Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-01 00:00:00

прокурор звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що Бердянською природоохоронною міжрайонною прокуратурою за участю фахівців Державної екологічної інспекції Азовського моря проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території БотІєвської сільської ради Приазовського району Запорізької області, та встановлено, що на 3-х земельних ділянках, площею 0,0018 га, 0,001196 га та 0,000273 га, які розташовані в стометровій зоні від урізу Азовського моря в Приазовському районі Запорізької області, поблизу гирла річки Корсак, розташовані 3 некапітальні будівлі, що належать [PERSON], який використовує вказані земельні ділянки без правовстановлюючих документів на землю. За результатами перевірки інспектором Державної екологічної інспекції Азовського моря відносно відповідача складено протокол № 008225 та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП, та на його ім'я внесено припис за № 3 від 28.01.2011 року про усунення виявлених порушень. Повторно проведеною 31.03.2011 року перевіркою встановлено, що відповідач вимоги припису від 28.01.2011 року не виконав, земельні ділянки, загальною площею 0,003269 га не звільнив. Постановою від 01.04.2011 року № 072/009149 Державною екологічною інспекцією Азовського моря відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП, на його ім'я повторно внесено припис від 31.03.2011 року про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок. До теперішнього часу земельні ділянки площею 18 м2, 11,96 та 2,73 м2 відповідачем у добровільному порядку не звільнено, правовстановлюючі документи на земельні ділянки не отримано, через що прокурором вбачаються порушення інтересів держави, в зв'язку з чим прокурор звертається з цим позовом до суду на захист інтересів держави в особі Приазовської районної державної адміністрації. Просить суд зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняті земельні ділянки площею 0,0018 га, 0,001196 га та 0,000273 га, розташовані на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області в стометровій зоні від урізу Азовського моря, поблизу гирла річки Корсак шляхом демонтажу 3-х некапітальних будівель, привести до придатного до використання стану та повернути за належністю Приазовській районній державній адміністрації. В судовому засіданні прокурор Каленик А.Г. позовні вимоги підтримав за обставинами, викладеними в позові. Пояснив, що відповідач без законних підстав розмістив на 3-х земельних ділянках, площею 0,0018 га, 0,001196 га та 0,000273 га, повноваження щодо розпорядження якими належить Приазовській районній державній адміністрації, 3 некапітальні будівлі, не маючи при цьому правовстановлювальних документів на згадані земельні ділянки. На питання представника відповідача щодо конкретизації позовних вимог відповів, що відповідачу достатньо прибрати некапітальні будівлі із земельних ділянок. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що право розпорядження спірними земельними ділянками належить Приазовській районній державній адміністрації, відповідач без належних правових підстав розмістив на них некапітальні споруди. На питання суду, які саме некапітальні будівлі розташовані відповідачем на земельних ділянках, відповів, що не знає цього. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог повністю заперечив. Вважає, що прокурором неправильно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, так як розпорядження землями в стометровій зоні від урізу Азовського моря, поблизу гирла річки Корсак, не входить до компетенції Приазовської райдержадміністрації. Крім того вважає, що прокурором не надано доказів, які б обґрунтовували розміри та місце розташування самовільно зайнятих земельних ділянок, а також належність некапітальних будівель, розташованих на вказаних у позові земельних ділянках, саме відповідачу. Вважає, що вимоги про приведення до придатного до використання стану не підлягають задоволенню, так як не надано доказів перебування спірних земельних ділянок в будь-якій категорії земель, в звязку з чим неможливо визначити які саме дії повинен виконати відповідач щодо земельних ділянок, для приведення їх до придатного до використання стану. В обґрунтування тієї обставини, що землі в стометровій зоні від урізу Азовського моря, поблизу гирла річки Корсак, є територією Приазовського національного природного парку, та відносяться до земель природоохоронного призначення, розпорядження якими не входить до компетенції Приазовської райдержадміністрації, представником відповідача надано копію [PERSON] № 108 від 05 серпня 2011 року перевірки вимог природоохоронного законодавства, складеного в.о начальника відділу ДО Приазовського НПП, та припис № 2 від 16.08.2011 року, яким відповідачу приписано перемістити рухомі вагончики за межі території парку. За клопотанням прокурора судом в якості свідка допитано представника Приазовського національного природного парку [PERSON], який пояснив, що Приазовський національний природний парк створено Указом Президента України від 10.02.2010р. на території Бердянського, Мелітопольського, Приазовського, Якимівського районів, міст Бердянська та Мелітополя Запорізької області, з метою збереження, відтворення і раціонального використання природних комплексів узбережжя Азовського моря, що мають важливе природоохоронне, наукове, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення.Територія національного парку визначена Указом Президента України, в даний час правовстановлювальні документи, на підставі яких можливо визначити межі парку не отримані, проект відведення земель парку знаходиться в розробці. Некапітальні будівлі, які належать [PERSON] знаходяться на території господарської зони парку. Вважає, що територія парку відноситься до земель природоохоронного призначення. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Прокурором заявлені позовні вимоги про зобовязання відповідача звільнити самовільно зайняті земельні ділянки площею 0,0018 га, 0,001196 га та 0,000273 га, розташовані на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області шляхом демонтажу 3-х некапітальних будівель, приведення їх до придатного до використання стану та повернення за належністю Приазовській районній державній адміністрації. Площа та місце розташування земельних ділянок на місцевості визначена прокурором на підставі [PERSON] № 3 обстеження земельної ділянки від 28.01.2011р., складеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря [PERSON]О.(а.с.3) Як зазначено в [PERSON] обстеження, вимірювання проводилося металевою рулеткою № 071460 (тавро від 4 кв.2010р.). До акту обстеження додана схема розташування самовільно зайнятих земельних ділянок, виконана тією ж посадовою особою (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст. 79 Земельного Кодексу України - земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Тобто, земельна ділянка частина земної поверхні, яка має фіксовані геометричні і юридичні межі і є базовою одиницею кадастрового реєстру земель. Статтею 55 Закону України Про землеустрійвизначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Відповідно до ст.26 вказаного вище Закону - замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, па які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, тертіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Прокурором і позивачем, в обгрунтування розмірів та місця розташування спірних земельних ділянок не надано будь-яких топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, або технічної документації із землеустрою, якою визначаються межі спірних земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відомості про земельні ділянки, викладені в [PERSON] № 3 обстеження земельної ділянки від 28.01.2011р., складеному державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря [PERSON] суд не вважає належними та допустимими доказами обґрунтування розмірів та місця розташування земельних ділянок, так як вони не відповідають вимогам наведеного вище законодавства про землеустрій, також суду не надано доказів наявності у посадової особи, яка склала акт обстеження земельної ділянки, ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Відповідно до п.1.2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за № 391/17686 - встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Пунктом 2.3. вказаної Інструкції визначено, що комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Таким чином, суд критично оцінює надані позивачем докази, якими обґрунтовано місце розташування та метричні дані спірних земельних ділянок, які прокурор просить зобовязати відповідача звільнити. В позовній заяві зазначено, що на 3-х земельних ділянках, площею 0,0018 га, 0,001196 га та 0,000273 га, які розташовані в стометровій зоні від урізу Азовського моря в Приазовському районі Запорізької області, поблизу гирла річки Корсак, розташовані 3 некапітальні будівлі, що належать [PERSON], який використовує вказані земельні ділянки без правовстановлюючих документів на землю. Однак ні прокурор, ті представник позивача не змогли надати відповідь на питання суду, які саме некапітальні будівлі розмістив відповідач на спірних земельних ділянках. Прокурор обґрунтовує подання позовної заяви тим, що земельні ділянки площею 18 м2, 11,96 та 2,73м2 гр. [PERSON] у добровільному порядку не звільнено, правовстановлюючі документи на земельні ділянки не отримано, через що прокурором вбачаються порушення інтересів держави, в зв'язку з чим прокурор звертається з цим позовом до суду на захист інтересів держави в особі Приазовської районної державної адміністрації. Повноваження прокурора щодо представництва інтересів держави у суді отримали своє тлумачення в Рішенні № 3-рп/99 від 08.04.1999р. Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді). Відповідно до п.3, 4 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційного Суду України - інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. З тексту позовної заяви, порушення інтересів держави прокурором вбачається в тому, що земельні ділянки площею 18 м2, 11,96 та 2,73м2 гр. відповідачем у добровільному порядку не звільнено, правовстановлюючі документи на земельні ділянки не отримано. Однак в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, прокурором не зазначено та не обгрунтовано. Позовна заява подана в інтересах Приазовської районної державної адміністрації, як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Ця обставина обґрунтована ст.17 Земельного Кодексу України та пунктом 12 Перехідних положень Кодексу. Представник відповідача заперечив ту обставину, що розпорядження землями, які розташовані в стометровій зоні від урізу Азовського моря в Приазовському районі Запорізької області є компетенцією Приазовської райдержадміністрації, а також надав суду копію [PERSON] № 108 від 05 серпня 2011 року перевірки вимог природоохоронного законодавства, складеного в.о начальника відділу ДО Приазовського НПП [PERSON], та припис № 2 від 16.08.2011 року (а.с.29-30), яким відповідачу приписано перемістити рухомі вагончики за межі території національного природного парку, в обґрунтування тієї обставини, що земельні ділянки біля гирла річки Корсак на узбережжі Азовського моря є територією Приазовського національного природного парку, які відповідно до вимог ст. 43 Земельного Кодексу України є землями природоохоронного призначення, розпорядження якими, відповідно до ч.7 ст.122, ч.9 ст.149, ЗК України перебуває у компетенції Кабінету Міністрів України. В приписі № 2 від 16.08.2011 року, внесеному відповідачу, вказано, що [PERSON] розмістив три рухомих вагончика на території господарської зони Приазовського національного природного парку, в районі с. Строганівка Приазовського району, гирло річки Корсак, на відстані 100 метрів від урізу води, що протирічить схемі, наданій прокурором в обґрунтування місця розташування обєктів, що є предметом спору. Згідно ч. 3 ст. 122 ЗК України, районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті. Відповідно до ст. 1 Закону України Про місцеві державні адміністрації- виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Таким чином, поняття місцеві державні адміністраціївключає в себе не тільки районні державні адміністрації, а і державні адміністрації в областях, містах Києві і Севастополі. Статтею 17 ЗК України визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Межі компетенції місцевих державних адміністрації та органів виконавчої влади визначаються ст.122, 149,150 ЗК України. Прокурором та позивачем у справі не надано належно обгрунтованих доказів того факту, що розпорядження землями, які розташовані в стометровій зоні від урізу Азовського моря в Приазовському районі Запорізької області, які входять до території Приазовського національного природного парку, є компетенцією Приазовської райдержадміністрації. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачем не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed