Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 лютого 2009 року він позичив гроші у сумі 55\~000 грн. відповідачу [PERSON] для погашення кредитного боргу, який брався для купівлі автомобіля його сім'ї. Гроші [PERSON] зобовязався повернути через один рік, а у випадку неповернення зобовязався віддати автомобіль, дана обставина підтверджується розпискою, складеною у присутності свідків. Однак, обовязок повернути борг відповідач не виконав. Він направляв претензію відповідачам однак відповіді не отримав. Вважає, що позовом повинні відповідати і [PERSON] і [PERSON], оскільки відповідно до ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Відповідач [PERSON] добре знала, що розрахунок по кредитному договору відбувся тільки завдяки отриманим у нього коштам, оскільки інших коштів сімя не мала. Тому, просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на його користь 55\~000 грн. у рівних долях. Позивач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про визнання договору недійсним, який обґрунтовувала тим, що перебувала у шлюбі з [PERSON] під час шлюбу ними придбано квартиру та автомобіль за сумісні кошти. Після її звернення до суду з позовом про поділ майна, [PERSON] заявив, що її частка у майні значно менша, оскільки він винен гроші сторонній особі, які він брав у борг для погашення кредиту. Вважає, що договір позички між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки під час його укладення не було отримано її згоду, що передбачено ст. 65 ч. 3 СК України. Одностороннє прийняття зобовязання на 55 00 грн. не може бути визнано вчиненим у інтересах сімї. Вважає, що даний договір є удаваним, оскільки не укладався. Просила суд позов задовольнити, визнати недійсним договір позички, укладений між [PERSON] та [PERSON] 22.02.2009 року, як такий, що укладений щодо цінного майна з порушенням встановленого порядку (без згоди подружжя). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, пояснив, що у лютому 2009 року до нього звернувся [PERSON] з проханням надати в борг гроші в сумі 55\~000 грн. гроші йому були потрібні для погашення кредиту, за який куплено автомобіль. У нього особисто було 30\~000 грн., крім того він взяв у гроші у інших людей, надав їх [PERSON] та отримав від [PERSON] розписку на загальну суму 55\~000 грн., оскільки перед іншими особами він ([PERSON]) розраховувався особисто. Про укладення договору позики відповідач [PERSON] повідомлена не була. Вважає, що борг повинні повернути [PERSON] та [PERSON], оскільки гроші які він їм надав вони витратили на погашення кредитного договору, тобто в інтересах сімї, тому обовязок повернути гроші також є спільним. Просив суд позов задовольнити, стягнути з [PERSON], [PERSON] 55\~000 грн. у рівних частинах. Позов [PERSON] не визнав, оскільки дійсно договір позики укладено без згоди [PERSON], з якою відповідач [PERSON] на той час перебував у шлюбі, однак кошти отримані в борг використані ними на погашення кредитної заборгованості, тобто в інтересах сімї. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала, оскільки позивач [PERSON] надав у борг сімї [PERSON] 55\~000 грн. вони їх витратили на погашення заборгованості по кредиту, тому борг слід стягнути з них обох. Зустрічний позов задоволенню не підлягає, оскільки кошти отримані у борг використано в інтересах сімї, тому створив обовязки для обох з подружжя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнав повністю, пояснив, що дійсно брав у борг у [PERSON] 55\~000 грн., оскільки на той час його квартира була у іпотеці по кредитному договору, на той час почалась фінансова криза, піднялась процентна ставка, тому він вирішив найшвидше погасити заборгованість по кредитному договору. Про те, що він отримав у борг у [PERSON] гроші відповідач [PERSON] знала, однак вона не знала, що складено розписку. Тому вважає, що за позовом вони повинні відповідати у рівних частинах перед [PERSON]. Зустрічний позов задоволенню не підлягає, оскільки кошти отримані у борг використано в інтересах сімї, тому створив обовязки для обох з подружжя. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, зустрічний позов підтримала та пояснила, що ніякого договору між [PERSON] та [PERSON] укладено не було, гроші на повернення кредиту вони брали у займ у інших осіб, частина готівки у них була, оскільки вони збирали гроші. Тому, вважає, що розписка складена пізніше. Договір між [PERSON] та [PERSON] укладений з порушенням законодавства, оскільки вона згоди на укладення договору не надавала. Представник відповідача [PERSON] ю., адвокат [PERSON] вважала необхідним у задоволенні позову [PERSON] відмовити, позов [PERSON] задовольнити, оскільки бардаш уклав договір щодо цінного майна без згоди подружжя. Представник відповідача [PERSON] ю., адвокат [PERSON] вважав необхідним у задоволенні позову [PERSON] відмовити, позов [PERSON] задовольнити, оскільки [PERSON] уклав договір щодо цінного майна без згоди подружжя. Крім того, виникають сумніви, що даний договір укладався, оскільки заборгованість по кредитному договору погашено за рахунок коштів, що надавали брат [PERSON] ю. [PERSON] та її тітка [PERSON]. Суд, вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків та дослідивши докази, надані сторонами приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні позову [PERSON] ю. слід відмовити з наступних підстав. Згідно до ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. З свідоцтва про одруження від 06.05.2004 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 24.2004 року, актовий запис № 20. З свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.02.2011 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено актовий запис № 13 від 22.02.2011 року. З розписки від 22.02.2009 року встановлено, що [PERSON] отримав 55 00 грн. у [PERSON] , які зобовязався повернути протягом 1 року. у випадку несвоєчасного повернення грошей зобовязався передати [PERSON] автомобіль [NUMBER]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо підтвердили, що були присутні пд. Час передачі грошей у сумі 55\~000 грн. [PERSON] [PERSON], про що при них складено розписку, яку вони підписали. Допитаний у судовому засіданні по правилам допиту свідків [PERSON] пояснив, що перебував у шлюбі з [PERSON], під час шлюбу придбали квартиру, а згодом і автомобіль. Автомобіль придбали у кредит, договір кредиту було забезпечено договором іпотеки квартири. У лютому 2009 року йому прийшов лист банку, відповідно до якого повідомлено про підвищення процентної ставки по кредиту. Тому, він взяв у борг у [PERSON] 55\~000 грн.. дійсно не всі кошти кошти були у [PERSON], [PERSON] також брав у борг у інших осіб, однак оскілкьи [PERSON] повертав всі кошти то він склав йому розписку на всю суму. Про те, що він отримав у борг у [PERSON] гроші відповідач [PERSON] знала, однак вона не знала, що складено розписку. Тому вважає, що за позовом вони повинні відповідати у рівних частинах перед [PERSON]. Зустрічний позов задоволенню не підлягає, оскільки кошти отримані у борг використано в інтересах сімї, тому створив обовязки для обох з подружжя. Свідок [PERSON] підтвердила, що надавала у борг сімї [PERSON] гроші у сумі 3\~000 грн. Свідок [PERSON] підтвердила, що передавала [PERSON] гроші у сумі 10\~000 грн., які він згодом надав чардашу, їй гроші повертались [PERSON]. З листа ПриватБанку від 04.02.2010 року видно, що даним листом на запит [PERSON] надано копію квитанції про погашення заборгованості по кредитному договору від 28.03.2008 року. З заяви на переказ готівки від 23.02.2009 року встановлено, що [PERSON] вніс 54314,74 грн. та 663,05 грн. у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 28.03.2008 року та комісії за дострокове погашення кредиту. Виписка ПриватБанку о рахунку [PERSON], надану для дослідження в судовому засіданні відповідачем [PERSON] не підтверджує те, що [PERSON] передавав гроші [PERSON] чи [PERSON] тому суд вважає даний доказ неналежним. Суд вважає, що вказані докази достатньо підтверджують те, що між [PERSON] та [PERSON] 22.02.2009 року було укладено договір позики грошей в сумі 55\~000 грн. Ст. 65 ч. 3 СК України на яку посилається позивач [PERSON] у зустрічному позові про визнання договору позики недійсним регулює розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отримання грошових коштів за договором позики не стосується розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, тому, в задоволенні позову [PERSON] про визнання договору недійсним - слід відмовити. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] грошові кошти, які він передав у борг не повернуто, тому, позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу є обґрунтованими. Однак, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими в частині солідарного стягнення суми з відповідачів [PERSON] та [PERSON], оскільки сторонами договору були [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не була стороною договору. Відповідно до ст. 541 ЦК України соліданий обовязок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Частина 4 ст. 65 СК України, відповідно до якої договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, не встановлює солідарний обовязок подружжя. Оскільки ні договором, ні ст. 65 СК України не встановлено солідарного обовязку боржників то, укладений [PERSON] та [PERSON] 22.02.2009 року договір позики не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, тобто крім [PERSON] та [PERSON] Тому, на підставі ст. 541, 1049 ЦК України, ст. 65 СК України позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 55\~000 грн. у рахунок погашення боргу. У задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення богу з [PERSON] слід відмовити. На підставі, ст. 65 СК України позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору недійсним задоволенню не підлягає.

Outcome: partial