Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 червня 2000 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 229. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2000 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], 17.05.2001року народження, який проживає з відповідачем. Спільне життя між сторонами не склалось, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя. Між сторонами відбувались конфлікти з різних побутових питань. Сімя розпалась остаточно та за думкою позивача, відновлена бути не може. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 2007 року, з того ж часу сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден. У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надав суду заяву з якої вбачається, що він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, повідомлена про дату та час розгляду справи своєчасно та належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, при цьому зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Крім того, у зв`язку із зміною законодавства на час розгляду судом справи по суті, відповідач просила у окремій заяві суд залишити їй після розірвання шлюбу, прізвище Натальчишина. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 червня 2000 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 229 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 117740 від 15.07.2000 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ВЛ №182057 від 02.08.2001 року). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 2007 року, з того ж часу сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден, оскільки він втратив до відповідача почуття кохання та поваги. З заяви відповідача також вбачається, що вона просить шлюб розірвати. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved