Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-06 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 1989 році і мають дочку [PERSON], [INFO], яка 26 вересня 2011 року досягла повноліття. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилаючись на неможливість дальшого спільного сімейного життя з відповідачем, просив ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги і пояснив, що не підтримує з відповідачем сімейних та подружніх відносин з 2009 року, але до 2011 року вони проживали в одному будинку, а потім відповідач стала проживати в м. Миколаєві в належній їй квартирі. Коли остання стала викрадати з будинку належні йому грошові кошти в значних розмірах, змушений був вживати заходів для захисту свого майна, що стало приводом для звернення [PERSON] до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном та вселення до будинку. Складність характеру відповідача та її бачення справедливості розподілу спільного майна стали на перешкоді при вирішенні питання щодо розділу майна поза судовим шляхом, з приводу чого відкрито провадження в цивільній справі за позовом відповідача про поділ спільного майна подружжя. З середини 2010 року проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка є вагітною і готується стати матірю, тому вважає примирення з відповідачем та збереження сімї неможливим, просиа задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмові заперечення на позов, в яких зазначила, що на теперішній час в судах розглядаються справи за її позовами до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном і вселення до будинку та про поділ спільного майна подружжя, тому вважає, що до прийняття рішення в зазначених справах, не повинна розглядатися справа про розірвання шлюбу. Вона не бажає розлучатись з чоловіком і має намір зберегти сімю, тому просила відмовити позивачу в задоволенні його вимог щодо розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази суд приходе такого висновку. Однією із ознак сімї, визначення якої міститься в положеннях ст.3 СК України, є спільне проживання чоловіка та дружини (подружжя), їх дітей, які повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Судом встановлено, що сімейні та подружні стосунки між сторонами були припинені в 2009 році, але проживали вони в одному будинку. З середини 2010 року позивач [PERSON] став проживати в цивільному шлюбі з іншою жінкою і в квітні 2011 року він звернувся до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, укладений з останньою у 1989 році. Ухвалою суду від 26.04.2011 року за письмовою заявою відповідача [PERSON], яка виявила бажання примиритися з позивачем заради інтересів неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], сторонам був наданий трьохмісячний строк для примирення. Надаючи подружжю шанс спокійно оцінити конфлікт з точки зору спільних інтересів та інтересів неповнолітньої дитини, суд надав сторонам можливість зробити кроки до виправлення ситуації та вжити інші заходи щодо примирення і не приймати поспішних рішень, а також дій, які б викликали взаємну агресію. Вживаючи заходи щодо примирення та реалізуючи своє бажання зберегти сімю відповідач [PERSON] в травні 2011 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна сумісною власністю подружжя та про поділ спільного майна. Предявлення зазначеного позову не привело до позитивних змін у відношеннях між подружжям, а навпаки стало приводом до вчинення [PERSON] дій щодо перешкод в користуванні дружиною житловим будинком, що стало підставою для звернення останньою до правоохоронних органів та послідуючого звернення в червні 2011 року за судовим захистом своїх прав з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до будинку. Рішенням Новобузького районного суду від 08.08.2011 року позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення були задоволені повністю. На зазначене рішення відповідачем [PERSON] подано апеляційну скаргу. Вищевикладене свідчить про те, що після предявлення позову про розірвання шлюбу, що мало місце 12.04.2011 року, і до теперішнього часу сторони не робили і не намагалися робити взаємні зустрічні кроки для примирення в інтересах збереження сімї. Натомість заява відповідача [PERSON] про відсутність у неї бажання розлучатися з чоловіком та наявність бажання зберегти сімю, з урахуванням її дій щодо предявлення цивільних позовів до чоловіка, вказують лише на її намагання відтермінувати розірвання шлюбу і про відсутність у неї реальної змоги виправити ситуацію, що склалася. Крім того, з пояснень позивача [PERSON] вбачається, що з середини 2010 року він проживає в цивільному шлюбі з іншою жінкою [PERSON], яка є вагітною і готується стати матірю. Згідно довідки Новобузької центральної районної лікарні за №740-1/11 від 07.11.2011 року [PERSON], [INFO], яка проживає [INFO], дійсно знаходиться на обліку з приводу вагітності (станом на 07.11.2011 року 8 тижнів). Передбачувані пологи 11.06.2012 року. Таким чином, позивач [PERSON], який проживає з іншою жінкою, знехтував подружніми обовязками, сімейними цінностями, тобто порушив подружню вірність. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого розладу подружніх стосунків, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу при відсутності його моральної основи (почуття взаємної любові і поваги, взаємодопомоги та підтримки) суперечило б інтересам одного з них, що згідно до ст.112 СК України є підставами для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Доводи відповідача [PERSON] щодо неможливості розгляду справи про розірвання шлюбу до вирішення спору за її позовами до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном і вселення до будинку та про поділ спільного майна подружжя, суд вважає безпідставними.

Outcome: approved