Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та уточненнями до позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 08 грудня 2008 року по справі №2-6071/08 позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано за позивачем право власності на нежитлове підвальне приміщення (літ. А) загальною площею 20 кв.м, яке розташовано в будинку № 8 по вул. Суворова у м.Херсоні. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 19.11.2009 року по справі № 2-6071/08 внесено виправлення в рішення суду щодо площі підвального приміщення. 30.12.2009 року між [PERSON], як продавцем і [PERSON], як покупцем був укладений і нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого продавець реалізував підвальне приміщення (літ. А) загальною площею 21.5кв.м, яке розташовано в будинку № 8 по вул. Суворова у м.Херсоні, яке належало йому на праві власності на підставі рішення Суворовського суду м. Херсону від 08 грудня 2008 року. Однак, відповідно до рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2011 року рішення Суворовського суду м.Херсону від 08 грудня 2008 року по справі № 2-6071/08 скасовано. Одночасно, судом встановлено, що в момент винесення рішення і до теперішнього часу власником не житлового приміщення підвалу літ. „а, яке розташоване у м. Херсоні, вул. Суворова, 8 є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серія ВЕІ № 734827 від 11.12.2006 року і рішення Суворовського районного суду м. Херсону від 22.01.2007 року. Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.12.2009року, укладений між відповідачами, усунути перешкоди в користуванні позивачем підвальним приміщенням, яке розташовано в будинку №8 по вулиці Суворова у місті Херсоні шляхом вилучення приміщення у [PERSON] і передачі його [PERSON], а також стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 5952,00грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися та не повідомили суд про причину своєї неявки. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 08 грудня 2008 року по справі №2-6071/08 позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано за позивачем право власності на нежитлове підвальне приміщення (літ. А) загальною площею 20 кв.м, яке розташовано в будинку № 8 по вул.Суворова у м.Херсоні. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 19.11.2009 року по справі № 2-6071/08 внесено виправлення в рішення суду щодо площі підвального приміщення. В подальшому, 30.12.2009 року між [PERSON], як продавцем і [PERSON], як покупцем був укладений і нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого продавець реалізував підвальне приміщення (літ. А) загальною площею 21.5кв.м, яке розташовано в будинку № 8 по вул. Суворова у м. Херсоні, яке належало йому на праві власності на підставі рішення Суворовського суду м. Херсону від 08 грудня 2008 року по справі № 2-6071/08. Однак, відповідно до рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 травня 2011 року рішення Суворовського суду м. Херсону від 08 грудня 2008 року по справі № 2-6071/08 скасовано. Одночасно, судом встановлено, що в момент винесення рішення і до теперішнього часу власником не житлового приміщення підвалу літ. „а, яке розташоване у м. Херсоні, вул. Суворова, 8 є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серія ВЕІ № 734827 від 11.12.2006 року і рішення Суворовського районного суду м. Херсону від 22.01.2007 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлені апеляційним судом Херсонської області повторного доведенню не потребують. З наведеного вище вбачається, що [PERSON], набув право власності на спірне майно всупереч чинного законодавства України і на час укладання договору купівлі-продажу з [PERSON] реалізував майно, яке є власністю позивача, тим самим порушивши вимоги ст. 658 ЦК України (право на продаж товару має тільки його власник). Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При цьому, згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою\~третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша якої передбачає, що Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства). Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Враховуючи недійсність договору купівлі-продажу у покупця майна [PERSON] не виникло ні яких прав на майно, на сам перед право власності на нього. У відповідності зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Більш того, у відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Пунктом 2 частини 3 цієї ж статті передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Отже, у відповідності до Постанови КМ України від 27 квітня 2006 року № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок державивитрати, повязані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 % (відсотків) розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи і всього становить 5\~952 грн. 00 коп. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved