Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із [PERSON] кошти у відшкодування витрат, пов»язаних зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 2658 грн. 82 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 29.10.2007 р. між ЗАТ СК „Інгосстрах" та [PERSON] укладено договір страхування № DN81АR03110183, згідно якого позивач зобов»язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Об»єктом страхування за даним договором є майнові інтереси, зв»язані з володінням, користування та розпорядженням транспортним засобом -автомобілем CHERY AMULET А15, державний номер [NUMBER]. Відповідач 18.12.2009 р., керуючи автомобілем ДАФ, дн [NUMBER], по Дніпровській набережній в м. Києві допустив зіткнення із застрахованим автомобілем CHERY AMULET А15, дн [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить третій особі. У відповідності до постанови суду від 23.02.2010 р. винним у спричиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є водій автомобіля ДАФ [PERSON] В результаті ДТП автомобіль [PERSON] був пошкоджений. У відповідності до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу від 05.01.2010 р., розмір заподіяної шкоди автомобілю третьої особи складає 2932 грн. 67 коп. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначеної договором страхування франшизи на підставі страхового акту становить 2658 грн. 82 коп., яка виплачена у повному обсязі, згідно платіжного доручення № 370 від 18.01.2010 р. Дану суму позивач просить стягнути з відповідача. Відповідачем суду надано Поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ВВ4314981, укладений між [PERSON] та страховиком ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», яким застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП за заявленими вимогами. В подальшому відповідач в судові засідання не з»являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв"язку з чим суд, з урахуванням заяви представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача Кермощук Ю.І. в судовому засіданні заявив клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», про що подав письмову заяву. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2011 р. провадження у справі в частині заявлених вимог до ВАТ «УСК «Дженералі Гарант»було закрите (а.с. 40, 41). Судом було залучено до участі у справі ВАТ «УСК «Дженералі Гарант»у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В судове засідання, призначене на 17.01.2012 р. представник позивача не з»явився, суду надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, в заяві вказав, що проти постановлення заочного рішення у справі не заперечує. Представник третьої особи ВАТ «УСК «Дженералі Гарант»та третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2010 року, [PERSON] 18.12.2009 р. о 09 год. 45 хв., керуючи автомобілем ДАФ, д.н.з. [NUMBER], рухаючись по Дніпровській набережній в м. Києві в порушення п. 13.2 ПДР України, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], а автомобіль ВАЗ в свою чергу здійснив наїзд на автомобіль Чері, д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. (а.с. 9). Даною постановою відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Чері, д.н.з. [NUMBER], належить [PERSON] (а.с. 11). Даний транспортний засіб Чері, д.н.з. [NUMBER], на момент скоєння ДТП був застрахований його власником у ЗАТ СК «Інгосстрах», згідно договору страхування наземного транспорту від 29.10.2007 (а.с. 3, 3 зв.) На виконання умов вищевказаного договору страхування, згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 18.12.2009 р.; довідки ДАІ; протоколу фіксації пошкоджень; звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу від 13.01.2010 р., складеного спеціалістом [PERSON], відповідно якого розмір заподіяної шкоди власнику автомобіля «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДПТ, складає 2932 грн. 67 коп. та страхового акту № И-15409 від 14.01.2010 р., позивачем платіжним дорученням від 18.01.2010 року № 370 була перерахована сума 2658 грн. 82 коп., як виплата страхового відшкодування [PERSON] (а.с. 4-10, 10 зв.). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Отже, до позивача перейшло право вимоги щодо відшкодування сплачених коштів у сумі 2658,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 10 зв.). На момент скоєння ДТП, яка відбулась 18.12.2009 р., цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована страхувальником [PERSON] у ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» відповідно Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ 4314981, термін дії якого визначався з 28.12.2008 р. по 27.12.2009 р. (а.с. 31). Пунктом 2 Полісу обумовлено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 125500 грн., франшиза визначена 0 грн. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Отже, беручи до уваги вищевикладене, підстави для стягнення коштів з відповідача відсутні, оскільки його відповідальність на момент скоєння ДТП була застрахована у ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», у зв»язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed