Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

19 березня 2010 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовню заявою звернулась [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог вона вказала, що на підставі ордера № 53 від 14 вересня 1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Межевського районної Ради народних депутатів від 25 серпня 1987 року квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб: [PERSON] - чоловіку, сину [PERSON], [INFO], дочці [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний. У 1995 році вказана квартира була приватизована на трьох чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У 1995 році позивачка виїхала жити в місто Севастополь до свого батька - [PERSON]. У серпні 2008 року позивачка [PERSON] взнала, що належна їй на правах загальної власності, житлова квартира була продана їх матір'ю - [PERSON] без дозволу органу опіки і піклування, адже позивачка [PERSON] на той момент була неповнолітньою. Іншого житла їй також не було надано. З урахуванням уточнених позовних вимог [PERSON] просила суд подовжити їй строк для подачі позовної заяви про захист порушених прав та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18 липня 1995 року, згідно якого [PERSON], діючи від свого імені та від імені неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] продала вказану квартиру [PERSON]. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги позивачки визнала повністю. Суду вказала, що у 1995 році продала квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Вказаний договір нотаріально був посвідчений державним нотаріусом Межівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Подробиць умов продажу не пам'ятає за давністю часу. Продаж квартири здійснила, коли її діти - [PERSON] та [PERSON] були неповнолітніми. Після продажу вказаної квартири мешкала в іншому будинку. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала. Суду вказала, що придбала квартиру [ADDRESS] у [PERSON] і в ній зареєстровані члени її сім'ї, утому числі і малолітні діти. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав. Вважає, що дотримався всіх законних вимог при укладенні з [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18 липня 1995 року, що нотаріально посвідчений. Представник органу опіки і піклування при виконкомі Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області [PERSON] суду вказав, що орган опіки і піклуванні не порушував вимоги чинного законодавства України на момент укладення [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18 липня 1995 року, у тому числі і відносно законних прав на житло неповнолітніх дітей продавця. Представник БТІ ДОКП Межівський комунсервіс[PERSON] документально підтвердила відсутність у матеріалах держаної реєстрації договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 18 липня 1995 року, у тому числі і відносно законних прав на житло неповнолітніх дітей продавця. Вислухавши доводи сторін, дослідивши обставини справи та оцінивши надані докази, суд вважає за необхідне відмовити позивачці [PERSON] у задоволенні її позовних вимог частково з наступних підстав. Згідно з даними довідки №397 від 16 квітня 2008 року Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, що була надана відповідачці, суд погоджується з доводами [PERSON] про те, що саме з цього часу вона дізналася про порушення її права на житло, коли вона мешкала до середини 1995 року у квартирі [ADDRESS], була неповнолітньою і їй необхідно відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України поновити строк позовної даності для захисту свого цивільного права, (а.с.7). Згідно оглянутих у судовому засіданні оригіналів документів, що надавалися при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу [PERSON] квартири [ADDRESS] від 18 липня 1995 року, у тому числі і рішення виконавчого комітету Межівської селищної ради народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області №73 від 17 липня 1995 року, яким надано згоду на продаж 2/3 частини приватизованої квартири в смт Межова по вулиці Шевченка, 1/10, яка належить по 1/3 частині кожному - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на представництво від імені неповнолітніх їх матері - [PERSON], (а.с.141, 142-149). Суд вважає, що надання цим рішенням органу опіки і піклування повноважень матері неповнолітніх дітей [PERSON] при укладенні нею угоди купівлі-продажу належної їм квартири від 18 липня 1995 року, відповідає п.6 загальних положень Правил Міністерства юстиції, Міністерства освіти, Міністерства охорони здоров'я, Міністерства соціального забезпечення УРСР від 17 липня 1971 року, що втратили чинність на підставі наказу Мін'юсту України №25/5/165/130/87 від 26 травня 1999 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст.77,78 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент виникнення правовідносин по договору купівлі-продажу спірної квартири, було встановлено, що за життя батьків діти не мають права на їх майно, рівно як і батьки не мають права на майно дітей. Якщо у неповнолітніх дітей є майно, що належить їм, батьки управляють ним як опікуни і опікуни без спеціального на те призначення, але з дотриманням відповідних правил про опіку і опікування. Таким чином, судом повно з'ясовано обставини продажу 2/3 частини приватизованої квартири в смт Межова по вулиці Шевченка, 1/10, Межівського району Дніпропетровської області, яка належала у розмірі 1/3 частини [PERSON], [INFO] та 1/3 частини [PERSON], [INFO], де представником їх інтересів за рішенням місцевого органу опіки та піклування була призначена їх мати - [PERSON]. Порушень вимог закону, щодо визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] [PERSON], нотаріально посвідченого державним нотаріусом Межівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 18 липня 1995 року, судом не встановлено. Судові витрати по справі, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, слід покласти на позивачку.

Outcome: dismissed