Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

08.04.2011 року позивач звернувся до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги 25.05.2011 року, просив визнати договір дарування квартири [ADDRESS]. Корольова у м. Одесі від 18.06.2010 року, укладений між ним та [PERSON]- недійсним, визнати недійсним договір дарування вказаної квартири, укладений 07.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на вказану квартиру. Свої вимоги мотивував тим, що він був власником квартири [ADDRESS]. Корольова у м.Одесі на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2009 року. Вказана квартира раніше належала матері позивача, померлій 18.07.2006 року. Після смерті матері позивач знаходився у стані сильного душевного потрясіння, нервового розладу, почав зловживати спиртними напоями, наркотичними речовинами, декілька разів намагався скоїти самогубство. У зв`язку з відсутністю постійного доходу у позивача виник борг за комунальні послуги, у зв`язку з чим він був вимушений взяти до себе квартирантів, однак був ними введений в оману та доходу не отримав. На початку 2010 року він познайомився з відповідачкою [PERSON], яка пообіцяла взяти на себе оплату за комунальні послуги, купівлю продуктів харчування, влаштувати його на хорошу роботу та щомісячно виплачувати йому 800 гривень в обмін на укладання між ними договору довічного утримання. Однак, пізніше пояснила йому, що договір довічного утримання нотаріально не посвідчується, у зв`язку з чим запропонувала укласти договір дарування вказаної квартири, обіцяючи, що збереже за позивачем проживання в квартирі та реєстрацію по спірній адресі. 18.06.2010 року між сторонами був укладений договір дарування квартири [ADDRESS]. Корольова у м.Одесі. Після цього відповідач поселила в квартиру свого сина та обмежила позивачу можливість користуватись квартирою. Крім того, 07.12.2010 року [PERSON] подарувала спірну квартиру своїй доньці [PERSON] Посилаючись на те, що договір дарування квартири був укладений ним у час, коли він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, що він помилився стосовно обставин, що мають суттєве значення, а саме прав та обов`язків сторін, на те, що угода була укладена ним під впливом обману, проти його волі та під впливом насильства та погроз, а також на те, що угода була укладена ним на вкрай невигідних умовах та є удавано, так як приховувала договір довічного утримання, просив визнати договір дарування квартири [ADDRESS]. Корольова у м. Одесі від 18.06.2010 року, укладений між ним та [PERSON]- недійсним, визнати недійсним договір дарування вказаної квартири, укладений 07.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на вказану квартиру. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідачі позов не визнали, вказуючи, що сторони, дійсно, мали намір укласти договір довічного утримання, від виконання якого відповідачі не мають наміру ухилятись. Третя особа нотаріус Тетьої одеської нотаріальної контори [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та свідків, суд доходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS]. Корольова у м. Одесі належала [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.12.2009 року. Дана квартира є спадковим майном позивача після смерті його матері, померлої 18.07.2006 року. З часу смерті матері позивач не мав постійного заробітку, почав зловживати спиртними напоями, наркотичними речовинами. Як пояснив суду сводний брат позивача [PERSON] після смерті дружини його батька матері позивача, вони хотіли, щоб за [PERSON] хтось наглядав, так як хвилювались за нього. Так як рідна сестра дружини [PERSON] перебуває у шлюбі зі старшим сином [PERSON], то було вирішено, що молодший син [PERSON] [PERSON] поселиться з позивачем, що і було йому запропоновано у червні 2008 року. Позивач погодився на дану пропозицію і [PERSON] почав у нього жити, сплачуючи за квартиру по 800 гривень щомісячно. У зв`язку з тим, що [PERSON] не оплачував комунальні послуги, у нього утворилась велика заборгованість перед житлово-комунальним кооперативом. У зв`язку зі становищем, яке склалось, [PERSON] запропонував брату подарувати належну йому квартиру [PERSON], які погасять комунальні борги, будуть продовжувати сплачувати йому по 800 гривень щомісячно та допомогати продуктами харчування. [PERSON] з даною пропозицією погодився, після чого звернувся до суду, отримав судове рішення, зареєстрував його в КП „ОМБТІ та РОН та самостійно брав витяги з даної комунальної установи. Суд звертає увагу на те, що і у позовній заяві, і у особистих поясненнях в судовому засіданні [PERSON] поясняв, що він бажав укласти договір довічного утримання. 18 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири [ADDRESS]. Корольова у м. Одесі, після укладання якого у житті позивача нічого не змінилось, так як він продовжував проживати в [INFO]. Корольова у м. Одесі та отримував обумовлені договором грошові кошти. Дана обставина була підтверджена позивачем у судовому засіданні. Так продовжувалось до вересня 2010 року, після чого [PERSON] зник і місце його знаходження його рідним відомо не було. Дана обставина стала підставою для звернення рідних позивача до органів міліції з метою його пошуку. Після того, як [PERSON] знайшовся, чужі люди стали вимагати у [PERSON] повернення квартири. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та його представника, суд вважає, що позивачем не були доведені обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме: те, що договір дарування квартири був укладений ним у час, коли він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, бо від проведення судово-психіатричної експертизи, призначення якої є обов`язковим, позивач відмовився; що він помилився стосовно обставин, що мають суттєве значення, а саме прав та обов`язків сторін, так як [PERSON] власноручно отримав витяг в КП „ОМБТІ та РОН, де була зазначена причина його отримання дарування квартири; що угода була укладена ним під впливом обману, проти його волі та під впливом насильства та погроз, доказів існування яких у судовому засіданні надано не було; а також на те, що угода була укладена ним на вкрай невигідних умовах, так як сам позивач підтверджував у судовому засіданні свій намір отримувати щомісячно грошові кошти за договором. Разом з тим суд погоджується з твердженням позивача про те, що дана угода була удаваною, так як приховувала договір довічного утримання, що не заперечувалось відповідачами. Згідно вимог ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін рігулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Як вбачається з п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені ст.216 ЦК України, можуть застосовуватись тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачу) у власність житловий будинок, квартиру, інше нерухоме майно, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Таким чином, суд визнає, що між сторонами був укладений договір довічного утримання. На підтвердження даного факту 27.09.2011 року відповідачем [PERSON] були передані позивачу грошові кошти у розмірі 4000 гривень, про що [PERSON] була написана власноручна розписка, з якої вбачається, що дані грошові кошти були отримані останнім на виконання укладеного договору довічного утримання. Крім того, відповідачами була надана квитанція про оплату комунальних послуг на суму 1300 гривень від 08.10.2011 року, що також підтверджує належне виконання [PERSON] умов договору. Статтею 756 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання може бути розірваний на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків. Так як неналежного виконання обов`язків [PERSON] за договором довічного утримання у судовому засіданні надано не було, то і підстави для розірвання такого договору, на думку суду, відсутні. Також суд вважає, що так як договір дарування квартири [ADDRESS]. Корольова у м. Одесі від 18.06.2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним не визнаний, то і підстави для визнання недійсним договору дарування вказаної квартири, що був укладений 07.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON], відсутні.

Outcome: dismissed