Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання заповіту складеного 22.08.2008 року [PERSON] на користь [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №6357 - недійсним. [PERSON] заявлений позов [PERSON] не визнала та звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на 38/300 часток жилого будинку по вулиці Кулика №9 м.Умані у звязку із спадкуванням за заповітом від 22 серпня 2008 року. [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], також звернулася до суду з позовом [PERSON] про визнання заповіту складеного 22.08.2008 року [PERSON] на користь [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №6357 - недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним позовні вимоги і просив суд його позовні вимоги задовольнити, позовні вимоги [PERSON], не визнав і просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог, посилаючись на те, що 18.09.2009 року померла його мати [PERSON], яка проживала в квартирі №44, по вулиці Тищика 17. Після її смерті відкрилася спадщина на рухоме і нерухоме майно. Дану спадщину він прийняв, як єдиний спадкоємець першої черги після смерті матері, але після спливу 6-ти місячного терміну він звернувся в Уманську міську державну нотконтору за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, де йому повідомили, що все належне покійній матері майно вона заповіла зовсім сторонній людині - [PERSON] Даний заповіт був посвідчений 22.08.2008 року приватним нотаріусом [PERSON]. Він вважає вказаний заповіт не дійсним, оскільки на час складання заповіту його матері виповнилося 67 років, але ще задовго до смерті мати хворіла психічним захворюванням, в звязку з чим перебувала на лікуванні в Уманській ПНЛ, вона була інвалідом 2-ї групи, мала вади слуху і зору, хворіла цукровим діабетом, декілька разів перенесла інсульт. Мати постійно вживала заспокійливі медичні препарати та транквілізатори. Поведінка матері, за останні десять років перед смертю внаслідок прогресування психічного захворювання, була незрозумілою по відношенню до оточуючих. На час посвідчення заповіту дії матері були неадекватними. Крім того [PERSON], на підтвердження своїх позовних вимог, не надала доказу про те, що нотаріальна контора відмовила їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні її позову. В судовому засіданні позивачка [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їхні позовні вимоги задовольнити та пояснила, що її син [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті його батька [PERSON], померлого 15.03.2007 року у віці 35ти років. 18 вересня 2009 року померла [PERSON], яка була бабусею її неповнолітнього сина [PERSON]. Спадкоємцями першої черги після її смерті були її онук [PERSON] та її син [PERSON]. Під час звернення з заявою до нотаріальної контори для отримання свідоцтва на право на спадщину вони дізналися, що все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON]. Це стало для них несподіванкою, оскільки та обіцяла заповісти все своє майно її сину та онуку, про що знали всі їхні родичі. Тут же і зясувалося, що особу заповідача [PERSON]І, нотаріус встановлював на підставі паспорта серії НС 557513від 20.11.1998 року виданого Уманським МВ УМВС, який на момент посвідчення заповіту був не дійсний. Отже особа заповідача нотаріусом при посвідченні заповіту так і не була встановлена і тому дуже сумнівно, що саме [PERSON], а не інша особа складала цей заповіт. Також [PERSON] мала вади зору і слуху, а нотаріус при посвідчені заповіту не залучив свідків, чим порушив вимоги ст.1253 ЦК України. Просила суд визнати не дійсним заповіт складений 22.08.2008 року [PERSON] на користь [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №6357. В судовому засіданні представник відповідачки-позивачки [PERSON] - [PERSON] первісний позов та позов [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] не визнав, позов [PERSON] підтримав і пояснив, що їх родина знайома з сімєю [PERSON] протягом 35 років. Було два етапи їх відносин до 2007 року і після. До 2007 року це була звичайна сімя, а після смерті [PERSON], цивільного чоловіка [PERSON], між [PERSON] і матірю виник конфлікт, оскільки [PERSON] вивіз з квартири [PERSON] все майно. При житті, [PERSON] попросила [PERSON] зробити заповіт на сина [PERSON], що той і зробив. Після смерті [PERSON], стосунки [PERSON] і [PERSON] зіпсувалися. [PERSON] погрожував матері, викрав у неї з серванту всі її документи і сказав що все буде належати йому. Після того [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх майнових прав. [PERSON] почав збирати інформацію що мати неадекватна, з цим питанням підходив до [PERSON], просив щоб та свідчила про те, що [PERSON] неадекватна. [PERSON] відмовилася про це свідчити, так як [PERSON]ІВ. була нормальною, адекватною людиною. Літом 2008 року [PERSON] прийшла до моєї матирі, так як вони товаришували, у неї була перевязана рука, [PERSON] плакала і жалілася їм, що [PERSON] прийшов до неї додому, пнув об стіну головою декілька разів, викручував руки, розбив телефон. [PERSON] почала кричати і [PERSON] втік. [PERSON] розповідала їм, що [PERSON] погрожує їй, вимагає забрати позови з суду. Після рішення суду в 2008 році, [PERSON] з представником БТІ пішли на вулицю Кулика 9, щоб виконати рішення суду. Коли вони підійшли, то [PERSON] випустив великого собаку, працівник БТІ злякався і пішов звідти. [PERSON] наздогнав [PERSON], вдарив її, вона впала. Після того [PERSON] прийшла до них в крові, того дня ночувала в них, бо боялася йти додому. Від таких дій [PERSON] покійна прийняла рішення про розрив стосунків з сином. В 2008 році [PERSON] прийняла самостійно рішення і 22.08.2008 року посвідчила спірний заповіт у нотаріуса. При цьому [PERSON] перебувала в здоровому глузді та ясній памяті, діяла вільно, без примусу, усвідомлюючи свої дії. На момент смерті заповідачки, їй належала на праві власності частка будинку по вулиці Кулика 9, міста Умані, розміром 19/300, інша частина будинку належала її батькові [PERSON]. Після смерті батька [PERSON] прийняла спадщину, що складається з 19/300 часток спірного будинку, що підтверджується рішенням суду. Остаточно оформити свідоцтво про право на спадщину за законом на частку будинку після смерті батька вона не змогла, бо син чинив їй перешкоди. Таким чином на момент смерті [PERSON] їй належало 38/300 часток будинку, які повинні належати [PERSON] як спадкоємиці. [PERSON]О хоронив матір не за власні кошти, у неї на електронній картці були кошти 5800 грн., [PERSON] зняв їх на поховання. Оскільки [PERSON] заперечує законність прав [PERSON] на одержання спадщини, то за захистом своїх прав вона змушена звернутись до суду з позовом і просив суд визнати за нею право власності на 38/300 часток жилого будинку по вулиці Кулика 9, міста Умані у звязку із спадкуванням за заповітом від 22 серпня 2008 року. В судовому засіданні третя особа [PERSON] суду пояснила, що вона, як приватний нотаріус посвідчувала заповіт, складений [PERSON]. Вона знала цю жінку і раніше, та разів з десять приходила до неї на консультацію та за порадою з приводу того як розпорядитися своїм майном. [PERSON] розповідала їй, що хоче подарувати належне їй майно своїй подрузі, яка у всьому їй допомагає. Розповідала також, що з сином у неї неприязні стосунки. Вона відмовила [PERSON] робити договір дарування, порадила краще укласти договір довічного утримання, але [PERSON] відмовилася, пояснивши, що її не потрібно доглядати. Після декількох візитів, [PERSON] прийшла до неї з паспортом і зробила заповіт на свою подругу [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знала [PERSON] на протязі 20 років. За фахом вона є перукар і тому ходила до покійної підстригати її три рази в рік і двічі на рік робила їй хімічну завивку. Вони добре спілкувалися з [PERSON] Психічних вад чи розладів за нею вона не помічала і не бачила особливих проблем з зором у [PERSON]. Зі слухом у покійної були невеликі проблеми, вона недочувала, потрібно було голосно з нею розмовляти. Знає, що [PERSON] хворіла на цукровий діабет, але все розумно і адекватно сприймала. [PERSON] виписувала газети, вона бачила в неї вдома і газети і книги. Весною 2009 року востаннє стригла [PERSON], та їй розповідала про стосунки з сином, що в сімї у них проблеми, дуже важкі відносини з сином, які виникли через майнові питання. У [PERSON] з сином були негативні стосунки, він застосовував до неї фізичну силу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона знала на протязі 25 років, та знайома її батьків, вони проживали в одному підїзді, спілкувалися. В 2007 2009 роках вона спілкувалася з покійною по-сусідськи, [PERSON] не проявляла ознак неадекватності, була нормальна людина як і всі. [PERSON] трохи не дочувала, треба було з нею розмовляти голосніше, ніж звичайно, а вад зору вона не помічала, та добре бачила, ходила без окулярів, всіх впізнавала. [PERSON] виписувала газету «Бабушка». Про те, що у [PERSON] з сином [PERSON] були негативні відносини, знає весь їх будинок. Ходили про це чутки. Зі слів сусідів їй були відомі факти застосування насилля з боку [PERSON] до [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знала на протязі 40 років, вони спілкувалися, були в хороших відносинах, покійна любила спілкуватися. Вона не помічала за [PERSON] дивної поведінки чи неадекватних проявів. Вади зору за [PERSON] не помічала, вона сама ходила, не носила постійно окуляри, читала в окулярах. В 2008 році вона спілкувалася з [PERSON], та їй розповідала, що сама найближча її людина це подруга Катя, яка постійно до неї приходила, і [PERSON] теж ходила до Каті. У [PERSON] з сином [PERSON] були погані стосунки, чому, їй не відомо, це чужа сімя. Один раз [PERSON] їй пожалілася, що [PERSON] погано до неї відноситься, плакала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є невісткою [PERSON]. Покійну [PERSON] і її родину вона знала більше 13 років. Це спочатку була звичайна родина, [PERSON] приходила до її свекрухи часто в гості, бо та була її найкращою подругою. Проблеми в сімї [PERSON] почалися в кінці 2007 року, коли помер її цивільний чоловік [PERSON], який зробив заповіт на сина [PERSON] [PERSON]. Тоді [PERSON] забрав у матері ключі, вивіз всі речі з квартири. В лютому помер молодший син [PERSON] [PERSON]. Після його похоронів почали шукати документи на будинок, що по вулиці Кулика, і не знайшли, всі вони зникли. Всі зрозуміли, що документи забрав [PERSON], [PERSON] просила сина повернути документи, але той не віддавав. [PERSON] була розумна, адекватна жінка. Весною 2008 року [PERSON] прийшов в квартиру до [PERSON], вчинив там скандал, вдарив матір головою в стіну, розбив настінний телефонний апарат на кухні. Потім [PERSON] почав викручувати матері руки, а вона почала кричати, кликати на допомогу, [PERSON] злякався і втік. Після цього [PERSON] прийшла до них, розповідала про те, що сталося, жалілася і плакала. У неї була забинтована рука, вона казала, що боїться сина. Після того [PERSON] звернулася в суд з позовом про витребування документів, за рішенням суду їй повернули правовстановлюючі документи. Літом 2008 року [PERSON] з працівником БТІ пішли до будинку на вулиці Кулика, щоб виконати якісь заміри, [PERSON] спустив на них собаку. Працівник БТІ відмовився далі йти і пішов, а [PERSON] наздогнав [PERSON] на вулиці, вдарив її кулаком по носі, вона впала, він пнув її ногою. Після цього [PERSON] прийшла до них додому вся окровавлена і розповіла про інцидент з сином. Після цього [PERSON] почала сильно боятися [PERSON]. Вона не помічала у [PERSON] в 2008 році фізичних чи психічних розладів, та була адекватна, розумна жінка, відповідала за кожне своє слово. В 2008 році [PERSON] не вважала [PERSON] за свого сина, він бив її, погрожував, тому вона їм казала, що сина в неї більше немає. Їй відомо, що [PERSON] хворіла на цукровий діабет, душевних хвороб у неї не було, вона вживала лише пігулки від діабету, інших ліків в неї не бачила. Про те, що [PERSON] зробила заповіт на [PERSON] їм стало відомо вже в серпні 2009 року, [PERSON] розповіла мені про це по телефону, вона сама ходила до нотаріуса і посвідчувала заповіт, коли саме це було їй не відомо. В судовому засіданні встановлено, що 22.08.2008 року [PERSON] складений заповіт на усе її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також на все те, на що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй квартиру № 44, що знаходиться в м. Умань по вулиці Тищика, буд.17 на користь [PERSON] який посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №6357. 18 вересня 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії1-СР № 120004 від 21 вересня 2009 року виданого ВРАЦС по місту Умані. З [PERSON] № 81 амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи Амбулаторної судово-психіатричної експертної комісії КЗ «Черкаської обласної психіатричної лікарні» від 15 лютого 2011 року відносно [PERSON], [INFO], яка померла 19.09.2009 року, у відношенні якої вирішувалося питання щодо здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними на 22.08.2008 року вбачається, що на момент вчинення правочину, а саме на момент складання заповіту 22.08.2008 року [PERSON] ознак будь-якого хронічного стійкого психічного розладу або тимчасового розладу психічної діяльності психотропного рівня не виявляла і була здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позивачами [PERSON] та [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] позови до [PERSON] про визнання недійсним заповіту від 22.08.2008 року не підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що на момент вчинення заповіту 28 серпня 2008 року [PERSON] була попередньо ознайомлена з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, усвідомлювала природу цього правочину та значення своїх дій перебувала при здоровому розумінні та ясній памяті, діяла вільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, не страждала на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті цього правочину, не була обмежена у встановленому порядку у праві укладати правочини виявила свою волю та заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також на все те, на що вона за законом матиме право, в тому числі належну їй квартиру № 44, що знаходиться в м. Умань по вулиці Тищика, буд.17 на користь [PERSON] [PERSON]. Те, що [PERSON] усвідомлювала природу цього правочину та значення своїх дій, перебувала при здоровому розумінні та ясній памяті, діяла вільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, не страждала на захворювання, що перешкоджають усвідомленню суті цього правочину, не була обмежена у встановленому порядку у праві укладати правочини підтверджується [PERSON] № 81 амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи Амбулаторної судово-психіатричної експертної комісії КЗ «Черкаської обласної психіатричної лікарні» від 15 лютого 2011 року з якого вбачається, що на момент вчинення правочину, а саме на момент складання заповіту 22.08.2008 року [PERSON] ознак будь-якого хронічного стійкого психічного розладу або тимчасового розладу психічної діяльності психотропного рівня не виявляла і була здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. Позов [PERSON] до [PERSON] про визнання за нею права власності на 38/300 часток жилого будинку по вулиці Кулика №9 м.Умані у звязку із спадкуванням за заповітом від 22 серпня 2008 року також не підлягає до задоволення, оскільки позивачкою та її представником не надано суду доказів про те, що [PERSON], згідно діючого законодавства - ст.ст.1297, 1298, 1299 ЦК України, зверталася в нотаріальну контору з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і нотаріальною конторою відмовлено їй у видачі свідоцтва про спадщину. На підставі ст.ст.202-209,215,1220-1223,1233,1234,1236,1248, 1257,1268 ЦК України,

Outcome: dismissed