Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення компенсації за частку в майні, що є спільною сумісною власність, в котрій зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвали, відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2010 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. В період шлюбу, а саме в березні 2008 року сторони за рахунок власних та кредитних коштів придбали автомобіль [NUMBER], який зареєстрований на відповідача, при цьому в технічний паспорт автомобіля внесено особу, яка має права керувати автомобілем спільного сина сторін Дмитра. Кредитний договір оформлено на ім?я відповідача у Яготинському відділенні 3111 ВАТ « Державний ощадний банк України». Відповідно до договору купівлі продажу автомобіля, його вартість становить 91960 гривень. При оформленні договору купівлі-продажу сторонами сплачено продавцю 91 960 гривень, за оформлення кредиту сплачено даному банку 1654, 28 гривень та НАСК «Оранта»5683, 13 гривень страхових платежів. До лютого 2010 року сторони спільно сплачували суму кредиту та відповідні відсотки за користування даними кредитними коштами,сума яких складає 41429 гривень, а всього сторони в рахунок оплати автомобіля до лютого 2010 року сплачено 57962 гривні, та відповідно до ст.ст.69, 70 Ск України позивачка вважає, що їх частки з відповідачем в даній сумі є рівними, та вона має право на одержання даної суми, так як відповідач залишив сім?ю, забрав вказаний автомобіль, яким користується одноособово. Так як, автомобіль є неподільною річчю та відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року позов позивачки задоволено частково та стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 17 302, 50 гривень компенсації за легковий автомобіль, за період з березня 2008 року по лютий 2009 року, а тому враховуючи викладене, позивача просила стягнути з відповідача на її користь витрати понесені на оплату кредитних коштів за автомобіль за період з лютого 2009 року по січень 2010 року в сумі 11 679 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявивсь, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст.69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.70 Сімейного Кодексу України уразі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше гне визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.71 СК Ураїни майно, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації, можливе лише за умови попереднього внесення другим з подружжя, відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається, згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації, вартості його частки. Компенсація співвласників може бути надана лише за його згодою. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвали, відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2010 року (а.с.7,8). Відповідачем було укладено кредитний договір з ВАТ «Державний ощадний банк України», відповідно до якого відповідач отримав 82764 гривень, за оформлення кредиту сплачено даному банку 1654, 28 гривень та НАСК «Оранта»5683, 13 гривень страхових платежів. (а.с.14-17, 19). Відповідно до договору купівлі продажу автомобіля, сторони придбали автомобіль [NUMBER], який зареєстрований на відповідача, вартість якого становить 91960 гривень (а.с.9-13), та дана сума була сплачене за рахунок коштів сторін та вказаних кредитних коштів. Відповідно до договору застави від 28 березня 2007 року, вказаний автомобіль перебуває у заставі (а.с.20-25). До лютого 2010 року сторони спільно сплачували суму кредиту та відповідні відсотки за користування даними кредитними коштами, сума яких складає 41429 гривень, а всього сторони в рахунок оплати автомобіля до лютого 2010 року сплатили 57962 гривні (а.с.18). Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 17 302, 50 гривень компенсації за легковий автомобіль, за період з березня 2008 року по лютий 2009 року (а.с.26-29). Відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2011 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2010 року залишено без змін. Враховуючи вище викладене, спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, їхні частки у праві спільної сумісної власності є рівними, автомобіль є неподільною річчю, відповідно до вимог ст.183 ЦК України. При цьому, позивачка не бажає виділу в натурі частки із майна, а відповідно таке виділення є неможливим, оскільки спірне майно є неподільною річчю. Враховуючи ч.4 ст.71 СК України, присудження одному із подружжя грошової компенсації його частки у спільній сумісній власності допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Таким чином, згода відповідача у даному випадку не є обов?язковою, оскільки позивачка не просить виділити свою частку у натурі, а просить грошову компенсацію частки автомобіля у вигляді 11679 гривень, так як загальна сума коштів сплачених за автомобіль до лютого 2010 року складає 57962 гривень на момент фактичного припинення шлюбних відносин і виниклі правовідносини регулюються вимогами ст.364 ЦК України враховуючи неможливість виділу частки майна у натурі, та відповідно до рішенні суду від 27 жовтня 2010 року, на її користь стягнуто 17302, 50 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд знаходить вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved