Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 50 000,00 грн. та витрат повязаних із звернення до суду. Позивач посилається на те, що 18 жовтня 2010 року відповідач позичив у неї 215 000,00 грн., які обіцяв повернути не пізніше 1 червня 2011 року в сумі 50 000 грн., 1 грудня 2011 року в сумі 50 000 грн., 1 серпня 2012 року в сумі 115 000 грн., однак до теперішнього часу гроші йому не повернув. Факт передачі грошей підтверджується розпискою написаною власноруч відповідачем. За позовною заявою позивач просить стягнути з відповідача 50 000 грн., які підлягають сплаті з 1 листопада 2010 року по 1 червня 2011 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не сповістив, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 18 жовтня 2010 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошову суму в розмірі 215 000,00 гривень, про що власноруч написав розписку. Повернути гроші зобовязався з 1 листопада 2010 року по 1 червня 2011 року 50 000 грн., з 2 червня 2011 року по 1 грудня 2011 року 50 000 грн., з 2 грудня 2011 року по 1 серпня 2012 року 115 000 грн. 00 коп. Однак, в зазначений у розписці термін з 1 листопада 2010 року по 1 червня 2011 року [PERSON] грошей в сумі 50 000 грн. не повернув. Свої зобовязання позикодавець щодо передачі грошей виконав. Відповідач до теперішнього часу своє зобовязання щодо повернення грошей не виконує та ухиляється від його виконання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обовязок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах, або за допомогою електронного або іншого засобу звязку. Розписка підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 207 та 1047 ЦК України правочин укладений між позивачем та відповідачем є договором позики на вказаних у розписці умовах. Наявність у позивача розписки свідчить про неповернення відповідачем боргу. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до розписки позивач домовився з відповідачем про сплату відповідачем першого платежу в розмірі 50 000 грн. до 1 червня 2011 року, що свідчить про настання строку сплати відповідно до ст. 530 ЦК України. При викладених обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] не виконує умови договору позики від 18 жовтня 2010 року, чим завдав позивачу матеріальну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., яка підлягає стягненню. Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved