Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що він надав у борг відповідачу 10000,00 доларів США, про що останній власноручно написав розписку, відповідно до якої зобов'язувався повернути борг до 25.11.2008 року. Оскільки, на неодноразові прохання позивача про добровільну сплату боргу відповідач позитивно не відповідав, посилаючись на різні обставини по яким він не в змозі вишукати необхідну суму коштів для повернення боргу, позивач був змушений звернутися до суду. Позивач просив визнати договір позики від 09.11.2007 року на суму 10 000 у.о. ним та [PERSON] - таким, що відбувся; стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в еквіваленті 10000 у.о. по курсу НБУ України станом на 01.10.2011 року, а саме 79727 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 27565 грн. 00 коп., стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати в сумі 1192 грн. 92 коп.. У судове засідання позивач не з»явився. Представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не повідомив про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.11.2007 року до позивача звернувся відповідач [PERSON], який попрохав надати йому у борг 10 000 у.о., що на зазначену дату дорівнювало 50500 грн. 00 коп. Позивач надав таку суму грошових засобів, про що відповідач власноручно написав розписку і згідно якої зобов'язався повернути борг до 25.11.2008 року. Сума позики складала 50500 грн. 00 коп. (відповідно до офіційного веб-сайту НБУ курс гривні до іноземної валюти, а саме до долару США на 09.11.2007 року складав 505.000 грн), що було враховано при наданні відповідачу у борг грошових засобів. У встановлений строк, тобто 25.11.2008 року, відповідач борг позивачу не повернув. На неодноразові прохання про добровільну сплату боргу відповідач позитивно не відповідав, посилаючись на різні обставини по яким він не в змозі вишукати необхідну суму коштів для повернення боргу. Оскільки, курси іноземних валют значно змінилися в наслідок загальновідомої фінансової кризи і на даний час, курс гривні до іноземної валюти, а саме до долару США, на 01.10.2011 року складав 797.270 грн. Таким чином сума, спираючись на курс гривні до долару США яку відповідач повинен позивачу повернути, складає 79727 грн. 00 коп. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи викладене, договір позики, укладений сторонами, відповідно до вимог ст.ст.1046-1047 ЦК України. Наявність у позивача (позикодавця) письмової розписки (позичальника) свідчить про те, що позика не повернута. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Неповернення боргу в зазначений термін, завдало позивачу моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, отриманих внаслідок порушення звичайного для нього укладу життя, що негативно впливає на стосунки в його сім»ї та з оточуючими. Позивач вважає, що розмір моральної шкоди слід вираховувати з терміну простроченої заборгованості з урахуванням такого загальноприйнятого показника, як мінімальна заробітна плата. У відповідності до ст.23 та ст.1167 ЦК України, позивач вимагає від відповідача відшкодування завданої йому моральної шкоди у сумі 27565 грн. 00 коп., тобто мінімальна заробітна плата визначена Законами України «Про державний бюджет України»за певний період, яка складана додаванням за кожен місяць простроченої заборгованості протягом повних 33-ти місяців, а саме в період з 01.12.2008 року по 30.09.2011 року. За ст. 23 ч.2 ЦК України моральна шкода полягає: 1. У фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2. У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3. У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4. У приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності з ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України майнова і моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ст.23 ч.3 та ч.4 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи вище викладене, вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в сумі 27565,00 грн..

Outcome: approved