Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину трьохкімнатної квартири по вул. Б.Лепкого, 284/6 в м. Тернополі. В обґрунтування вимог вказує, що перебуваючи у шлюбі із [PERSON], який було розірвано 16.10.2009 року, вони придбали квартиру за №284 на вул. Б.Лепкого, 6 в м. Тернополі. Квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому, просив визнати за ним право власності на ? частину квартири, як на частку у спільному сумісному майні подружжя. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, зіславшись на доводи викладені у позові. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши думку представника позивача, яка не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.08.1990 року, який було розірвано 16.10.2009 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД 030190, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №589. У період з 31.08.1995 року по 20.01.1998 року прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON], що підтверджується довідкою за №1906/08-22.2 від 07.12.2011 року, виданою відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. 28.07.1999 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Під час перебування у шлюбі, подружжя [PERSON] придбало квартиру по вул. Б.Лепкого, 6/284 в м. Тернополі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18 листопада 1997 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований на Західно-українській товарній біржі за №298 від 18.11.1997 року. Вказана квартира зареєстрована на праві власності за [PERSON], що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим ТОВМіське бюро технічної інвентаризації від 10.12.1997 року та довідкою за №9671/072 від 09.12.2011 року, виданою Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст.ст. 22, 24, 28 КпШС України, (який діяв на час спірних відносин) та ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з положеннями ст.ст.69,70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спірна квартира придбана [PERSON] під час перебування її у шлюбі із [PERSON], а тому є спільною сумісною власності подружжя [PERSON]. Враховуючи наведене, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на ? частину квартири за №284 по [PERSON], 6 в м. Тернополі, як на частку майна нажитого подружжям за час шлюбу.

Outcome: approved