Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень щомісячно до повноліття дитини, стягнувши аліменти за минулий час –3 роки, починаючи з 01.10.2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.12.2002 року, від якого народився син [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому просить стягувати з нього аліменти в судовому порядку в розмірі 700 грн. щомісячно. Враховуючи, що вона вже зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів, тобто вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але її позов було залишено без розгляду, просить стягнути з [PERSON] аліменти за минулі три роки. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю з мотивів наведених в позовній заяві. Також доповнив, що 11.12.2008 року сторони розірвали шлюб. На даний час позивач з дитиною тимчасово перебуває у своєї матері в Ізраїлі у зв’язку з захворюваннями дитини, скрутним матеріальним становищем, так як вона не працює. Як йому відомо зі слів довірительки, відповідач також тимчасово проживає в Ізраїлі, де фактично має другу сім»ю, в якій народилася друга дитина. Просив позов задовольнити. Представник відповідача –[PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що її син [PERSON] періодично надає кошти на утримання дитини сторін, приносить подарунки, які передає через позивача, однак письмове підтвердження цього відсутнє. На даний час відповідач офіційно не працює, тимчасово проживає в Ізраїлі з іншою жінкою, з якою у них народилася друга дитина. Позивач з дитиною також на даний час перебувають в Ізраїлі. Щодо стану здоров»я відповідача та [PERSON] вказала, що в них задовільний стан здоров»я, дитина не хворіє. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] аліментів, оскільки він не ухиляється від утримання дитини. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.12.2002 року по 11.12.2008 року (а.с.48,49). Від шлюбу сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.2). Як вбачається з довідки про склад сім»ї та прописку від 21.07.10р. син зареєстрований з матір»ю (а.с.3). В ході розгляду справи встановлено, що сторони фактично проживають окремо, на даний час місце їх тимчасового перебування в Ізраїлі. Дитина проживає з матір»ю, чого учасники процесу не оспорюють (а.с.35-39). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов’язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як пояснила представник відповідача, [PERSON] добровільно надає кошти на утримання дитини, однак доказів цього не представила. Разом з тим, суд вважає за необхідне для забезпечення належного виконання відповідачем батьківського обов’язку по утриманні сина стягувати з нього щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі, так як відповідач офіційно не працює, не має стабільного, регулярного матеріального доходу. Окрім цього, суд приймає до уваги, що на утриманні відповідача є друга малолітня дитина, що підтвердили в судовому засіданні представники сторін. Щодо обставин стану здоров»я відповідача та [PERSON], в засіданні не здобуто доказів їх незадовільного стану здоров»я чи наявність серйозних захворювань. Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 300 гривень щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з часу подання заяви до суду - 06 серпня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. При визначенні вказаного розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений станом на час розгляду справи, стан здоров’я та матеріальне становище дитини, відповідача, наявність у платника аліментів на утриманні другої малолітньої дитини, відсутність на утриманні непрацездатних осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи. Поряд з наведеним, суд відмовляє в задоволенні позову про стягнення з відповідача аліментів за минулий період, тобто за останні три роки, що передбачено ст. 191 СК України. Так, дана норма закону зобов’язує позивача подати суду докази того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв’язку з ухиленням останнього від їх сплати. Однак, позивачем не надано таких доказів. Покликання на ухвалу Сихівського районного суду від 26.11.2008 року, якою залишено без розгляду позов [PERSON], не є доказом того, що позивач раніше вживала заходи щодо одержання аліментів, а відповідач ухилявся від сплати таких, оскільки позов [PERSON] залишено без розгляду з підстави повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин. Також суд вважає за необхідне роз’яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров’я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати.

Outcome: partial