Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-13 00:00:00

22.04.2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Маз-Транс»перед ПАТ «ПроКредит Банк»за рамковою угодою №209 від 14.02.2006 року в розмірі 697301,33 грн., з яких заборгованість за капіталом 290187,48 грн., заборгованість за процентами 38349,74 грн., заборгованість за штрафними санкціями 368764,10 грн., звернути стягнення на предмет застави за договором застави транспортного засобу №209-Д33 від 28.04.2006 року, а саме на транспортний засіб напівпричіп рефрижератор, марка KROMHAUT, випуску 1998 року, колір білий, шасі (рама) №XL930VK0SV0083045, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності, шляхом реалізації предмету застави, в порядку, передбаченому чинним законодавством України через державну виконавчу службу, а також стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.02.2006 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк»та ТОВ «Маз-Транс»було укладено рамкову угоду за №209, відповідно до якої позивач зобовязався здійснювати кредитування ТОВ «Маз-Транс»у межах наступних лімітів кредитування: ліміт кредитування 300000 доларів США 00 центів, ліміт строку 60 місяців. На виконання рамкової угоди №209, ПАТ «ПроКредит Банк»уклав з ТОВ «Маз-Транс»наступні договори про надання траншу: договір про надання траншу №4.11387/209 від 14.02.2006 року; договір про надання траншу №4.12726/209 від 19.04.2006 року; договір про надання траншу №4.12941/209 від 28.04.2009 року; договір про надання траншу №4.14388/209 від 02.08.2006 року. В забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Маз-Транс»за рамкової угодою №209 між ТОВ «Маз-Транс»та ПАТ «ПроКредит Банк»було укладено договір застави транспортного засобу №209-ДЗЗ від 28.04.2006 року, відповідно до якого ТОВ «Маз-Транс»передав у заставу транспортний засіб напівпричіп рефрижератор, марка KROMHAUT, випуску 1998 року, колір білий, шасі (рама) №XL930VK0SV0083045, реєстраційний номер [NUMBER], який належав на праві приватної власності ТОВ «Маз-Транс», на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА №323077, виданого першим Донецьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 27.04.2006 року. Оціночна вартість предмету застави відповідно до договору застави складає 128320,50 грн. У звязку з невиконанням ТОВ «Маз-Транс»своїх договірних зобовязань з повернення кредиту ПАТ «ПроКредит Банк»звернувся до Київського районного суду м. Донецьку з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитними договорами. 04.11.2010 року Київським районним судом м. Донецька по вказаній справі було винесено рішення, відповідно до якого на користь ПАТ «ПроКредит Банк»з ТОВ «Маз-Транс»було стягнуто заборгованість за рамковою угодою №209 в розмірі 697301,33 грн. Під час виконавчого провадження по стягненню заборгованості з боржника стало відомо, що ТОВ «Маз-Транс»зняло з обліку заставний транспортний засіб та реалізувало його відповідачу [PERSON] Відповідач зареєстрував вказаний транспортний засіб у МРЕВ м. Києва, у звязку з чим було присвоєно д.н. [NUMBER]. Відповідно до п.п. 4.1.3 договору застави заставодавець не має права без письмової згоди заставодержателя здійснювати дії, що повязані із зміною права власності на предмет застави, його обтяження будь-якими зобовязаннями, в тому числі передача в оренду, спільну власність і таке інше. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що 28.11.2008 року між ним та ТОВ «Маз-Транс»у м. Донецьк було укладено біржову угоду №22203 від 28.11.2008 року, відповідно до якої ТОВ «Маз-Транс»передало йому у власність транспортний засіб - напівпричіп рефрижератор, марка KROMHAUT, випуску 1998 року, колір білий, шасі (рама) №XL930VK0SV0083045, реєстраційний номер [NUMBER], який належав ТОВ «Маз-Транс»на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА №323077, виданого першим Донецьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 27.04.2006 року, а він в свою чергу передав ТОВ «Маз-Транс»кошти в розмірі, визначеному сторонами. 29.11.2008 року вказаному транспортному засобу було присвоєно державний реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначив, що про договір застави від 28.04.2006 року він дізнався лише з ухвали Соломянського районного суду м. Києва від 19.05.2011 року. Вважає, що інформація про обтяження транспортного засобу була прихована від нього ТОВ «Маз-Транс»при укладанні біржової угоди, а тому він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати, що отримував майно від особи, що не мала права його відчужувати саме в момент придбання майна. На підставі вищевикладеного просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ «ПроКредит Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ «ПроКредит Банк». 14.02.2006 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк»та ТОВ «Маз-Транс»було укладено рамкову угоду за №209, відповідно до якої позивач зобовязався здійснювати кредитування ТОВ «Маз-Транс»у межах наступних лімітів кредитування: ліміт кредитування 300000 доларів США 00 центів, ліміт строку 60 місяців. На виконання рамкової угоди №209, ПАТ «ПроКредит Банк»уклав з ТОВ «Маз-Транс»наступні договори про надання траншу: договір про надання траншу №4.11387/209 від 14.02.2006 року; договір про надання траншу №4.12726/209 від 19.04.2006 року; договір про надання траншу №4.12941/209 від 28.04.2009 року; договір про надання траншу №4.14388/209 від 02.08.2006 року. В забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Маз-Транс»за рамкової угодою №209 між ТОВ «Маз-Транс»та ПАТ «ПроКредит Банк»було укладено договір застави транспортного засобу №209-ДЗЗ від 28.04.2006 року, відповідно до якого ТОВ «Маз-Транс»передав у заставу транспортний засіб напівпричіп рефрижератор, марка KROMHAUT, випуску 1998 року, колір білий, шасі (рама) №XL930VK0SV0083045, реєстраційний номер [NUMBER], який належав на праві приватної власності ТОВ «Маз-Транс», на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії РСА №323077, виданого першим Донецьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 27.04.2006 року. Оціночна вартість предмету застави відповідно до договору застави складає 128320,50 грн. У звязку з невиконанням ТОВ «Маз-Транс»своїх договірних зобовязань з повернення кредиту ПАТ «ПроКредит Банк»звернувся до Київського районного суду м. Донецьку з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитними договорами. 04.11.2010 року Київським районним судом м. Донецька по вказаній справі було винесено рішення, відповідно до якого на користь ПАТ «ПроКредит Банк»з ТОВ «Маз-Транс»було стягнуто заборгованість за рамковою угодою №209 в розмірі 697301,33 грн. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що під час виконавчого провадження по стягненню заборгованості з боржника позивачу стало відомо, що ТОВ «Маз-Транс»зняло з обліку заставний транспортний засіб та реалізувало його відповідачу [PERSON] Відповідач зареєстрував вказаний транспортний засіб у МРЕВ м. Києва, у звязку з чим було присвоєно державний номер [NUMBER]. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Маз-Транс»перед ПАТ «ПроКредит Банк»за рамковою угодою №209 від 14.02.2006 року в розмірі 697301,33 грн., з яких: заборгованість за капіталом 290187,48 грн., заборгованість за процентами 38349,74 грн., заборгованість за штрафними санкціями 368764,10 грн., звернути стягнення на предмет застави за договором застави транспортного засобу №209-Д33 від 28.04.2006 року, а саме на транспортний засіб напівпричіп рефрижератор, марка KROMHAUT, випуску 1998 року, колір білий, шасі (рама) №XL930VK0SV0083045, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності, шляхом реалізації предмету застави, в порядку, передбаченому чинним законодавством України через державну виконавчу службу. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача посилався на те, що інформація про обтяження транспортного засобу була прихована від нього ТОВ «Маз-Транс»при укладанні біржової угоди №22203 від 28.11.2008 року, а тому він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати, що отримував майно від особи, що не мала права його відчужувати саме в момент придбання майна. Проте, суд вважає твердження відповідача необґрунтованими з огляду на наступне. Встановлено, що 28.11.2008 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Маз-Транс»було укладено біржову угоду №22203 від 28.11.2008 року, відповідно до якої ТОВ «Маз-Транс»передало у власність [PERSON] транспортний засіб - напівпричіп рефрижератор, марка KROMHAUT, випуску 1998 року, колір білий, шасі (рама) №XL930VK0SV0083045, реєстраційний номер [NUMBER], який належав ТОВ «Маз-Транс»на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії СРА №323077, виданого Першим Донецьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 27.04.2006 року, а [PERSON] передав ТОВ «Маз-Транс»кошти в розмірі, визначеному сторонами. Проте, на момент укладання вищевказаної біржової угоди була наявна реєстрація обтяження на транспортний засіб напівпричіп-рефрижератор, марка KROMHAUT, 1998 року випуску, колір білий, номер №XL930VK0SV0083045, номер державної реєстрації АН 7067 ХХ, відповідно до договору застави від 28.04.2006 року, укладеного між ТОВ «Маз-Транс»та ПАТ «ПроКредит Банк». Вищевказане підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд вважає твердження відповідача необґрунтованими та недоведеними належними доказами. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третьої особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюється законом. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, у разі: передання застоводавцем предмета застави іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним; порушення заставодавцем правил про зміну предмета застави; витрати предмета застави за обставин, за які заставодержатель не відповідає, якщо заставодавець не замінив або не відновив предмет застави. Заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; у разі порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави; в інших випадках, встановлених договором. Згідно ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу»застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет застави за договором застави транспортного засобу №209-Д33 від 28.04.2006 року, а саме на транспортний засіб напівпричіп рефрижератор, марка KROMHAUT, випуску 1998 року, колір білий, шасі (рама) №XL930VK0SV0083045, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності, шляхом реалізації предмету застави, в порядку, передбаченому чинним законодавством України через державну виконавчу службу. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 1283,20 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved