Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-24 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що в липні 2008 року відповідач самовільно, без дозволу проклав електрокабель над ділянкою позивача, відстань проникнення біля 2,1 м. Такі дії відповідача призвели до зниження рівня екологічності через підвищення рівня дії удару блискавки на ділянку позивача через повітряний кабель і металевий стовп. Протягнувши кабель над земельною ділянкою позивача, відповідач знищив зелені насадження на паркані, потруїв дерева, зрубав березу, які росли на території загального користування. Також забруднює земельну ділянку позивача ядохимікатами, розпалює багаття, що призводить до задимлення земельної ділянки позивача. На вимогу позивача прибрати електрокабель, який пролягає над земельною ділянкою позивача, відповідач не реагує, тому просить зобовязати відповідача демонтувати електрокабель , що пролягає над земельною ділянкою № 62 в СТ «Озерне-3» та стягнути моральну шкоду у розмірі 8000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що у нього є земельна ділянка № 63 в СТ «Озерне» в с.Хотянівка та він є сусідом позивача. На своїй земельній ділянці встановив металевий стовп та звернувся до електрика садового товариства про підключення свого дачного будинку до електропостачання, останній здійснив підключення, провів кабель над земельною ділянкою позивача. Крім того позивач бачив, що електричний кабель буде проходити через його земельну ділянку, оскільки допомагав встановлювати металевий стовп. На виконання рішення правління СТ «Озерне» він обрізав гілки дерев, які здійснюють загрозу безпеки електромережі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. ст. 125, 126 цього ж Закону передбачають, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. № 7 ([PERSON] змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). В матеріалах справи відсутні документи які б стверджували, що позивач [PERSON] являється власником або землекористувачем земельної ділянки № 62 в СТ «Озерне» в с.Хотянівка Вишгородського району Київської області, яка межує з земельною ділянкою відповідача, а тому, відповідно до вимог чинного законодавства він не має права вимагати усунення перешкод в користуванні землею. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Сторони не заперечують, що на земельній ділянці [PERSON] встановлено металевий стовп, до якого підключено електричний кабель. З пояснень відповідача вбачається, що даний кабель підключений електриком садового товариства, а не ним особисто. Ці пояснення відповідача позивачем не спростовані. Таким чином, з наданих суду позивачем доказів не вбачається, що відповідач самовільно провів електричний кабель через земельну ділянку позивача та чиняться будь- які перешкоди у користуванні земельною ділянкою з боку відповідача. Згідно ст.105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. З п. 2 протоколу зборів правління СІ' «Озерне» с.Хотянівка від 02 серпня 2008 року вбачається, що члена садового товариства [PERSON] зобовязано обрізати верхні гілки дерев (горіх і береза), які загрожують безпеці електромережі. Зобов'язати всіх власників ділянок провести ревізію та усунути проблеми, які створюють зелені насадження електробезпеці с/т. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що обрізав зелені насадження на території загального користування, що загрожувало небезпеці лінії електромережі, таким чином виконав рішення зборів правління садового товариства. За таких обставин доводи позивача, що відповідач навмисно знищив зелені насадженні та зрубав дерево берези, які росли під парканом. Не знайшло свого підтвердження. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України позивач не довів в судовому засіданні наявність душевних та психічних страждань, їх тривалість, витрат морального та психологічного характеру, часу через перепони у користуванні земельною ділянкою та знищенням зелених насаджень та не встановлені вони і судом. За таких обставин суд вважає, у задоволенні позову [PERSON]Г слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed