Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

§ В січні 2011 року [PERSON] звернулася до суду до [PERSON] з позовною заявою про стягнення боргу за розпискою у урахуванням уточнення позову від 24.10.2011 року на суму еквівалентну 20000 доларів СІЛА і судових витрат у вигляді судового збору та витрат на ІТЗ. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, ігідтвердивши, що відповідач дійсно сплатив нараховані проценти в сумі 49558 грн. 23 коп. та частину суми основного боргу в сумі еквівалентній 13300 доларів США і тому виникла необхідність в уточненні позову, про що подано відповідну письмову заяву про уточнення позову від 24.10.2011 року до суми еквівалентної 20000 доларів США зі сплатою судових витрат у вигляді судового збору та ІТЗ. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов в сумі еквівалентній 20000 доларів США повністю визнала, проти його задоволення не заперечувала, про що надала в судовому засіданні письмову заяву та пояснила, що дійсно [PERSON] у лютому 2008 року із власних коштів допомогла [PERSON] виплатити кредит за квартиру відповідача, позичивши їй таким чином для цього власні кошти, після чого відповідач видала позивачеві розписку від 21.02.2008 року. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приймає до уваги визнання відповідачем позову у повному обсязі і вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, як такий, що базується на Законі та такий, що доведений в судовому засіданні та визнаний відповідачем, а також суд бере до уваги, що визнання позову відповідачем не порушує будь-які права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд приймає до уваги, що позивачем надано докази про передачу у власність [PERSON] грошових коштів, з визначенням зобов*язання позичальника їх повернути у виЛіачені строки. Також судом встановлено відсутність будь-яких доказів про повернення [PERSON] грошових коштів [PERSON] запозичених у останньої. Відповідно до ст. З ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; . Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії осбби, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно ч.І ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.І ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Згідно ст. 627 ЦК України відповідно' до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними §¦ укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ч.І ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. / Згідно ст. 1050 ч.І ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов*язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов*язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо іншій порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Суд доходить висновку, що фактично за розпискою від 21.02.2008 року [PERSON] І Б-передано у власність [PERSON] 33300 доларів США, у зв*язку з чим при вирішенні питання про стягнення заборгованості за договором позики не може бути застосованим індекс інфляції, а підлягає застосуванню грошовий еквівалент в іноземній валюті, що підлягає сплаті у гривнях та визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. ? Суд приймає до уваги, що [PERSON] при наданні письмової заяви від 24.10.2011 року про уточнення позовної заяви враховано, що [PERSON] сплачені нараховані проценти в сумі 49558 грн.22 коп. згідно первісної редакції позовної заяви та сплачено частину основного боргу за розпискою - 133000 доларів США. Суд, проаналізувавши обставини справи та положення законодавства, що регулюють правовідносини, що склалися між сторонами, набуває висновку, що факт "позичання коштів [PERSON] у [PERSON] 21.02.2008 року в сумі еквівалентній 33300 доларів США дійсно мав місце, в той час як докази повернення відповідачем боргу в сумі 20000 доларів США позивачеві відсутні. За таких обставин, суд вважає, що підлягає стягненню заборгованість за розпискою на користь [PERSON] з [PERSON] в сумі 20000 доларів США. Суд враховує офіційний курс гривні до долара США, встановлений НБУ на день постановлення рішення по справі - 24.10.2011 року - 797 грн. 57 коп. за 100 доларів США. Таким чином з відповідача належить стягнути на користь позивача заборгованість за розпискою від 21.02.2008 року в сумі еквівалентній 20000 доларів США з урахуванням уточнення до позову від 24.10.2011 року, що складає 159514 грн. 00 коп. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1700 грн. та ІТЗ в сумі 120 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved