overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

Заявник [PERSON] у вересні 2011 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, просила суд встановити, що вона, [PERSON], народження 10.12.1943, є дочкою [PERSON], яка померла 26.09.2004. У судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити, при цьому пояснила, що вона, [PERSON], є дочкою [PERSON], яка померла 26 вересня 2004 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, а саме: житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що складається із житлового будинку А-1, погреба під Д, сараю Б, гаражу В, убиральні Г, погрібника Д, огорожі N 1, який розташований за адресою: с.Давидівка, Пирятинський район, вул. Набережна, буд. 120. При підготовці документів, що підтверджують родинні відносини [PERSON] та [PERSON], для документального оформлення факту прийняття спадщини, виявилося, що прізвище її матері, записане у її свідоцтві про смерть ([PERSON]), не співпадає із прізвищем, записаним у її свідоцтві про народження [PERSON] ([PERSON] на російській мові) та у свідоцтві про одруження - [PERSON] (на українській мові). У зв'язку із помилками, допущеними при оформленні її свідоцтва про народження та при оформленні її свідоцтва про одруження, на даний час вона не має змоги підтвердити, що [PERSON] дійсно є її матір'ю, а також оформити документи на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері. Заінтересована особа у судове засідання не зявилася, надіслала до суду лист №63 від 09.09.2011, згідно якого Давидівська сільська рада не заперечує в розгляді цивільної справи за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, з позовом згідні. Судом установлено: Заявник [PERSON], народження 10.12.1943 (а.с. 5); Згідно свідоцтва про одруження [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], одружились 08.10.1967, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за №16. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON] (а.с.6); У відповідності до свідоцтва про народження, виписаного на російській мові, [PERSON], народження 10.12.1943, її батьками є: батько - [PERSON], мати [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 30.12.1943 зроблено відповідний запис за №7 (а.с.7);. Відповідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 26.09.2004 у віці 87 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 27.09.2004 зроблено запис за №48 (а.с.8); Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №120 по вул. Набережна, с. Давидівка, Пирятинського району, Полтавської області, загальною площею 50,7 кв.м, власником є [PERSON] в розмірі частки власності 1.0 (а.с.9-10). Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла 26.09.2004. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

представник Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, як правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Дельта, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ПАТ [PERSON] за кредитним договором в сумі 3649 грн 27 коп, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 грудня 2009 року між ТзОВ КБ Дельта та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір №001-13509-231209, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. У відповідності до укладеного договору відповідач зобовязувалася щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів та всю суму пені, які нараховані за попередній звітний місяць. Станом на 12.04.2011 року відповідач порушив умови кредитного договору і заборгованість відповідача по кредитному договору становить 3649 грн 27 коп. Відповідач в добровільному порядку не виконав вимогу про погашення заборгованості. В судове засідання представник ПАТ Дельта Банк не з'явився, в поданій позовній заяві просить справу розглянути у відсутності представника позивача, заявлений позов підтримує. Також відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, відповідач подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлений позов визнає, при можливості заборгованість сплатить добровільно. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 23.12.2009 року між ТзОВ КБ Дельтата гр.[PERSON] було укладено договір №001-13509-231209 на відкриття карткового рахунку та обслуговування баківської картки, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Також укладеним договором визначити умови погашення отриманого кредиту та процентів за користування кредитом. Однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору відповідач [PERSON] своїх обовязків належним чином не виконував. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Згідно розрахунку заборгованості відповідача по кредитному договору станом на 12.04.2011 року заборгованість по сумі кредиту складає 1527 грн 72 коп, просрочена заборгованість по сумі кредиту 2121 грн 55 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON]. в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ Дельта Банк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

25.07.2011 року [PERSON] звернулась з позовом до ТОВ „Інтрансавтострой про розірвання договору оренди з підстав невиконання умов договору по оплаті орендної плати. Рішенням суду в задоволенні позову було відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду через порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове про задоволення вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що після укладення договору оренди землі з боку орендаря мало місце систематична несплата орендної плати. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 3,5830 га на території Кархівської сільської ради на підставі державного акту на право власності від 02.02.2006 року, яку вона згідно до договору від 06.11.2007 року передала в оренду ТОВ „Інтрансавтострой. [PERSON] вважає, що вказаний договір оренди повинен бути розірваний, оскільки орендар порушує строки внесення орендної плати. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що п. 14 укладеного договору оренди передбачено відповідальність орендаря у разі невиконання зобовязання по сплаті орендної плати у вигляді пені в розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, а не розірвання договору. Такі висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, умовам договору та положенням діючого законодавства. Зокрема, ч.1 ст. 32 Закону України „Про оренду землі передбачає можливість розірвання договору оренди землі на вимогу однієї зі сторін в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умов договору. Пунктом 34 договору оренди передбачена можливість розірвання дії договору у наслідок невиконання стороною обовязків, передбачених договором. Обовязок сплачувати орендну плату один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата, встановлений п.11 договору оренди. Відповідач не заперечує того факту, що орендна плата не була виплачена за 2010 рік у строк, обумовлений договором. Це є невиконання орендарем умов договору і це є підставою для розірвання договору оренди. Посилання відповідача на ту обставину, що позивач не звертався за отриманням орендної плати і їй 03.08.2011 року направлявся лист з пропозицією отримати орендну плату, не спростовують того факту, що орендар допустив порушення умов договору, оскільки обовязок вчасно вносити оренду плату покладений саме на орендаря. Вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат необхідно провести відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

31.05.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 41 094 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.06.2008 року [PERSON] позичив [PERSON] 41 094 грн., що підтверджується розпискою, де зазначено дату повернення грошей до 01.01.2009 року. [PERSON] взяла в позивача в борг 3000,00 доларів США, що еквівалентно до гривні по НБУ (1 долар 7 грн. 98 коп.), що в сумі 23 094 грн. та 18000,00 грн., разом складає 41 094 грн. Зазначає, що неодноразово звертався до позивачки за поверненням боргу, але вона тільки обіцяє повернути, гроші до цього часу не повернуті. Тому, позивач просить стягнути з відповідачки суму позики в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові та наявні у справі докази. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, з позовними вимогами повністю згодна (а.с.30). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту переданна грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Судом встановлено, що 11.06.2008 року [PERSON] позичив [PERSON] 3000,00 доларів США та 18000,00 грн., яка зобов»язалась виплатити всю заборгованість до 01.01.2009 року, що підтверджується розпискою (а.с.32). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Після повернення позики в повній сумі кредитор повинен повернути боржнику розписку. Оскільки, відповідачка належні кошти [PERSON] не повернула, заборгованість по договору позики, станом на день розгляду справи становить 41094,00 гривень; оригінал розписки від 11.06.2008 року про отримання [PERSON] грошових коштів додано до позовної заяви, суд вважає, що заборгованість по договору позики підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1-4), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеними позовними вимогами, посилаючись, що 02.08.2009 року померла її мати [PERSON], яка залишила заповіт, в яким все своє майно заповідала позивачу. Однак позивач пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки вона вступивши у фактичне володіння і управління її спадковим майном, приймаючи міри до його збереження та маючи заповіт, вважала себе особою, що прийняла спадщину. Про зміни в законодавстві, що регулює спадкові відносини вона не знала, а навпаки була впевнена в можливості нотаріального оформлення спадщини лише через шість місяців з дня її відкриття. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до трьох місяців. Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, натомість подала заяву, якою позов підтримала, просила розглянути справу за їх відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не не зявився, натомість подав заяву якою позов визнав, та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав Судом встановлено, що 02.08.2009 року померла [PERSON], яка все своє майно заповідала [PERSON]. Позивач пропустила встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Строк пропустила з поважної причини, оскільки не знала про зміни в Цивільному законодавстві, що регулюють спадкові правовідносини. За викладеного суд приходить до висновку, що позивач пропустила вказаний строк звернення до нотаріуса з із заявою про прийняття спадщини з поважної причини і що не викликає у суду жодного сумніву. Відповідно до вимог ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 26.06.2009 року вона отримала заробітну плату в сумі 1800 гривень. Того ж дня вона перебувала разом з відповідачем у ботанічному парку Асканія-Нова. [PERSON], достовірно знаючи про наявність у неї грошових коштів, скориставшись тим, що вона перебувала в стані алкогольного спяніння, таємно викрав гроші в сумі 1800 гривень. 22.10.2009 року вироком Чаплинського районного суду Херсонської області [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Цивільний позов при розгляді кримінальної справи вона не заявляла, шкоду заподіяну їй відповідач відшкодував частково в сумі 600 гривень. Просить стягнути з відповідача 1200 гривень в рахунок матеріальної шкоди та 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом оголошення в газеті Наддніпрянська правда. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідноснини. Судом установлено, що 26.06.2009 року [PERSON], перебуваючи разом з [PERSON] в ботанічному парку смт. Асканія-Нова, достовірно знаючи, що у останньої в сумочці знаходяться грошові кошти в сумі 1800 гривень, скориставшись тим, що вона перебувала в стані алкогольного спяніння, таємно викрав зазначену суму коштів. 22.10.2009 року вироком Чаплинського районного суду Херсонської області [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки із звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком на один рік. Відповідач частково відшкодував завдану матеріальну шкоду в сумі 600 гривень. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, яка завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Притягнення особи до кримінальної відповідальності не звільняє її від обовязку відшкодувати заподіяну шкоду в порядку цивільного судочинства. Враховуючи зазначене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1200 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди позивачці, суд враховує характер і ступінь заподіяних їй моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках і визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 гривень. На підставі зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на її утримання. В позові зазначила, що з 22 січня 2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з нею. Просить стягнути з відповідача аліменти на дочку у розмірі 1\\4 частини та на її утримання у розмірі 1\\4 частини щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Сторони в судове засідання не зявились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідач проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Перевіривши і зясувавши всі обставини справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 22.01.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). 07.04.2010 року народилась [PERSON], у свідоцтві про народження якої її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Дитина проживає разом матірю, що підтверджується довідкою від 12.07.2011 року (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 84, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вивчивши усі надані докази у сукупності, беручи до уваги пояснення позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача по 1\\4 частині щомісяця на утримання його неповнолітньої дочки та по 1\\4 частині на утримання дружини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

У травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що 05.03.2009 року померла його мати - [PERSON], про що видане свідоцтво про смерть серії І-ОК 150487 від 06.03.2009 року, Тарасівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №167 по вул. Шевченко в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповідала позивачу та [PERSON] 21.12.2009 року помер брат позивача [PERSON], про що видане свідоцтво про смерть серії І-ОК №168610 від 23.12.2009 року, Тарасівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. До нотаріальної контори позивач не звернувся, оскільки не знав, що треба звертатись до нотаріальної контори у шестимісячний строк. Просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився двічі, до суду надіслав заяву, де просив слухати справу у його відсутність. Узгоджено з думкою сторін суд ухвалив про заочний розгляд справи, у відсутність відповідачів на підставі наявних в справі доказів, в порядку ст.169 ЦПК України. Вислухавши сторін, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що 05.03.2009 року померла мати позивача, [PERSON], це підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №150487 виданим Виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 06.03.2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №167 по вул. Шевченко в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Тарасівської сільської ради [PERSON], яким все своє майно заповідала позивачу та [PERSON] 21.12.2009 року помер брат позивача, [PERSON], це підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №168610 виданим Виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 23.12.2009 року. До нотаріальної контори позивач не звернувся, оскільки він є юридично необізнаним та не знав, що йому потрібно було звернутися до нотаріуса у шестимісячний термін після смерті матері. Таким чином, суд має задовольнити даний позов, оскільки вважає причини пропущення позивачами строків для прийняття спадщини поважними.

Outcome: approved