Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-19 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації і про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що останні звернулись з заявами на імя першого заступника голови облдержадміністрації [PERSON], у яких просили перевірити та вжити заходів до директора ТОВ „Будспеценергоресурси [PERSON], оскільки , на їх думку, підприємство не розрахувалось з ними повністю по виплаті заробітної плати за виконані роботи на обєктах соціально-культурної сфери. Позивач, вважаючи, що відповідачі поширили недостовірну і негативну інформацію щодо нього, як керівника підприємства та депутата Чернігівської міської ради, просив суд визнати недостовірними і такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію відомості, що містяться в заявах відповідачів на імя першого заступника голови Чернігівської облдержадміністрації [PERSON] та зобовязати відповідачів спростувати цю інформацію. Також просив суд стягнути з відповідачів на його користь заподіяну моральну шкоду в розмірі по 3000 грн. з кожного та судові витрати по справі. У липні 2011 року позивач остаточно уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати недостовірними і такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію відомості про [PERSON] і які містяться в заявах відповідачів від 15 березня 2011 року на імя першого заступника голови Чернігівської облдержадміністрації, а саме: 1). у заяві [PERSON] про наявність заборгованості [PERSON] в сумі 80 тис. грн. за виконані роботи по будівництву дитячого садка в с.Вихвостів Городнянського району та про обіцяння [PERSON] розрахуватися за дані роботи пізніше; 2). у заяві [PERSON] про наявність заборгованості [PERSON] в сумі 40 тис. грн. за виконані роботи по будівництву дитячого садка в с.Вихвостів Городнянського району та 5 тис. грн. за роботи з ремонту будинку управління сільського господарства облдержадміністрації та про обіцяння [PERSON] розрахуватися за дані роботи пізніше; 3). у заяві [PERSON] про наявність заборгованості [PERSON] в сумі 143\~101 грн. за виконані роботи по обєктам: Бобровиця спортзал 23 тис. грн.; Березне (школа-інтернат, гуртожиток) 12\~400 грн.; дитячий садок в с.Вихвостів 96\~700 грн. та борги по матеріалам, транспорту і добових 5\~501 грн. та про обіцяння [PERSON] розрахуватися пізніше. Та визнати недостовірними і такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію відомості про [PERSON] щодо невиконання своїх зобовязань з оплати наданих послуг відповідачами і повідомлену ними [PERSON] під час телефонних розмов та особистої зустрічі. Просив суд: зобовязати відповідачів спростувати недостовірну інформацію, викладену у заявах від 15 березня 2011 року на імя першого заступника голови облдержадміністрації про невиконання [PERSON] своїх зобовязань шляхом подання заяви до Чернігівської облдержадміністрації такого змісту „Інформація, що міститься у зверненнях від 15.03.2011 року на імя першого заступника голови Чернігівської облдержадміністрації щодо особи [PERSON] є недостовірною, вигаданою та такою, що порушує права, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію [PERSON]В. Зобовязати відповідачів [PERSON] і [PERSON] спростувати недостовірну інформацію про невиконання [PERSON] своїх зобовязань, повідомлену ними [PERSON] шляхом телефонної розмови наступного змісту: „Інформація повідомлена раніше вам під час телефонних розмов щодо невиконання своїх зобовязань [PERSON] з оплати наданих ними послуг є недостовірною та вигаданою. Зобовязати відповідача [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, повідомлену ним під час особистої зустрічі [PERSON] щодо невиконання своїх зобовязань [PERSON] з оплати наданих послуг, шляхом особистої зустрічі з [PERSON] під час якої вказати, що повідомлена ним раніше інформація є недостовірною та вигаданою. Та стягнути з відповідачів в його користь за заподіяну моральну шкоду в розмірі по 3 тис. грн. з кожного, а також судові витрати по справі. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 09 серпня 2011 року у позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації і про стягнення моральної шкоди було відмовлено. У апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування оскаржуваного ним судового рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд неправильно визначив вид і характер інформації, викладеної у заявах відповідачів від 15.03.2011 року на імя першого заступника голови Чернігівської облдержадміністрації та повідомленої ними [PERSON], оскільки ця інформація судом помилково визначена як оціночні судження; що відповідачі у своїх заявах повідомили про факти, а не висловили оціночні судження, правдивість яких неможливо довести; що згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Що в судовому засіданні відповідачі не довели правдивість поширеної інформації щодо позивача, а відповідач [PERSON] повідомив суду про поширення цієї інформації іншим особам. У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів [PERSON] просить апеляційний суд відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення місцевого суду без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції постановив його з додержанням норм матеріального та процесуального права, а також просив вирішити питання про розподіл судових витрат на правову допомогу в користь відповідачів. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Постановивши оскаржуване рішення, місцевий суд виходив з того, що у справі відсутні докази про те, що відповідачі переслідували мету принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача та що поширена ними в письмовій та усній формі інформація є їх оціночними судженнями (критикою, оцінкою дій) стосовно перевірки та сприянню посадовою особою органу державного управління у вирішенні ситуації з приводу невчасного розрахунку позивачем за виконані будівельні роботи і вона не містить негативну оцінку професійної діяльності позивача, в т.ч. і як депутата Чернігівської міської ради та засновника і посадової особи ТОВ „Будспеценергоресурси. Тому і прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Проте апеляційний суд не може погодитись з таким рішенням місцевого суду в частині мотивів і підстав з яких суд вважав, що у задоволенні позову необхідно відмовити, враховуючи наступне. З матеріалів справи слідує, що 15 березня 2011 року відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] звернулись з письмовими заявами до першого заступника голови Чернігівської облдержадміністрації (а.с.7-9) щодо перевірки та сприяння у вирішенні питання про неповну оплату директором ТОВ „Будспеценергоресурси [PERSON] за виконані ними будівельні роботи на обєктах соціально-культурної сфери Чернігівської області та що за підсумками перевірки відповідачам листами від 31 березня 2011 року за підписом в.о.начальника управління капітального будівництва облдержадміністрації було повідомлено, що ТОВ „Будспеценергоресурси, як підрядною організацією, згідно з укладеними трудовими угодами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було сплачено всі кошти і заборгованість по заробітній платі відсутня(а.с.66-69). Відповідно до положень ст.40 Конституції України усі мають право направляти письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з правилами п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи „у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься певна інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. За таких обставин вважати, що відповідачі, звернувшись з вище зазначеними листами 15 березня 2011 року до першого заступника голови облдержадміністрації, як посадової особи органу державної виконавчої влади, який разом з підпорядкованим йому управлінням капітального будівництва вправі перевірити цю інформацію, поширили недостовірну інформацію щодо позивача і за цими діями наступає цивільно-правова відповідальність за ознаками ст.277 ЦК України, відсутні достатні законні підстави. З цих підстав не може вважатись поширенням відповідачами недостовірної інформації щодо позивача і шляхом телефонних розмов [PERSON] і [PERSON] з виконробом підприємства [PERSON] та особистих розмов [PERSON] з [PERSON] про їх письмове звернення до першого заступника голови облдержадміністрації щодо неповної оплати директором підприємства „Будспеценергоресурси [PERSON] роботи відповідачів на будівельних обєктах області. Тому частина доводів апеляційної скарги про те, що суд неправильно визначив вид і характер інформації, викладеної у заявах відповідачів від 15.03.2011 року на імя першого заступника голови облдержадміністрації та повідомленої ними виконробу підприємства [PERSON], як оціночні судження, підлягають задоволенню, інші доводи про те, що відповідачі поширили недостовірну інформацію про позивача і останній згідно з правилами ст.277 ЦК України має право на її спростування не можуть бути підставою для скасування рішення суду і не знайшли свого підтвердження на законі в засіданні апеляційного суду. Отже, висновок місцевого суду про те, що в заявах відповідачів містяться оціночні судження, який став підставою для відмови у задоволенні позову не може вважатись законним, тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з інших підстав, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права. Згідно з правилами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте, представник відповідачів [PERSON], заявивши в засіданні апеляційного суду про необхідність вирішення питання про судові витрати та про стягнення останніх з позивача в користь відповідачів, не надав суду документів (квитанцій, чеків) на підтвердження понесених відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] таких витрат, що виключає їх стягнення за правилами чинного цивільного процесуального закону.

Outcome: partial