Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

В квітні 2011 р. [PERSON] звернувся з позовом до Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (в подальшому назву змінено на ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») про визнання недійсним договору про іпотечний борг, іпотечного договору, застосування наслідків недійсності договорів та розстрочення договору про іпотечний борг. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та Банком 13.21.2007 р. було укладено Договір про іпотечний борг. Відповідно до вказаного договору позивач на умовах платності, забезпеченості, строковості та цільового характеру використання отримав кошти на придбання нерухомості в розмірі 40 000 доларів США, з виплатою 13 % річних за їх використання. Однак, як зазначає позивач, зазначений Договір містить умови, які значно погіршують його становище як споживача. Крім того, всупереч вимог чинного законодавства, Банк, за відсутності у нього індивідуальної ліцензії, здійснив операції в іноземній валюті. Крім того позивач зазначав, що в забезпечення вимог Договору про іпотечний борг між ним та Банком був укладений Іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передає в іпотеку кв. № 19 по. пр. Жовтневому, 40 в м. Миколаєві. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд визнати недійсним Договір про іпотечний бор № 1701-04/07 від 13.12.2007 р.; визнати недійсним Іпотечний договір від 13.12.2007 р.; в порядку застосування недійсності іпотечного договору від 13.12.2007 р. виключити запис № 3401 з Державного реєстру іпотек та запис № 1553 з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна; розстрочити йому сплату залишку заборгованості по договору про іпотечний борг № 1701-04/07від 13.12.2007 р. на строк до 10 грудня 2027 р. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначала, що Банк мав право на видачу кредиту в іноземній валюті. Також вказувала, що позивач в добровільному порядку прийняв пропозицію щодо укладення договору в іноземній валюті, оскільки умови кредитування в доларах США були прийнятними для нього на час укладання договору. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 13.12.2007 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (в подальшому назву змінено на ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та [PERSON] було Договір про іпотечний борг № 1701-04/07, відповідно до якого позивач на умовах платності, забезпеченості, строковості та цільового характеру використання отримав кошти на придбання нерухомості в розмірі 40 000 доларів США, з виплатою 13 % річних за їх використання. 13.12.2007 р., в забезпечення виконання Договору про іпотечний борг, між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (в подальшому назву змінено на ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та [PERSON] був укладений Іпотечний договір з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, відповідно до якого [PERSON] передає в іпотеку Банку кв. № 19 по. пр. Жовтневому, 40 в м. Миколаєві. З умовами договорів відповідач був ознайомлений, ним вони підписані. Як зазначає позивач в своєму позові, при укладенні Договору про іпотечний борг Банком безпідставно було видано йому кредит в іноземній валюті, оскільки всі зобовязання мають бути виражені у грошовій одиниці України гривні, яка є єдиним платіжним засобом на території України. Також вказував, що умови кредитної угоди є несправедливими, та порушують його права як споживача фінансових послуг. Ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Підписанням Договору позивач [PERSON] підтвердив, що всі умови Договору про іпотечний борг йому зрозумілі, він вважає їх допустимими для себе та підтверджує намір та здатність їх виконувати. Про згоду позивача з умовами договору свідчать також ті обставини, що він протягом деякого часу його виконував, сплачував грошові кошти за використання кредиту та не заявляв про порушення його прав або невідповідність Договору вимогам закону. Стосовно посилань позивача про неправомірність видачі Банком кредиту в іноземній валюті, відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 200 від 30.05.2007 р. фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, можуть використовувати іноземну готівкову валюту для проведення валютних операцій. Таким чином Банк має право здійснення операцій з валютними цінностями, зокрема залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Ст. 99 Конституції України встановлює, що грошовою одиницею України є гривня. Разом з тим, вказана норма визначає правовий статус грошової одиниці України, але не встановлює сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та в їх задоволенні необхідно відмовити. Таким чином, оскільки суд вважає безпідставними вимоги про визнання недійсним договору про іпотечний борг, іпотечного договору, то в задоволенні вимог про застосування недійсності іпотечного договору від 13.12.2007 р., а саме виключення запису № 3401 з Державного реєстру іпотек та запису № 1553 з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, також необхідно відмовити. Щодо вимог позивача про розстрочення сплати залишку грошової суми по договору про іпотечний борг № 1701-04/07 на строк до 10.12.2027 р., то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Ст. 3 ЦК України однією з загальних засад цивільного законодавства визначається свобода договору. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. А отже зміни до умов договору (в тому числі щодо розстрочення суми залишку заборгованості), можуть вноситись лише за згоди всіх сторін. На підставі ст. ст. 215, 235, 524, 527, 530, 536 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»,

Outcome: dismissed