Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-26 00:00:00

В липні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вона зазначила, що 21 жовтня 2010 року помер її батько [PERSON] На випадок своєї смерті він склав заповіт, згідно якого заповідав право на земельну частку (пай) дочці [PERSON] 24 листопада 2001 року [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю, тобто земельна частка (пай) була виділена в натурі, але не спадкодавець не вніс змін до заповіту та не скасував його. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, але не може належним чином оформити право власності на земельну ділянку, оскільки спадкодавця заповідала право на земельну частку (пай) згідно сертифікату про право на земельну частку, тоді як на сьогоднішній день право власності спадкодавця [PERSON] посвідчується державним актом на право приватної власності на землю. Посилаючись на те, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що 21 жовтня 2009 року помер батько позивача [PERSON]. (свідоцтво про смерть серії І-ФП № 100696, видане 23 жовтня 2009року). 08 лютого 2000 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради було посвідчено заповіт, відповідно до якого [PERSON] заповідав сертифікат на право на земельну частку (пай) дочці [PERSON]. Спадкоємець в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру № 27502841 від 14 липня 2011 року, але їй було відмовлено, оскільки спадкоємець не може надати правовстановлюючий документ, який вказаний у заповіті, тобто сертифікат.(довідка Першої Вознесенської державної нотаріальної контори № 49/0116 від 24 січня 2011 року). У відповідності з п.18 "г" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення земельної ділянки в натурі та видачі Державного акта на право власності на землю. Таке ж положення передбачене п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» В судовому засіданні було встановлено, що 24 листопада 2001 року [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради № 1 від 25 вересня 2001 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 7,18 гектарів, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Вознесенського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі в тому числі і прийняття спадщини. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в судовому засіданні було встановлено і підтвердилося матеріалами справи, що [PERSON], який помер 21 жовтня 2009 року дійсно належало право власності на земельну ділянку площею 7,18 га. Згідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Таким чином, суд враховуючи неможливість оформлення позивача у спадкових правах у державній нотаріальній конторі, через те, що правовстановлюючий документ, який був зазначений в заповіті сертифікат на право за земельну частку (пай) втратив свою чинність у звязку з видачею Державного акту спадкодавцю, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а також ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 7,18 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Вознесенського району Миколаївської області .

Outcome: approved