Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивач у червні 2011 року звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 08.06.2010 року між ним та відповідачками була досягнута домовленість про продаж йому квартири [ADDRESS], яка їм належить на праві особистої власності. Відповідачі взяли на себе зобовязання до 25.09.2010 року оформити документи для продажу квартири, зняти з обліку усіх осіб, зареєстрованих в квартирі та продати йому вищевказану квартиру. На забезпечення зобовязання між ними був укладений попередній договір купівлі-продажу цієї квартири, згідно якого він передав відповідачам завдаток в сумі 38000 гривень, що дорівнювало на той час 4797 доларам США, а вони взяли на себе зобовязання продати йому квартиру. У разі невиконання умов договору з їх вини відповідачі зобовязалися повернути йому завдаток в подвійному розмірі, тобто 76000 грн., про що прямо свідчить попередній договір купівлі-продажу квартири завірений нотаріально 08 червня 2010 року. З початку вересня 2010 року відповідачі почали уникати з ним зустрічі, на телефонні дзвінки не відповідають, документи на оформлення основного договору купівлі-продажу квартири не оформили, завдаток йому не повертають, чим порушили свої зобовязання продажу квартири. З жовтня 2010 року відповідачі без достатньої правової підстави зберігають у себе його гроші користуються ним, отримують дохід. Просив суд: стягнути із відповідачок на його користь матеріальну шкоду у сумі 38000 грн., судові витрати по справі 500 грн., оплату за довідку з МБТІ 87 грн., поштове відправлення -14 грн., а всього 38600 грн. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до попереднього договору від 08 червня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого реєстрі за № 108, [PERSON], [PERSON] ( продавці) та [PERSON] ( покупець) прийшли до взаємної згоди укласти Основний Договір купівлі-продажу нерухомого майна на наступних умовах: продавці зобовязуються продати покупцю, а покупець зобовязується прийняти та оплати наступне нерухоме майно: квартиру №79, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Березинська, буд.39. З метою підтвердження продавцями та покупцем цього Договору та для забезпечення його належного виконання покупець до підписання цього договору передає, а продавці приймають грошову суму у розмірі 38000 гривень, яка є авансовим внеском за майбутню покупку вищевказаної квартири. За домовленістю сторін договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений не пізніше 25 вересня 2010 року ( а.с.4-5). Як вказав в судовому засіданні позивач до даного часу договір купівлі-продажу квартири не оформлено, відповідачка [PERSON] частково повернула кошти в розмірі 1500 грн. і не повернені грошові кошти на даний час склали 36500 грн., що підтверджується розпискою. У відповідності до ч. 1 ст. 571 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У судовому засідання встановлено, що сума передана позивачем відповідачам є авансом і підлягає стягненню на його користь з відповідачів за мінусом поверненої, тобто підлягає стягненню з відповідачів 36500 грн.. Позивачем заявлено вимоги про стягнення із відповідачів витрат за оплату довідки КП ДМБТІ у сумі 87 грн. та поштового відправлення в розмірі 14 грн., то оскільки ці витрати відповідно до ст.79 ЦПК України не відносяться до судових, то суд не вбачає підстав для їх відшкодування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів сплачений позивачем судові витрати по справі від задоволених вимог позивача у розмірі 485 грн.

Outcome: partial