Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом і в обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що 21 листопада 2000 року помер [PERSON]. Після його смерті належне йому на праві приватної власності майно, а саме житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: вул. Корольова, 94 в м.Житомирі в рівних частках по 1/2 успадкували його діти [PERSON] та [PERSON]. 25 квітня 2003 року помер [PERSON], після його смерті належне йому майно успадкували його дружина та діти, однак, свідоцтва про право на спадщину за законом були видані лише на частину житлового будинку, а стосовно земельної ділянки державний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачі просять визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,3549 га за адресою: вул. Корольова, 94 в м.Житомирі. Сторони в судове засідання не з»явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Суд дослідив матеріали справи та встановив наступне. Позивачі є спадкоємцями житлового будинку та земельної ділянки площею 0,3549 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства за адресою: вул. Корольова, 94 в м.Житомирі. 09.12.2011р. державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], [PERSON], [PERSON], у вищевказаних долях, тільки на частину житлового будинку, а стосовно земельної ділянки винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що нотаріальну дію не може бути здійснено у зв'язку з тим, що відповідно до п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право власності на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю. Частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права ( ст. 125 Земельного кодексу України). Згідно з держаним актом на право власності на землю серії ІП-ТП № 044451, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради Житомирської області 13.03.2002 року, земельна ділянка, площею 0,3549 га, яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Корольова,94, яку передано для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських будівель, знаходяться в спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]. Пунктом 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. У зв'язку з тим, що не виділено (визначено) частку померлого [PERSON] у спільній земельній ділянці, відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з видачі свідоцтв про право на спадщину за законом [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 1/3 часки кожному на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,3459 га, яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Корольова,94. Судом встановлено, що відповідно до п. 2 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) вищевказаними спадкоємцями було вчасно, протягом шести місяців, подано заяви до Першої житомирської державної нотаріальної контори про фактичне прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Таке звернення підтверджується видачею Першою державною нотаріальною конторою свідоцтв про право власності на частину житлового будинку. На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти та той з подружжя який його пережив. Таким чином, частки всіх співвласників земельної ділянки площею 0,3549 га, розташованої в м. Житомирі по вулиці Корольова,94 складають: - за [PERSON] 1/2 частка загальної площі; - за [PERSON] - 1/3 частка від 1/2 загальної площі; - за [PERSON] - 1/3 частка від 1/2 загальної площі; - за [PERSON] - 1/3 частка від 1/2 загальної площі. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задовольняє його.

Outcome: approved