Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» (правонаступник «Перший Український міжнародний [PERSON]»), третя особа [PERSON] України про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що 11.07.2008 року між ним як Позичальником та відповідачем було укладено Договір кредиту № 176ДЖ/30/08И. Згідно з пунктом 1.1 якого відповідач надав йому у користування на умовах забезпеченності, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, зі сплатою 14,5 відсотків річних з порядком погашення суми основної заборгованості який вказаний в п.п. 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 Договору. Зазначений Договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої Банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. На час укладання кредитного Договору ним Банку була достовірно надана інформація про його фінансово-майновий стан та відповідно до умов надання кредитних коштів ним була надана довідка про отримання доходу у національній валюті України. Відповідно п.2. Договору кредиту № 176ДЖ/30/08И нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця. Правовідносини, які виникають із кредитного договору, за суттю є зобов'язаннями, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язань. Чинний Цивільний кодекс України розрізняє валюту зобов'язання та валюту виконання зобов'язання. Відповідно із ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.35 Закону України «Про [PERSON] банк України" гривня (банкноти і монети), як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки вклади, акредитиви та для переказів. Таким чином, єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. Режим здійснення валютних операцій на території України, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів функції банків та інших фінансових установ України в регулювати валютних операцій, права та обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства передбачені Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю", який з урахуванням припису статті 4 Цивільного кодексу України є одним із джерел регулювання правовідносин у валютній сфері. Під валютними операціями у вказаному Декреті Кабінету Міністрів України розуміються операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, повязані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей. Надання Банком Позичальникові грошових коштів (кредиту) у вигляді відкличної невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії та проведення позивачем дій відносно виконання своїх обов'язків в іноземній валюті (в тому числі, оплата процентів за користування кредитом, різного роду комісій) за своєю правовою природою є валютною операцією. Одночасно, статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що валютні операції проводяться на підставі відповідної ліцензії [PERSON] банку України. Відповідно до статі 2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензування, в тому числі, банківської діяльності, професійної діяльності на ринку цінних паперів, діяльності з надання фінансових послуг, здійснюється згідно з законами, що регулюють відносини у цих сферах. Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність" документ, який видається [PERSON] банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого Банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність є банківською ліцензією. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що на здійснення валютних операцій [PERSON] України видає генеральні та індивідуальні ліцензії. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Згідно із п.п. в), г) 4.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо: - надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; - використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Таким чином, враховуючи вищевикладене, надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу можливо при дотриманні суб'єктами господарських відносин імперативних вимог законодавства, щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. Відповідно до частини 5 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», пункту 1.10 Положення «Про порядок видачі [PERSON] банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу» одержання індивідуальної ліцензії однією із сторін валютної операції, означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами ліцензії. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства, положення, щодо обов'язкового вираження зобов'язань в грошовій одиниці України (гривні) також передбачені статтею 524 Цивільного кодексу України. Крім того, на день укладання Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит іноземний курс валюти становив 1 USD = 4,85 грн., та на сьогоднішній день становить 1 USD = 7,92 грн. Отже, існує істотна зміна становища, щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним Договором. Тобто з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла, яку йому необхідно сплачувати, в зв'язку із чим значно погіршився його фінансовий стан. Згідно статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісності та розумність. Вимоги справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражаються у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушених цивільних прав або інтересів. Поєднання створених норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільних прав, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати, як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи, адекватного її становлення до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумління захисту цивільних прав та забезпечення виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питання регулювання цивільних відносин з урахуванням усіх учасників, а також інтересів громадян (публічного інтересу). Отже, подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у статті 3 Цивільного кодексу України - принципу справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так, як всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов'язків на шкоду Позичальника, споживача кредитних послуг. Несправедливістю є, зокрема, умови кредитного Договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору у випадку погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону [PERSON] покладає, як суб'єкт підприємницької (господарської) діяльності, виключно на Позичальника за кредитним Договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України. Таким чином, використання Банком долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитний Договір пункта, що значно погіршує становища позичальника, як споживача порівняно з Банком в разі настання певних подій, що дає право для Позичальника відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суб'єкт підприємницької діяльності, що надає послуги, не повинен включати у Договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс Договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Таким чином, кредитний договір має бути в цілому на вимогу споживача визнаним недійсним. Згідно із статі 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 статі 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно зі статтею 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Просить суд визнати недійсним договір кредиту №176ДЖ/30/08И від 11 липня 2008 року з призначенням повернення сторонами всього набутого за договором та стягнути на його користь з відповідача судові витрати по справі в сумі 37 гривень. 24 листопада 2010 року ПАТ «Донгорбанк» ( правонаступник ПАТ «Перший Український міжнародний [PERSON]») подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. З урахуванням доповнених позовних вимог просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № 176ДЖ/30/08И від 11.07.2008 року та договором поруки № 176ДЖ/30/08И від 11.07.2008 року у розмірі 10\~485,33 доларів США станом на 24 листопада 2010 року та судові витрати по справі, понесені Банком у звязку з поданням та розглядом справи у суді, посилаючись на те, що між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» відповідно до передавального акту від 15 липня 2011 року, рішення 32/2011 єдиного акціонера, що одноосібно здійснює повноваження позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Донгорбанк» від 15 липня 2011 року, витягу з протоколу №59 позачергових Загальних зборів акціонерів та [PERSON] був укладений кредитний договір № 176ДЖ/30/08И від 11 липня 2008 року, згідно якого відповідачу були видані кредитні кошти в розмірі 10 000,00 доларів США на купівлю квартири, під 14,5 % річних за користування кредитом за строковою заборгованістю та 19,5 % річних за користування кредитом за простроченою заборгованістю, з кінцевим терміном повернення 09 липня 2023 року. Крім того, з метою забезпечення виконання кредитного договору № 176ДЖ/30/08И від 11 липня 2008 року, між банком, [PERSON] та [PERSON], 11 липня 2008 року був укладений договір поруки № 176ДЖ/30/08И, згідно якого [PERSON], як поручитель, на добровільних засадах брав на себе зобов'язання перед ПАТ "Донгорбанк" ( правонаступник ПАТ «ПУМБ»), відповідати за борговим зобов'язаннями [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань і нести солідарну відповідальність з [PERSON] перед ПАТ "Донгорбанк" за виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, тому, станом на 24 листопада 2010 року за ним існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 10\~485,33 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 9\~387,84 доларів США та заборгованості за відсотками в розмірі в розмірі 1 097,49 доларів США. У судовому засідання представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали суд їх задовольнити, посилаючись на те, що умови кредитного договору є несправедливими, так, як всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов'язків на шкоду Позичальника, споживача кредитних послуг. Несправедливістю є, зокрема, умови кредитного Договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору у випадку погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону [PERSON] покладає, як суб'єкт підприємницької (господарської) діяльності, виключно на Позичальника за кредитним Договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України. Таким чином, використання Банком долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитний Договір пункту, що значно погіршує становище позичальника, як споживача порівняно з Банком в разі настання певних подій, що дає право для Позичальника відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суб'єкт підприємницької діяльності, що надає послуги, не повинен включати у Договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс Договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Тому вважають, що кредитний договір має бути в цілому визнаний не дійсним. Зустрічну позовну заяву вони не визнали та прохали суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви, так як вважають, що [PERSON] не повинен нести солідарну відповідальність з [PERSON] по невиконанню умов кредитного договору з тих підстав, що між Банком та [PERSON] 11 червня 2009 року було укладено додаткову угоду №4 до спірного кредитного договору, якою були внесені зміни до кредитного договору, які змінили обєм зобовязань по договору, та не були погоджені з поручителем. Представник ПАТ «ПУМБ» - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснив, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Укладений сторонами кредитний договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства, у тому числі - Закону «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. № 168. Відносно правомірності надання відповідачем та отримання позивачем кредиту в іноземній валюті (доларах США). Відповідно до ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що [PERSON] банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії, відповідно до пп. "в", "г" ч. 4 ст. 5 Декрету, потребують, в тому числі, операції щодо: - надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; - використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то па сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких [PERSON] банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). У відповідача банківська ліцензія та письмовий дозвіл НБУ № 85-3 від 28.12.2007р. на здійснення операції з валютними цінностями з додатком є у наявності. Додатком до дозволу НБУ № 85-3 встановлений перелік операцій з валютними цінностями, які має право здійснювати позивач, а саме - залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Публічному акціонерному товариству «Донгорбанк» [PERSON] банком України також надана банківська ліцензія та письмовий дозвіл № 85-4 від 14.12.2009р. на здійснення операції з валютними цінностями (додається). Таким чином, у кредит можуть бути надані згідно діючого законодавства як грошові одиниці України гривні, так і іноземна валюта, що виступатиме предметом зобов'язання і може бути предметом стягнення на погашення заборгованості за кредитним договором по рішенню суду. Звертають увагу суду на те, що «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», не надавав позивачу відкличну не відновлювальну мультивалютну кредитну лінію, як він зазначив у позові. За кредитним договором №176ДЖ/30/08И від 11.07.2008 року банком був наданий кредит у сумі 10 000 доларів США. Посилання позивача на те, що умова кредитного договору стосовно використання долару США у якості валюти платежу є дискримінаційною та несправедливою, тому що начебто «всупереч принципу добросовісності» має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника, хибні у зв'язку з наступним. Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженим постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. № 496, визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. Отже, стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті. Щодо принципів справедливості, добросовісності і розумності, то справедливість - це відповідність поведінки суб'єктів пануючим у суспільстві морально-етичним і моральним нормам; добросовісність - означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці; розумність - усвідомлення правомірності своєї поведінки. При укладанні кредитного договору Позивачу відповідно до вимог законодавства банком була надана вся необхідна інформація, що підтверджується: - заявою-анкетою № 176 від 03.07.2008р. (складена за тиждень до укладання кредитного договору), в якій зазначено: «з інформацією про умови кредитування в письмовій формі ознайомлений, усі розрахунки і консультації мені надані у повному обсязі і претензій до банка та співробітників не маю.»; - інформаційним листом від 11.07.2008р. (складений у день укладання кредитного договору), у якому також зазначено: «з умовами кредитування, а також орієнтовною сукупною вартістю кредиту ознайомлений». Ці документи підписані позивачем власноруч. Відповідач не нав'язував умов кредитування і не примушував позивача укласти цей договір. Навпаки, при укладенні спірного кредитного договору позивачу були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили позивача прийняти їх на вкрай невигідних для себе умовах. І отже,

Outcome: approved