Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-19 00:00:00

Позивач ВАТ ВТБ Банк в особі Черкаської філії звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує, тим, що між ВАТ ВТБ Банк в особі Черкаської філії та [PERSON] 01 квітня 2008 року було укладено Генеральну угоду №14, згідно якої Банк встановлює позичальнику загальний кредитний ліміт в сумі 1010000 грн., в рамках якої було укладено Кредитний договір №18.37-14/08-СК від 01 квітня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 275000 грн. строком погашення до 29 березня 2013 року під 17% річних за користування кредитними коштами, також було укладено Кредитний договір №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 472400 грн. строком погашення до 03 квітня 2013 року під 17% річних за користування кредитними коштами Відповідно до п. 3.1 кредитних договорів, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту і сплати процентів, який є невідємною частиною кредитного договору. Станом на 01 червня 2010 року за відповідачем по справі [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором №18.37-14/08-СК від 01 квітня 2008 року, а саме заборгованість по тілу кредиту складає 13063 грн. 40 коп., нараховані відсотки 2701 грн. 44 коп., прострочені відсотки 9633 грн. 81 коп., залишок заборгованості за кредитним договором 228609 грн. 48 коп.,а всього 254008 грн. 13 коп. Крім того станом на 01 червня 2010 року за відповідачем по справі [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року, а саме заборгованість по тілу складає 22495 грн. 66 коп., нараховані відсотки 4651 грн. 98 коп., прострочені відсотки 16589 грн. 78 коп., залишок заборгованості за кредитним договором 393674 грн. 16 коп.,а всього 437411 грн. 58 коп. В забезпечення виконання кредитного договору №18.37-14/08-СК від 01 квітня 2008 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №18.37-14/08-ДП від 01 квітня 2008 року, також з [PERSON] було укладено договір поруки №18.37-14/08-ДП2 від 01 квітня 2008 року, з [PERSON] було укладено договір поруки №18.37-14/08-ДП1 від 01 квітня 2008 року, за яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] взяли на себе зобовязання перед Банком відповідати по зобовязаннях позичальника [PERSON], що виникли з умов Кредитних договорів. Крім того з метою забезпечення виконання кредитного договору №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №18.38-14/08-ДП від 04 квітня 2008 року, також з [PERSON] було укладено договір поруки №18.38-14/08-ДП2 від 04 квітня 2008 року, з [PERSON] було укладено договір поруки №18.38-14/08-ДП1 від 04 квітня 2008 року, за яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] взяли на себе зобовязання перед Банком відповідати по зобовязаннях позичальника [PERSON], що виникли з умов Кредитних договорів, оскільки відповідачі не здійснюють погашення заборгованості за квазаним кредитним договорами , тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитними договорами та стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданнів на позовних вимогах наполягав повністю. Відповідачі [PERSON]Б, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись про день та час розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення і телеграми та не повідомили про причини неявки. Відповідака [PERSON] в судовому засіданні заперчувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та пояснила, що в 2008 році до неї звернувся її колишній чоловік [PERSON] з пропозиції підписати договори поруки для забезпечення зобовязань [PERSON], проте вона відмовилась також пояснила, що ован не ставила підпис під договорами поруки №18.37-14/08-ДП1 від 01 квітня 2008 року та №18.38-14/08-ДП1 від 04 квітня 2008 року, проте будь-яких доказів своїх дооводів в судовому засіданні не надала. [PERSON] звернувся з суд з позовом ВАТ «ВТБ банк в особі відділення Черкаської регіональної дирекції про захист прав споживача та розірвання кредитного договору. Свою позовну заяву мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року, який був укладений в обставинах стабільної державної економіки, оскільки єдинми джерелом існування в 2008 році так і на даний час являється міжнародні автомобільні перевезення, тому отримання кредиту необхідно було для розширення своєї підприємницької діяльності, проте з незалежних від його волі обставин наступила світова фінансова криза, що призвело до порушення майнових інтересів сторін так як позивача не отримує жодної запланованової вигоди на відміну від відповідача, стрімкі інфляційні процеси призвели до знецінення речей набутих за рахунок кредитних коштів, що не міг передбачити позивач під час укладення кредитиного договору, дана обставина являється істотною та завчасне знання про можливе настання фінансової кризи стола б вирішальною умовою для прийняття рішення про відмову від укладення кредитного договору. Крім того відповідач зверенувся з позововм до суду про стягнення всієї заборгованості за кредитним договором, що є порушенням принципу рівності сторін у договорі визначених у ст..18,21 Закону України «Про захист прав споживачів», тому просив суд розірвати кредитний договір №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року та стягнути судов витрати. [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про день та час розгяду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та телеграми. Представник ВТБ банку в судовому засіданні заперечував проти задовленння позовних вимог в повному обсязі та пояснив, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» можуть застосовуватись до кредитних відносин до моменту укладення кредитного договору в частині надання інформації щодо умов кредитування, відсотків, а вже після укладення договору застосовується спеціальне законодавство, що регулює кредитні відносини. Ухвалою Золотоніського міського міськрайонного суду від 03 серпня 2011 року дані позови обєднані в одне провадження. Суд, вислухавши доводи представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ВТБ банку про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягає до часткового задоволення, а позов [PERSON] про захист прав споживача та розірвання кредитного договору не підлягає до задовлення з наступних підстав. З генеральної угоди №14 від 01 квітня 2008 року вбачається, що сторони уклали угоду за яким відповідач [PERSON] отримав загальний кредитний ліміт в сумі 1010000 грн.. Відповідно до кредитного договору №18.37-14/08-СК від 01 квітня 2008 року, [PERSON] отримав кредит в сумі 275000 грн. строком до 29 березня 2013 року під 17% річних за користування кредитними коштами. Згідно до п. 3.1 кредитного договору, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту і сплати процентів, який є невідємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.5.4 Кредитного договору позичальник повинен повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Згідно п. 8.1 кредитного договору у разі просточення позичальником зобовзань з погашення кредиту або сплати процентів більше трьох днів позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за коден день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення. У відповідності до договору поруки № 18.37-14/08-ДП від 01 квітня 2008 року вбачається, що позивач та [PERSON] уклали договір поруки згідно з умовами якого відповідачка взяла на себе зобовязання відповідати перед банком за виконання кредитного договору укладеного між позивачем та [PERSON], як солідарні боржники. Згідно договору поруки № 18.37-14/08-ДП1 від 01 квітня 2008 року вбачається, що позивач та [PERSON] уклали договір поруки згідно з умовами якого відповідачка взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання кредитного договору укладеного між позивачем та [PERSON], як солідарні боржники. У відповідності до договору поруки № 18.37-14/08-ДП2 від 01 квітня 2008 року вбачається, що позивач та [PERSON] уклали договір поруки згідно з умовами якого відповідачка взяла на себе зобовязання відповідати перед банком за виконання кредитного договору укладеного між позивачем та [PERSON], як солідарні боржники. Згідно меморіального оредку № 152_38 від 01 квітня 2008 року, вбачається, що [PERSON] отримав кошти в сумі 275000 грн. на виконання кредитного договору № 18.37-14/08 від 01 квітня 2008 року. Відповідно до кредитного договору №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року, [PERSON] отримав кредит в сумі 472400 грн. строком до 03 квітня 2013 року під 17% річних за користування кредитними коштами. Згідно до п. 3.1 кредитного договору, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту і сплати процентів, який є невідємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.5.4 Кредитного договору позичальник повинен повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Згідно п. 8.1 кредитного договору у разі просточення позичальником зобовязань з погашення кредиту або сплати процентів більше трьох днів позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за коден день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення. У відповідності до договору поруки № 18.38-14/08-ДП від 04 квітня 2008 року вбачається, що позивач та [PERSON] уклали договір поруки згідно з умовами якого відповідачка взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання кредитного договору укладеного між позивачем та [PERSON], як солідарні боржники. Згідно договору поруки № 18.38-14/08-ДП1 від 04 квітня 2008 року вбачається, що позивач та [PERSON] уклали договір поруки згідно з умовами якого відповідачка взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання кредитного договору укладеного між позивачем та [PERSON], як солідарні боржники. У відповідності до договору поруки № 18.38-14/08-ДП2 від 04 квітня 2008 року вбачається, що позивач та [PERSON] уклали договір поруки згідно з умовами якого відповідачка взяла на себе зобовязання відповідати перед банком за виконання кредитного договору укладеного між позивачем та [PERSON], як солідарні боржники. Згідно договору іпотеки укладеного між Банком та [PERSON] №18.14/08-ДИ, 04 квітня 2008 року за яким [PERSON] в забезпечення виконання позичальником зобовязань за генеральною угодою від 01 квітня 2008 року, передав банку в іпотеку будинко та земельні на якій знаходиться будинок по вул. Троїцька,18 м. Золотоноша. У відповідності до меморіального оредку № 152_12 від 04 квітня 2008 року, вбачається, що [PERSON] отримав кошти в сумі 472400 грн. на виконання кредитного договору № 18.38-14/08 від 04 квітня 2008 року. Станом на 01 червня 2010 року за відповідачем по справі [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором №18.37-14/08-СК від 01 квітня 2008 року, а саме заборгованість по тілу кредиту складає 13063 грн. 40 коп., нараховані відсотки 2701 грн. 44 коп., прострочені відсотки 9633 грн. 81 коп., залишок заборгованості за кредитним договором 228609 грн. 48 коп.,а всього 254008 грн. 13 коп. Крім того станом на 01 червня 2010 року за відповідачем по справі [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року, а саме заборгованість по тілу складає 22495 грн. 66 коп., нараховані відсотки 4651 грн. 98 коп., прострочені відсотки 16589 грн. 78 коп., залишок заборгованості за кредитним договором 393674 грн. 16 коп.,а всього 437411 грн. 58 коп., таким чином загальна заборгованість за кредитними договорами складає 692852 грн. 62 коп. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, порушеного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну відповідальність) відповідальність поручителя. Згідно з ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитних договорів №18.37-14/08-СК від 01 квітня 2008 року та №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року своєчасно не повернувши кредит та відсотки за користування ним, а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не виконали вимоги договорів поруки не забезпечивши виконання кредитних договорів укладеного між позивачем та [PERSON]. Посилання відповідача [PERSON] проте, що вона не підписувала договір поруки суд не приймає до уваги, оскільки відповідачка в судовому засідані не надала жодного в обгрунутування своїх доводів. Крім того суд відмовляє в задоволені позовних вимог [PERSON] до ПАТ «ВТБ баннк в особі Черкаської регіональної дирекції про захист прав споживача та розірвання кредитного договору, оскільки позивач під час укладення кредитного договору №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року чітко розумів умови на яких йому надається кредит, процедуру виконання кредитного договору, що стверджується в п.2.6 кредитного договору №18.38-14/08-СК від 04 квітня 2008 року, тому посилання позивача на фінансову кризу як на істотну обставину, що призвела до невиконання умов кредитного договору та необхідність його розірвання, суд не приймає до уваги. Крім того застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні правовідносини. Дана правов позиція викладена в Узагальненні ВСУ судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин. Оскільки позов задоволено частково тому суд у відповідності і до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] по справі на користь позивача сплачене ним державне мито при подачі позовної заяви в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Суд не стягує судові витрати з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки в договорах поруки не передбачено субсидіарну відповідальність за не виконання умов кредитного договору, тому поручителі відповідають лише за основним зобов'язанням по погашенню заборгованості передбачених умовами кредитного договору.

Outcome: partial