Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, третіх осіб комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», Вінницької районної державної нотаріальної контори про поновлення строків позовної давності, визнання заповіту недійсним, визнання незаконними рішення виконкому сільської ради, свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їх скасування, визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] увійшовши в довіру до неї та її чоловіка, [PERSON], зловживаючи їх довірою, обманула, обіцяючи їм допомагати та доглядати за ними до скону віку, обманним шляхом примусила позивачку та її чоловіка написати заповіти на все своє майно на користь відповідача. 12.01.2010 року [PERSON] помер. Після його смерті [PERSON] та її чоловік одразу ж змінили своє ставлення до позивачки, почали погрожувати її виселенням з її ж будинку. Згодом, [PERSON] дізналася, що все майно, яке належало їй та її покійному чоловікові оформлено на відповідача [PERSON], яка в свою чергу, всупереч чинному законодавству, незаконно та за допомогою посадових осіб [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, отримала свідоцтво про право власності на ім`я покійного [PERSON] 15.12.2010 року КП «ВООБТІ»на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєструвало право власності на будинок за [PERSON] Крім того, 25.06.2010 року секретар Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] не вияснила у позивача чи вміє вона читати, написала від її імені заяву про відмову [PERSON] від спадщини, не роз`яснивши останній наслідки підписання такої заяви, посвідчила цю заяву і навіть не звернула уваги на те, що підпис у паспорті позивача та на вказаній заяві відрізняються між собою, таким чином грубо порушивши права [PERSON] на належну їй по закону обов`язкову частку в спадщині її покійного чоловіка. Таким чином, вказані незаконні дії щодо позбавлення права [PERSON] на майно свідчить про явну зацікавленість [PERSON] як найшвидше заволодіти майном позивача, адже відповідність волевиявлення заповідача, як зазначалося в заповіті, його волі, за даних обставин викликає обгрунтований сумнів. Дійсно, заповіти [PERSON] та [PERSON] були складені ними за власним бажанням, проте за умови догляду за ними та надання допомоги з боку [PERSON] та її чоловіка, про що не було зазначено в заповіті, тобто, по суті відповідач позивача та її покійного чоловіка ввела в оману, так як їм було запропоновано укласти договір довічного утримання, а вони фактично обманним шляхом примусили написати заповіти на свою користь. Також, рішення виконкому сільської ради, на підставі якого було видане свідоцтво про право власності, також не відповідає чинному законодавству, так як було прийняте після смерті [PERSON], не враховано законних інтересів [PERSON], що тягне за собою скасування даного рішення та наслідків його прийняття, тобто, скасування свідоцтва про право власності. За таких обставин, у позивача також виникає необхідність у визнанні заповіту [PERSON] недійсним з вищенаведених підстав. Хоча, формально строки позовної давності стосовно визнання заповіту [PERSON] сплинули, але позивач дізналася про своє порушене право лише на початку вересня 2009 року, тому [PERSON] вважає, що з цього часу і настав перебіг строку позовної давності, який їй необхідно поновити. Враховуючи похилий вік [PERSON], її соціальний статус дитини війни, нестабільний стан здоров`я, її добропорядність, а також наслідки пережитого нею обману та погроз виселенням, грубіянством зі сторони [PERSON], що призводять до погіршення стану здоров`я позивача у вигляді частих гіпертонічних кризів, остання вважає, що діями відповідача їй також завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 5000 грн., яку просить також стягнути на її користь з відповідача [PERSON] За наведених обставин позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, аргументуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що і [PERSON] і [PERSON] при вчиненні заповіту все розуміли, [PERSON] взагалі був дуже грамотною людиною, неписьменність позивача не має правового значення для визнання заповіту недійсним та відсутні також і підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Щодо визнання недійсним та скасування рішення виконкому сільської ради зазначила, що спірне будинковолодіння являється спільною сумісною власністю подружжя, а відтак підстав для скасування рішення та свідоцтва про право власності в повному обсязі немає. Також вважає, що земельна ділянка, зазначена позивачем, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не входить до складу спільної сумісної власності подружжя, а була приватною власністю покійного [PERSON], який мав право розпорядитися нею на власний розсуд. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області № 63 від 19.08.2010 року щодо оформлення права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Кордишівка, вул. Шевченка, 22 на ім`я [PERSON] та пояснила, що подружжя [PERSON] особисто приходили до сільської ради для вчинення заповіту, [PERSON] запитували, чи розуміє вона свої дії щодо вчинення заповіту, остання відповідала, що [PERSON] дуже добрі люди, не образять її. [PERSON] не могла бути неписьменною. Вказала на те, що підставою для видачі рішення на ім`я [PERSON] стала заява відповідача [PERSON] Чому рішення винесено на ім`я покійного [PERSON] вона не знає. Додала, що [PERSON] сам особисто приходив до сільської ради, говорив, що хоче вчинити заповіт, він сам читав і писав. Представник третьої особи КП «ВООБТІ», [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо надавши суду пояснення, в якому зазначила, що державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №22 по вул. Шевченка в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області проводилася на підставі правовстановлюючих документів, відповідно до норм чинного законодавства щодо проведення державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, будь які спори з позивачем чи відповідачами у КП «ВООБТІ»відсутні. У разі визнання незаконними і скасування правовстановлюючих документів [PERSON] та [PERSON] та визнанні права власності за [PERSON] на житловий будинок №22 по вул. Шевченка в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна буде проведена у відповідності до норм чинного законодавства, а у відповідності до п. 3.9 Тимчасового положення попередні записи щодо права власності на зазначений житловий будинок будуть скасовані. Також, представник [PERSON] просила справу розглянути у її відсутність, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Представник третьої особи Вінницької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] ще з дитинства та знає, що остання хворіла на епілепсію, тому в школу не ходила, пасла худобу, працювала на фермі. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що з 2003 по 2010 роки являлася сусідкою [PERSON] також знає [PERSON], які приходили до [PERSON] в якості друзів. Вказала також на те, що працює фельдшером та знає, що [PERSON] часто хворіє підіймається тиск, серце болить, часом вона здавалася їй неадекватною, оскільки та не вміла рахувати, заповняти книжки по оплаті за газ, виписки по квитанціях, ліках; ніколи не бачила, щоб вона читала чи писала. [PERSON] вів зошит, в якому все фіксував. Знає, що разом з Романюками робили паркан біля будинку, перекрили дах. [PERSON] показувала їй папку з документами, що власником майна являється [PERSON], однак яким чином не знає. Зазначила також, що покійний [PERSON] сварився з позивачкою з приводу того, що потрібно розривати усі договори. Чи страждає позивач на епілепсію вона не знає, однак вказала, що остання може говорити наодинці сама з собою. В судовому засіданні свідок [PERSON], сестра позивача, пояснила, що вже зараз дізналася, що [PERSON] обманули її сестру, сказали, що будуть доглядати її до кінця життя, а останнім часом почали красти у неї гроші, ображати її. [PERSON], в зв`язку із смертю [PERSON], отримала 3 його пенсії, гроші були у неї. А [PERSON] віддала [PERSON] і ті гроші, що люди складалися на похорон її чоловіка. Коли [PERSON] захворіла, то [PERSON] не хотіла доглядати її тому, що у неї був чоловік, забрала усі документи з будинку. Зі слів [PERSON], у [PERSON] не було грошей на уколи для неї. Бляху для перекриття даху купили [PERSON], однак за роботу заплатила [PERSON] та її чоловік [PERSON] При житті покійний [PERSON] говорив, що на своєму обійсті не має доступу ні до чого, усе [PERSON] собі присвоїли, що йому стидно перед людьми за те, що він вчинив заповіт. Також додала, що [PERSON] з дитинства хворіє, у неї конвульсії. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1963 року вона являється сусідкою [PERSON], з відповідачем [PERSON] не знайома. Вважає, що позивачка безграмотна, оскільки завжди приходила до неї, щоб та щось прочитала їй. Зі слів позивача знає, що покійний [PERSON] вів зошит, в якому записував облік усіх витрат, що і коли купувалося і які кошти на це витрачалися. [PERSON] бували на городі у [PERSON], коли все поспівало, але за утримання будинку платили [PERSON]. [PERSON] забирали весь урожай, а також яйця, молоко, сало м`ясо. [PERSON] казали, що будуть доглядати [PERSON] до скону віку, якщо ті вчинять заповіт на їх користь, про що просили нікому не говорити, навіть коли вже йшли до сільської ради писати заповіт. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що являється родичкою позивачки та знає, що [PERSON] прийшли до [PERSON] та запропонували свою допомогу, однак, за умови, що ніхто нікому нічого не розкаже. На початку лютого до неї прийшла [PERSON] та попросила, щоб та допомогла їй відсудити хату, оскільки вона не зовсім розуміла, що робить, коли вчиняла заповіт, і вони навіть приблизно 5 разів зверталися з цього приводу до сільської ради, однак, в скасуванні заповіту їм було відмовлено. [PERSON] хотіла зробити на неї доручення, однак, при зверненні до нотаріуса виявилося, що цього неможливо зробити, так як [PERSON] неписьменна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1980 року вона працювала касиром в колгоспі «Світанок»с. Побережне Вінницького району Вінницької області, один раз в місяць видавала заробітну плату працівникам, а [PERSON] працювала на фермі цього ж колгоспу. Позивачка сама розписувалася в відомостях про заробітну плату, особисто перераховувала отримані гроші, хоча спочатку говорила, що не вміє ставити підпис, тому завжди була уважною до нею при видачі заробітної плати. Заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Як встановлено по справі, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.05.1964 року в Байраківській сільській раді Вінницького району Вінницької області, що підтверджується відповідною копією свідоцтва одруження серії VI YР № 228984 від 12.05.1964 року (а.с.14). Згідно довідки [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області № 67 від 25.01.2011 року житловий будинок, що розташований за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Кордишівка, вул. Шевченка, буд. №22, станом на 15.04.1991 року в якому були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] відносився до категорії колгоспних дворів (а.с. 26). Тобто, станом на 15.04.1991 року [PERSON] та [PERSON] були власниками майна колгоспного двору (ст. 120 ЦК України в ред. 1963 року) і на момент прийняття закону України «Про власність»не втратили цього права. У зв`язку з прийняттям даного закону та введення його в дію [PERSON] та [PERSON] набули права спільної власності на домоволодіння, в якому проживали. Як вбачається з виписок з погосподарської книги [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області за 1955 1957 р.р., 1958 1960 р.р., 1961 1963 р.р., 1967 1969 р.р., 1971 1973 р.р., головою двору №22 по вул. Шевченка в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області являлася [PERSON], членами даного двору вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.63 67). Згідно відомостей за 1980 1982 р.р., 1983 1985 р.р., 1991 1995 р.р., 2006 2010 р.р. головою вищевказаного двору являвся [PERSON], членом даного двору вказана [PERSON] (а.с. 27-28, 68-69). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 159271 від 14.01.2010 року, 12.01.2010 року в с. Побережне Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 16). Відповдіно до довідки [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області №388 від 30.08.2010 року, позивач [PERSON] проживає одна за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Кордишівка, вул. Шевченка, 22 (а.с.23). За життя, 08.11.2006 року померлий вчинив заповіт, який був посвідчений секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] та зареєстрований в реєстрі №119, яким все своє майно де б воно не було і з чого би не складалося у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів відповідачу по справі, [PERSON] (а.с.29). Згідно заповіту, вчиненого 08.11.2006 року, який був посвідчений секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] та зареєстрований в реєстрі №120, позивач [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого би не складалося у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла відповідачу по справі, [PERSON] (а.с.15). Як вбачається з оглянутої в ході судового розгляду копії спадкової справи після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті останнього звернулася [PERSON], [PERSON], дружина спадкодавця, відмовилася від належної їй частки у спадщині на користь [PERSON], на підставі чого 15.10.2010 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку №71, кадастровий номер 0520685400:05:003:0020, площею 3,4352 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: Вінницька область Вінницький район [PERSON] сільська рада, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №319194 (а.с.71 - 99). На підставі заяви [PERSON] про оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області № 63 від 19.08.2010 року «Про видачу свідоцтва про паво власності на будинковолодіння», на підставі запису в погосподарській книзі оформлено право власності на цілий житловий будинок «А», загальною площею 60, 9 кв.м., в тому числі житловою 32, 5 кв.м., прибудови «а», ганку, сараю «Б», сараю «б», погребу «В», криниці №1, огорожі №2, воріт №3, хвіртки №4, огорожі №5, огорожі №6, що розташовані в с. Кордишівка по вул. Шевченка, буд. 322 Вінницького району Вінницької області на ім`я [PERSON] (а.с. 62). Згідно вищевказаного рішення виконкому сільської ради, 28.09.2010 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво №6 про право приватної власності на цілий житловий будинок №33 по вул. Шевченка в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області (а.с.30). З огляду на викладене, дані рішення органу місцевого самоврядування є незаконними, оскільки були прийняті вже після смерті [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРВ №614443 від 01.12.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори [PERSON], на підставі заповіту, посвідченого [PERSON], секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 08.11.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 119, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер 12.01.2010 року являється [PERSON], спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області по вул. Шевченка, 22 (а.с.17). Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав КП «ВООБТІ» від 15.12.2010 року, власником житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області по вул. Шевченка, 22 являється [PERSON] (а.с.24). Даний факт також підтверджується технічним паспортом на будинковолодіння, виготовленого 04.08.2010 року КП «ВООБТІ»на ім`я [PERSON] (а.с.18 - 22). 03.06.2011 року довірена особа [PERSON] [PERSON] звернувся до [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області з заявою про скасування заповіту, складеного [PERSON] 08.11.2006 року о 09 год. 45 хв., зареєстрованого в реєстрі за №120 та посвідченого секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] (а.с.52). Відповідно до повідомлення [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області № 165 від 14.06.2011 року скасування заповіту проводиться особисто, про що було неодноразово роз`яснено [PERSON] в листі від 22.04.2011 року та довіреній особі [PERSON] - [PERSON] Для скасування заповіту [PERSON] необхідно особисто прибути до сільської ради (а.с.51). 22.06.2011 року довірена особа [PERSON] [PERSON] звернулася до [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області з заявою про скасування заповіту, складеного [PERSON] 08.11.2006 року о 09 год. 45 хв., зареєстрованого в реєстрі за №120 та посвідченого секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] (а.с.52). Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього кодексу. Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Поняття позовної давності визначено в ст. 256 ЦК України, згідно якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про оскарження дій виконавця заповіту та у п`ять років до вимог про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства або обману. Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Ч.1 с. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Що стосується позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, на думку суду вони не підлягають до задоволення по причині їх недоведеності. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати повязані з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати повязані з явкою до суду, витрати повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. Як встановлено по справі, [PERSON] було понесено судові витрати, зокрема, у зв`язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в сумі 824 грн. 23 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 1, 37, 128). За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. Беручи до уваги часткове задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області в рівних частках на користь [PERSON] 585 грн. 84 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved