Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

В червні 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до обслуговуючого кооперативу Волинський, третя особа: Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання права власності на гаражний бокс, посилаючись на те, що він є членом обслуговуючого кооперативу Волинськийз 03 березня 1999 року на підставі рішення Загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу Волинський. Сплативши у серпні 1996 р. обслуговуючому кооперативу Волинський суму пайового внеску у розмірі 1\~650 грн. він отримав місце для будівництва гаража господарським способом, він за власні кошти побудував гаражний бокс № 27 загальною площею 21,1 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шепелєва, 18-а. Уповноважена комісія, створена обслуговуючим кооперативом Волинський, в 2003 році прийняла його гаражний бокс в експлуатацію. Бажаючи приватизувати та оформити правовстановлюючі документи на вищезазначений гаражний бокс він після отримання технічного паспорта звернувся до Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Однак Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відмовилося видати свідоцтво про право власності на даний гараж в звязку з ненаданням документів на підтвердження введення в експлуатацію спірного гаражного боксу. В звязку з тим, що він фактично не може оформити своє права власності на вказаний гаражний бокс він змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив про його задоволення, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Судом встановлено, що позивач сплативши у серпні 1996 р. обслуговуючому кооперативу Волинський суму пайового внеску у розмірі 1\~650 грн. він отримав місце для будівництва гаража господарським способом, він за власні кошти побудував гаражний бокс № 27 загальною площею 21,1 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шепелєва, 18-а. Уповноважена комісія, створена обслуговуючим кооперативом Волинський, в 2003 році прийняла його гаражний бокс в експлуатацію. Бажаючи приватизувати та оформити правовстановлюючі документи на вищезазначений гаражний бокс він після отримання технічного паспорта звернувся до Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Однак Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відмовилося видати свідоцтво про право власності на даний гараж в звязку з ненаданням документів на підтвердження введення в експлуатацію спірного гаражного боксу. Враховуючи ту обставину, що гаражний бокс є обєктом нерухомого майна, то відповідно до чинного законодавства, набуття такого обєкту у власність зобовязує власника здійснити таку державну реєстрацію прав власності. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема правочинів. Частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ч.2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Частина 2 ст. 386 ЦК України встановлює, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмеженьта Додатку № 1 до п. 2.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 р. № 7/5 судове рішення може бути правовстановлюючим документом, на підставі якого Бюро технічної інвентаризації зобовязане здійснити державну реєстрацію права власності.

Outcome: approved