Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про визнання її невістки [PERSON] такою, що втратила право користування належною їй частиною будинку, що складає 3/10 частки і знаходиться по вулиці Ковальчука за №5 в м. Малині. У обгрунтування позовних вимог зазначила, що 26 квітня 2005 року вона зареєструвала відповідачку в належній їй частині будинку, де невістка проживала періодично, власних речей, крім особистих, не мала. У квітні 2008 року син та невістка вибралися з квартири і більше в ній не проживали. Ніяких домовленостей з відповідачкою у неї не було. Квартиру вона покинула добровільно. Оскільки відповідачка відсутня без поважних причин понад один рік, вважає, що вона втратила право користування житлом. У судовому засіданні підтримала позов. Для вирішення питання про зняття відповідачки з реєстрації просить його задовольнити. Відповідачка позов не визнала. Пояснила, що перебуває у шлюбі із сином позивачки, має неповнолітню дитину. В квартирі свекрухи зареєстрована та проживала з 1997 року, але через сварки, які влаштовувала позивачка, змушена була з сімєю піти на квартиру, де зареєструватися не має можливості. У неї неповнолітній син, який у разі визнання її втратившою право користування жилим приміщенням також буде позбавлений цього права. Іншого житла вона не має. Просить у позові відмовити. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами у межах заявлених позовних вимог, суд визнає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється власником 3/10 частин жилого будинку за №5 по вулиці Ковальчука в м. Малині, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 17 березня 1990 року (а.с.14-16) та рішенням Малинського районного суду від 08 січня 2008 року про визнання за нею права власності на цю частину будинку у звязку з допущеною помилкою у написанні її прізвища в договорі купівлі-продажу (а.с.9). Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною другою статті 64 та ч.4 ст.156 Житлового кодексу України до членів сімї наймача (власника) житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне господарство. Відповідачка з 1992 року перебуває в шлюбі із сином позивачки [PERSON], має двох дітей дочку [PERSON] [INFO], яка на даний час є повнолітньою, та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Згідно довідки ВК ЖРЕП та записів у будинковій книжці вся сімя зареєстрована в будинку позивачки (а.с.5-6, 19-20). Із визначеного законом поняття члена сімї відповідачка не є членом сімї позивачки і нею не була. Вона створила свою сімю із сином позивачки. За свідченнями свідків [PERSON]., [PERSON] [PERSON] з сімєю дійсно біля трьох років житлом позивачки не користується. Де вона проживає і чому виїхала з квартири позивачки свідкам не відомо. Як стверджує відповідачка (не заперечує цього факту й позивачка) спільного господарства вони не вели, між ними постійно виникали сварки, що стало причиною тому, що вона з чоловіком та дітьми змушена була залишити житло, де була зареєстрована. На проживання в ньому вона не претендує, проте знятися з реєстрації не бажає, оскільки це призведе до невизначеності місця проживання неповнолітньої дитини. За наведених обставин суд визнає, що положення ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України на дані правовідносини не поширюється, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed