного, через неприязні стосунки та сварки, вони вже два роки як припинили шлюбні відносини та з того часу проживають окремо за різними адресами, не ведуть спільного господарства. Бажання та наміру відновити сімейні стосунки у сторін відсутні. Позивач просив суд не призначати їм строк для примирення, так як збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки вже приблизно півтора року він проживає у фактичному шлюбі з [PERSON], яка є вагітною і він має намір з нею зареєструвати шлюб. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог сторони не дотрималися, що призвело до руйнування сімї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини за домовленістю сторін визначає з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

До суду з заявою звернувся лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні № 1 [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], який 04 жовтня 2011 року за направленням лікаря- психіатра з наявністю важкого психічного розладу був поміщений до психіатричної лікарні. В судовому засіданні лікар-психіатр Житомирської психіатричної лікарні № 1 [PERSON] підтримав заявлені вимоги та пояснив суду, що 04 жовтня 2011 року о 09 годині 20 хвилин хворий був доставлений до Житомирської обласної психіатричної лікарні, де перебуває на даний час. Хворий перебуває в такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування в психіатричному закладі. З цих підстав хворий не може бути доставлений у судове засідання для участі в судовому розгляді справи. Розгляд справи проводився без участі законного представника хворого, так як до суду надійшла письмова заява його брата [PERSON], в якій він просить суд проводити розгляд справи за його відсутності. Вислухавши думку учасників судового розгляду, зокрема, лікаря- психіатра, який просить задовольнити його заяву, думку прокурора, який вважає, що є всі підстави для задоволення судом заяви лікаря- психіатра, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 [PERSON] підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 05 жовтня 2011 року за № 4458, за яким [PERSON] на даний час знаходиться в стані безпорадності і неможливості самостійно задовольняти основні життєві потреби, внаслідок вираженого інтелектуального зниження і розладів поведінки, тому потребує примусової госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару. Згідно ст.14,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб 06.08.2005 року у відділі РАЦС Городоцького районного управління юстиції Львівської області. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу покликаючись на те, що подружнє життя з відповідачем не склалось так як у них різні характери та різні погляди на життя. Відсутність взаєморозуміння, байдужість один до одного привели до того, що втратили почуття та любові один до одного. Не ведуть спільного господарства. Відповідач не цікавиться сім»єю, матеріально не підтримує, зловживає спиртними напоями, що призводить до постійних скандалів. Просить позов задовольнити та розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, уточнивши, що після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Борис». Просить шлюб розірвати, так як примирення неможливе. Оскільки відповідач у судове засідання не з»явився, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, жодних заперечень на позов до суду не подав, а тому суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, вважає, що справу слід слухати у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, оскільки відповідач та позивач виявилися людьми з різними характерами та поглядами на сімейне життя. На даний час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Як вбачається з свідоцтва про одруження виданого 06.08.2005 року відділом РАЦС Городоцького районного управління Юстиції Львівської області [PERSON] після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище Борис. В шлюбі народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з матір»ю. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та „ збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. Від шлюбу народились сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу покликаючись на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, основна причина те, що відповідач систематично словесно доводить позивача до істерики, чим здійснює постійні сварки, що виникають на грунті неповаги, відсутність взаєморозуміння та байдужість призвели до того, що вони втратили почуття любові однин до одного. Просить позов задовольнити та розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить шлюб розірвати, так як примирення неможливе. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, оскільки відповідач та позивач виявилися людьми з різними характерами та поглядами на сімейне життя. На даний час сторони не підтримують подружніх відносин та не ведень спільного господарства. Як вбачається з свідоцтва про одруження виданого 07.08.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції [PERSON] присвоєно прізвище Карпа яке просить їй залишити. Від шлюбу народились сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю - [PERSON]. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивач в серпні 2011 року звернулася до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2010 року [PERSON] померла. За життя, вона спадкувала свою двохкімнатну квартиру [PERSON]. Крім того інших осіб, які мають право на спадок немає. В шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася з поважної причини, а саме. Її малолітній син, [PERSON], який знаходиться на її утриманні, хворіє на вроджений порок серця, що підтверджується висновками спеціалістів обласної клінічної дитячої лікарні. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідача у судове засідання не зявився, надавши суду письмову, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 2010 року померла [PERSON] Померла залишила заповіт, в якому спадкувала свою двокімнатну квартиру [PERSON]. Інших спадкоємців за законом або за заповітом у померлої не має. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає пропуск строку для прийняття спадщини поважним, позовні вимоги повністю доведеними, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про призначення її опікуном над донькою [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що донька є недієздатною в силу стійкого психічного захворювання, в даний час вона перебуває на повному державному утриманні в Білоцерківському психоневрологічному інтернаті, потребує опіки. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги підтримала. Представник Білоцерківського психоневрологічного інтернату [PERSON] також просив призначити заявника [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON] Орган опіки та піклування направив до суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність представника, заяву [PERSON] підтримав. Суд, вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява обгрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], 23.01.1967 р., страждає на стійке психічне захворювання , в зв»язку з чим перебуває на повному державному утриманні у Білоцерківському психоневрологічному інтернаті, є інвалідом 2 групи внаслідок загального захворювання, що підтверджено довідкою МСЕК № 146652 від 28.05.1996 р. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12.12.2006 р. [PERSON] було визнано недієздатною та встановлено над нею опіку, Згідно ст.58 ЦК України над фізичними особами, які визнані недієздатними, встановлюється опіка. Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіку та піклування. Таким чином, суд вважає за можливе призначити опікуном над недієздатною [PERSON] заявника [PERSON], підстав, що виключають її опікунство , передбачених ст.64 ЦК України, не вбачається. На підставі ст.ст.58,60, 63, 64 ЦК України,

Outcome: approved