overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.09.2011 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 18 березня 1995 року Відділом РАГСу виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 154. Від спільного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та на утримання якого відповідач надає матеріальну допомогу. Шлюбні відносини між сторонами були припинені з липня 2011 року, по тій причині, що сторони мають різні погляди на життя, між ними втрачена взаємна повага і довіра один до одного. Сторони ніяких стосунків не підтримують. Спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Питання щодо місця проживання дитини між сторонами зясовано. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд задовольнити позов в повному обсязі та після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 березня 1995 року (а.с. 6), однак не підтримують шлюбних відносин з липня 2011 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою і надалі мешкатиме з нею (а.с. 7). Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвища подружжя після розірвання шлюбу, залишивши прізвище позивачки - [PERSON]. В частині покладення витрат, повязаних із розірванням шлюбу в органах РАЦСу на відповідача по справі відмовити, так як у звязку із внесенням змін до ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є остаточним та не потребує видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що їй та [PERSON] 11 грудня 1997 року було видане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. В даному свідоцтві не вказано, яка частка спірної квартири належить кожному із співвласників. 05 березня 2009 року [PERSON] померла. У звязку з тим, що виникло питання отримання спадщини після померлої, просить визначити частки в спільній сумісній власності. Позивачка в судове засідання надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач надав до суду листа, в якому просив розглянути справу у його відсутність. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 11 грудня 1997 року органом приватизації Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області було видане свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності позивачці [PERSON], яка 07 вересня 1999 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла його прізвище Іванова(а.с.8), та [PERSON], яка померла 05 березня 2009 року. Квартира приватизована згідно з Законом України Про приватизацію державного житлового фонду (а.с.9). Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох чи більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких підстав суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

Представник позивача надав до суду заяву, в якій предявлений позов підтримав та просив стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість у розмірі 5737 грн. 07 коп., посилаючись на те, що 28 лютого 2008 року між ТОВ КБ Дельтата [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-03956-280208, згідно умов якого відповідачка отримала кредит. Однак, в порушення взятих на себе зобовязань, [PERSON] не виконала умов договору, у зв'язку з чим, станом на 01 листопада 2010 року має заборгованість у розмірі 5737,07 грн., з яких 2975,57 грн. тіло кредиту; 137,22 грн. прострочене тіло кредиту; 1050,79 грн. заборгованість за відсотками; 1543,49 грн. заборгованість за комісіями. Представник позивача просив розглянути справу у його відсутність та винести заочне рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючи задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 002-03956-280208 від 28 лютого 2008 року відповідачка [PERSON] отримала від ТОВ КБ Дельта, правонаступником якого є ПАТ Дельта Банк, кредит та взяла на себе зобовязання щомісячного повернення часток кредиту. Проте, [PERSON] взятих на себе зобовязань щодо своєчасного повернення сум кредиту не виконала, у зв?язку з чим, станом на 01 листопада 2010 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 5737,07 грн., з яких 2975,57 грн. тіло кредиту; 137,22 грн. прострочене тіло кредиту; 1050,79 грн. заборгованість за відсотками; 1543,49 грн. заборгованість за комісіями (а.с.16). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов?язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, відповідачкою порушені наведені норми матеріального права, а тому стягненню підлягає заборгованість за кредитом, що складає 5737 грн. 07 коп. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 57,37 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

12 вересня 2011 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у справі про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 6 грудня 1989 в Костянтинівському відділі РАЦС, а\\з № 896, від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначала, що з липня 2011 року припинили спільне проживання у зв»язку з відсутністю поваги один до одного, неможливістю знайти порозуміння. Примирення з відповідачем вважала неможливим, просила шлюб з відповідачем розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач у судове засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.(ст. 112 СК України). 6 грудня 1989 року сторони зареєстрували шлюб в відділі РАЦС Костянтинівського міськвиконкому Донецької області, актовий запис № 896, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9). У шлюб сторони вступили вперше, від спільного проживання мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10).З липня 2011 року сторони припинили сімейні стосунки в звязку з частими сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Судом надавався сторонам строк для примирення, однак сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір про поділ спільного майна відсутній. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що з відповідачем зареєстровано шлюб 18.07.2002 року; від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через безліч життєвих причин, 24.12.1999 року відповідач був засуджений Чернігівським обласним судом до 15 років позбавлення волі і на даний час відбуває покарання в ХТК-61 м. Херсон. Вважає в подальшому збереження шлюбу неможливо, між подружжям втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала, просила шлюб розірвати. Заінтересована особа [PERSON] відбуває покарання в ХТК-61 м. Херсон, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про участь у справі представника суду не повідомляв. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану до суду не з»явилась, до суду подана заява про розгляд справи без участі представника. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заінтересованих осіб. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] відбуває покарання в ХТК-61 / 7 відділення м. Херсон ( а.с. 16). Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України , у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавленні волі. Судом встановлено, що 18.07.2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Бердичівським відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 300. Прізвище чоловіка після одруження «Кононович», дружини - «Штупун» (а.с.7). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України , де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Судом встановлено , що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги позивачки до відповідача; не бажання позивачки продовжувати сімейні відносини з відповідачем З»ясувавши обставини справи , суд враховуючи фактичні взаємини подружжя , мотиви та причини розлучення , вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя , що має істотне значення , тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що їх син навчається на першому курсі факультету Бізнес і управлінняУкраїнсько-Російського інституту (філіал) Московського державного відкритого університету, на денному відділенні, на платній основі, і знаходиться на її утриманні. Відповідач по справі має можливість надавати матеріальну допомогу, але участі у фінансуванні подальшої освіти сина не бере. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засідання проти сплати аліментів на утримання сина не заперечував, але не погодився з розміром, зазначаючи, що він може надавати матеріальну допомогу в розмірі 20 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або в розмірі, що становить половину суми навчання сина, тобто приблизно 230 250 грн. Проти стягнення аліментів в більшому розмірі заперечує, оскільки має мінливий дохід, на утриманні неповнолітню доньку, а також дружину, яка не працює. При обґрунтуванні свої заперечень посилався на письмові заперечення в матеріалах справи. Просив позов задовольнити частково. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і по наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що згідно ст. 199 Сімейного кодексу України відповідач по справі [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу, що не заперечується і самим відповідачем, а тому зобовязаний утримувати свого повнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки останній продовжує навчання на денному відділені факультету Бізнес і управлінняУкраїнсько-Російського інституту (філіал) Московського державного відкритого університету, і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини [PERSON], який знаходиться на утриманні матері [PERSON], яка перебуває на обліку як безробітна, матеріальне становище відповідача [PERSON], який є фізичною особою - підприємцем і має мінливий дохід, наявність у нього на утриманні неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також враховуючи положення ст. 184 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання повнолітнього [PERSON], [INFO], як такого, що продовжує навчання, може бути визначено у твердій грошовій сумі 300 грн. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову з 06 жовтня 2011 року . Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

26.01.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23.09.1989 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано райвідділом РАГС м. Апостолове Дніпропетровської області, актовий запис № 147. Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися. Причиною розпаду сімї стали різні інтереси, різні погляди на життя, несумісність характерів, в результаті чого виникали конфлікті ситуації. Сторони остаточно втратили почуття любові та взаємної поваги одне до одного. Позивач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надавши письмову заяву за якою просить позов задовольнити в повному обсязі, шлюб розірвати, справу розглянути без його участі. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не зявилася, надала суду письмову заяву за якою просить шлюб розірвати, справу розглядати без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON]. Позивач посилається на те, що 30.11.2009 року він уклав шлюб з відповідачем по справі, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 141. Від даного шлюбу сторони дітей не мають двох. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя не склалося на ґрунті несхожості характерів, в сімї почали виникати часті сварки внаслідок непорозуміння. Позивач також вважає, що примирення та подальше збереження сімї неможливо, оскільки на даний час вони не проживають разом. Позивач в судове засідання не зявилася, проте від неї мається заява про розгляд справи без її участі згідно якої вона в повному обсязі підтримує свої позовні вимоги, просить суд їх задовольнити та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 16.09.1995 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1279. Від шлюбнородинних відносин 28.06.1996 року народилась дитина [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем сімейне життя не склалося із-за непорозумінь, постійних сварок, так як відповідач зловживав спиртними напоями, дитиною не цікавився. Ці обставини призвели до того, що з 2003 року шлюбно-сімейні відносини були припиненні, подружжя мешкає окремо, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не має. Позивачка вважає, що шлюб існує формально, подальше відновлення шлюбу вважає не можливим. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки до суду не повідомив, при тому, що він був належним чином повідомлений про день та місце розгляду справи. Суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст.ст. 77, 169 п.2,3 ЦПК України, з заочною формою розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України, заперечень від учасників процесу не надійшло. Перевіривши матеріали справи, вислухавши позивача, дослідивши інші докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, при цьому суд вважає, що з 2003 року подружжя шлюбно-сімені відносини не підтримують, сім'я існує формально, оскільки у сторін різні погляди на життя та принципи існування сім'ї. Подружжя з 2003 року мешкають окремо, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не має. Від шлюбнородинних відносин 28.06.1996 року народилась дитина [PERSON]. Дитина після розірвання шлюбу у відділі РАЦС, залишається мешкати разом з позивачкою. Відновлення шлюбних відносин та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Суд вважає, що сімя існує формально і відновленню не підлягає. Суд вважає, що сімя розпалась по вині відповідача, так як він легковажно поставився до питання збереження шлюбу. Майновий спір відсутній. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, де зазначає, що Чаплинський район енергозбуту і електричних мереж є структурним підрозділом публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго. [PERSON] є споживачем електроенергії, яка надається йому Чаплинським РЕЗ і ЕМ. 10 серпня 2011 року, в ході перевірки будинку, в якому мешкає відповідач, було виявлено порушення Правил користування електричною енергією, шляхом зміни схеми підключення. Внаслідок чого спожита електроенергія лічильником не враховувалась. По факту виявлення порушення контролерами РЕЗ і ЕМ було складено акт № 221236 від 10 серпня 2011 року. Відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення№ 562 від 04.05.2006 року шкода складає 1568 гривень 14 копійок. Просить суд стягнути з відповідача зазначену суму в рахунок відшкодування заподіяних збитків та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідач є споживачем електоенергії /абонентський номер 161017/, яка надається йому Чаплинським РЕЗ і ЕМ. При перевірці контролерами Чаплинського РЕЗ і ЕМ правил користування відповідачем електронергії за місцем його проживання [INFO] було виявлено безоблікове користування електроенергією, шляхом зміни схеми підключення, про що було складено акт № 221236 від 10.08.2011 року. Таким чином суд вважає, що відповідач своїми діями порушив Правила користування електричною енергією для населення № 1357 від 26 липня 1999 року і згідно вимог ст. 27 Закону України Про електроенергетикуповинен нести цивільну відповідальність. Розмір збитків, заподіяних позивачу, обчислений відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків№ 562 від 04.05.2006 року, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населенняі складає 1568 гривень 14 копійок. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved