Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивач подав до суду позов, в якому просив стягнути з відповідача 2759 грн. заборгованість по відшкодуванню шкоди у звязку з каліцтвом за період з 1991 року по 2001 рік. та стягнути з відповідача 50\~000 грн. моральної шкоди. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у трудових правовідносинах з 10 листопада 1975 року. Працювала на різних робочих місцях. 3 вини заводу 15 березня 1988 року вона була травмована на виробництві, у результаті трудового каліцтва була визнана інвалідом третьої групи, втратила професійну працездатність на 60 %. З 1 листопада 1988 року отримує компенсацію за шкоду, спричинену здоровю. Позивач звернув увагу суду на те, що Відповідно до постанов КМУ від 31 грудня 1991 року Про перерахунок розміру відшкодування шкоди спричиненої робітникам каліцтвом або іншим пошкодження здоровю, повязаних з виконанням ними трудових обовязків, від 01.01.1992 року Про здійснення першочергових мір по забезпеченню соціального захисту населения у умовах лібералізації цін№ 21 Про міри у звязку з підвищенням мінімального розміру заробітної плати, Розясненням порядку перерахунку розміру відшкодування шкоди, затвердженого постановою Міністерства Праці України від 16.04.1992 року № 25 перерахунку з 1 січня 1992 року підлягають раніше визначені суми відшкодування шкоди. Для проведения перерахунку нараховується середньомісячний заробіток за 4-й квартал (жовтень - грудень) 1991 року за фахом відповідного розряду, посади, де потерпілий працював до каліцтва. Відповідач такий перерахунок відшкодування шкоди не робив. Як видно з розпорядження по заводу від 16.09.1992 року збільшення розміру відшкодування шкоди було здійснено з 1 травня 1992 року у розмірі 2568 руб.60 коп. та з урахуванням розміру пенсії їй перераховували 1757 руб. 60 коп. - на підставі постанови КМУ № 276 від 26 травня 1992 року. Законом України Про охорону працівстановлено, що з 24 листопада 1992 року пенсія при визначенні відшкодування шкоди заліку не підлягає. Відповідач же перестав враховувати песію у розмір відшкодування шкоди тільки з 1 травня 1993 року, тобто з 24 листопада 1992 року відповідач не доплатив їй шкоду у розмірі 3244 руб. Позивачка також зазначила, що в порушення п. 15 Правил відшкодування шкоди, введених в дію з 1 липня 1993 року постановою КМУ від 23 червня 1993 року № 472, їй не було надано путівку для санаторно-курортного лікування. Відповідач, Відкрите акціонерне товариство Харківський Тракторний Завод, подав заперечення на позовну заяву, в якій просив в позові відмовити. Відповідач вказав, що відповідно до розяснень про порядок перерахунку розміру відшкодування шкоди, затверджених постановою КМУ № 25 від 16.04.1992 року, у випадку, якщо перерахований розмір відшкодування шкоди за жовтень-грудень 1991 року після заліку відкоректованої пенсії з інвалідності зменшиться щодо попереднього, зберігається попередній розмір, який з 01.01.1992 року збільшився на 116%. Розміри відшкодування шкоди позивачці розраховувались з урахуванням змін тарифів та посадових окладів, висновками МСЕК. Щодо порушення п. 15 Правил відшкодування шкоди, на що вказує позивачка, відповідач зазначив, що відповідно до висновків МСЕК за період з 01 листопада 1988 року до 01.04.2001 року позивачці необхідно було санаторно-курортне лікування в 1988 році, 1994 році, 2001 році. Заяви позивачки про надання санаторно-курортного лікування в 1988 році, 2001 році було задоволено. В 1994 році позивачка з заявою про надання санаторно-курортного лікування не зверталась. Відповідач вказав, що немає ніяких підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутні докази її завдання. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та доводи, наведені в їх обгрунтування. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з відповідачем у трудових правовідносинах з 10 листопада 1975 року. 3 вини заводу 15 березня 1988 року вона була травмована на виробництві, у результаті трудового каліцтва була визнана інвалідом третьої групи, втратила професійну працездатність на 60 %. (а.с. 4, 5) З 1 листопада 1988 року отримує компенсацію за шкоду, спричинену здоровю. Відповідно до розяснень про порядок перерахунку розміру відшкодування шкоди, затверджених постановою КМУ № 25 від 16.04.1992 року, у випадку, якщо перерахований розмір відшкодування шкоди за жовтень-грудень 1991 року після заліку відкоректованої пенсії з інвалідності зменшиться щодо попереднього, зберігається попередній розмір, який з 01.01.1992 року збільшився на 116%. Розміри відшкодування шкоди позивачці розраховувались з урахуванням змін тарифів та посадових окладів, висновками МСЕК. Щодо порушення п. 15 Правил відшкодування шкоди, суд зазначає наступне. Сторонами по справі не заперечується, що згідно висновків МСЕК за період з 01 листопада 1988 року до 01.04.2001 року позивачці необхідно було санаторно-курортне лікування в 1988 році, 1994 році, 2001 році. Заяви позивачки про надання санаторно-курортного лікування в 1988 році, 2001 році було задоволено. В 1994 році позивачка з заявою про надання санаторно-курортного лікування не зверталась. З наведеного вбачається, що відповідач, Відкрите акціонерне товариство Харківський Тракторний Завод, діяв відповідно до законодавства. В задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити, оскільки суд не вбачає в діях відповідача порушень, наведених позивачем в обгрунтування моральної шкоди. За таких обставин по справі суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed