Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача –ДП «Виробниче об’єднання «Знамя»про стягнення заборгованості з нарахованої але не виплаченої заробітної плати, виплати вихідної допомоги у сумі 10144 гривні 13 копійок та середнього заробітку за час затримки з виплати заробітної плати у сумі 1691 гривня 46 копійок (а.с. 1-2). Свої позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Вона працювала у ДП «Виробниче об’єднання «Знамя»з 24 липня 1970 року по 29 грудня 2010 року і звільнена з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, внаслідок відмови від продовження роботи у зв’язку зі зміною істотних умов праці.. На день її звільнення відповідачем нарахована але не виплачена їй заробітна плата у сумі 10144 гривні 13 копійок. Також, згідно з вимогами ст. 44 КЗпП України їй нараховано вихідну допомогу у сумі 2158 гривень 39 копійок, які також не виплачено. Дії відповідача вважає незаконними, так як згідно з вимогами ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КзПП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводиться у день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, звільненому ним працівникові усіх сум, які повинні бути йому виплачені на день його звільнення, згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КзПП України, роботодавець повинен виплатити цьому працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За її підрахунками розмір середнього заробітку за час затримки з виплати їй заробітної плати становить 1691 гривню 46 копійок. Прохає суд стягнути на її користь заборгованість з нарахованої але не виплаченої заробітної плати у сумі 10144 гривні 13 копійок та середній заробіток за час затримки з виплати заробітної плати у сумі 1691 гривня 46 копійок. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Представник відповідача у судове засідання не з’явився, звернувся із письмовою заявою з проханням розглянути справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с. 11). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 169 КПК України, розглянув справи за його відсутності та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення позивача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підтверджений, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 24 липня 1970 року і по 29 грудня 2010 року [PERSON] працювала у ДП «Виробниче об’єднання «Знамя»і звільнилася з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КзПП України, внаслідок відмови від продовження роботи у зв’язку зі зміною істотних умов праці (а.с. 5-6). Відповідно до довідки ДП «Виробниче об’єднання «Знамя» від 23 лютого 2011 року за № 200, заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] становить 10144 гривні 13 копійок, а її середньоденна заробітна плата становить 100 гривень 39 копійок (а.с. 4). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов’язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно з вимогами ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені ні пізніше наступного дня після пред’явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку. З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач має право на отримання невиплаченої їй заробітної плати на день свого звільнення, яку вона не отримала з вини відповідача. Також позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку заробітної плати, який прохає стягнути. Згідно з наданими суду відповідачем документом, його заборгованість перед позивачем становить 10144 гривні 13 копійок. враховуючи те, що відповідач погодився та не оспорив зроблений позивачем розрахунок розмір середнього заробітку за час затримки з виплати заробітної плати у сумі 1691 гривня 46 копійок, суд вважає можливим його прийняти. Право позивача на отримання заробітної плати у встановлені законом строки та на компенсацію за затримку з виплати заробітної плати відповідачем порушено, а тому підлягає захисту. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved