Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»звернулось до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач відмовляється належно виконувати укладений між сторонами кредитний договір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась та свого представника не направила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.08.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL8057 (а.с. 7-13), за яким позивач надав [PERSON] кредитні послуги в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 70 000 доларів США, строком до 01.08.2028 року, [PERSON] зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, а також комісії у встановлений даним договором строк та виконати свої зобов'язання, визначені договором, в повному обсязі. 26.08.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду № BL8057/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL8057 від 26.08.2008 року (а.с. 15-16), за яким позивач надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 24 000 доларів США, зі сплатою 16,45 % річних. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до п. 1.2.1 Генерального договору, Позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим Договором не пізніше 01 серпня 2028 року, і виконати всі зобов'язання, передбачені Індивідуальними угодами в терміни, встановлені Індивідуальними угодами, але в будь-якому випадку терміни виконання зобов'язань Позичальника за Індивідуальними угодами не повинні перевищувати термін, передбачений цим пунктом Договору, якщо тільки не застосовується інший коротший термін виконання зобов'язань, встановлений цим Договором та\\або згідно умов відповідної угоди Сторін. Відповідно до п. 1.5 Генерального договору, за користування кредитними коштами понад встановлений термін Позичальник сплачує проценти за підвищеною ставкою, яка визначається в Індивідуальних угодах. Відповідно до п.п. 3.1-3.2 Індивідуальної угоди, за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією Індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 16,54 % річних. За користування кредитними коштами понад строк (або терміни погашення за Графіком погашення кредиту), встановлений Генеральним договором та\\або цією Індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється в розмірі 32,90 % річних. Розмір такої підвищеної процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника. Нарахування та облік таких процентів Банк здійснює відповідно до умов Генерального договору та цієї Індивідуальної угоди та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 26.08.2008 року уклали договір іпотеки (нерухомого майна - квартири), згідно з п. 1.1 якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована в [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві приватної власності, на підставі свідоцтва пр оправо власності від 26.03.2007 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань [PERSON] грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту та відсоткам не сплачує, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 12.03.2011 року в розмірі 27 852,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 221 010,79 грн., яка підтверджується наявними у справі матеріалами. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом, позову про звернення стягнення па предмет іпотеки, в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь якій особі покупцеві. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, одночасно, ч. 1 ст. 40 цього Закону та ст. 10 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють місце проживання . В ст. 3 цього Закону встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1820 грн.

Outcome: approved