Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду через уповноваженого представника [PERSON] з позовом до відповідача, в якому на підставі ст.ст. 1216, 1223, 1269 ЦК України просила встановити факт родинних відносин, яким ствердити, що [PERSON], яка померла 9 грудня 2010 року, є її бабцею, факт належності [PERSON] на праві власності домоволодіння по вул. Соловїній, 6 в с. В. Вербче Сарненського району та визнати за нею право власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці. Посилалась на те, що її покійній бабці за життя належало домоволодіння, вона успадкувала його за заповітом, однак через помилки у написанні даних про особу бабці у документах, що посвідчують особу батька та відсутність реєстрації майна не має можливості оформити за собою право власності в порядку спадкування. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та дав пояснення згідно заяви. Представник відповідача Великовербченської сільської ради подав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнав. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, визнання відповідачем позову не може бути прийняте судом, оскільки суперечить закону. Позивачкою на обґрунтування позовних вимог суду наданий технічний паспорт КП „Рівненське ОБТІ Рівненської обласної ради від 21 жовтня 2011 року, виписка з погосподарської книги с. В. Вербче про належність [PERSON] спірного домоволодіння, заповіт від 29 жовтня 2009 року на імя позивачки, витяги із спадкового реєстру про реєстрацію заповіту та спадкової справи після смерті [PERSON] Позивачка надала суду також копії свого свідоцтва про народження, свідоцтва про народження та смерть батька і бабці, які посвідчують наявність спорідненості позивачки із покійною бабцею, довідку виконкому [PERSON] сільської ради про те, що [PERSON] і [PERSON] одна і та ж особа . Суд вважає за можливе встановити юридичний факт родинних відносин, яким ствердити, що покійна [PERSON] є бабцею позивачки [PERSON], оскільки розбіжності у написанні даних про особу покійної бабці пояснюються допущенням помилок у записах, а встановлення такого факту сприятиме реалізації спадкових прав позивачки. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 розяснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 49 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат" про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус виносить відповідну постанову. Позивачка не надала доказів, що після звернення до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини як спадкоємець майна померлої [PERSON] нотаріус відмовив їй в оформленні права на спадщину шляхом винесення відповідної постанови. Таким чином, вимоги позивачки про встановлення факту належності покійній бабці спадкового майна та визнання за позивачкою права власності на майно в порядку спадкування є передчасними та заявленими до неналежного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial