Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-08 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому просить виділити їй у власність частку спільного майна за адресою будинок №11а по провулку 1-му Піонерському в м. Житомирі, а саме: коридор №1-1 4,9 кв.м., кухню №2 8,0 кв.м., санвузол №3 2,9 кв.м., прихожу №4 7,3 кв.м., кімнату №5 10, 4 кв.м., кімнату №6 19,3 кв.м., кімнату №7 12,1 кв.м., загальною площею 64,9 кв.м., в тому числі житловою 41,8 кв.м. та сарай літ. «Б», гараж літ. «Г», уборну - літ. «В», огорожу згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складений Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 04 січня 2010 року, інвентаризаційна справа №10114 та припинити право спільної часткової власності на вищезазначений будинок, яке належить позивачу. При цьому посилається на те, що між співвласниками не досягнуто згоди щодо способу виділу позивачу належної їй частки та виникають суперечки з приводу утримання та збереження цього майна. В судове засідання позивач, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідачі не заперечували щодо задоволення позову, крім стягнення з них судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В судове засідання представник третьої особи не з»явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1988р. на праві спільної часткової власності належало 70/400 ід. частини жилого будинку по провул. 1-му Піонерському, 11-а в м. Житомирі. Відповідно до договору дарування від 08.04.1988р. позивач отримала в дар від матері [PERSON] 210/400 ід. частин вказаного жилого будинку. З виписки з протоколу №6 засідання міської міжвідомчої архітектурно-будівельної комісії міськвиконкому від 09.04.1992р. вбачається, що позивачу було відмовлено у оформленні відповідними документами самовільно зробленої прибудови жилої кімнати площею 12,10 кв.м. та коридору площею 4,90 кв.м. до частини будинку по пров. 1-му Піонерському, 11-а, а також оформити гараж літ. «Г». Також зазначено, що позивач, крім вказаних приміщень, в користуванні має дві жилі кімнати загальною площею 29,70 кв.м., прихожу площею 7,30 кв.м., кухню площею 5,90 кв.м., коридор площею 6,10 кв.м. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.012.2007р. позивачу на праві власності належить земельна ділянка по пров. 1-му Піонерському, 11-а в м. Житомирі площею 0,0676 га. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 01.11.2011р. відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності належать по 1/3 частині кожному земельної ділянки та по 30/300 ід. частин кожному жилого будинку по пров. 1-му Піонерському, 11а в м. Житомирі. 04.01.2010р. КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради складено технічний паспорт на належні позивачу 210/400 частки жилого будинку. Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991р. із змінами, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов»язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов»язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним не можливе, а власник у будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем самочинно побудовано жилу кімнату площею 12,10 кв.м., коридор площею 4,90 кв.м. та гараж літ. «Г» за вищезазначеною адресою, які не оформлені правовстановлюючими документами, а тому у відповідності до ст. 376 ЦК України позивач не набула права власності на вказане майно і підстав для його виділення позивачу в натурі не має. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано в судовому засіданні належних та допустимих доказів можливості виділення їй у натурі відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), що складається з приміщень, які належать їй на праві власності, наявності технічної можливості переобладнати приміщень в ізольовану квартиру та дозволу на це органу місцевого самоврядування. Наданий позивачем в обгрунтування своїх вимог технічний паспорт БТІ не є правовстановлюючим документом на нерухоме майно, а тому не є належним доказом по справі. Позовна вимога про припинення права спільної часткової власності позивача не підлягає до задоволення, оскільки не передбачена ст. 364 ЦК України, яка регулює питання виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Посилання позивача в обґрунтування своєї вимоги на ст.367 ЦК України безпідставне, оскільки позовних вимог про поділ майна, що є у спільній частковій власності заявлено не було. Враховуючи вищевикладене, позов не підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed