Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-22 00:00:00

03.08.2011 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу (біржового контракту №360-Н) , посвідченого Артемівським філіалом Донецької Товарної біржи , за яким [PERSON] продав, а вона купила Ѕ частину квартири , яка розташована в в м. Часів- Ярі по вул.Хмельницького 36/1 дійсним. Позивач також просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини цієї квартири, яку вона придбала за біржовим контрактом № 203-Н ,зареєстрованим Артемівським філіалом Донецької Товарної біржи у відповідача [PERSON]. У судовому засіданні заявлені вимоги позивачка підтримала за вказаними у позовній заяві мотивами,посилаючись на ту обставину, що на момент укладання біржових контрактів їх нотаріального посвідчення не вимагали і тому перший біржовий контракт вона зареєструвала у БТІ. Вона також суду пояснила,що усі умови контрактів вона виконала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та суду пояснив,що він не ухиляється від нотаріального посвідчення контракту ,укладеного з ним, але стверджує, що умови біржового контракту укладеного з ним не були виконані, оскільки позивачка не передала йому грошей , які були вказані у контракті . Окрім того була домовленість про іншу суму,ніж вказано у контракті і позивач обіцяла сплатити йому дві тисячі доларів США за його частку квартири. Він не звертався до суду, бо знав,що угода є недійсною і його частка квартири належить йому. Представник третьої особи у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, у якій просила суд слухати справу у її відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають за наступними підставами: Матеріалами справи встановлено, що 24 лютого 2000 року Артемівським філіалом Донецької Товарною біржи , яка діяла в рамках вимог, встановлених Законом України "Про товарну біржу" та у відповідності з правилами біржевої торговлі був укладений договір купівлі-продажу- біржовий контракт № 360-Н, за яким [PERSON] продав, а позивачка купила Ѕ частину квартири , яка розташована в в м. Часів- Ярі по вул.Хмельницького 36/1 ( а.с.6). Вказаний договір зареєстрований у Бюро технічної інвентаризації за № 2742 у 19 червня 2000 року ,про що також зроблена відмітка у технічному паспорті на Ѕ частку квартири (а.с.7-8). Позивачка використовує квартиру з 2000 року і згідно довідки БТІ ця частка квартири значиться зареєстрованою за позивачкою на праві приватної власності з моменту реєстрації (а.с.35).. Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Аналогічні положення містить чинний на теперішній час ЦК України, згідно ст.657 якого, договір купівлі-продажу…житлового будинку, квартири чи іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак, разом з тим, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі»в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Тож суд вважає, що оскільки право власності на вказану частку квартири вже зареєстроване за позивачкою у БТІ у встановленому законом порядку і ніким не оспорене,то у цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Як видно із біржового контракту №203-н укладеного 23 червня 2001 року між відповідачем та позивачкою його підписали обидві сторони.(а.с.5). Разом з тим у п.2.1 контракту вказано, що покупець зобов*язаний провести оплату за придбане майно в сумі 1000 грн. в день підписання контракту. В контракті не вказано, чи відбулася оплата . Позивачка стверджувала,що вона віддала гроші відповідачеві віч-на- віч і розписку не брала і тому не надала суду доказів щодо оплати нею вказаної у контракті суми, а відповідач у суді наполягав, що оплату він не отримував, а контракт не оспорив, бо вважав і вважає його нікчемним. За таких обставин суд вважає , що факт здійснення сторонами своїх обовязків у повному обсязі за договором (виконання договору) не підтверджується самою письмовою угодою біржовим контрактом № 203 Н від 23.06.2000 року та не визнаний відповідачем і тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed