Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд усунути їй перешкоди в користуванні належним їй на праві власності майном 1/2 часткою житлового будинку № 23, розташованого по 4-му провулку Артема у м. Дніпродзержинську шляхом її вселення до вказаного будинку. Водночас, просить стягнути з відповідача на свою користь завдану відповідачем моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, їй, на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка житлового будинку № 23, розташованого по 4-му провулку Артема у м. Дніпродзержинську. Будучи власником 1/2 частки вказаного будинку, вона позбавлена можливості користуватись належним їй на праві власності майном, через те, що, співвласник вказаного майна відповідач [PERSON], змінивши замок на вхідних дверях, перешкоджає їй у доступі до вказаного будинку, що змушує її звертатись до суду. При цьому, враховуючи, що, незаконні дії відповідача потягли за собою моральні страждання позивача, просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яку вона оцінює у 2000,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник (кожен) підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно Витягу про Державну реєстрацію прав, наданого 22.02.2011р. ОКП «Дніпродзержинське БТІ», позивач є власником 1/2 частки житлового будинку № 23, розташованого по 4-му провулку Артема у м. Дніпродзержинську. Власником іншої 1/2 частки вказаного житлового будинку є відповідач [PERSON] Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Разом з цим, як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, складеної 09.03.2011р. дільничим Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за результатом розгляду звернення позивача, позивач не має можливості потрапити до спірного будинку через відмову відповідача впустити позивача до приміщення будинку. Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З вищенаведеного суд вбачає, що, являючись власником 1/2 частини спірного будинку, позивач, на підставі ст.ст.316, 317, 319, 321, 358 ЦК України має право користуватись вказаним нерухомим майном за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що, будучи обмеженим відповідачем у реалізації свого права на користування належною позивачу 1/2 часткою будинку № 23, розташованого по 4-му провулку Артема у м. Дніпродзержинську, позивач має право на захист свого порушеного права у судовому порядку шляхом вселення позивача до вказаного будинку. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В обгрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, позивачка посилається на те, що через стрес та хвилювання, які вона зазнала внаслідок протиправних дій відповідача, їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 2000,00 грн. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, доказів на підтвердження завдання відповідачем моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн. - позивач суду не надала. Приймаючи до уваги відсутність доказів на підтвердження заявленої позивачем моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., суд дійшов висновку, що, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди є необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд, задовольняючи позов частково, також вважає необхідним на підставі ст.ст.84, 88 ЦПК України стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial