Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-14 00:00:00

У січні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Управління капітального будівництва», третя особа Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання договору дійсним, зобовязання виконати умови договору та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивували тим, що 14 червня 2007 року між ним та відповідачем був укладений договір № 150 про відселення власників житлової квартири для комплексної реконструкції житлового кварталу, відповідно до п. 2.1 якого відповідач взяв на себе зобовязання передати йому у власність житлову квартиру [ADDRESS] загальною площею 61,35 кв.м. Згідно з п. 2.2 спірного договору після переселення позивач має передати відповідачу свою житлову квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. Також відповідач прийняв на себе зобовязання по закінченню будівельних робіт та передачі позивачу у власність по акту приймання-передачі квартиру № 32 надати безкоштовно у підвальному приміщенні цього житлового будинку кладову площею до 3 кв.м. На даний час будівництво житлового будинку по вул.\~Балукова, 2-Б в с. Крюківщина завершене, обєкт введений в експлуатацію 03 листопада 2009 року, проте відповідач не виконав умови договору. Позивачем зобовязання по спірному договору виконані, територія будівельної площадки нового житлового будинку звільнена від сараю, належного йому на праві власності, протягом 10 днів з моменту підписання договору. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням посвідчити нотаріально спірний договір, але відповідач відмовив йому у цьому, посилаючись на те, що такі договори не потребують нотаріального посвідчення. Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач просив суд: визнати договір від 14\~червня 2007 року про відселення власників житлової квартири для комплексної реконструкції житлового кварталу, який був укладений між ним та відповідачем, дійсним; зобовязати відповідача виконати умови договору №\~150 від 14\~червня 2007 року, а саме: передати йому по акту приймання-передачі у власність житлову квартиру [ADDRESS]; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 44\~256 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач та його представник зявилися, позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Управління капітального будівництва» в судове засідання зявився, проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити повністю, подав суду письмові заперечення, де зазначав, що спірний договір являється попереднім договором про намір укласти в майбутньому договір міни, який обовязково повинен бути нотаріально посвідченим та зареєстрованим відповідно до чинного законодавства, але цього не було зроблено, тобто спірний договір являється нікчемним, підстав для визнання його дійсним немає. Представник третьої особи Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання зявився, проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було 14 червня 2007 року укладено договір № 150 про відселення власників житлової квартири для комплексної реконструкції житлового кварталу. Згідно з пунктами 2.1-2.4 згаданого договору відповідач повинен був передати позивачу у власність квартиру [ADDRESS], а позивач, в свою чергу, повинен передати відповідачу квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. Виходячи зі змісту п. 3.2.7 спірного договору, сторони домовились про укладання у майбутньому договору міни квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Тобто, спірний договір містить складові різних правочинів, за своїм змістом являється попереднім договором міни нерухомого майна. Згідно з частиною 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укладати змішані договори. Частиною 1 ст. 715 ЦК України передбачено, що за договором міни кожна із сторін зобовязується передати іншій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. У відповідності до ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобовязання. Виходячи з положень ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири, а отже, в силу ст.\~716 ЦК України і договір міни квартир, укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Абзацом 4 ст. 635 ЦК України встановлено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Тобто, спірний договір підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а оскільки цих вимог сторонами договору не було дотримано, він за своєю природою є нікчемним. Відповідно до п. 1.2 Інструкції про ведення Державного реєстру правочинів, затвердженої Наказом Мінюсту України №\~86/5 від 18 серпня 2004 року, державна реєстрація правочину проводиться реєстратором шляхом унесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідчення про внесення запису до Державного реєстру правочинів реєстратор видає кожній особі, яка отримала примірник правочину, або уповноваженим нею особам витяг з Державного реєстру. У справі нотаріуса, який посвідчив правочин, залишається витяг про реєстрацію, який виготовляється реєстратором безкоштовно з використанням спеціального бланка документів реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбудеться повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Проте, ця законодавча вимога не може бути застосована щодо правочинів, які підлягають одночасно і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, так як момент вчинення таких правочинів, виходячи зі змісту ст.ст. 210 та 640 ЦК України, повязується з державною реєстрацією, тобто вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. У звязку із тим, що неможливо визнати спірний договір дійсним і він не породжує для сторін ніяких прав і обовязків, у суду відсутні правові підстави задовольнити позовні вимоги щодо зобовязання відповідача виконати умови договору № 150 від 14\~червня 2007 року, а саме: передати позивачу по акту приймання-передачі у власність житлову квартиру [ADDRESS] та щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 44\~256 грн. З урахуванням наведених обставин суд приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 15, 16, 210, 220, 628, 635, 640, 657, 715, 716 ЦК України,

Outcome: dismissed