Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 10 листопада 2001 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис №1540. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя із відповідачкою склалося невдало, протягом останніх двох років їхні відносини в сім'ї значно погіршились, внаслідок чого між ними почали виникати сварки, непорозуміння, поступово вони віддалилися один від одного, а згодом між ними було втрачено почуття любові. В травні 2010 року вони остаточно припинили подружні стосунки, і з того ж часу проживають окремо. Вважає що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу є неможливі та суперечать інтересам позивача. На сьогоднішній день їхній шлюб носить формальний характер. Просить суд шлюб укладений між ними розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить суд справу розглядати за її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, оголосивши заяви сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як сім'я розпалась і поновленню не підлягає. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 листопада 2001 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, актовий запис №1540, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.5/. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Згідно ч. 1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, судом встановлено, що шлюбні відносини між ними фактично припинені. Основною причиною розриву відносин стало те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача , суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved