Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У грудні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Завод ім. Малишева» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 2945 грн. 06 коп. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12964 грн. 20 коп., а також судових витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн. 15 лютого 2012 року позивач [PERSON] відмовився від позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що 06 лютого 2012 року заборгованість по заробітній платі йому виплачена. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2012 року провадження у справі в цій частині закрито. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12964 грн. 20 коп. та витрат за правову допомогу в розмірі 300 грн. Представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 27 грудня 2011 року порушено провадження по справі про банкрутство ДП «Завод ім. В.О. Малишева» і введений мораторій на задоволення вимог кредиторів. Відповідно до п. 6 ст. 12 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію не розповсюджується на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, спричиненої здоровю чи життю громадян, авторської винагороди. Станом на 08 лютого 2012 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] відсутня. Разом з тим, суми середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку, не входять до структури заробітної плати, а є санкцією за невиконання власником чи уповноваженим ним органом вимог ст. 116 КЗпП України, тому підстав для їх стягнення в період дії мораторію немає. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення і доводи позивача, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на ДП «Завод ім.Малишева» електрогазозварником автоматичних та полуавтоматичних машин. 02 листопада 2011 року позивача було звільнено на підставі п.1ст. 36 КЗпП України, однак у порушення вимог ст.116 КЗпП України у день звільнення остаточний розрахунок з ним проведено не було. Заборгованість по заробітній платі на день звільнення склала 2945 грн. 06 коп., що підтверджується довідкою ДП «Завод ім. Малишева» від 07 грудня 2011 року за вих. № 3420/25. Згідно довідки ДП «Завод ім. Малишева» від 08 лютого 2012 року за вих. № 252/25, станом на 07 лютого 2012 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] виплачена. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Підставою відповідальності власника (підприємства) згідно ст. 117 КЗпП України є порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № 5023/696/11 від 02 лютого 2011 року та ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № 5023/10655/11 від 27 грудня 2011 року порушені провадження по справі про банкрутство ДП «Завод ім. В.О. Малишева». Вказані обставини свідчать, що відповідач з поважних причин не мав змоги своєчасно провести остаточний розрахунок з позивачем по справі. Згідно зазначених ухвал Господарського суду Харківської області було накладено мораторій на задоволення вимог кредиторів ДП «Завод ім.Малишева». Відповідно до ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію заборонено нарахування неустойки (штрафу, пені), заборонено застосування інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів). Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян, авторської винагороди. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики № 5 від 13 січня 2004 року, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку, не є заробітною платою. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, яка передбачена ст. 117 КЗпП України,є санкцією за невиконання з вини власника або уповноваженого ним органу обовязку щодо виплати усіх належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. За таких обставин суд відмовляє позивачу у стягненні середньомісячного заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку. З цих саме підстав суд відмовляє у стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. В задоволенні позовних вимог суд відмовляє, тому судові витрати компенсується за рахунок держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed