Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що вони з відповідачем 04.05.2011 року розірвали шлюб, але від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які знаходяться на її матеріальному утриманні, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти в розміри 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь на утримання дітей, так як відповідач ухиляється від їх утримання в добровільному порядку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала із зазначених в позовній заяві підстав та просить задовольнити її позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні заявлені позивачкою до нього позовні вимоги не визнав та надав пояснення суду про те, що він надає позивачці допомогу на утримання дітей у добровільному порядку. Доказів які б свідчили про його участь у вихованні та утриманні дітей він не має. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в розірваному шлюбі з 04.05.2011 року, що стверджується копією рішення Олевського районного суду Житомирської області від 04.05.2011 року. Від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. [PERSON] проживають разом із позивачкою і знаходяться на матеріальному утримані та вихованні позивачки, оскільки відповідач, як батько не надає належної допомоги на утримання дітей. Відповідач проживає від дітей окремо та ухиляється від виконання батьківських обовязків по утриманню дітей, не піклується про їх здоровя, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на їх утримання та виховання, хоча має таку можливість, оскільки працює в Олевському Держлісгоспі оператором навантажувалоно-розвантажувального крану і має відповідний заробіток, крім того має молодий вік, не хворіє на тяжкі чи хронічні захворювання, не є інвалідом та має можливість утримувати своїх рідних дітей належним чином, як того вимагає Закон. Так відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Дані правовідносини врегульовані ст.180 СК України з якої слідує, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Разом з тим відповідачем у судовому засіданні не спростовано доводи позивачки та не надано відповідних доказів які б підтвердили те, що відповідач [PERSON], у добровільному порядку надає допомогу на утримання спільних дітей. Не визнання позову позивачки [PERSON], відповідачем [PERSON], щодо стягнення аліментів з останнього на утримання дітей, суд розцінює, як спосіб уникнення, самоусунення від покладеного на нього обовязку, як батька утримувати своїх дітей до їх повноліття. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обовязку добровільно утримувати неповнолітніх дітей, чим ставить їх у складне матеріальне становище та порушує їхнє право на достатній життєвий рівень а тому аліменти на утримання неповнолітніх дітей повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку.

Outcome: approved