Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7/8210208 від 21.02.2008 року у розмірі 41085,64 доларів США, що станом на 15.04.2010 року за курсом НБУ становить 325657,11 гривень та звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки № 7/8/210208 від 21.02.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим номером 619, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку квартиру № 30 загальною площею 78,00 кв.м у будинку № 4 по вул. Ювілейній в сел. Мала Данилівка, що належить на праві власності [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу, [PERSON] 22.06.2005 року за реєстровим номером 1037 на користь ПАТ «БМ Банк» в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором та виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших мешканців з зазначеної квартири із зняттям їх з реєстраційного обліку та стягнути з відповідача судові витрати у сумі 1820,00грн. посилаючись на те, що 21 лютого 2008 року між ТОВ «БМ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 7/8/210208, згідно з яким [PERSON] отримав на умовах поворотності та платності грошові кошти у розмірі 40000,00 доларів США під 14% річних на споживчі потреби терміном остаточного повернення 20 лютого 2010 року. З метою забезпечення виконання зобов*язань між ними було укладено (за письмовою згодою дружини відповідача [PERSON]) договір іпотеки № 7/8/210208 від 21.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, [PERSON], відповідно до якого відповідач передав в іпотеку квартиру № 30 загальною площею 78,00 кв.м у будинку № 4 по вул. Ювілейній в сел. Мала Данилівка, що належить на праві власності [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу, [PERSON] 22.06.2005 року за реєстровим номером 1037. Ринкова та оціночна вартість предмету іпотеки на момент оформлення договору становила 378750,00 гривень. На момент укладення договору в квартирі були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], однак всупереч вимогам п. 3.1.2 Договору іпотеки, що містить вимогу не обтяжувати предмет іпотеки зобов*язаннями з боку третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя, в квартирі була зареєстрована [PERSON], [INFO]. Взяті на себе зобов*язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в строки, передбачені п.п. 3.4, 3.5, 5.1 Кредитного договору, відповідач належним чином не виконує, у зв*язку з чим утворилася заборгованість в указаній вище сумі, яку кредитор має право вимагати достроково погасити. Відповідач до судового засідання не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги визнає частково в сумі боргу, в іншій частині позов не визнає. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надавши заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області до судового засідання не з*явився, надавши заяву про розгляду справи за відсутності представника. Представник відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Харківській області до судового засідання не з*явився, причини неявки суду не повідомив. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 лютого 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», яке було перейменовано в публічне акціонерне товариство «БМ Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7/8/210208, згідно якому відповідач отримав на умовах поворотності та платності грошові кошти у розмірі 40000,00 доларів США під 14% річних на споживчі потреби терміном остаточного повернення 20 лютого 2018 року. Указані кошти відповідач зобов*язався повертати щомісячно рівними частинами кожного місяця (а.с. 6-8). З метою забезпечення виконання за указаним вище кредитним договором між сторонами було укладено (за письмовою згодою дружини відповідача [PERSON]) договір іпотеки № 7/8/210208 від 21.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, [PERSON] за реєстровим номером 619, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку квартиру № 30 загальною площею 78,00 кв.м у будинку № 4 по вул. Ювілейній в сел. Мала Данилівка, що належить на праві власності [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу, [PERSON] 22.06.2005 року за реєстровим номером 1037 (а.с. 21-24). Згідно з п.1.3. Договору та висновком про вартість майна суб*єкта оціночної діяльності ТОВ «Хар-Експерт» ринкова та оціночна вартість предмету іпотеки на момент оформлення договору становила 378750,00 гривень (а.с.25-26). На момент укладення договору в квартирі були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], однак всупереч вимогам п. 3.1.2 Договору іпотеки, що містить вимогу не обтяжувати предмет іпотеки зобов*язаннями з боку третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя, в квартирі була зареєстрована [PERSON], [INFO]. Згідно з п.5.1 Кредитного Договору відповідач зобов*язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов*язання згідно даного договору. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов*язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов*язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Свої зобов*язання позивач виконав шляхом надання відповідачу кредитних коштів готівкою. Відповідач взяті на себе за договором зобов*язання не виконує. Згідно з п.9.3 Кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені даним договором, внаслідок невиконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобов*язаний на першу вимогу повернути кредитору суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, штрафи, якщо він порушує графік погашення, встановлений даним договором. Частина 2 статті 1050 ЦК України передбачає наслідки порушення договору позичальником, якщо договором встановлений обов*язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору, при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами, позичальник додатково сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Відповідачу неодноразово направлялися нагадування про сплату простроченої заборгованості та надсилалися листи-повідомлення, від отримання яких відповідач відмовлявся (а.с.30-33). Станом на 15.04.2010 року розмір заборгованості відповідача складає 41085,64 доларів США, що за курсом НБУ становить 325657,11 гривень, в тому числі: 2361,44 доларів США прострочена сума заборгованості по кредиту; 35549,93 доларів США строкова сума заборгованості по кредиту; 205,57 доларів США строкова сума заборгованості по відсотках; 2558,43 доларів США прострочена сума заборгованості по відсотках; 410,27 доларів США пеня, що підтверджено розрахунком (а.с.9-10). Згідно з ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 5 червня 2003 року у разі порушення боржником основного зобов*язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Також, згідно з п. 4.1.1 Договору іпотеки позивач набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у разі, якщо на момент настання строку виконання зобов*язань за кредитним договором вони не будуть виконані повністю або частково. Згідно з п.4.3 договору іпотеки реалізація предмету іпотеки здійснюється одним із визначених способів за вибором іпотекодержателя, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки, на яке звертається стягнення за рішенням суду, з аукціону (прилюдних торгів). Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 5 червня 2003 року у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч.1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи позивачем направлялася письмова вимога про усунення порушення та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, яку відповідач отримав, про що свідчать його особисті пояснення на даній вимозі (а.с.34). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду передбачено нормами ст. ст. 39, 41, 42 Закону України «Про іпотеку» та ст. ст. 590, 591 ЦК України. Правові наслідки невиконання вимоги обтяжувача визначені у статті 28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень зокрема, якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обовязок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувала, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Разом з тим, ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч.ч. 2 і 3 цієї ж ст. 40 законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Як вбачається з наданих фотокопій попереджень про звернення стягнення на предмет іпотеки, направлених на адресу відповідача, в них вимога про добровільне звільнення житлового приміщення не містилася. Таким чином, що стосується позовних вимог щодо виселення відповідача та [PERSON] та [PERSON], зареєстрованих у [INFO] та зняття їх з реєстрації, то в цій частині позову суд вважає необхідним відмовити з вищезазначених підстав. Крім того, позивач не притягнув до участі у справі у якості відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до 88 ЦПК України.

Outcome: partial