Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

ПрАТ „Страхова компанія Провідназвернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якій зазначає, що 26.08.2005 року з вини відповідача була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєні ДТП підтверджується постановою Дарницького райсуду м.Києва від 30.03.2006 року. Згідно договору страхування позивачем було відшкодовано потерпілій в ДТП стороні ТОВ Сингентазавдані збитки. Вказані витрати відповідач добровільно не відшкодував. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити, стягнувши з відповідача в порядку регресу 28407 грн. 65 коп., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась в поданій суду телеграмі позов підтримала та просила слухати справу у її відсутність за наявними у справі доказами. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю через їх безпідставність, пояснила, що ступінь вини відповідача у даній дорожно-транспортній пригоді незначна, його відповідальність перед третіми особами на час ДТП була зстрахована в АСК [PERSON] Україна. Треті особи [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю Сингента, Акціонерна страхова компанія [PERSON] Україна в судове засідання не зявились, про час розгялду справи повідомлялись належним чином, заяв, клопотань суду не подали. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.08.3005 року на вул.Черняхівській в м.Житомирі сталася дорожньо транспортна пригода за участю водіїв [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ 21103 д.р.н. 54485 КК та [PERSON], який керував автомобілем Фольксваген, д.р.н. 41802 КА, належним ТОВ Сингента, в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. При цьому судом встановлено, що [PERSON] перебував з ТОВ у трудових відносинах, що підтверджується копією подорожнього листа. Згідно чинної постанови Дарницького райсуду м.Києва від 30.03.2006 року провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративної справи, фактично встановлена вказаною постановою суду, а провадження у справі закрито з підстав, які не звільняють від обовязку відшкодувати заподіяну ним шкоду. Згідно довідки Відділу ДАІ УМВС України в Житомирській області № 6/4349 від 11.11.05, довідки Відідлу ДАІ м.Житомира б/н автомобіль Фольксвагенд.н.з. 41802 КА, що належить ТОВ Сингентаотримав у вказаному ДТП механічні пошкодження. Розмір збитків, нанесених внаслідок ДТП ТОВ Сингента- власнику пошкодженого автомобіля Фольксваген- становить 28940 грн., з яких 810 грн. послуги евакуатора. Вказані обставини підтверджуються звітом про визначення вартості матеріального збитку від 11.11.2005 року, дефектною відомістю огляду дорожнього транспортного засобу, рахунками фактурами від 01.12.2005 року, від 06.09.2005 року, актом здачі-прийняття робіт, калькуляціями. На виконання умов договору страхування №2415 від 28.12.2004 року ТОВ Сингента, як потерпілій стороні в ДТП, позивачем було проведено страхове відшкодування проведення ремонту автомобіля на суму 28407 грн. 65 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1086 від 09.02.2006 року. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно статті 27 Закону України Про страхуваннядо страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток. Відповідач на час ДТП був володільцем автомобіля ВАЗ 21103, державний номерний знак [NUMBER], тому покладення на нього обовязку по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відповідає вимогам ст.1187 ЦК України. Третя особа Акціонерна страхова компанія [PERSON] відповідачем [PERSON] 26.07.2005 року уклала договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом ВА/4815070, прийнявши на себе зобовязання відшкодувати шкоду нанесену з вини страхувальника третім особам на умовах договору та Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівпри цьому ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 25500 грн. Відповідно до договору та п.12.1 Закону страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, завжди зменшується на суму франшизи, яка становить 510 грн., таким чином, розмір страхового відшкодування, що підлягав би стягненню з страхової компанії має становити 24990 грн. З [PERSON] підлягає стягненню 3417 грн. 65 коп., як різниця між виплаченою сумою відшкодування та сумою, що повинна бути сплачена Страховою компанією. Посилання представника відповідача про наявність вини у скоєнній 26.08.2005 року дорожньо-транспортній пригоді і водія [PERSON], не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, грунтуються на припущеннях, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги при вирішенні спору. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають пропорційному стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 51 грн. судового збору і 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial