Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що його батьком власними силами та за власні кошти був збудований гараж-сарай за адресою: м.Запоріжжя,о.Хортиця, Наукове містечко,59. Будівля знаходилася в володінні та користування його батька до дня йо смерті, - 24.10.2009 року. На момент смерті батька позивач проживав разом з померлим однією сімєю, та на день відкриття спадщини фактично прийняв та вступив в управління та володіння спадковим майном, однак до нотаріальної контори не звертався. Спадщина була прийнята фактично, він користується спадковим майном, сплачує витрати, повязані з утриманням спадкового майна. Посилаючись на те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька, постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, просить визнати за ним право власності на будівлю гараж, який знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, о.Хортиця, Наукове містечко,59. Розгляд справи судом здійснювався на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі письмової заяви позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду повідомлена у встановленому законом порядку. Представники третіх осіб Запорізької міської ради, залученої в якості 3-ї особи ухвалою суду, третьої Запорізької державної нотаріальної контори, орендного підприємства „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON]. не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 24 жовтня 2009 року помер батько позивача [PERSON] Встановлено, що свідоцтво про право на спадщину законом на гараж, який знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, о.Хортиця, Наукове містечко,59 не видався. Згідно інформаційної довідки з Автоматизованої системи „Реєстр прав власності на нерухоме майно № 32087091, 32086929 від 17.11.2011 р. за адресою :м.Запоріжжя, Наукове містечко (о.Хортиця), будинок 59 зареєстрована будівля навчально-реабілітаційного багатопрофільного центру з господарськими корпусами, гаражами за власником - територіальною громадою м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (свідоцтво про право власності САА № 091825 видане виконавчим комітетом Запорізької міської ради 13.11.2003 р.). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З цієї норми вбачається, що право власності спадкодавця на нерухоме майно є саме тим правом, яке переходить спадкоємцеві в разі відкриття спадщини, однак до спадкоємця може перейти право тільки на те майно, яке належало спадкодавцеві на підставі діючого законодавства. За змістом ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відтак, для виникнення права власності на новостворене майно необхідно декілька умов, якими в даному випадку є: по - перше - введення в експлуатацію гаражу, якщо його побудовано у відповідності до вимог чинного законодавства; по - друге - державна реєстрація права власності на гараж, у відповідності до Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445 з подальшими змінами. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі цього будівництва. Так, судом встановлено, що спірний гараж не прийнято до експлуатації та не проведено державну реєстрацію права власності, у відповідності до чинного законодавства. Тобто, спадкодавцем [PERSON]В за життя не набуто право власності на спірний гараж, яке в разі відкриття спадщини може бути передано позивачам. Крім того, згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Визначившись із правовідносинами, які витікають з спадкового права, проаналізувавши в сукупності всі докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом даної норми закону відповідачем у справі повинна бути особа, яка порушує, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача, і такі порушення, невизнання та оспорювання унеможливлюють в повній мірі реалізувати позивачеві свої права, свободи та інтереси. Проте в порушення вимог закону позивач у позові не зазначив яким чином відповідач [PERSON] порушила, не визнала або оспорила права, свободи чи інтереси позивача, не вказав яким чином її дії чи бездіяльність унеможливили в повній мірі реалізувати позивачу своє право власності. Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно до змісту пп. 1 п. "б" ч. 1 ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Матеріали справи не містять будь-яких даних про звернення позивача до органів місцевого самоврядування з питання узаконення спірного гаражу, а також про відмову цих органів у його вирішенні.

Outcome: dismissed