Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що вона з 2003 року по 2009 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу у них народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні сина не бере, кошти на його утримання сплачує періодично, фактично не цікавиться життям їхньої сімї. За період часу з 2009 року по 2011 рік відповідач на утримання сина, [PERSON] коштів не надавав, однак працює офіційно в Заставнівський ЦРЛ на посаді різноробочого і за період з січня 2011 року по червень 2011 року отримав заробітну плату в сумі 6468,15 (шести тисяч чотирьохсот шестидесяти восьми) гривень 15 копійок. Саме тому просить стягнути з нього аліменти на її користь для утримання сина, [PERSON], 27.05.2005 р. н. в розмірі ј всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також додаткових витрат на її утримання в розмірі 1/12 всіх видів заробітку (доходу) у звязку зі станом здоровя сина, [PERSON], 27.05.2005 р. н. Позивач в судовому засіданні позов підтримала частково, відмовившись від позову в частині стягнення додаткових витрат на її утримання в розмірі 1/12 всіх видів заробітку (доходу) у звязку зі станом здоровя сина, [PERSON], 27.05.2005 р. н. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував, на розмір, вказаних у позовній заяві, аліментів згідний. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно ч.1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 2003 року по 2009 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-МИ №032011 від 09.10.2009 року (а.с. 5). В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №010351 від 23.06.2005 року (а.с. 6), який перебуває на повному утриманні позивача, проживає разом з нею, що вбачається з акту обстеження умов проживання №807 від 20.06.2011, виданого виконкомом Дорошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області (а.с. 11). Відповідач участі у вихованні сина не бере, кошти на його утримання сплачує періодично. За період часу з 2009 року по 2011 рік відповідач коштів на утримання сина, [PERSON], не надавав. Відповідач офіційно працює в Заставнівський ЦРЛ на посаді різноробочого і за період з січня 2011 року по червень 2011 року отримав заробітну плату в сумі 6468,15 (шести тисяч чотирьохсот шестидесяти восьми) гривень 15 копійок, за станом здоровя здоровий, інших стягнень не має. Стаття 183 ч. 1 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд, врахувавши стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі ј всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 11.07.2011 р. і до досягнення сином повноліття, поклавши судові витрати на відповідача.

Outcome: approved