Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Ворошиловський РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області про визнання втрати права користування житловим приміщенням, виселенні та зняття з реєстрації, посилаючись на наступні обставини. Їй, [PERSON], на праві приватної власності належить частина житлового будинку (6/100), який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Придбання у власність цієї частини житлового будинку підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування житлового будинку BRA № 948603 від 20.09.2010 року (ксерокопія договору додається), який укладено між нею і [PERSON]. 17.09.2010 р. (до укладення сторонами договору дарування житлового будинку) сторонами договору була отримана довідка про реєстрацію місця проживання, видана Ворошиловським РВ ДГУ ГУ МВС України в Донецькій області за № 11/8-399 від 17.09.2010 р. У довідці зазначено, що в житловому будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON], а також [PERSON] (ксерокопія довідки додається). 10.11.2010 р., при ознайомленні зі змістом її будинкової книги на будинок № 7, по вул.Флеровского в м.Донецьку, вона виявила, що в зазначеному житловому будинку 18.09.2009 р. зареєстровані вихідці з республіки [PERSON]: [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (ксерокопія будинкової книги додається). У період з 17.07.2009 р. до 20.09.2010 р. житловий будинок за вказаною адресою належав на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується договором дарування житлового будинку № ВКМ від 17.07.2009 р. (Ксерокопія договору додається). [PERSON] пояснила їй, що вказаних громадян за даною адресою вона не реєструвала і будь-який договір здачі житла в найм (оренду) з ними не укладала. Зазначає, що вона була змушена звернутися до Ворошиловського РВ ДГУ ГУ МВС України в Донецькій області з проханням повідомити про те, чи зареєстровані в даний час громадяни [PERSON] [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Якщо зареєстровані, то з якої дати, а також надати інформацію про договір найму житлового приміщення (дата і реєстраційний номер), на підставі якого зазначені особи зареєстровані в будинковій книзі за цією адресою. 22.08.2011 р. Ворошиловське РВ ДГУ ТУ МВС України в Донецькій області вручило їй лист № 11/8-18043 зі змісту якого їй стало відомо, що з 18.09.2009 р. вищевказані особи зареєстровані за адресою [INFO] на підставі договору найму, укладеного з попереднім власником житлового будинку - [PERSON], яка подарувала будинок [PERSON] Вважає, що громадяни [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою [INFO], підлягають виселенню і зняття з реєстрації за цією адресою з таких підстав: 1.В відповідно до ст.71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК. Тимчасова відсутність наймача і членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму житлового приміщення. З 20.09.2010 р. (З моменту набуття нею житлового будинку) по теперішній час громадяни [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації ([ADDRESS]) жодного разу не з'являлися, що може бути підтверджено показаннями свідків, тобто ці громадяни добровільно відмовилися від права користування житловим приміщенням. Будь-яке майно цих громадян у квартирі відсутнє. З 18.09.2009 р. по 20.09.2010 р. за інформацією колишнього власника житла [PERSON] ці особи в зазначеній квартирі також не з'являлися, та про реєстрацію [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] вона дізналася від неї. Таким чином, відповідно до статей 71, 72 і 163 ЖК України громадяни [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] втратили право на житло за адресою [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю без поважних причин понад шість місяців, у зв'язку з чим підлягають виселенню в судовому порядку і зняття з реєстрації за цією адресою. 2.В відповідності зі ст. 158 ЖК наймач користується житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до ст. 162 ЖК плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги вноситься крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати та плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 170 ЖК при переході права власності на житловий будинок (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи, договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Однак, як зазначалося вище, договір найму громадянами [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житла за адресою [ADDRESS] з нею не укладався, попередній власник житла ([PERSON]І .) такий договір також не укладала і такий договір їй не передавала. Вона позбавлена ??можливості дізнатися інформацію, чи укладався подібний договір [PERSON], коли і на який термін, оскільки [PERSON] є інвалідом 1 групи, не має можливості самостійно пересуватися і перебуває в Будинку - інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів, який знаходиться за адресою 83113, м.Донецьк, вул. Алексінська, будинок 55-А. Однак такий договір у виконавчому комітеті Ворошиловського районної ради в м. Донецьку не зареєстровано. Обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, громадяни [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не виконують, а тому вона змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. 3.Відповідно до ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Але оскільки громадяни [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], фактично не проживаючи на даній житловій площі, вона позбавлена ??можливості оформити договір купівлі-продажу цього житла іншим особам. Таким чином, реєстрація зазначених вище громадян у житловому будинку порушує її право власності на житло. 4. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ч.1 ст.72 ЖК). Позов до фізичної особи пред'являється до суду за місцем його проживання (ч.1 ст. 109 ЦПК). Позови до відповідача, місце проживання якого невідоме, пред'являються за останнім місцем проживання відповідача (ч.9. ст.110 ЦПК). Останнім місцем проживання відповідачів є [ADDRESS] у Ворошиловському районі м. Донецька. У зв'язку з цим позов підлягає розгляду у Ворошиловському районному суді м. Донецька - за останнім місцем проживання (реєстрації) відповідачів. 5. Відповідно до ст. 79 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати. У зв'язку зі зверненням до суду з цим позовом, вона понесла витрати, пов'язані з наданням їй правової допомоги, в сумі 500 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на її користь солідарно. Факт понесених нею витрат підтверджується доданими документами. Просила визнати громадян [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстрованих за адресою [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням та такими, що підлягають виселенню та зняттю з реєстрації за вказаною адресою, стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 94,10 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Третя особа в судове засідання не з»явилася, повідомлена належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були повідомлені про слухання справи належним чином, не сповістили суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім’ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлені наступні обставини. [PERSON] на праві приватної власності належить частина житлового будинку (6/100), який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Придбання у власність вказаної частини житлового будинку підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування житлового будинку BRA № 948603 від 20.09.2010 року, який укладено між [PERSON] та [PERSON]. 17.09.2010 року, ще до укладення сторонами договору дарування житлового будинку сторонами договору була отримана довідка про реєстрацію місця проживання, видана Ворошиловським РВ ДГУ ГУ МВС України в Донецькій області за № 11/8-399 від 17.09.2010 року, у якій зазначено, що в житловому будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON], а також [PERSON], що підтверджується вказаною довідкою. 10.11.2010 року позивачка при ознайомленні зі змістом її будинкової книги на будинок № 7, по вул.Флеровского в м. Донецьку виявила, що в зазначеному житловому будинку 18.09.2009 р. зареєстровані вихідці з республіки [PERSON]: [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується будинковою книгою. 22.08.2011 року Ворошиловським РВ ДГУ ТУ МВС України в Донецькій області надано позивачці лист № 11/8-18043, з якого вбачається, що з 18.09.2009 року [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO] на підставі договору найму, укладеного з попереднім власником житлового будинку - [PERSON]. Встановлено, що в подальшому [PERSON] подарувала будинок 7, кв. 11 по вул. Флеровского в м. Донецьку [PERSON], яка в свою чергу подарувала позивачці. Позивач [PERSON] вважає, що зареєстровані відповідачі [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO] на підставі договору найму, яка належить їй на праві приватної власності, змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, оскільки відповідачі фактично не проживають на даній житловій площі, вона позбавлена ??можливості оформити договір купівлі-продажу цього житла іншим особам. Таким чином, реєстрація зазначених вище громадян у житловому будинку порушує її право власності на житло. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 статті 317 ЦК України передбачає, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Як встановлено в судовому засіданні відповідачі [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають в [INFO], не несуть витрати по оплаті за квартиру і комунальні послуги. Встановлено, що особистих речей відповідачів [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у вищевказаній квартирі не має. В судовому засіданні встановлено, що прописка відповідачів у спірній квартирі порушує право власності позивача, передбачене ст. 150 ЖК України, де громадяни, що мають у приватній власності житловий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й проживання членів своєї родини й мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, відповідач не є членом сім»ї позивача у зв’язку з чим, позивач не має право вільно розпоряджатися на свій власний розсуд своєю власністю, а також позивач сплачує за комунальні послуги за особу, яка не є членом його сім»ї. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника житлового будинку ( квартири ), які проживають разом з ним у будинку ( квартирі ), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири ), якщо при їх вселені не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім»ї власника будинку ( квартири ) зобов»язані дбайливо ставитися до жилого будинку ( квартири ). Повнолітні члени сім»ї власника зобов»язані брати участь у витратах по утриманню будинку ( квартири ) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК. Тимчасова відсутність наймача і членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму житлового приміщення. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Оскільки відповідачі не користуються спірним жилим приміщенням більше шести місяців без поважних причин та не є членом сім»ї позивачки, суд приходить до висновку, що вони втратили право користування квартирою № 11 в будинку № 7 по вул. Флоровского в м. Донецьку. Так як, реєстрація відповідачів [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] позбавляє позивача [PERSON] вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а також нести витрати по оплаті за квартиру і комунальні послуги за осіб, які прописані але не проживають у вищевказаній квартирі значний час, тому позовні вимоги позивачки в частині втрати відповідачами права користування житловим приміщенням є цілком обгрунтованими та такими, що, підлягають задоволенню, відповідачів [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід визнати втратившими право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути проиправно позбавлений власності. Право власності є непорушним. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідачі [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [INFO], що позбавляє власника [PERSON] вказаної квартири вільно володіти, користуватися та розплоряджатися своєю власністю, а також позивачка позбавлена ??можливості оформити договір купівлі-продажу цього житла іншим особам та реєстрація зазначених вище громадян у житловому будинку порушує її право власності на житло, то позовні вимоги позивачки до відповідачів про виселення з квартири є цілком обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №35 (далі по тексту - Порядок), фізичні особи реєструються за місцем їх проживання, а відповідно до п. З зазначеного Порядку, місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає, як власник житлового приміщення або за договором наймання, оренди. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі не були і не є власниками квартири, у якій вони прописані (зареєстровані), і не мають із власником приміщення договору найму або оренди приміщення. Згідно з п. 14 даного Порядку, зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі заяви фізичної особи, запиту уповноваженого органу за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутнім або померлим), свідоцтва про смерть. Таким чином, суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачів [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у власності позивача [PERSON] впливає на реалізацію нею прав власника, передбачених ч. 1 ст. 317 ЦК України. Заявлені позивачем вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню з огляду на таке. Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України особа має конституційне право на захист будь-якими незабороненими законом засобами. Згідно зі ст.27 ЦПК України особа має право на отримання правової допомоги. Офіційне тлумачення поняття „правова допомога” було дане у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. у справі №1-23/2009 (справа про правову допомогу). Відповідно до п.3.2 цього Рішення правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права. Оплата витрат на правову допомогу у сумі 500 гривень підтверджується договором № 3 про надання правової допомоги укладеного 01 листопада 2011 року між позивачем [PERSON] та фізичною особою –підприємцем [PERSON] та квитанцією № 3 до приходно-касового, тому суд вважає, за необхідне стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] Інгінтер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на оплату правової допомоги у сумі 500 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов’язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 94,10 гривень понесені при подачі позовної заяви. На підставі ст.ст. 71-72, 150, 156, 163 ЖК Ураїни,

Outcome: approved