Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-13 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в котрій зазначено, що позивачка є власником будинку № 20, розташованого по вул.Достоєвського в м.Яготин Київської області, відповідно до договору дарування від 17 вересня 2007 року, який їй подарував відповідач. Так, як відповідач був вітчимом позивачці, а її матері чоловіком, то ще до смерті матері позивачки, яка сталася 24 березня 2010 року між подружжям припинилися фактичні сімейні стосунки. В даному будинку з 1 квітня 1983 року був прописаний відповідач. З 1986 року позивачка проживає окремо зі своєю сім?єю. Відповідач на початку 2010 року добровільно переїхав проживати до стаціонарного відділення постійного проживання громадян будинку «Доглянута старість»Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не є членом сім?ї позивачки, виникла зміна власника будинку, та право відповідача було припинено на даний будинок, то позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позову та пояснили, що 17 вересня 2007 року згідно нотаріально оформленого договору дарування, відповідач подарував їй будинок № 20, розташований по вул.Достоєвського в м.Яготин Київської області. Відповідач в даному будинку прописаний з 1 квітня 1983 року. До укладення вказаного договору дарування відповідач, що є її вітчимом, проживав з її матір?ю, по день її смерті, але з лютого 2010 року в них виникли неприязні відносини. З 1986 року позивачка проживає окремо зі своєю сім?єю. Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 березня 2011 року [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним правочину, відмовлено. Згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 травня 2011 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 березня 2011 року залишено без змін. В даному будинку відповідач не проживає з початку 2010 року та добровільно виїхав з вказаного місця проживання, будь-якого належним чином оформленого договору між сторонами не було укладено, щодо подальшого проживання у вказаному буджинку. Так як, вона є власником квартири, а відповідач при переході права власності втратив право на користування даним приміщенням, вз?язку із зміною власника та вона має намір на свій розсуд розпорядитися належним їй майном, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач та його представник позов не визнали, мотивуючи це тим, що він в даному будинку прописаний з 1 квітня 1983 року, де постійно проживав разом з дружиною по день її смерті. 17 вересня 2007 року подарував даний будинок позивачці, але є членом сім?ї позивачки, без припинення права на користування даним приміщенням. Оскільки виникли неприязні відносини з позивачкою та не проживає більше 6 місяців у даному будинку, так як проживає добровільно у будинку «Доглянута старість»Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування, сплачує кошти за перебування у даній установі, та має рідну доньку, яка проживає в Донецькій області. Крім цього, вважає, що за ним зберігається право на користування жилим приміщенням понад 6 місяців, оскільки, він влаштований, як непрацездатна особа в установу соціальної допомоги, а також ним до лютого 2010 року сплачувалися комунальні послуги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка з 17 вересня 2007 року згідно нотаріально оформленого договору дарування, є власником будинку № 20, розташований по вул.Достоєвського в м.Яготин Київської області (а.с.10, 11). Відповідач зареєстрований в даному будинку з 1 квітня 1983 року (а.с.8-9, 57), та з 20 травня 1975 року перебував у шлюбі з матір?ю позивачки [PERSON] (а.с.70-73) та проживав разом з нею, по день її смерті. Таким чином, відповідач був вітчимом позивачки, яка з 1986 року проживає окремо зі своєю сім?єю (а.с.7, 66, 93, 94). Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 березня 2011 року [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним вказаного договору дарування, відмовлено. Згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 травня 2011 року, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 березня 2011 року залишено без змін (а.с.45-47, 76-78, та оглянута в судовому засіданні справа № 2-92/11). В даному будинку відповідач не проживає з 10 лютого 2010 року та з даного часу перебуває в стаціонарному відділенні постійного або тимчасового проживання Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування будинку «Доглянута старість»на умовах відшкодування вартості утримання на стаціонарному відділенні, та дану оплату за проживання в даному будинку здійснює відповідач (а.с.6, 67, справа № 2-92/11 оглянута в судовому засіданні а.с.81). Під час розгляду справи відповідач направив позивачці заяву про надання йому комплекту ключів від даного будинку (а.с.62). З оглянутого в судовому засіданні матеріалу про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] вбачається, що відповідач звернувся з заявою до РВГУ МВС України в Київській області, в котрій вказав, що позивачка замінила замки в належному йому домоволодінні, що розташоване в м.Яготин по вул..Достоєвського 20 та не пускає його в належний йому будинок. З копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 4 листопада 2010 року, вбачається, що перевіркою встановлено, що згідно договору дарування від 17.09.2007 року даний будинок належить позивачці. В даному будинку до 10 лютого 2010 року проживав відповідач, який з власної волі звернувся до працівників територіального центру м.Яготин, які привезли його до будинку доглянутої старості в с.Капустинці Яготинського району Київської області. В порушенні кримінальної справи за ст.190 КК України відносно [PERSON] відмовлено за відсутністю в її діях складу злочину. Крім цього, з оглянутої справи № 92/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійним правочину, вбачається, що договір про надання телекомунікаційних послуг, укладено з [PERSON] (а.с.14 справа № 92/11), а також договір про надання населенню послуг з газопостачання, також укладено з позивачкою (а.с.15 справа № 92/11). З копії заяви [PERSON] (а.с.41 справа № 92/11) вбачається, що [PERSON] відомо про намір [PERSON] подарувати [PERSON] належний їм будинок на праві спільної сумісної власності, розташований в м.Яготин вул..Достоєвського 20 Київської області. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім?ї, інших осіб … Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім?ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім?ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім?ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст.3 СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обв?язки. Таким чином, відповідач з припиненням права власності на даний будинок, втратив право користування даним жилим приміщенням. Дійшовши такого висновку суд приймає до уваги наступне. Як вбачається з матеріалів справи договір дарування даного будинку був складений без порушення вимог ЦК України та не визнаний недійсним, і даний факт, суд приймає до уваги. Крім цього, суд приймає до уваги той факт, що відповідач залишив добровільно місце проживання [INFO], розташованого в м.Яготин по вул..Достоєвського, про це свідчать матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою відповідача, покази сторін, а також має рідну доньку, що проживає в Донецькій області, що вбачається з показів відповідача. Угоди між сторонами належним чином оформленої, після зміни власника, щодо проживання в даному будинку не укладено, та відповідачем в силу ст.60 ЦПК України обставину про укладення даного договору належним чином оформленого, не доведено. Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача в тій частині, що відповідач є членом сім?ї позивачки, його право на користування даним приміщенням не припинено, та він сплачував до лютого 2010 року комунальні послуги відносно даного будинку, оскільки з матеріалів справи та показів позивачки вбачається, що відповідач не є членом її сім?ї, вони разом не проживають та не пов?язані спільним побутом, не мають взаємних права та обв?язків та взв?язку з складенням нотаріально посвідченого договору дарування від 17 вересня 2007 року, право колишнього власника припинилося, і відповідач втратив право користування даним жилим приміщенням, що стосується сплачених комунальних послуг відповідачем до лютого 2010 року, то відповідно до ст.60 ЦПК України дану обставину відповідачем не доведено. Враховуючи вищевикладене, суд знаходить вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved