Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

У жовтні 2010 року Виконавчий комітет Миколаївської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що квартира [ADDRESS] не приватизована, не службова, належить до комунальної власності міста і складається з трьох кімнат житловою площею 45,2 кв.м. Відповідачі у вказаній квартирі не проживають. Посилаючись на вище викладене, позивач просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення. Відповідачі в судовому засіданні вимоги позову не підтримали та клопотали про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідачі в запереченнях на позовну заяву зазначили, що вони проживають в [INFO]. На протязі усього часу відповідачі проживають за місцем своєї прописки, що підтверджується актом про проживання, завіреного дільничним інспектором міліції. Представник Прокуратури м. Миколаєва заперечувала проти задоволення позову. Представник Служби у справах дітей заперечувала проти позову, оскільки це порушує права неповнолітньої [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Квартира [ADDRESS] не приватизована (Довідка ММБТІ а.с. 10), не службова, належить до комунальної власності міста і складається з трьох кімнат житловою площею 45,2 кв.м.. У вищевказаній квартирі проживала сімя [PERSON], а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] померла 10.09.2010р. (Актовий запис про смерть № 3853 від 14.09.2010р.). Після її смерті в квартирі [ADDRESS] залишилися зареєстрованими [PERSON], [PERSON]. Згідно з актами про не проживання, складеним ЖЕК-7 ЖКП «Південь» від 24.03.2010р. та 15.09.2010року, відповідачі у вищезазначеній квартирі не проживають з 2003р. (а.с. 8, 9). Право власності на спірну квартиру не зареєстровано, що підтверджується довідкою з ММБТІ (а.с.10). Актом про проживання [PERSON] та [PERSON], завіреним дільничним Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області та підписаним пятьма сусідами, встановлено, що вони проживають у спірній квартирі з 2001року по теперішній час. (а.с.26, 49). За відповідачами не зареєстровано іншого житла відповідно до довідки ММБТІ від 12.10.2010р. за № 2370 (а.с. 24). Акт про не проживання, представлений позивачем, завірений паспортистом ЖЕК № 7 та бухгалтером ЖЕК № 7, в акті про не проживання не зазначено жодного сусіда, який підтверджує факт не проживання відповідачів. Факт утримання спірної квартири підтверджується розрахунковими книжками, з яких вбачається оплата комунальних послуг [PERSON] (а.с.27, 28). Свідки [PERSON], [PERSON] з боку відповідача підтвердили факт постійного проживання відповідачів. Свідок [PERSON], Зазначив, що відповідачі з моменту смерті матері [PERSON] мешкають у спірній квартирі. До моменту смерті де вони мешкали йому не відомо. [PERSON] зазначила що [PERSON], [PERSON] не мешкали в квартирі до смерті [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнанні судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона спирається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представником позивача не надано доказів, щодо фактичного не проживання відповідачів у спірній квартирі. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed