Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-03 00:00:00

ДП Антонов звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення з займаної у гуртожитку №2 кімнати №22 по бул. Вернадського, 16 б в м. Києві без надання іншого жилого приміщення; зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою, посилаючись на те, що відповідач як працівник заводу був поселений у вказаний гуртожиток, де і був зареєстрований на одне ліжко-місце, після чого змінив замки та самовільно займає й інші ліжко-місця у кімнаті №22, не допускає на поселення до цієї кімнати, що розрахована на три ліжко-місця, нових співробітників підприємства. Ордер на житлову площу у гуртожитку відповідачу не надавався. Відповідач відмовляється від укладання угоди на проживання. 18.06.2009 р. відповідач був звільнений з підприємства на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на робочому місці у нетверезому стані, але кімнату не звільнив, хоча не проживає в ній постійно, а лише іноді приходить на декілька годин. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, належним чином йому судові повістки направлялись по зареєстрованому місцю проживання, які повертаються без вручення з позначками поштового відділення, що обслуговує адресу відповідача, з позначками за закінченням терміну зберігання, тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є кімната №22 в гуртожитку за адресою: м. Київ, бул. Вернадського, 16 б, який перебуває на балансі Державного підприємства Антонов. Відповідач по справі вселився у вказану кімнату гуртожитку на підставі заяви від 30.09.1989 р., зареєстрований був за вказаною адресою 6.12.1990 р. На момент поселення в гуртожиток відповідач перебував в трудових відносинах з вказаним підприємством з 1979 р., звідки був звільнений по наказу від 18.06.2009 р. за ст. 40 п.7 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані (а.с.15, 16, 48, 57-61). Згідно з ст.ст. 125, 132 ЖК України, п.41 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р., осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш десять років,, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Відповідач по справі поселявся в гуртожиток за згодою адміністрації підприємства, продовжував проживати в кімнаті №22 гуртожитку, перебуваючи в трудових відносинах з позивачем та його попередником, правонаступником якого є, та будучи зареєстрованим у гуртожитку, проти чого позивач по справі до звільнення відповідача з роботи не заперечував, а тому позовні вимоги є безпідставними. Вищевказаними нормами закону не передбачено виселення мешканця гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, якщо він пропрацював на підприємстві не менше 10 років, і звільнення з роботи відповідача по справі за п.7 ст. 40 КЗпП України не є підставою для його виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Стаж роботи відповідача у позивача та його попередника підтверджується копією трудової книжки [PERSON] З огляду на вказане не можуть бути задоволені й позовні вимоги в частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку з гуртожитку, а також стягнення з нього на користь позивача судових витрат по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed