Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

Майор - [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення витрат, які вона понесла у зв'язку з неналежним виконанням обов'язку, а також моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказала, що відповідачка [PERSON] відкрила в м. бердянську курси по наданню освітніх послуг з навчання "нарощування нігтів (акрил, гель)". З метою освоїти нову професію вона, позивачка, уклала з [PERSON] усну угоду на навчання і сплатила 1500 грн. Строк навчання був встановлений у 2 місяця. Відповідачка проводила навчання не регулярно, на низькому професійному рівні, після закінчення строку навчання не видала сертифікату. У зв'язку з цим вона не змогла влаштуватись на роботу як спеціаліст, і запропонувала відповідачці повернути сплачені за навчання кошти, але та відмовилась. Просить стягнути з [PERSON] вартість навчання 1500 грн. і моральну шкоду 300 грн. В судовому засіданні підтримала свої вимоги і пояснила, що в місцевій газеті "Ринг -експрес" вона знайшла об'яву про те, що [PERSON] здійснює навчання з професії манікюр і педикюр, домовилась про умови навчання і заплатила 1500 грн. за 2 місяця навчання. Проте [PERSON] недбало поставилась до свого зобов'язання, належним чином не навчала, не приходила на заняття, іноді навчання проводили її учениці, і в результаті після закінчення строку вона звернулась до перукарні з проханням працевлаштування, її навики перевірили і відмовили, оскільки в неї бракувало досвіду. Вважає, що відповідачка неналежним чином її навчила, не видала сертифікату, тому просить стягнути з неї вартість навчання і моральну шкоду. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] з представником за довіреністю [PERSON] позов не визнала і пояснила, що дійсно, вона дала об'яву в газету і набрала групу дівчат для навчання професії манікюрниці. Вона надала їм повний курс навчання, сертифікату, дійсно, не видала, але навчання проводила якісно і навчила всьому тому, що знає сама, надавала свої матеріали і обладнання, як і обіцяла. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог Майор - [PERSON], виходячи з наступного. Як встановлено судом, у вересні 2010 року Майор - [PERSON] уклала з [PERSON] усний договір, згідно якому остання навчала позивачку манікюрній справі з наданням свого обладнання і матеріалів. Вартість навчання коштувала 1500 грн., строк визначений у 2 місяця. По закінченню навчання Майор - [PERSON] намагалась працевлаштуватись за професією манікюрниці, проте їй в цьому було відмовлено за відсутністю досвіду. Посилаючись на порушення договору про надання послуг, передбаченого ст. 901 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] вартість навчання і моральну шкоду. Проте суд вважає, що в даному випадку повинен бути застосований Закон України "Про захист прав споживачів", який в п. 1 визначає, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Пунктом 3 ст. 10 вказаного Закону визначено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усунення недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Пункт 4 Закону передбачає, що за наявності у роботі істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Позивачка фактично просить розірвати договір і відшкодувати задані їй збитки у вигляді оплати за надані послуги в сумі 1500 грн. При цьому не надала жодного доказу на підтвердження того факту, що навчання проводилось неякісно, і що в результаті саме цього вона не була прийнята на роботу. Відсутність досвіду, з приводу якого вона не була прийнята роботу, не може свідчити про неякісність навчання, оскільки це є категорією, яка досягається тільки в процесі практичної роботи протягом тривалого часу. Сам факт звернення із заявою до Бердянського МВ УМВС України в Запорізькій області не може свідчити про порушення відповідачкою угоди про навчання професії манікюрниці, не видання належним чином оформленого сертифікату не було причиною того, що позивачка не працевлаштувалась, тому також не може розглядатись як недолік у наданні послуги. За правилами ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Наявність у позивачки моральної шкоди взагалі нічим не вмотивована, не підтверджена ніякими доказами і не зазначений закон, на підставі якого моральна шкода в даному випадку підлягає стягненню. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позовні вимоги не доведені належними доказами, обставини, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed