overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на житловий будинок № 49 з надвірними будівлями по вулиці Київській в с.\~Любиковичі Сарненського району Рівненської області; в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON], яка померла 01.02.2011 року, встановити за нею факт права власності на спірне майно житловий будинок № 49 з надвірними будівлями по вулиці Київській в с.\~Любиковичі Сарненського району Рівненської області. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Сарненського району Рівненської області згідно заяви позов визнав, просить позов задовольнити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірне майно належало [PERSON], яка померла 01.02.2011 року. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде виготовлений 21 листопада 2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

04.11.2011 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 28 квітня 1990 року, і в цей період народила дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, мотивуючи тим, що останній в добровільному порядку не надає матеріальної допомогу на утримання сина. Відповідач позов визнає повністю. .Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження, виданого Барвінківським районним відділом РАГС Харківської області 30.07.1997 року, актовий запис № 93, видно, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася 26.06.1997 року у [PERSON]. Відповідач, який є батьком дитини, відповідно до ст. 180 СК України, зобовязаний матеріально утримувати свою дитину. Згідно з довідкою виконкому Барвінківської міської ради Харківської області від 04.11.2011 року, [PERSON], [INFO], дійсно проживає з матірю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. 6 червня 2001 року відділом ЗАГС адміністрації муніципальної освіти м. Радужний Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області РФ було складено актову запис про усиновлення [PERSON], [INFO] за № 17 з присвоєнням останньому прізвища "[INFO]". Починаючи з 2004 року стосунки між позивачем та відповідачем не склалися. А 21 січня 2005 року мати позивача розірвала шлюб з відповідачем і з сином переїхали на постійне місце проживання до України. В цьому зв'язку позивач, який досяг повноліття, просив скасувати усиновлення та внести зміни до актового запису про його народження за № 203в від 6 червня 2001 року, виготовленої відділом ЗАГС адміністрації муніципальної освіти м. Радужний Ханти - Мансійського автономного округу Тюменської області РФ. А саме в графі батько виключити запис "[PERSON]", поновивши відомості про батька, записані до усиновлення дитини, прізвище відновити на "[INFO]", по -батькові на "[INFO]". Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач до суду не з'явився. Згідно з заявою, нотаріально посвідченою 27 жовтня 2011 року нотаріусом нотаріального округу м. Радужний Ханти -Мансійського округу -Югри Тюменської області Російської за реєстровим № 5 -2603, відповідач надає згоду на скасування усиновлення позивача і просив заслухати справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 6 червня 2001 року відділом ЗАГС адміністрації муніципальної освіти м. Радужний Ханти - Мансійського а автономного округу Тюменської області РФ було складено актову запис про усиновлення [PERSON], [INFO] за № 17 з присвоєнням останньому прізвища "[INFO]". Починаючи з 2004 року стосунки між позивачем та відповідачем не склалися. А 21 січня 2005 року мати позивача розірвала шлюб з відповідачем і з сином переїхали на постійне місце проживання до України. Згідно з ч. 3 ст. 238 Сімейного Кодексу України, усиновлення повнолітньої дитини може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися. Згідно з ст. 240 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, я кА досягла чотирнадцяти років. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з заявою про надання права на шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що вони обоє бажають зареєструвати даний шлюб, однак в відділі РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції їм було відмовлено, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву повністю підтримала, зіславшись на мотиви викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] вважає, шо дана заява підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Як вбачається з паспорта та свідоцтва про народження ГИД № 252251, виданого 13.02.1995 року Гусятинським відділом РАГСу Тернопільської області, [PERSON] народилась 09.01.1995 року. Згідно довідки № 72 від 07.11.201 1 року, виданої поліклінікою Тернопільського районного територіального медичного об'єднання, станом на 07.11.2011 року термін вагітності [PERSON] 10-11 тижнів. Встановлено, що [PERSON] бажає утворити сім'ю з [PERSON], однак відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції їм було відмовлено у прийнятті заяви, в зв'язку з тим, що заявниця не досягла шлюбного віку. Крім того, [PERSON] також бажає зареєструвати свій шлюб з заявницею [PERSON] Стосовно реєстрації даного шлюбу не заперечує законний представник заявника [PERSON] - [PERSON] та вважає, що укладення шлюбу буде відповідати інтересам її дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України, за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявниці, а тому заявниці [PERSON] слід надати право на шлюб з [PERSON] до досягнення нею шлюбного віку. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом [PERSON] міськрайонного управління юстиції 18 жовтня 2009 року на тій підставі, що у нього з відповідачкою склалися різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони припинили подружні відносини і протягом тривалого часу не проживають разом. В судове засідання позивач направив клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому позов підтримав і наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] позов визнала і пояснила, що спільне життя з чоловіком не склалося, вона не бажає з ним проживати у шлюбі, оскільки ще до народження дитини між нею та позивачем припинено подружні відносини. З вересня 2010 року позивач не спілкується ні з нею, ні з донькою. Вважає, що при таких обставинах підстав для примирення не має. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сімя фактично розпалася у вересні 2010 року, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам малолітньої дитини. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки батько не утримує сина, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю. Відповідач визнав позов. Позов підлягає до задоволення, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі наведеного і ст.ст. 180-182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

ВАТ «Полтавський ГЗК» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку № 3 по вул. Строни , 25 в м. Комсомольську та стягнути з нього заборгованість з квартирної плати в розмірі 5788 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що [PERSON] був прийнятий на роботу на ВАТ «Полтавський ГЗК» і на підставі ордеру № 3879 від 23.12.2005 р. було надано право на заняття житлового приміщення (ліжко місця) в гуртожитку № 3 по вул. Строни, 25 в м. Комсомольську та на підставі якого він був зареєстрований за вищезазначеною адресою, але в даний час відповідач звільнився за власним бажанням і в гуртожитку не проживає в звязку з чим останній втратив право на проживання в гуртожитку, а також має заборгованість по квартирній платі в сумі 5788 грн 00 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій позов підтримав повністю, просить розглядати справу у його відсутність . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази , надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються , обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заперечення, суд находить позов обґрунтованим і таким , що підлягає до задоволення. Згідно довідки ВАТ «ПГЗК» від 30.11.2010 р. будівля гуртожитку по вул. Строни, 25 в м. Комсомольську є власністю ВАТ «Полтавський ГЗК» та знаходиться у них на балансі . На підставі ордеру за № 3879 виданого ВАТ „ПГЗК 23.12.2005 р. [PERSON] отримав право на вселення в гуртожиток № 3 по вул. Строни, 25 в м.Комсомольську і був зареєстрований за вказаною адресою, згідно довідки з місця проживання . Згідно з наказом за № 535 від 07.05.1973 р. відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу і звільнений, згідно наказу № 745к від 29.10.2010 р. Згідно актів від 23.11.2010 р., 15.03.2011 р. про непроживання в гуртожитку № 3 по вул. Строни, 25 в м.Комсомольську [PERSON] не проживає в зазначеному гуртожитку з моменту отримання ордеру . Відповідно до ст. 132 ЖК України, працівників підприємств, які поселилися в гуртожитку в звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. Відповідно до виписки з особистого рахунку [PERSON] з жовтня 2007 р. по лютий 2011 р. не проводить щомісячної оплати жилого приміщення, внаслідок чого утворилась заборгованість з квартирної плати, яка складає 5788 грн 00 коп. Суд вважає, що зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь ВАТ «ПГЗК» відповідно до вимог ст.68 ЖК України. Питання про судові витрати у справі вирішено судом згідно з нормами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

ВАТ «Полтавський ГЗК» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку № 3 по вул. Строни , 25 в м. Комсомольську та стягнути з нього заборгованість з квартирної плати в розмірі 4294 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що [PERSON] був прийнятий на роботу на ВАТ «Полтавський ГЗК» і на підставі ордеру № 3878 від 22.12.2005 р. було надано право на заняття житлового приміщення (ліжко місця) в гуртожитку № 3 по вул. Строни, 25 в м. Комсомольську та на підставі якого він був зареєстрований за вищезазначеною адресою, але в даний час відповідач звільнився за власним бажанням і в гуртожитку не проживає в звязку з чим останній втратив право на проживання в гуртожитку, а також має заборгованість по квартирній платі в сумі 4294 грн 00 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій позов підтримав повністю, просить розглядати справу у його відсутність . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази , надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються , обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заперечення, суд находить позов обґрунтованим і таким , що підлягає до задоволення. Згідно довідки ВАТ «ПГЗК» від 30.11.2010 р. будівля гуртожитку по вул. Строни, 25 в м. Комсомольську є власністю ВАТ «Полтавський ГЗК» та знаходиться у них на балансі . На підставі ордеру за № 3878 виданого ВАТ „ПГЗК 22.12.2005 р. [PERSON] отримав право на вселення в гуртожиток № 3 по вул. Строни, 25 в м.Комсомольську і був зареєстрований за вказаною адресою, згідно довідки з місця проживання . Згідно з наказом за № 700 від 14.08.2000 р. відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу і звільнений, згідно наказу № 298 від 10.05.2002 р. Згідно актів від 23.11.2010 р., 15.03.2011 р. про непроживання в гуртожитку № 3 по вул. Строни, 25 в м.Комсомольську [PERSON] не проживає в зазначеному гуртожитку з моменту отримання ордеру . Відповідно до ст. 132 ЖК України, працівників підприємств, які поселилися в гуртожитку в звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. Відповідно до виписки з особистого рахунку [PERSON] . з серпня 2008 р. по квітень 2011 р. не проводить щомісячної оплати жилого приміщення, внаслідок чого утворилась заборгованість з квартирної плати, яка складає 4294 грн 00 коп. Суд вважає, що зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь ВАТ «ПГЗК» відповідно до вимог ст.68 ЖК України. Питання про судові витрати у справі вирішено судом згідно з нормами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

ВАТ «Полтавський ГЗК» звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку № 3 по вул. Строни , 25 в м. Комсомольську та стягнути з нього заборгованість з квартирної плати в розмірі 2436 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що [PERSON] на підставі ордеру № 3876 від 14.12.2005 р. було надано право на заняття житлового приміщення (ліжко місця) в гуртожитку № 3 по вул. Строни, 25 в м. Комсомольську та на підставі якого він був зареєстрований за вищезазначеною адресою, але в даний час відповідач в гуртожитку не проживає в звязку з чим останній втратив право на проживання в гуртожитку, а також має заборгованість по квартирній платі в сумі 2436 грн 00 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій позов підтримав повністю, просить розглядати справу у його відсутність . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази , надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються , обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заперечення, суд находить позов обґрунтованим і таким , що підлягає до задоволення. Згідно довідки ВАТ «ПГЗК» від 30.11.2010 р. будівля гуртожитку по вул. Строни, 25 в м. Комсомольську є власністю ВАТ «Полтавський ГЗК» та знаходиться у них на балансі . На підставі ордеру за № 3876 виданого ВАТ „ПГЗК 14.12.2005 р. [PERSON] отримав право на вселення в гуртожиток № 3 по вул. Строни, 25 в м.Комсомольську і був зареєстрований за вказаною адресою, згідно довідки з місця проживання (а.с.11). Згідно з наказом за № 1465 від 17.11.2005 р. відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу монтером шляху і звільнений, згідно наказу № 1374 від 30.09.2007 р. Згідно актів від 23.11.2010 р., 15.03.2011 р. про непроживання в гуртожитку № 3 по вул. Строни, 25 в м.Комсомольську [PERSON] не проживає в зазначеному гуртожитку з моменту отримання ордеру . Відповідно до ст. 132 ЖК України, працівників підприємств, які поселилися в гуртожитку в звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. Відповідно до виписки з особистого рахунку [PERSON] з жовтня 2009 р. по квітень 2011 р. не проводить щомісячної оплати жилого приміщення, внаслідок чого утворилась заборгованість з квартирної плати, яка складає 2 436 грн 00 коп. Суд вважає, що зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь ВАТ «ПГЗК» відповідно до вимог ст.68 ЖК України. Питання про судові витрати у справі вирішено судом згідно з нормами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка „ Аккорд" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 29 грудня 2007 року між ними та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1526 від 29 грудня 2007 року за яким [PERSON] спілка надала відповідачу кредит в розмірі 3500 грн. на строк 12 місяців по 29 грудня 2008 року , а відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти та частину кредиту в терміни та в розмірах , не менше, ніж це вказано в графіку платежів. Однак , відповідачем [PERSON] не виконувались умови кредитного договору в частині погашення кредиту у відповідності до передбаченого графіку та сплати відсотків за користування кредитом у зв'язку з цим у нього перед відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 7307,19 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився , від нього до суду поступила письмова заява , в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутність та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не заявився , про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином , про поважні причини неявки суд не повідомив , від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Судом встановлено, що 29 грудня 2007 року між [PERSON] спілкою „Аккорд'' та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №1526 ВІД 29 грудня 2007 року за яким [PERSON] спілка надала відповідачу кредит в розмірі 3500 грн. на строк 12 місяців по 29 грудня 2008 року , а відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти та частину кредиту в терміни та в розмірах , не менше, ніж це вказано в графіку платежів./ а.с. 5-6/; В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] неналежно виконував взяті на себе зобов'язання щодо погашення наданого йому кредиту та відсотків за його користування , у зв'язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 7 307, 19 грн./ а.с.З/; Відповідно до СТ.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, умови кредитного договору суд вважає, що вищезазначена сума заборгованості підлягає стягненню відповідача на користь позивача в повному об'ємі та судові витрати по справі.

Outcome: approved