Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПП фірма «Ретра - ЗМ»про витребування трудової книжки, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що близько трьох років він працює на підприємстві Відповідача, спочатку газоелектрозварювальником, згодом бригадиром пусконалагоджувальної бригади. У звязку з погіршенням умов праці, відсутності оплачу вальної роботи позивач прийняв рішення розраховуватися з роботи за власним бажанням. Тому орієнтовано 18-19 січня 2011 року, він подав заяву про звільнення за власним бажанням (ст.. 38 КЗпПУ). Стверджує, що йому було повідомлено у той же день, що його заяву задоволено проте повернути трудову книжку з відповідним записом відмовлено, у звязку з ніби - то існуючою заборгованістю. Оскільки довести той факт, що 18-19 січня 2011 року він подав заяву на звільнення не мав можливості та у звязку з тим, що в той час хворів і не міг після 19.01.2011 року зявлятися для уточнення подальшої участі його заяв, позивачем було прийнято рішення повторно подати заяву на звільнення проте, вже відправивши її з описом шляхом поштового пересилання. Так, з 20 січня 2011 року і по даний час жодної інформації щодо його звільнення, виплати розрахункових та видачі трудової книжки, він не має. Вказує на те, що трудову книжку він досі не отримав та нерозрахований належним чином. Зазначає, що на день предявлення позову до суду він перебував у вимушеному прогулі 30 днів, з 20 січня 2011 року по 19 лютого 2011 року, що становить 22 робочі дні. Крім того, вважає, що незаконними діями Відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок порушення його прав, неможливістю влаштуватися на іншу роботу та постійними конфліктами у сімї, що почали виникати внаслідок матеріальної скрути. У позивача на утриманні є троє малолітніх дітей та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до 3-х років. Єдиним працюючим членом сімї та годувальником є він. Просить суд задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з підстав, зазначених в ньому та просили задовольнити позовні вимоги, які ними уточнені в ході судового процесу, витребувати у відповідача трудову книжку [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20.01.2011 року до 01.07.2011 року тобто за 114 робочих дні, що становить 4971,54 грн., компенсацію за невикористану відпустку при звільненні у сумі 819,88 грн., та моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн., допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, витрати на послуги адвоката у розмірі 2000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вважає його безпідставним, а звільнення з роботи [PERSON] законним і таким, що не суперечить чинному законодавству. Додатково суду пояснила, що [PERSON] пропрацював близько трьох років на цьому підприємстві. В останній рік роботи на нього почали скаржитися підлеглі, звинувачуючи його в тому, що він всю роботу почав перекладати на них та на роботу приходить завжди невчасно, на що було прийняте рішення винести [PERSON], догану в усній формі ст.. 147 КЗпП, Інструкції За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення. Також його було попереджено про застосування більш жорсткого покарання за ст.. 40 КЗпП України, п. 3 п. 4 Інструкції. 29.12.2010 року, 30.12.2010 року [PERSON] був відсутній на робочому місці і з приводу цього було складено акт про відсутність на робочому місці у чому розписались [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згодом 04.01.2011 року в бухгалтерію передали заяву про відпустку [PERSON] за власний рахунок у звязку з сімейними обставинами, при заяву він не зареєстрував, а просто залишив в офісі фірми, заяву було проведено і зареєстровано 04.01.2010 року. При цьому [PERSON] було розяснено директором фірми, що він має зявитися на фірму та надати фінансовий звіт по використаним грошам витрачених у відрядженні у м. Умань в Уманському університеті садівництва для виконання робочого завдання, кошти було переведено на заробітку картку Приватбанку №4627081711454632 у розмірах: 3000,00 грн. переведено 15.11.2010 року, 7000,00 грн. переведено 01.12.2010 року, 2000 переведено 09.12.2010 року для виконання запланованих робіт, можливості проживання та закупівлі матеріалів і інструментів від директора для всіх працівників: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Загальна сума переданих коштів становить 12000,00 грн. [PERSON] на робочому місці після відрядження не зявився і на телефонні численні дзвінки не відповідав.13.01.2011 року [PERSON] було направлено прохання терміново зявитися на місце роботи ПП «Ретра - ЗМ», або вийти на зв'язок. 13.01.2011 року заступник директора ПП «Ретра-ЗМ»написав доповідну на імя директора ПП «Ретра - ЗМ»про те, що [PERSON] станом на 13.01.2010 року не надав жодного звіту щодо використання грошей. 19.01.2011 року [PERSON] зявився на ПП «Ретра -ЗМ»та написав заяву на звільнення за власним бажанням і зареєстрував її 19.01.2011 року. З приводу цього було оформлено звільнення [PERSON] 19 січня 2011 року за наказом №57 про припинення трудового договору ст.. 38 КЗпП України. Того ж дня бухгалтер повідомив [PERSON] про те, що його трудова книжка оформлена належним чином і знаходиться в бухгалтерії фірми ПП «Ретра - ЗМ», але за трудовою книжкою [PERSON] не зявився, знаючи про те, що дирекція фірми вимагає повернення картки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Письмової згоди чи звернення на отримання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу [PERSON] не писав, тому трудова книжка згідно законодавства зберігається в сейфі бухгалтерії. З приводу невиплаченої суми заробітної плати [PERSON] дирекція нічого не знала, після проведеної перевірки було встановлено що сума заробітної плати була нарахована помилково на картку [PERSON]. Затримку видачі трудової книжки [PERSON] заперечують через те, що він сам за нею не являвся хоча і був повідомлений про те, що необхідно прийти і забрати трудову книжку або ж при неможливості прийти необхідно було надати письмову згоду на пересилання трудової книжки поштою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає позивача, оскільки разом працювали на підприємстві, вказує, що знає про звільнення [PERSON], йому не віддавали трудову книжку. Була вказівка звільнити, але не віддавати трудову книжку, оскільки йому необхідно було підписати обхідний лист. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює бухгалтером на ПП «Ретра - ЗМ». Під час підготовки документів на звільнення Ліщеновського, вона готувала наказ про його звільнення і здійснювала запис до трудової книжки. Вказала, що Ліщеновський в день звільнення з роботи відмовився отримувати трудову книжку та покинув робоче місце приблизно о 10 год., хоча мав би працювати повний робочий день, який є днем звільнення. Незважаючи на це нею, бухгалтером підприємства було нараховано розрахунок за невикористану відпустку. Як виявилось пізніше гроші, вона перерахувала помилково на іншу банківську картку. Щодо видачі трудової книжки, то вказала, що [PERSON] повідомлявся листом та телеграмою про необхідність зявитися на підприємство за трудовою книжкою, проте не зявився. Відмова від отримання трудової книжки ними не фіксувалась актом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є директором підприємства, вказує, що в день звільнення трудову книжку [PERSON] не отримував, в день звільнення був лише зранку. На виклики про необхідність зявитися для отримання трудової книжки не реагував. Зазначила, що за [PERSON] рахується заборгованість по відрядженню. Суд, заслухавши пояснення сторін, прийнявши до уваги покази свідків, обєктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини, 19 січня 2011 року на підставі Наказу №57 про припинення трудового договору [PERSON] звільнено у відповідності до ст.. 38 КЗпП України з посади електрогазозварювальника 3 розряду, за власним бажанням. Підставою є Заява [PERSON] від 19.01.2011 року. Відповідно до ст.. 47 КЗпП України, п. 4.1, 4.2 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобовязаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку з внесенням до неї записом про звільнення, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Судом встановлено, що [PERSON], в останній робочий день, тобто в день звільнення, 29 грудня 2010 року був відсутній на робочому місці в ПП «Ретра - ЗМ», що підтверджується [PERSON] про відсутність на робочому місці від 29 грудня 2010 року, тобто власник або уповноважений ним орган не мав можливості видати працівнику його трудову книжку, у день звільнення. Відповідно до вимог чинного законодавства комісією в складі: бухгалтера [PERSON], заступника директора з виробництва [PERSON], менеджера [PERSON] склали акт про те, що [PERSON], 19 січня 2011 року за трудовою книжкою не зявився. Як вбачається з телеграми від 29.06.2011 року ПП «Ретра ЗМ» просить [PERSON] зявитися для отримання трудової книжки. Як вбачається з копії журналу Реєстрації трудових книжок ПП «Ретра ЗМ», [PERSON] отримав трудову книжку 01 липня 2011 року, тобто його позовна вимога про витребування у відповідача його трудову книжку є безпідставною. Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України, п. 4.1. Інструкції у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Тобто позовна вимога [PERSON] про стягнення з відповідача компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з 20.01.2011 року по 01.07.2011 року, що відповідно становить 114 дні, є обґрунтованою та законною, а отже підлягає до задоволення. Відповідно до Постанови КМУ «про порядок обчислення середньої заробітної плати»від 08 лютого 1995 року №100 та на підставі довідки про доходи №71 від 14.03.2011 року середньомісячний заробіток [PERSON] в ПП «Ретра-ЗМ»складав за останні два фактично відпрацьовані місяці у листопаді 2010 року 958,62 грн. та у грудні 2010 року - 960,00 грн. Період вимушеного прогулу [PERSON] з 20.01.2011 року до 01.07.2011 року становить 114 дні. Таким чином, компенсація середнього заробітку для [PERSON] за час вимушеного прогулу з 20.01.2011 року становить 4971,54 грн. Відповідно до ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум, а у разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні власник в усякому разі повинен виплатити неоспорювану суму. Відповідно до Платіжних доручень від 15 листопада 2010 року, 01 грудня 2010 року та 09 грудня 2010 року [PERSON] перераховано ПП «Ретро ЗМ»грошові кошти в сумі 12000 грн. Разом з тим, заборгованість [PERSON] перед підприємством на час звільнення складала 2608,75 грн. (заборгованість за кошти сплачені на відрядження), а нарахована компенсація за відпустку 819,88 грн. Щодо стягнення на користь позивача компенсації за невикористану відпустку при звільненні у сумі 819, 88 грн., то 19.01.2011 року вказана сума була перерахована, що стверджується звітом про дебетові та кредитові сальдо за 19.01.2011 року, але через помилку в рахунках дана сума не надійшла на картковий рахунок позивача. Проте згодом дану помилку виявлено та перераховано вказані кошти на рахунок позивача, що підтверджується матеріалами справи. Також, безпідставними є вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. Так, відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем не надано доказів, які б давали на те, що відсутність трудової книжки призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. До того ж сам позивач в судовому засіданні 01.07.2011 року пояснив, що в даний час перебивається частковими заробітками.

Outcome: partial