Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 26.07.1986 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] [INFO], за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 07.06.2011 року шлюб між ними було розірвано, на даний час дочка навчається у вищому навчальному закладі, не працює і не має самостійного заробітку, проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач є фізично здоровим, має постійну роботу, на користь інших осіб аліментів не сплачує, а тому може надавати матеріальну допомогу дочці в звязку з її навчанням. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини його заробітку /доходу/, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дочкою 23-річного віку. В суді позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, його представник за довіреністю позов не визнали, пояснили, що дочка сторін [PERSON] не є такою, що потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням, вона матеріально забезпечена, має також можливість працевлаштуватися і отримувати додатковий дохід, тоді як відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці в звязку з її навчанням, оскільки він одержує невелику заробітну плату, з якої повинен оплачувати комунальні послуги, значну частину коштів він витрачає на лікування, якого потребує за станом здоровя, крім заробітної плати інших джерел прибутків він не має. 3-я особа [PERSON] до суду не зявилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала письмову заяву, в якій вказала на те, що позов матері підтримує. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.07.1986 року до 07.06.2011 року, від якого мають дочку [PERSON] [INFO], що стверджується штампом про реєстрацію шлюбу в копіях паспортів сторін, випискою з рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.06.2011 року по справі № 2-2554/11 про розірвання шлюбу між сторонами, копією свідоцтва про народження дочки сторін. Як вбачається з довідки Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені [PERSON]» від 09.09.2011 року, [PERSON] є студенткою 3 курсу денної форми навчання кредитно-економічного факультету, час закінчення університету -30 червня 2013 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як розяснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вказано вище, дочка сторін [PERSON] досягла віку 18 років і їй на даний час ще не виповнилося 23 років, після досягнення повноліття вона продовжує навчання. Заперечуючи проти позову відповідач, його представник посилалися на те, що [PERSON] не потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням. В судовому засіданні було встановлено, що дочка сторін на даний час не працює, вона звільнилася з посади бухгалтера ТОВ «Енергоальянс» за угодою сторін з 01.08.2011 року, що стверджується копією наказу про її звільнення за № 23 від 01.08.2011 року. З пояснень позивачки також встановлена, що [PERSON] навчається не за контрактом, тобто, за навчання кошти не сплачуються, вона одержує стипендію, розмір якої становить щомісячно 630 грн. Цих обставин відповідач та його представник не оспорювали. Щодо матеріального стану дочки сторін, то відповідач, його представник посилалися на те, що на її імя оформлено договір оренди квартири в м.Києві з послідуючим її викупом, в якій проживає позивачка з дочкою [PERSON] і повнолітнім сином сторін Олексієм, по цьому договору повинні щомісячно сплачуватися кошти, які [PERSON] сплачує, тобто, має відповідні доходи. Позивач підтвердила в суді ті обставини, що дійсно на імя їхньої дочки [PERSON] в квітні 2011 року оформлено договір оренди квартири в м.Києві з послідуючим її викупом строком на три роки, щомісячний платіж по цьому договору складає 10 000 грн., але ці кошти сплачує вона і син, який з 2008 року працює в м.Києві в ТОВ «НВО «Система». Проаналізувавши наведене, суд вважає, що сам тільки той факт, що на імя дочки сторін [PERSON] оформлено вказаний договір і що від її імені вносяться по цьому договору щомісячні платежі, не є безспірним доказом того, що ці кошти вона сплачує із своїх прибутків і що вона є забезпеченою матеріально. Суд вважає, що [PERSON] в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки вона не працює, навчається на денному відділенні вищого навчального закладу, кошти їй необхідні на проїзд, придбання одягу, необхідних підручників, зошитів, канцелярських знарядь. Твердження стосовно того, що вона може працевлаштуватися і отримувати додаткові доходи, не спростовують висновків суду про те, що дочка сторін по справі [PERSON] на даний час є такою, що потребує в звязку з навчанням матеріальної допомоги. При вирішенні питання щодо наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дочці, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач працює на посаді заступника начальника відділу капітального будівництва Білоцерківської міської ради і його заробітна плата в середньому становить 2980 грн., що слідує з довідки від 13.01.2012 року за № 12, тобто, відповідач має постійне місце роботи і постійне джерело прибутків. Щодо стану здоровя відповідача, то ним надано до суду витяг з медичної карти стаціонарного хворого за період перебування його на лікуванні в відділенні радіаційної психоневрології клініки ДУ «Науковий центр радіаційної медицини [PERSON] медичних наук України», де вказано діагноз його захворювання та рекомендовано нагляд психоневролога, кардіолога за місцем проживання, призначено медичні препарати, які необхідно вживати постійно. Але групу інвалідності відповідачу на даний час не встановлено, він продовжує працювати на займаній посаді, жодних лікарських рекомендацій щодо працевлаштування за станом здоровя ним не надано, відповідач народився 30.10.1961 року, тобто, ще не досяг пенсійного віку. Отже, згідно діючого законодавства відповідач є працездатним за віком і за станом здоровя, має постійне джерело прибутків, на користь інших осіб аліментів не сплачує, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу своїй дочці в звязку з її навчанням. За ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, на що вказувалося вище в рішенні. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка з 01.04.2001 року працює на посаді головного бухгалтера в ТОВ «Енергоальянс» і її заробітна плата згідно штатного розкладу складає 1420 грн., що слідує з довідки товариства від 12.12.2011 року за № 12/2011; позивачка також зареєстрована як фізична особа-підприємець з правом здійснення діяльності у сфері бухгалтерського обліку і аудиту, її дохід за 2011 рік складає 24850 грн., що стверджується копією звіту позивачки до Білоцерківської ОДПІ. Отже, щомісячний дохід позивачки становить в середньому 3490 грн.83 коп. /1420 грн.+ /24850: 12=2070,83 грн./. Таким чином, при визначенні розміру аліментів судом враховується можливість надання допомоги повнолітній дочці з боку позивачки. Отже, з врахування наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання в розмірі 1/6 частини заробітку /доходу/ відповідача, приймаючи до уваги розмір заробітної плати відповідача, дані про стан його здоровя, дані про розмір доходів позивачки. При цьому суд враховує також ті обставини, що відповідно до ст.12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено у 2012 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні, при розмірі стипендії дочки сторін-630 грн. і розмірі аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, в середньому біля 497 грн., а також при наданні допомоги позивачкою, розмір доходу дочки сторін [PERSON] буде перевищувати вказаний прожитковий мінімум. Суд також виходить з того, що в разі відмови у задоволенні позову, як того просить відповідач, весь тягар утримання повнолітньої дочки, яка навчається, ляже на плечі позивачки. Крім того, нормами ст.192 СК України, яка поширюється на дані правовідносини, визначено підстави для збільшення або зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач є спроможним сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/6 частини його заробітку /доходу/, яка потребує матеріальної допомоги в звязку з її навчанням. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» позивач була звільнена від сплати судових витрат на користь держави на час звернення до суду з цим позовом. За ст.5 Закону України «Про судовий збір», який вступив в дію з 01.11.2011 року, позивач також звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача. При визначенні розміру судового збору суд враховує ст.4 Закону України «Про судовий збір», згідно ч.1 якої судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, в даному випадку-це 941 грн. станом на 01.01.2011 року, оскільки позовну заяву подано до суду 17.10.2011 року. А згідно з п.1 ч.2 цієї статті за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати /188,20 грн./ та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати /2823 грн./ Виходячи з ціни позову, визначеної у відповідності до п.3 ч.1 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору буде становити 188 грн.20 коп. Враховуючи все наведене та

Outcome: partial