Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-27 00:00:00

ТОВ «Торговий дім «Браво» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з наданої поворотної безвідсоткової позики. В позовній заяві вказав, що 25 серпня 2010року між позивачем та його працівником продавцем фірмового магазину в с. Дорогінка [PERSON] був укладений письмовий договір безвідсоткової грошової позики в сумі 7256грн.73коп. Строк повернення позики становив чотири місяці, який визначено позичальниці умовами договору і кінцевою датою погашення позики є 1.01.2011року шляхом внесення готівки в касу підприємства. Однак [PERSON] повернула лише 4162грн. 44 коп. і на численні нагадування щодо сплати заборгованості грошових коштів від наданої позики, а також направленої претензії належним чином не реагує, грубо ухиляється від виконання грошових зобовязань за договором. Тому просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача суму боргу в розмірі 3298грн.10коп. з урахуванням індексу інфляції та нарахування на суму заборгованості трьох відсотків річних. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовільнити в повному обсязі. Відповідач і представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували посилаючись на те, що дійсно відповідачка підписала договір позики від 25 серпня 2010року, однак коштів за договором позики в розмірі 7256грн. 73коп. не отримувала, позивач не надав належних доказів про отримання вказаної суми, а тому договір позики являється фіктивним. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються Цивільним законодавством України. Відповідно до ст..203,215,234 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені ст.. 203 цього кодексу. А фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлялися цим правочином. Відповідно до ст..ст.1046,1049 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів( суму позики). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідачка перебувала в трудових відносинах з позивачем, працюючи продавцем фірмового магазину в с. Дорогінка Ічнянського району сторонами 25 серпня 2010року (а.с.9) укладено договір поворотної безвідсоткової позики на суму 7256грн. 73коп. До моменту укладення договору позики 22.06.2010року (а.с.10) [PERSON] надала директору ТОВ «Браво» заяву, що вона зобовязується виплатити заборгованість в сумі 9217грн. 73коп. В судовому засіданні відповідачка підтвердила, що договір позики був нею підписаний, однак грошових коштів відповідно до договору позики вона не отримувала. На вимогу суду (а.с.16) позивач не надав конкретних доказів про отримання [PERSON] позики в розмірі 7256грн. 73коп., а надані видаткові касові ордера (а.с.26-28) суд до уваги не приймає, оскільки ніякого відношення до договору позики від 25.08.2010року не мають і не спрямовані на реальне настання правових наслідків. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що дії позивача при наданні позики відповідачці були спрямовані на закриття заборгованості, яка виникла в період перебування [PERSON] в трудових відносинах, а тому питання про відшкодування заподіяної шкоди повинно вирішуватись виходячи з інших правовідносин, а не за договором позики. Також суд вважає, що договір позики являється фіктивним і в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed