overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивачка в листопаді 2011 року звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 6 312 грн. 20 коп. заборгованої заробітної плати. Посилається в позові на те, що в 1981 році її було прийнято на посаду контролера електромонтажних робіт на ВАТ «Київський завод реле та автоматики». Наказом від 06.06.2011 року №57-к її було звільнено за власним бажанням. На момент звільнення відповідач заборгував позивачці заробітну плату в розмірі 6 312 грн. 20 коп. за період часу з 01.09.2010 року по 06.06.2011 року, яку не виплатив їй як при звільненні, так і після виникнення та знаходження спору в суді. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач свого представника до суду не направив. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Про причини його неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, заслухавши думку позивачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Встановлено, що позивачка на підставі наказу № 57-к від 06.06.2011 року звільнена з посади інспектора відділу кадрів за ст.38 КЗпП України, про що зроблений відповідний запис в трудовій книжці. /а.с. 10/ Судом встановлено, що розрахунок з позивачкою як при звільненні, так і до сьогоднішнього дня відповідачем проведений не був. На момент звільнення відповідач заборгував позивачці заробітну плату в розмірі 6 312 грн. 20 коп, яка не виплачена до цього часу. /а.с. 4/ Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам виплачується у строки, передбачені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Ст.116 цього Кодексу встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

У жовтні 2011року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], [PERSON], який діє від себе та від імені [PERSON] про визначення часток житлового будинку. В обґрунтування свого позову посилався на те, що 09.03.2011р. померла донька позивачки [PERSON]. Позивач, жінка позивача [PERSON], сини померлої [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] Інших спадкоємців за законом та за заповітом після померлої немає. Спадковим майном після смерті спадкодавиці є частина житлового будинку по вул. Кірова, 145 у м. Миколаєві. У звязку із тим, що у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 10.08.1993р. не визначені частки співвласників, не можливо видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] її синам. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визначити частки у спільній сумісній власності на житловий будинок по вул. Кірова, 145 у м. Миколаєві, визнавши їх рівними по 1/3 частині за кожним, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Житловий будинок по вул. Кірова, 145 у м. Миколаєві належав [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10.08.1993р., зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.08.1993 р. за № 14256. Вказаний житловий будинок належить співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного співвласника. Відповідно до вимог ст.368 ч.1 та ч.4 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 370 ЦК України та рекомендацій Постанови Пленуму Верховного Суду за № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності" співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Визнання права на частку в спільному майні необхідно сторонам для можливості повної реалізації права володіння, користування та розпорядженням належною часткою. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.220 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

У листопаді 2011р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що сторонам і третій особі належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частини квартири [ADDRESS]. 04.11.2008р. між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано. Від спільного шлюбу мають дитину: доньку - [PERSON] Позивачка просила суд визначити порядок користування житловим приміщенням шляхом виділення в користування позивачці та третій особі кімнату Літ. 5, а відповідачу кімнату Літ. 6; кухню, коридор, ванну, туалет залишити для загального користування; відкрити окремі розрахункові рахунки на виділенні приміщення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 04.11.2008р. між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу, Серія 1-ФП № 040059, а/з № 559 від 04.11.2008р.). Від спільного шлюбу мають дитину: доньку - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить по 1/3 частини квартири [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності на житло від 06.07.2000р.). Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. На підставі вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме виділення в користування позивачці та третій особі кімнату Літ. 5 загальною площею 10,6кв.м. , а відповідачу кімнату Літ. 6 загальною площею 18,8кв.м.. Кухню, коридор, ванну, туалет залишити для загального користування. Суд вважає, що визначений сторонами порядок користування квартирою відповідає інтересам сторін, а тому саме такий порядок повинен бути встановлений рішенням суду. Позовна вимога щодо відокремлення особистих рахунків є зайвою, оскільки встановлення порядку користування квартирою є підставою для укладення з кожним із співвласників окремих особистих рахунків для сплати комунальних послуг. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 94 грн. 10 коп..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про подовження строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.06.2010 року померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 9,125 га, що знаходиться на території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач та його сестра [PERSON], четвертої черги відповідачі. Заповітом від 12.08.1998р., складеним померлою, передбачено, що усе майно заповіла у власність у рівних долях своїм дітям сторонам по справі. Упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини позивач перебував у тривалому відрядженні. Посилаючись на викладене, позивач просив встановити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 18.06.2010р. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 13.11.2003р. власником земельної ділянки площею 9,125 га, що знаходиться на території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, є [PERSON], яка померла 18.06.2010р. (Свідоцтво про смерть [PERSON] 1-ФП № 119036, а/з 129 від 18.06.2010р.). Спадкоємцем першої черги за законом є позивач та його сестра [PERSON], четвертої черги відповідачі. Заповітом від 12.08.1998р., складеним померлою, передбачено, що усе майно заповіла у власність у рівних долях своїм дітям сторонам по справі. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк, позивач не звернувся до нотаріальної контори, оскільки перебував у тривалому відрядженні. Враховуючи вищевикладене, а також те, що вирішити питання оформлення спадкових справ позасудовим порядком позивач не має змоги, суд вважає, що строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений з поважних причин. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не порушують нічиїх майнових прав та підлягають задоволенню шляхом надання трьох місяців для прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1216, 1220, 1258, 1261, 1269, 1272 ЦК України, ст.ст.10, 14, 60, 62, 212, 214 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинилися у серпні 2011р. Подружнє спільне життя не склалося через відсутність спільних інтересів. Спільне господарство не ведеться. З огляду на вищевикладене позивач просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року (свідоцтво про шлюб серія І-ФП № 018780, а/з № 1093 від 02.09.2006 року). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а/з № 84 від 10.01.2008р.). Сімейне життя не склалося через відсутність спільних інтересів. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим, шлюб необхідно розірвати. Майновий спір не заявлявся. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, заінтересована особа: Степовохутірська сільська рада Носівського району Чернігівської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. Заявниця зазначала, що 20 січня 2009 року помер її племінник [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, яка знаходиться на території Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області. В травні 2009 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, в свідоцтві про смерть її племінника по батькові зазначено Вікторович, а в державному акті на право приватної власності на землю по батькові зазначено Віталійович замість правильного Вікторович. Встановити факт належності правовстановлюючого документу необхідно їй для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилаючись на викладене заявниця просила суд встановити факт того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 032462 від 27 січня 2003 року виданий на імя [PERSON] належить [PERSON], який помер 20 січня 2009 року. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі та просила суд про її задоволення. В судове засідання представник заінтересованої особи Степовохутірської сільської рада Носівського району Чернігівської області не зявився та надали заяву, в якій просили слухати справу без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Судом встановлено, що в паспорті серії НМ № 126507 виданого Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області 10 лютого 2003 року імя племінника заявниці зазначено Олійник Геннадій Вікторович. (а.с.10). Відповідно до картки фізичної особи платника податків, [PERSON] 05 березня 2003 року отримав ідентифікаційний номер [NUMBER]. (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 108605 видане виконавчим комітетом Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області 22 січня 2009 року, зазначено, що 20 січня 2009 року помер [PERSON]. (а.с.12). В Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 032462 від 27 січня 2003 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,75 га, яка знаходиться на території Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.20). Відповідно до п 6. ч. 1. ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин суд приходить до правильного висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

ПАТ КБ „[PERSON] Аваль звернувся з позовом до суду до відповідачів про повернення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26 грудня 2007 року відповідачка [PERSON] отримала кредит згідно договору №354411/9425/05023-7 в сумі 48000 гривень 00 копійок під 15,50% річних з кінцевим терміном погашення 26.12.2011 року. З відповідачкою [PERSON]М 26.12.2007 року був укладений договір поруки, згідно якого відповідачі несуть солідарну відповідальність. Відповідачі порушили договірні зобовязання і станом на 5 вересня 2011 року заборгованість становить 22351 гривню 73 копійки. Оскільки на неодноразові звернення про повернення кредиту відповідачі не реагують, то виникла необхідність звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник почивача позов підтримав та просив задовольнити, стягнути з відповідачів борг в сумі 22351 гривня 73 копійки та судові витрати. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає можливим на підставі ст.169 ЦПК України розглянути справу без їх участі за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ КБ „[PERSON] Аваль до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає до задоволення, як обґрунтований та документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно не виконують умови кредитного договору, на всі звернення позивача до нього не звертає уваги. На підставі ст.ст. 16, 526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду до відповідача про стягнення аліментів на дитину на час навчання, посилаючись на те, що у них вона є його дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 099641 від 10 листопада 2009 року. Вона проживає з мартір?ю проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На даний час вона навчається в Київському національному університеті імені [PERSON], що підтверджується довідкою з місця навчання. Згідно з ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні представник позивачка позов підтримала і просила суд його задоволити. В судовому засіданні відповідач позов визнав, проти задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, як обґрунтований, документально підтверджений та ніким не оспорюваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

ПАТ КБ «Надра» звернулося з позовом до суду до відповідачки про повернення боргу, посилаючись на те, що між ВАТ КБ «Надра» та відповідачкою 8 серпня 2008 року було укладено кредитний договір №170п/13/2008-980 за яким відповідачці надавався кредит в сумі 10000 гривень строком з 08.08.2008 року по 07.08.2011 року, із розрахунком 3,1% на місяць. В звязку з неналежним виконанням умов повернення кредиту, станом на 18.04.2011 року заборгованість становить 12085 гривень 36 копійок. На неодноразові звернення про повернення кредиту відповідачка не реагує, а тому виникла необхідність звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо подавши заяву, згідно якої просить позов задовольнити та розглядати позов без його участі. В судовому засіданні відповідачка позов визнала, проти задоволення не заперечувала та надала суду квитанцію про сплату судових витрат. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідачки, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення частково, оскільки відповідачкою були сплачені судові витрати понесені позивачем. На підставі ст.ст. 16, 526, 553, 554, 555, 615, 623, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки , що розташовані на території [PERSON] сільської ради Бобровицького району Чернігівської області в с. Вороньки по вул. Лугова, 23 , призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських приміщень , площею 0,2521 га та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,4128 га , які перейшли їй в спадщину після померлої 08.04.2011 року матері [PERSON] . Як спадкоємець позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном матері, прийняла спадщину , проте оформити спадкові права не змогла, так як оригінали Державних актів на землю втрачені, а отримати дублікат вона не може , а тому і вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не з»явилася , але надіслала письмову заяву в якій просить справу розглянути в її відсутність, вимоги підтримує (а.с.20). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з»явився , але від відповідача надійшла заява в якій просять справу розглядати в їх відсутність , проти задоволення позову не заперечують (а.с.18). Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є спадкоємицею по закону першої черги , як дочка (ст.1261 ЦК України ) та по заповіту , померлої 08.04.2011 року матері [PERSON] , яка на день смерті проживала в м. Києві і якій належало право власності на нерухоме майно , а саме земельні ділянки , що розташовані на території [PERSON] сільської ради Бобровицького району Чернігівської області в с. Вороньки по вул. Лугова , 23 , призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських приміщень , площею 0,2521 га та для ведення особистого підсобного господарства , площею 0,4128га, , що підтвердила наданими суду письмовими доказами (а.с. 4-12), прийняла спадщину належним чином , шляхом подачі заяви до нотаріальної контори (а.с. 19). . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до спадкоємців переходять усі права та обовязки , які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися з його смертю, отже до позивачки перейшло право на нерухоме майно матері , а так як Державні акти на землю втрачені, а дублікати не видають (а.с. 12,15), то позивачка звернулася до суду , що не суперечить положенням ст. 328 ЦК України. Відповідач вимоги визнає. Дані щодо інших спадкоємців відсутні. Відповідно до СТ.197 ЦК України фіксування судового засідання не проводилося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

Позивачко звернулася до суду з позовом в якому просить визнати зо нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями то спорудами, що розташований в с. Веприк по вул. Миру , 24 , який перейшов їй в порядку спадкування після померлої 18.06.1998 року матері [PERSON]. Свої вимоги обгрунтовує тим , що фактично вступила в управління спадковим майном, проте не змогла юридично оформити право на спадкове майно, оскільки мати не зареєструвала в органах БТІ право власності на будинок. В судове засідання позивач не з»явився, але від нього надійшла письмова заява про слухання справи в його відсутність, вимоги підтримує ( а.с.20). Представник відповідача в судове засідання не з»явився , але надійшла заява про слухання справи без представника. Вимоги визнають (а.с. 18) Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є спадкоємцем по закону першої черги , як дочка ( СТ.1261 ЦК України) померлої 18.06.1998 року матері [PERSON] , яка на день смерті проживала в [INFO] і якій на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , що підтвердила наданими суду письмовими доказами (а.с. 4,5,11-14) , належним чином прийняла спадщину , так фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с. 13) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до спадкоємців переходять всі права та обов»язки , що належали померлому на момент відкриття спадщини та не припинилися з його смертю, отже до позивача перейшло право власності на нерухоме майно після померлої матері , проте так як не відбулася первинна реєстрація майна (а.с.15-19) , то позивач звернувся до суду , що не суперечить положенням ст. 328 ЦК України. Відповідач вимоги визнає. Дані щодо інших спадкоємців відсутні (а.с.20) Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося, відповідно до ст. 197 ЦПК України.

Outcome: approved