Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь комунального підприємства 25\~818 грн. 74 коп. на відшкодування завданих підприємству збитків. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.05.2009 року Дрогобицьким міськрайонним судом ухвалено рішення у справі № 2-336/2009, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі та оплату заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 15 700, 78 грн. Дане рішення Комунальним підприємством Туристичний комплекс Дрогобич, правонаступником Комунального підприємства Тустань, виконано в повному обсязі. На виплачену заробітну плату позивачем нараховано і сплачено податок з доходів фізичних осіб та внески на загальнообовязкове державне страхування на суму 10\~036, 96 грн. Крім цього, з підприємства стягнуто судові витрати в сумі 81, 00 грн. Вважає, що особою, винною у незаконному звільненні працівника, яка несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству є [PERSON] Тому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачки завдані підприємству збитки. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції представник [PERSON] додатково суду пояснив, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час виконання рішення суду в справі, стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. Аналогічна норма міститься в чинній редакції Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 6 ст.52 ). Отже, на виконання рішення суду підприємство зобов'язане було виплатити і виплатило [PERSON] "на руки" заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в сумі 15 700,78 грн., а тому твердження відповідачки про те, що відрахування необхідно було зробити з суми, визначеної рішенням суду вважає безпідставними. Згідно Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до Закону України Про податок з доходів фізичних осібпрацедавець -юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності (включаючи самозайнятих осіб), яка укладає трудові договори (контракти) з найманими особами та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати цього податку до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами. Даним законом визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року. До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору. Відповідно до пункту 17.1. Закону України Про податок з доходів фізичних осібособою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи).

Outcome: approved