Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про знесення самочинно перенесених вхідних дверей та повернення дверей в колишнє місце встановлення. В обґрунтування зазначених вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить житлова квартира № 16, що розташована в багатоквартирному житловому будинку № 38 «А»по вул. Антоновського полку в м. Новий Буг Миколаївської області. Однак, відповідачі, що проживають з нею по сусідству, в квартирі № 15, самовільно, без згоди інших власників квартир, що проживають з нею на одному поверсі, приєднали до своєї квартири частину тамбуру загального користування площею 0,35 м.кв., що є спільною власністю мешканців квартир та встановили вхідні двері до своєї квартири, які відкриваються назовні, в сторону сходової клітини. Двері встановлені таким чином, що при їх відкритті накладаються на вхідні двері її квартири, тому створюють перешкоди останній та членам її сімї у користуванні власною квартирою. Оскільки таке перепланування виконано з порушенням будівельних норм, так як перешкоджає вільну та безпечну евакуацію людей з сусідньої квартири та здійснено без згоди співвласників квартир і без відповідного дозволу міської ради, просила ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачів за власний рахунок знести самовільно встановлені вхідні двері до своєї квартири та встановити їх в попередній стан тобто в положення, що відповідає проекту будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON], посилаючись на обставини викладені в позові, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі предявлений до них позов не визнали, пояснили, що ніякого перепланування вони не робили, так як використали лише дверний проріз до своєї квартири і встановили на кінці цього прорізу вхідні двері до своєї квартири, а тому згоди інших мешканців квартир та дозволу від міської ради не потрібно. Що стосується напрямку відкривання дверей, то встановлений напрямок відкривання вхідних дверей для квартир у житлових будинках не нормується. З вказаних підстав, просили у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Новобузька міська рада Миколаївської області, в судовому засіданні зазначила, що вказаний багатоквартирний житловий будинок перебуває у комунальній власності міста, сторони по справі приватизували у вказаному будинку житлові квартири, їх власникам сходова клітина та тамбур у вказаному будинку у спільну власність не передавалася, з огляду на це, вважає вимоги позивача необґрунтованими. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходе наступного висновку. Сторонам по справі на праві приватної власності належать житлові квартири в багатоквартирному житловому будинку № 38 «А», розташованому по вул. Антоновського полку в м. Новий Буг Миколаївської області, зокрема, позивачу [PERSON] квартира за № 16, а відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності квартира № 15. Як вбачається з матеріалів справи, що не заперечувалося самими відповідачами при судовому розгляді справи, останні дійсно змістили вхідні двері своєї квартири на перед, в сторону тамбуру, встановивши їх в межах дверного прорізу (отвору, в якому кріпиться дверна коробка) своєї квартири, які стали відкриватися назовні, в напрямок тамбуру. Згідно приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 152 Житлового кодексу України встановлено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року №927/11207, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів, влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Частиною другою статті 382 ЦК України регламентовано, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Вхідний дверний проріз до квартири, виходячи з аналізу вказаної правової норми, може використовуватися виключно мешканцями цієї квартири, а тому вона не може відностиися до приміщення загального користування та належати на праві спільносї сумісної власності власникам інших приватизованих квартир. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зміщення вхідних дверей на кінець встановленого за проектом будинку дверного прорізу до квартири та встановлення цих вхідних дверей з відкриванням їх на сходову клітину не відноситься до перепланування або переобладнання квартири, а сам дверний проріз не є спільною сумісною власністю власників приватизованих квартир, а тому не потребує відповідного дозволу органів місцевого самоврядування та згоди інших мешканців (сусідніх) квартир. Згідно вимо ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не надав суду жодних документально підтверджених доказів, які свідчать про те, що встановлення відповідачами таким чином вхідних дверей, порушує санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку, а судом таких під час дослідження наявних в матеріалах справи доказів не встановлено. Суд відхиляє доводи позивача [PERSON] з приводу того, що напрямок відкривання вхідних дверей створює перешкоди у користуванні останньою своєю квартирою, оскільки предявлений [PERSON] раніше позов до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом демонтажу вказаних вхідних дверей за рішенням суду від 27.04.2011 року залишений без задоволення. Вказане рішення позивачем не оскаржувалось та набрало законної сили. В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді справи, а тому задоволенню не підлягають. В силу вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом цивільної справи, слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed