Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

13 жовтня 2011 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди. В обґрунтування вимог зазначив, що 05 вересня 2011 року перебував у виробничих справах на території котельної по вулиці Олімпійській, 75-в, в місті Маріуполі. Свій автомобіль [NUMBER], він залишив на території котельної біля паркану. Через деякий час він почув звук автомобільної сигналізації та вийшовши побачив, що лобове скло автомобіля було пошкоджено від падіння склянки із технічним мастилом, яка лежала поруч. Він перейшов за паркан до сусіднього підприємства з метою встановлення винної особи. Особою, що кинула склянку, виявився відповідач [PERSON] Витрати по заміні скла становили 975,00 гривень. Проте, відповідач ухиляється від відшкодування у добровільному порядку даної суми. Просив стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди у розмірі 975,00 гривень. Крім матеріальної шкоди йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у перенесенні нервового стресу, порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість деякий час використовувати власний автомобіль. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000,00 гривень, а також понесені судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позові. Просив позов задовольнити. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих суду причин, тому суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ЯНА № 200611 від 24.06.2003 року автомобіль [NUMBER], на праві власності належить [PERSON]. Як вбачається з акту, складеного працівниками котельної № 279 Орджонікідзевського району міста Маріуполя, 05 вересня 2011 року на території даної котельної громадянином [PERSON], склянкою із чорною рідиною, було розбито лобове скло автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON]. Постановою Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 05.09.2011 року за зверненням [PERSON] було відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст. 194 КК України відносно [PERSON] Встановленими обставинами згідно із даною постановою є те, що 05 вересня 2011 року [PERSON] працював на котельній, розташованій біля будинку № 75 по вулиці Олімпійській, та переливав відпрацьоване технічне мастило у бочку. Бочки було розташовано близько до паркану та водній з них знаходилась пуста склянка у мастилі. Коли він намагався дістати дану склянку, то вона вислизнула у нього з рук та перелетіла через парка котельної, упавши на автомобіль. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування даних обставин і тим самим їх не оспорює. Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В обґрунтування розміру матеріальної шкоди позивачем надано товарний чек № 159 від 21.10.2011 року, згідно із яким ним було понесено витрати на придбання лобового скла та супутніх для його заміни складових у розмірі 975,00 гривень. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду саме у сумі 975,00 гривень, як встановлену в ході судового розгляду справи. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За керівними розясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 17-1 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. (з подальшими змінами від 25.05.2001р.), моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд знаходить переконливими доводи позивача, наведені в обґрунтування спричинення моральної шкоди, а тому, враховуючи тривалість, обсяг і характер спричиненої шкоди, субєктивну оцінку самими позивачем його порушених благ, і виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає адекватним стягнути з [PERSON] моральну шкоду у сумі 300,00 гривень. В задоволенні решти вимог щодо стягнення моральної шкоди суд відмовляє. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує наступним чином. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні витрати, а саме судовий збір у розмірі 51,00 гривень, витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 гривень та витрати, повязані із публікацією оголошення у пресі про виклик відповідача, у сумі 158,00 гривень. На підставі ст.ст. 387, 1166, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. (з подальшими змінами),

Outcome: partial