Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], дозволити спілкуватися з сином три рази на тиждень у четвер, забираючи сина з дитячого закладу о 17 год., у пятницю та суботу, повертаючи матері на постійне місце проживання у суботу о 20 год. з можливістю спільного відпочинку та відвідування місця проживання батька. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 23 вересня 2006 року він уклав шлюб з відповідачем, який розірвано згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.09.2010 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Маючи бажання бачити та виховувати дитину, у березні 2011 року позивач звернувся до органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради із заявою про визначення часу для спілкування з малолітньою дитиною, яка прийняла відповідне рішення, та надала йому дозвіл на побачення з дитиною у визначені дні, однак відповідач продовжує чинити перешкоди в спілкуванні та вихованні дитини. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та зазначив, що він бажає приймати участь у вихованні своєї малолітньої дитини, яка проживає разом з відповідачкою, однак вона не надає йому можливості бачитися з дитиною. Добровільно домовитися про часи його побачень з дитиною відповідач не бажає, тому він вважає, що такі її дії відповідача порушують його права на спілкування з сином та перешкоджають йому виконувати батьківські обовязки по його вихованню. Враховуючи розгляд 22 серпня 2011 року виконкомом Деснянської районної у м. Чернігові ради питання щодо його участі у вихованні дитини, позивач, письмово не уточнивши позовних вимог, просить встановити графік спілкування з малолітнім сином, дозволивши йому забирати сина у пятницю о 17 год., залишаючи у себе на ночівлю, та повертати матері у суботу о 20 год. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що дитина часто хворіє, потребує спеціального догляду, оскільки через хворобу потрібно постійно дотримуватися режиму гіпоалергенної дієти, через малий вік хлопчик дуже привязаний до матері, а тому не може заснути без матері. Для дитини буде стресом щонеділі залишатися упродовж доби без матері. Відповідач згодна з тим графіком спілкування позивача з дитиною, який був встановлений рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради №70 від 28.03.2011 року. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради в судовому засіданні просив вирішити питання щодо участі батька у вихованні дитини з дотриманням інтересів дитини та прав батька. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, її представника, представника третьої особи, дослідивши надані сторонами докази, в тому числі висновки органу опіки та піклування, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від шлюбу, який розірваний 23 вересня 2010 року, сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. За заявою [PERSON] рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради №70 від 28 березня 2011 року дозволено батьку зустрічатися з малолітнім сином [PERSON] двічі на тиждень: у пятницю, забираючи дитину з дитячого закладу о 17 год. та повертаючи матері о 19 год., та у суботу, забираючи дитину з дому о 16 год. та повертаючи на місце постійного проживання о 20 год. Обовязковим під час спілкування має бути дотримання режиму дня та харчування дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні пояснив, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, оскільки у пятницю до дитячого садка дитину не приводила, а він згідно рішення органу опіки та піклування мав право забирати його з дитячого закладу. На телефонні дзвінки відповідач не відповідала, до дому до себе його не впускала, а тому він позбавлений можливості бачитися з сином. З даного приводу між сторонами виникали конфліктні ситуації, у завязку з чим і позивач і відповідач зверталися до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області. (а.с.11, 46). Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні повідомила, що дійсно після винесення рішення, за яким встановлено час спілкування батька з дитиною, [PERSON] звертався до органу опіки в усному порядку та скаржився на невиконання відповідачем рішення органу опіки та здійснення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, у звязку з чим позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач в судовому засіданні стверджувала, що не мала можливості надавати позивачу дитину для спілкування, так як син часто хворіє, у звязку з чим не завжди відвідує дошкільний навчальний заклад. Також відповідач в судовому засіданні стверджувала, що позивач сам не бажає спілкуватися з сином. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В цьому випадку суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. В той же час, приймаючи рішення про надання часу для побачень дитини з батьком та встановлюючи режим цих побачень, суд в першу чергу враховує інтереси дитини, зокрема положення ч. 2 ст.155 СК України, яка встановлює, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Так, ст. 15 Закону України Про охорону дитинствавказує, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Суд, дослідивши докази, надані відповідачем в обґрунтування своїх заперечень проти позову, вважає, що її посилання на те, що перебування дитини за місцем проживання батька може зашкодити її здоровю, є необгрунтованими. Так, згідно довідки дитячої поліклініки №1 від 22.07.2011 року вбачається, що дитина [PERSON] хворіє на рецидивуючий обструктивний бронхіт. Звернення до лікаря педіатра мало місце 19.10.2010 року, 28.02.2011 року, 04.03.2011 року з приводу гострого бронхіту, 05.04.2011 року з приводу обструктивного бронхіту, 06.06.2011 року з приводу ГРВІ, рецидивуючого бронхіту, 04.07.2011 року з приводу рецидивуючого бронхіту, 21.07.2011 року з приводу обструктивного бронхіту, респіраторного алергозу. (а.с.47). З даної інформації вбачається, що дитина майже щомісяця хворіла. З інформації дитячої поліклініки №1 від 12.10.2011 року, наданої на запит суду, вбачається, що хлопчик знаходиться під лікарським наглядом, оскільки з шестимісячного віку хворіє на обструктивні бронхіти, у звязку з чим 25.07.2011 року поставлений на диспансерний облік. 26.08.2011 року йому встановлено діагноз распіраторний алергоз. Дитині рекомендована гіпоалергенна дієта. В приміщенні, де знаходиться дитина, необхідно проводити вологі прибирання, зволоження повітря, не використовувати пухо- піряні вироби та уникати контакту з тваринами. Дотримання вищевказаних умов нескладно забезпечити будь де та є стандартними рекомендаціями для дітей з таким діагнозом. Доводи відповідача щодо того, що позивач за місцем свого проживання не забезпечив належних умов для спілкування з дитиною спростовуються актом обстеження житлово побутових умов квартири [ADDRESS], де проживає позивач. Оглянувши житло, комісія служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради вважає за можливе перебування у даній квартирі малолітнього [PERSON]. (а.с.61) Відповідно до останнього висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради від 22 серпня 2011 року за №193, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити графік спілкування батька з сином, дозволивши [PERSON] забирати малолітню дитину у пятницю о 17 годині, залишаючи у себе на ночівлю, та повертаючи матері у суботу о 20 год. (а.с.59-61). Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить з того, що батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи, що дитина на час вирішення спору не досягла віку трьох років, тобто психологічно привязана до матері, часто хворіє на бронхіт з загрозою по бронхіальній астмі, а мати дитини добре обізнана з наданням першої медичної допомоги при приступі бронхіспазму, що підтверджується інформацією лікаря на а.с.62, а тому враховуючи ці обставини, а також те, що дитина рідко бачилася з батьком і залишення на добу без матері може негативно відобразитися на її здоровї, суд вважає таким, що відповідає інтересам дитини встановлення такого графіку спілкування дитини з батьком, при якому батько буде спілкуватися з сином в денний та вечірній час. Щодо вирішення питання стосовно тривалості годин спілкування з дитиною, суд бере до уваги її малолітній вік, а також те, що за станом здоровя дитина потребує дотримання режиму дня та харчування, тому суд вважає доцільним спілкування батька з сином двічі на тиждень: у пятницю з 17 години до 20 години, у суботу з 16 години до 20 години з можливістю відвідування дитиною фактичного місця проживання батька [INFO]. Крім того, ні позивачі, ні відповідач в судовому засіданні не заперечували проти графіку участі батька у вихованні дитини, що був визначений рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради №70 від 28.03.2011 року. (а.с.10). Вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною суд вважає обґрунтованими, оскільки позивач не мав можливості спілкуватися з дитиною у дні, визначені рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради №70 від 28.03.2011 року, а тому для захисту своїх порушених прав звертався до ЧМВ УМВС, органу опіки та піклування, а згодом звернувся до суду. Вирішуючи даний спір суд вважає, що спілкування батька з сином буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить дотримання батьківських прав позивача, а насамперед буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: partial