Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-27 00:00:00

В грудні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати відповідача видати наказ про прийняття його за внутрішнім сумісництвом на посаду доцента кафедри фундаментальних дисциплін на 2010-2011 навчальний рік та зробити відповідний запис до трудової книжки; зобовязати відповідача зробити перерахунок відпускних за 2010-2011 рік, лікарняних за 2011 рік та вихідної допомоги при звільненні; зобовязати відповідача зробити перерахунок заробітку, який враховується при обчисленні пенсії та видати відповідну довідку; зобовязати відповідача зробити перерахунок середньої заробітної плати на випадок безробіття та видати відповідну довідку; стягнути з відповідача заробітну плату за навчальне навантаження за 2010-2011 рік у сумі 12640 грн.; стягнути з відповідача зняту надбавку за вислугу років з 01.09.10 року по 30.08.11 року в сумі 5544грн.; стягнути з відповідача компенсацію за невикористані відпустки за 2009-2011 роки в сумі 4155 грн.; стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та у відшкодування судових витрат 300 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що він у 2010-2011 навчальному році працював у відповідача за внутрішнім сумісництвом на 0.5 ставки доцента кафедри фундаментальних та гуманітарних дисциплін і вичитав 382.7 години, а в липні 2011 року йому стало відомо, що відповідач відповідний наказ не видавав, не здійснив запис у трудовій книжці та не оплатив вичитане навантаження в розмірі 12640 грн. Відповідач незаконно своїм наказом від 01.07.11 року зменшив йому надбавку за вислугу років з 30% до 10%, що призвело до недоплати 5544 грн. При звільненні відповідач не сплатив компенсацію за невикористані відпустки за 2009-2011 роки в розмірі 4155 грн. Такі дії відповідача призвели до невірних розрахунків сум у довідках про заробіток для обчислення пенсії та призначення допомоги на випадок безробіття, а також до недоплати відпускних у 2010-2011 році, лікарняних за 2011 рік та вихідної допомоги при звільненні. Такі дії відповідача спричинили моральні страждання, які він оцінює в 10 000 грн. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 січня 2012 року позовні вимоги задоволені частково: зобовязано Державний вищий навчальний заклад „ Українська академія бізнесу та підприємництва видати наказ про прийняття позивача за внутрішнім сумісництвом на посаду доцента кафедри фундаментальних та гуманітарних дисциплін на 2010-2011 навчальний рік та зробити відповідний запис до трудової книжки; зобовязано відповідача зробити перерахунок позивачу відпускних за 2010-2011 рік, лікарняних за 2011 рік та вихідної допомоги при звільненні; зобовязано відповідача зробити перерахунок позивачу заробітку, який враховується при обчисленні пенсії та видати відповідну довідку; зобовязано відповідача зробити перерахунок позивачу середньої заробітної плати на випадок безробіття та видати відповідну довідку; стягнуто з відповідача на користь позивача заробітну плату за навчальне навантаження за 2010-2011 навчальний рік у сумі 12585.71 грн., у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. та у відшкодування судових витрат 300 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за невикористані відпустки в сумі 4155 грн. скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним. Апелянт посилається на те, що ним був зроблений розрахунок компенсації за невикористані відпустки, вказаний розрахунок не спростований відповідачем, але вказаним обставинам суд не дав правової оцінки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] перебував з відповідачем в трудових відносинах з 10 вересня 2008 року, працював заступником декана з науково-методичної та профорієнтаційної роботи факультету бізнесу. Наказом № 135-к від 28 листопада 2011 року [PERSON] був звільнений з займаної посади у звязку із скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач у 2010-2011 навчальному році працював за сумісництвом доцентом кафедри фундаментальних та гуманітарних дисциплін, а відповідач безпідставно не видав відповідний наказ, не вніс запис до трудової книжки та не провів оплату вичитаного навантаження, що призвело також до невірного розрахунку відпускних, лікарняних , вихідної допомоги при звільненні та суми заробітної плати для обчислення пенсії і допомоги на випадок безробіття; такі дії відповідача спричинили позивачу моральні стражданя; позивач не оскаржує наказ про зменшення надбавки за вислугу років, а тому відсутні підстави для її стягнення; позивачем не наданий розрахунок недоплаченої компенсації за невикористані відпустки, тобто вказані вимоги є необгрунтованими та недоведеними. Рішенням суду першої інстанції в частині зобовязання відповідача видати наказ про прийняття позивача за внутрішнім сумісництвом на посаду доцента кафедри фундаментальних та гуманітарних дисциплін на 2010-2011 навчальний рік та зробити відповідний запис до трудової книжки; зобовязання відповідача зробити перерахунок позивачу відпускних за 2010-2011 рік, лікарняних за 2011 рік та вихідної допомоги при звільненні; зобовязання відповідача зробити перерахунок позивачу заробітку, який враховується при обчисленні пенсії та видати відповідну довідку; зобовязання відповідача зробити перерахунок позивачу середньої заробітної плати на випадок безробіття та видати відповідну довідку; стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за вичитане навантаження за 2010-2011 навчальний рік у сумі 12585.71 грн., у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. та у відшкодування судових витрат 300 грн.; відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення надбавки за вислугу років в розмірі 5544 грн. не оскаржується. З висновком суду в оскаржуваній частині не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу при звільненні була виплачена компенсація за невикористані 10 календарних днів щорічної відпустки за період роботи з 10.09.09 року по 09.09.10 року та 5 календарних днів щорічної відпустки за період роботи з 10.09.11 року по 29.11.11 року. В ході розгляду справи не оспорювалось, що тривалість щорічної відпустки позивача, як педагогічного працівника, складає 56 календарних днів. Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи, відповідачем не спростовані твердженні позивача про те, що останній за період роботи з 10.09.09 року по 09.09.10 року використав лише 33 календарні дні щорічної відпустки та отримав компенсацію за невикористані 10 календарних днів щорічної відпустки, а за період роботи з 10.09.10 року по 09.09.11 року використав лише 39 календарних днів щорічної відпустки. На запит апеляційного суду щодо тривалості відпустки позивача, кількості використаних днів щорічних відпусток у вищевказаний період та виплати компенсації за невикористані дні щорічних відпусток відповідач відповідні дані не надав. За таких обставин, та враховуючи приписи ст. 10 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що за період роботи з 10.09.09 року по 09.09.10 року та з 10.09.10 року по 09.09.11 року позивачем не використані 30 календарних днів щорічної відпустки та не отримана компенсація за невикористані 30 календарних днів щорічних відпусток ( за період з 10.09.09 року по 09.09.10 року 56 43= 13 кал. дн. ; за період з 10.09.10 року 09.09.11 року 56 39= 17 кал. дн). Як вбачається з матеріалів справи, при звільненні позивачу була виплачена компенсація за невикористані 15 календарних днів щорічної відпустки в сумі 2078.35 грн. Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути компенсацію за 30 календарних днів невикористаних щорічних відпусток за період роботи з 10.09.09 року по 09.09.10 року та за період роботи з 10.09.10 року 09.09.11 в сумі 4155 грн. ( 2078.35/15Х30).

Outcome: approved