Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу, вимоги якого під час судового засідання уточнював, просить стягнути з відповідача 14000 гривень, пославшись на те, що на підставі договору позики від 28 травня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2087, вінпозичив відповідачу 15000 гривень. Згідно п.2 Договору термін остаточного повернення відповідачем грошових коштів не пізніше 01 грудня 2010 року. Однак у зазначений термін [PERSON] грошей не повернув, а тому він змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд стягнути з відповідача суму боргу 14000 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 150 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору позики від 28 травня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2087, він позичив відповідачу 15000 гривень. Згідно п.2 Договору термін остаточного повернення відповідачем грошових коштів не пізніше 01 грудня 2010 року. (а.с.6). Також, судом встановлено, що позивач звертався до відповідача через приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] з заявою про повернення коштів в розмірі 15000 грн., отримані ним на підставі Договору. (а.с.7). Зазначена заява була направлена рекомендованим листом з описом вкладення та повідомлення про вручення, але зазначений лист повернувся з позначкою про повернення за закінченням терміну зберігання. (а.с.8). Крім того, судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] отримав 31 травня 2011 року від [PERSON] 1000 грн. як повернення частки позики згідно Договору позики від 28.05.2010 року. Однак, [PERSON] борг в сумі 14000 грн. [PERSON] не повернув, оригінал Договору про позику грошей оглядався у судовому засіданні. Таким чином, він не виконав добровільно прийняті на себе зобовязання за договором позики. Ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ст. 530 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зобов'язання [PERSON] повинен повернути позику в сумі 14000 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 150 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved