Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, проте в позові зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Всі судові витрати бере на себе. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, проте надали до суду заяви, в яких зазначили, що позов визнають в повному обсязі, просять суд розглядати справу без їх участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Погоджуються з тим, що заповіт складений [PERSON] в частині земельної ділянки на користь позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що 28 квітня 2004 року [PERSON], склав заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 37, відповідно до якого все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] та [PERSON]; право на земельну частку (пай) належне йому згідно Сертифіката КВ № 0209115 заповів [PERSON]. 27.01.2010 року [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з приватизованої земельної ділянки площею 2,7559 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області, загальною вартістю 52988,80 грн, належної спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія КВ № 101656, виданого Таращанською райдержадміністрацією Київської області 10.09.2004 року. Спадкоємцями за заповітом є сторони. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає. Сторони своєчасно звернулися до Таращанської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі позивачці Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку нотаріус відмовив, оскільки Заповіт не можна трактувати однозначно в звязку з тим, що заповідано земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю на момент складання заповіту на підставі сертифіката Серії КВ № 0209115, виданого Таращанською районною державною адміністрацією, а на момент відкриття спадщини на цю земельну ділянку 10.09.2004 року виданий Таращанською райдержадміністрацією Київської області [PERSON] на право власності на земельну ділянку серія КВ № 101656. За своєю юридичною природою право на земельну частку (пай) є правом на частку землі із земель колишнього колективного чи сільськогосподарського підприємства. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У разі отримання державного акта сертифікат підлягає поверненню районній державній адміністрації, яка його видала. За життя спадкодавець [PERSON] встиг реалізувати своє право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0209115 і отримав [PERSON] акт серія КВ № 101656 на право власності на земельну ділянку площею 2,7559 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області. Отже, заповідаючи позивачці по справі право на земельну частку (пай), спадкодавець дав розпорядження на випадок своєї смерті і щодо земельної ділянки, право на виділення яких в натурі (на місцевості) він мав і на яку в подальшому оформив [PERSON]. З наведеного вбачається, що позивачка як спадкоємець [PERSON] має право на отримання у спадщину земельної ділянки площею 2,7559 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області. Отже, складаючи свій заповіт, [PERSON] мав намір заповісти позивачці по справі, а саме [PERSON], саме цю земельну ділянку розміром 2,7559 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області, загальною вартістю 52988,80 грн на яку він при житті виготовив [PERSON] акт серія КВ № 101656. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Частина 3 ст. 213 ЦК України передбачає, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять. Їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Тлумачення заповіту необхідно позивачці для отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчено 28.04.2004 року секретарем виконавчого комітету Косяківської сільської ради Таращанського району , зареєстрованого в реєстрі за № 37. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Судові витрати позивачка бере на себе.

Outcome: approved