Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, поділити спільне майно подружжя, визнавши за кожною з сторін право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначав, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 19 серпня 2000 року відділом РАГС Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 782. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинені з осені 2010 року, спільне господарство не ведеться, примирення між подружжям неможливе. Під час шлюбу сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] вартістю 44000,00 гривень. Кошти на придбання спірної квартири були отримані від продажу власної квартири позивача, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Картвелішвілі, 9. Сторони не досягли домовленості щодо порядку поділу спільного майна. У ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, просив розділити спільне майно подружжя, визнавши за кожною стороною право власності на ј частину спірної квартири. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою уточнені позовні вимоги визнає, просить розглянути справу у її відсутність, після розірвання шлюбу прізвище Бржестовськазалишити без змін. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 19 серпня 2000 року відділом РАГС Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 782, під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище Ступенкона [PERSON](свідоцтво про шлюб серії І-БК № 123107). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено у ході розгляду справи спільне життя подружжя не склалося, шлюбно-сімейні стосунки не підтримуються з осені 2010 року, спільне господарство не ведеться. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, зясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Суд зазначає про вибір прізвища після розірвання шлюбу відповідачем, яка у своїй заяві просить після розірвання шлюбу прізвище Бржестовськазалишити без змін. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], під час шлюбу [PERSON], яка діяла за себе особисто та як законний представник неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], придбала у рівних частках для кожного квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з відповіді КП Харківське міське бюро технічної інвентаризаціївід 06.06.2011 року № 2316538 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано таким чином: Ѕ частина на імя [PERSON], Ѕ частина на імя [PERSON]. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, сторони набули право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. Згідно статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи ті обставини, що відповідач визнає позовні вимоги щодо поділу спільного майна у рівних частках, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, відступивши від принципу рівності часток подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved