Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON]Р про визнання (встановлення) того, що було укладено договір купівлі-продажу. а не договір дарування та поділ нерухомого майна подружжя, посилаючись на те, що 2.04.2004 року між [PERSON]Р та [PERSON] укладено договори дарування 65/100 частин незавершеної будівництвом прибудови з підвалом по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибної земельної ділянки площею 0,0306 га. за тією ж адресою, хоча фактично вказане майно було придбане у [PERSON] за 90000 доларів США, оскільки вони є зовсім чужими людьми та не могли укласти договір дарування, а тому просить визнати те, що фактично між сторонами був укладений не договір дарування, а купівлі-продажу, оскільки відсутня істотна така умова договору дарування як безоплатна передача майна. Також просить суд визнати за ним право власності 1/2 частину вказаного майна, оскільки воно набуте під час зареєстрованого шлюбу з відповідачкою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому мотивів, крім того, зазначив, що між сторонами не могла бути укладена угода дарування, оскільки у довіреності, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] на вчинення від її імені угод, посвідченій 28.05.2003 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], не вказано імені обдаровуваного, а тому в силу вимог ст.720 ч.4 ЦК України вона є нікчемною. Відповідачка [PERSON]М та її представник на розгляд справи по суті не з"явилась, хоча були належним чином повідомлені про час та місце її розгляду у суді. Представник відповідачки [PERSON]- [PERSON] суду пояснила, що займалась разом з чоловіком [PERSON] продажем належного її бабусі [PERSON] житлового будинку по просп. Бандери,37 у м.Тернополі , дала оголошення в газеті "РІА", до неї подзвонив [PERSON], якого вона раніше не знала та погодившись зазначеною в газеті вартістю будинку у розмірі 90000 доларів США , вони пішли до нотаріуса для оформлення угоди щодо відчуження будинку, проте, у нотконторі не вдалось оформити угоду на онука [PERSON] та дитину сторін по справі, як це хотів зробити [PERSON], оскільки для її оформлення необхідна була присутність обох його батьків, а позивач зловживав алкогольними напоями та перебував в цей час на стаціонарному лікуванні, тому уклали договір дарування майка на його невістку [PERSON] [PERSON] передав гроші в сумі 90000 доларів США їй та її чоловіку в нотконторі при укладенні угоди в присутності [PERSON] та [PERSON], про що вона написала письмову розписку. Її чоловік [PERSON] помер та не може в даний час підтвердити вказаних обставин, а бабуся [PERSON] є пенсіонеркою та в силу похилого віку та незадовільного стану здоров"я не займалась продажем будинку, а видала довіреність на вчинення від її імені всіх необхідних для цього дій її чоловіку [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі встановив такі факти: 2.04.2004 року [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] на підставі посвдченоїі 28.05.2003 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] довіреності подарував від її імені [PERSON]М 65/100 частин незавершеної будівництвом прибудови з підвалом під літерою "А" до житлового будинку по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибну земельну ділянку площею 0,0306 га. за тією ж адресою, що підтверджується посвідченими приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] договорами дарування. . Як слідує з розписки, написаної [PERSON] , 2 квітня 2004 року вона отримала від [PERSON] 90000 доларів США за продаж її чоловіком [PERSON] належного її бабусі [PERSON] будинку, що знаходиться в м.Тернополі по вул. С.Бандери,37. Як встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.2010 року у цивільній справі № 2-6834/10 від 14.09.2010 року за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи на стороні відповідача - [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, [PERSON] позичив у свого батька [PERSON] 29.03.2004 року 950400 грн. для купівлі незавершеного будівництвом будинку по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибної земельної ділянки площею 0,0306 га. за тією ж адресою, про що була оформлена відповідна розписка. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що займалась разом з чоловіком [PERSON], який в даний час помер, продажем належного її бабусі [PERSON] незавершеного будівництвом будинку та присадибної земельної ділянки площею 0.0306 га. за адресою м.Тернопіль, просп. С.Бандери,37, оскільки бабуся похилого віку та через стан здоров"я не могла самостійно займатись їх продажем. В 2004 році вона отримала в нотконторі при оформленні договору дарування від [PERSON] в присутності свого чоловіка. [PERSON], [PERSON]І та [PERSON] 90000 доларів США за продаж належного її бабусі будинку та земельної ділянки. Раніше вона не знала сім'ю [PERSON], вони є зовсім чужими людьми, фактично вони з чоловіком продати будинок родині [PERSON]. [PERSON], який передавав їй кошти, пояснив, шо мав намір придбати будинок для онука, проте, для оформлення цієї угоди на малолітню дитину потрібна була присутність обох батьків, а оскільки син перебував на стаціонарному лікуванні та зловживав алкогольними напоями, оформили відчуження вказаного майна через договір дарування на невістку. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що будинок купляли для сім"ї, кошти в сумі 90000 доларів США в рахунок оплати його вартості давав він [PERSON] та [PERSON] в нотконторі в присутності [PERSON] та [PERSON] Оскільки син зловживав спритними напоями, то хотіли будинок записати на внука, однак не змогли цього зробити через те що для оформлення угоди потрібна була згода батька, який перебував в цей час на стаціонарному лікуванні, тому оформили відчуження вказаного майна через договір дарування на невістку. Сину було відомо про придбання будинку, проте, яким чином це оформлялось не обговорювали. В 2004 році син написав розписку про позику у нього коштів в сумі 90000 доларів США, які він заплатив за будинок та 30000 доларів США, які він позичив для за завершення його будівництва, це був захід стимуляції для його нормального життя. У придбаному будинку після завершення його будівництва проживали його син, [PERSON] та онук. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вони з чоловіком в 2004році вирішили купити онуку будинок. Коли були в нотаріуса, то син перебував у лікарні, а тому не змогли оформити угоду на онука, тоді невістка попросила щоб записали на неї і вони погодились. Гроші в нотаріуса за будинок вони з чоловіком давали особисто [PERSON] та [PERSON], про що оформили письмову розписку в присутності [PERSON] Сину не було відомо про те, що оформили купівлю квартири через договір дарування не невістку. Оскільки придбали будинок та земельну ділянку з гроші [PERSON], то в сина взяли розписку про позику коштів щоб в нього був стимул до роботи. У будинку син проживав до 2008року. Будинок був завершений будівництвом за їх з [PERSON] кошти, в ньому в даний час проживають невістка з онуком. Таким чином, судом встановлено, що 2.04.2004 року між [PERSON]. в інтереси; якої діяв [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої 28.05.2003 року довіреності, та [PERSON] фактично були укладені договори купівлі-продажу, а не договори дарування, що підтверджується розпискою [PERSON] від 2.04.2004 року про отримання коштів в сумі 90000 доларів США за придбаний будинок та показами свідків [PERSON] та [PERSON] про передачу ними коштів в рахунок оплати вартості будинку та письмовою розпискою [PERSON] від 29.02.2004 року про позику у свого батька [PERSON] коштів в сумі 90000 доларів США на купівлю незавершеного будівництвом будинку по просп. С.Бандери у м.Тернополі Вказаний будинок був завершений будівництвом, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], письмовою розпискою [PERSON] від 29.02.2004 року про позику у свого батька [PERSON] коштів 30000 доларів США на ремонтні роботи по закінченню будівництва. Разом з тим судом встановлено, що позивач був відсутній в нотконторі при укладенні вказаних договорів, кошти при їх оформленні покупцю не передавав, а тому не знав як фактично оформили угоду по придбанню будинку та земельної ділянки. Крім того, відповідно до ч.4 ст.720 ЦК України договір дарування від імені дарувальника може укласти його представник. Доручення на укладення договору дарування, в якому не встановлено імені обдаровуваного є нікчемним. Таким чином, оскільки укладення спірних договорів дарування мало місце 2.04.2004 року, після набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2004 року, для укладення [PERSON] від імені [PERSON] договору дарування [PERSON] будинку та земельної ділянки за адресою просп. Бандери ,37 А, [PERSON], він не мав належних повноважень, оскільки в дорученні, виданому йому [PERSON] 28.05.2003 року не було вказано імені обдаровуваного. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Таким чином, судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторони набули у власність будинковолодіння по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибну земельну ділянку площею 0,0306 га. за цією ж адресою. Відповідно до ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, шо є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За вказаних обставин, позов підлягає до задоволення шляхом визнання (встановлення) того, що 2.04.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено не договори дарування, а договори купівлі продажу 65/100 частин незавершеної будівництвом прибудови до житлового будинку та присадибної земельної ділянки площею 0,0306 га.. по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та визнання за позивачкою та відповідачем в рівних частках права власності на будинковолодіння по просп. С.Бандери,37 в м.Тернополі та присадибну земельну ділянку площею 0,0306 га. за цією ж адресою. За вказаних обставин,

Outcome: approved