Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] Б-Г.Г. та Куровицької сільської ради Золочівського району про визнання частково незаконним та скасування рішення Куровицької сільської ради №182 від 25.04.2005р., визнання частково недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА№730844 від 08.08.2005р., вилучення з незаконного володіння, користування від [PERSON] Б-Г.Г. земельну ділянку №11 площею 0,0385га по вул. Перемоги, 10 в с. Печенія Золочівського району Львівської області і повернення її [PERSON] з покликанням на те, що 15.07.2005р. [PERSON] подарувала їй дві земельні ділянки №11 пл. 0,0385га та №111 пл.0,1144га., право власності на які підтверджено Державним актом ЛБ№2587 від 15.02.1997р. Однак 23.07.2005р. [PERSON], який має спільну з нею межу, загородив огорожею частину земельної ділянки, приєднавши до своєї та заявив, що має право на цю ділянку, а тому вона просить вилучити у нього земельну ділянку пл. 0,0385га і повернути їй в користування. В ході розгляду справи позивач неодноразово змінювала та збільшувала свої позовні вимоги покликаючись на те, що на підставі рішення Куровицької сільської ради №182 від 25.04.2005р., відповідачу [PERSON] Б-Г.Г. 08.08.2005р. було видано Державний акт серії ЯА№730844 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка включає в себе захоплену у неї земельну ділянку пл. 0,0385га., що належить їй згідно договору дарування від 15.07.2005р. Оскільки земельна ділянка набута нею на підставі договору дарування що посвідчений нотаріально, вона є законним власником, який на свій розсуд має право володіти, користуватися та розпоряджатися такою. В звязку з порушенням такого права змушена звернутись в позовом в суд. Позовні вимоги підтримані в судовому засідання представниками позивача, з мотивів викладених в позовних заявах, просять також задоволити позов Куровицької сільської ради, та відмовити в позовних вимогах [PERSON] Б-Г.Г. як безпідставних, та у звязку з пропуском ним строку позовної давності в частині позовних вимог щодо оскарження правомірності видачі [PERSON] Державного акту про право власності на землю. [PERSON] Б-Г.Г. звернувся в суд з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] і Куровицької сільської ради в якому просить визнати недійсним Державний акт про право приватної власності на землю ЛЕ№ 2587 від 15.02.1997р. виданий [PERSON] та договір дарування земельної ділянки [PERSON] ВСІ№ 009276 від 15.07.2005р., посвідчений нотаріусом [PERSON] покликаючись на те, що [PERSON] не є власником земельної ділянки, оскільки на ній знаходився будинок в якому проживала [PERSON], яка померла в 1994р., і який був розібраний протягом 1999-2000рр. Відповідач на себе право власності на будинок не переоформила, а Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на підставі рішення виконкому від 20.01.1994р. №89, був виданий невідомо з яких підстав. Натомість йому, на оспорювану земельну ділянку, Державний акт ЯА№730844 від 08.08.2005р. виданий на основі рішення виконкому від 20.01.1994р. та сесії сільської ради від 25.04.2005р. В своїй заяві від 24.12.2008р. про збільшення позовних вимог [PERSON] Б-Г.Г. просить також визнати за ним право на володіння і користування земельною ділянкою пл.0,0385га, визнати не чинним рішення виконкому №89 від 24.09.1996р. про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки пл. 0,0385га, відмінити рішення сесії Куровицької сільської ради №213 від 06.10.2005р. про відміну рішення №182 від 25.04.2005р. про видачу йому Державного акту про право приватної власності на землю з покликанням на те, що рішення виконкому Куровнчівської сільської ради від 24.09.1996р. є неправомірним, адже [PERSON] ніколи не була власником земельних ділянок пл.0,0385га. та пл.0,1144га. і таке право до неї не могло перейти, оскільки вона не була спадкоємцем [PERSON] Крім цього [PERSON] також не була власником земельної ділянки на якій був розташований будинок [PERSON], а тому вона не могла і відчужувати земельних ділянок. Вважає, що Куровицька сільська рада неправомірно передала [PERSON] у власність земельну ділянку [PERSON] і неправомірно скасувала своє рішення про видачу йому Державного акту про право приватної власності на землю. До суду також звернулась Куровицька сільська рада Золочівського району з зустрічним позовом до [PERSON] Б-Г.Г. в якому просить визнати недійсним Державний акт про право приватної власності на землю ЯА№730844 від 08.08.2005р., що був виданий [PERSON] Б-Г.Г. в обґрунтування якого покликається на те, що сільською радою 15.02.1997р. було видано [PERSON] Державний акт про право приватної власності на землю пл.0,3331га. Даною земельною ділянкою вона користувалась законно, не порушуючи меж землекористування. Її земельна ділянка поділена на поля по номерах 1, 11, 111 та 1У (римські цифри). Відповідач [PERSON] Б-Г.Г. незаконно захопив у [PERSON] поле під №2 розміром 0,0385га. У квітні 2005р. на звернення [PERSON] Б-Г.Г. до сільської ради про видачу Державного акту про право приватної власності на землю, сільська рада видала йому виписку з рішення №1 від 20.01.1994р. про передачу йому у приватну власність 1,53 га. землі, в тому числі для обслуговування жилого будинку) 0,18га. При здійснені обмірів працівниками Львівської філії ЦДЗК, була допущена помилка, а саме заміряно земельну ділянку, що належить [PERSON] На підставі цих обмірів сільська рада видала рішення №182 від 26.04.2005р. про видачу Державного акту [PERSON] Б-Г.Г. за яким розмір земельної ділянки завищений. 08.09.2005р. останньому було видано Державний акт ЯА№730844 в який включено поле №11 (рим), що належить [PERSON], а також дорога (земля загального користування). Виявивши ці помилки сільська рада 06.10.2005р. прийняла рішення №213 про відміну попереднього рішення №213 про видачу [PERSON] Б-Г.Г. Державного акту. А в подальшому вимушена була звернутись з зазначеним позовом до суду. В судовому засідання представник Куровицької сільської ради підтримала позовні вимоги [PERSON] та заперечила позовні вимоги [PERSON] Представник Львівської філії ДП «ЦДЗК» направив в суд листа в якому просить справу розглядати без участі представника. Приватний нотаріус [PERSON] направила суду заяву у якій також просить справу розглядати без її присутності. Заслухавши доводи та пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи та оцінивши подані сторонами документальні докази, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] та позов Куровицької сільської ради підлягає повному задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] Б-Г.Г. частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні в с. Печенія Золочівського району проживала [PERSON], яка мала свій будинок, право власності на який не оформила, та в користуванні земельну ділянку. [PERSON], тривалий період часу доглядала за . [PERSON]А, як самотньою особою похилого віку, дозволила проживати у своєму будинку, оскільки будинок [PERSON] був в поганому стані, а коли в 1994р. остання померла, похоронила її за свої кошти. З довідки виконкому Куровицької сільської ради №721 від 21.12.1994р. видно, що [PERSON] була опікуном [PERSON], проживала разом з нею по день її смерті /а.с. 33/. Як вбачається з довідки виконкому Куровицької сільської ради №67 від 11.01.2006р. та встановлено в судовому засіданні станом на 1994р. за [PERSON] рахувалося 0,40 га землі /а.с. 118/, однак за життя належну їй земельну ділянку остання не приватизовувала і ніхто після її смерті спадщини не прийняв, бо таких спадкоємців не було. Згідно свідоцтва про смерть І-СГ№274742 [PERSON] померла 10.12.1994р., актовий запис за №45. У відповідності до п.5 ч.1 ст.36 Земельного Кодексу України (1991р.) право громадян на користування наданою земельною ділянкою підлягає припиненню у випадку смерті всіх членів двору або сім'ї. Зважаючи, що будинок [PERSON] був аварійний, [PERSON]Д, розібрала його продовжуючи користуватися земельною ділянкою, що була в користуванні [PERSON] У зв'язку з тим, що землекористувач [PERSON] померла, Куровичівська сільська рада, як орган місцевого самоврядування, в компетенцію якого входить розпорядження землями територіальної громади, мала право розпорядитися земельною ділянкою, що залишилась після смерті [PERSON], рішенням виконкому Куровицької сільської ради №57 від 22.08.1996р. і №89 від 25.09.1996р. було затвердила межі та розміри земельної ділянки та вирішила передати [PERSON] у приватну власність земельну ділянку пл.0,3331га., яка залишились після смерті [PERSON] та видала [PERSON] Державний акт про право приватної власності на цю земельну ділянку. Попри те, що рішення про це прийняв виконком сільської ради, а не сама рада, воно не суперечило законодавству, оскільки як вбачається з рішення сесії сільської ради від 20.07.1992р., сільська рада передала виконкому повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність. Державним актом про право приватної власності на землю серії ЛЕ№2578 від 15.02.1997р. стверджується, що [PERSON] стала власником земельної ділянки пл.0,3331га. розташованої в с. Печенія Куровицької сільської ради /а.с. 6/. В подальшому, а саме 15.07.2005р., [PERSON] подарувала [PERSON] дві земельні ділянки пл. 0,0385га. та 0,1144га., що знаходяться в с. Печенія Золочівського району по вул. Перемоги, 10. Договір дарування був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Золочівського нотаріального округу [PERSON] Водночас, як вбачається з Державного акту про право приватної власності на землю ЯА№730844, що був виданий 08.08.2005р. [PERSON] Б-Г.Г. /а.с. 7/, останній став власником земельної ділянки пл.0,25га. розташованої по вул. Перемоги в с. Печенія Золочівського району Львівської області, який був виданий на підставі рішення виконкому Куровицької сільської ради №1 від 20.01.1994р. та рішення сесії Куровицької сільської ради №182 від 25.04.2005р. [PERSON] Б-Г.Г. в судовому засіданні підтвердив, що 0,25га. землі, що була передана йому у власність, увійшли також 0,0385га. землі, що колись була в користуванні [PERSON] і яка потім була приватизована [PERSON] Також зазначив, що станом на 20.01.1994р. [PERSON] ще була жива, а тому її земля не могла і не була передана йому у власність. Отже фактично на земельну ділянку, що колись перебувала у користуванні [PERSON], було видано два Державних акти: один 15.02.1997р. - [PERSON] і другий 08.08.2005р. - [PERSON] Б-Г.Г. З огляду акту Куровичівської сільської ради від 10.06.2005р. /а.с. 8/ видно, що під час обстеження нею земельних ділянок в с. Печенія комісія сільської ради встановила, що [PERSON] Б-Г.Г. самовільно захопив частину дороги, довжиною 26,9 метра і земельну ділянку на яку [PERSON] було видано Державний акт в 1997р. розмірами 26,9м., 28,05м., 15,7м. і 12,2м. загальною площею 0,0385 га. Встановивши, що при винесенні рішення 17 сесії 25.04.2005р. Куровицька сільська рада допустила помилку, 06.10.2005р. було прийнято рішення №213 яким Куровицька сільська рада відмінила своє рішення №182 « Про видачу [PERSON] Б-Г.Г. Державного акту про право приватної власності на землю для обслуговування жилого будинку» /а.с. 16/. Однак, згідно п.15 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до переліку питань які входять до виключної компетенції сільської ради та вирішуються на пленарних засіданнях сільської ради є скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень. Згідно п.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до абз.2 п.8 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення КСУ від 16.04.2009р. №7-рп/2009. відповідно до п.5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Відповідно до абз.3 цього ж п.8 вказаної постанови рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок в натурі, одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений ст.ст.140 ,141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним. Відтак, рішення Куровицької сільської ради №213 від 06.10.2005р. «Про відміну рішення «Про видачу Державного акту на право власності на землю»» підлягає скасуванню, як таке, що винесене з порушенням діючого на той час законодавства. Згідно з оглянутих в судовому засіданні матеріалів технічного звіту, що слугували підставою для виготовлення та видачі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку [PERSON], а саме, акту встановлення та узгодження межі земельної ділянки, від 23.08.1996 року, встановлено, що такий акт підписано [PERSON] Б-Г.Г., що свідчить про те, що останній був обізнаний про межі, розміри земельної ділянки, що передавалась у власність [PERSON] Вирішуючи питання про часткове завдоволення позовних вимог [PERSON] Б-Г.Г. в частині оскарження рішення Куровицької сільської ради №213 від 06.10.2005р. «Про відміну рішення «Про видачу Державного акту на право власності на землю»», суд виходив з вище викладеного. Крім цього, [PERSON] Б-Г.Г. в судовому засіданні зазначив, що в його Державний акт про право власності на земельну ділянку включена і частина дороги, що веде до його будинку. Отже в цій частині його Державний акт також суперечить земельному законодавству, а тому Державний акт про право приватної власності на землю [PERSON] Б-Г.Г. повинен бути визнаний частково недійсним в частині приватизації земельної ділянки [PERSON] пл.0.0385га. і в частині приватизації дороги загального користування. В судовому засіданні, з показів сторін, досліджених документальних доказів, не встановлено будь яке порушення прав [PERSON] Б-Г.Г., як суміжного землекористувача, на момент видачі [PERSON], 15.02.1997 року, Державного акту на право приватної власності на землю. Від так, суд, не знаходить правових підстав для оскарження [PERSON] Б-Г.Г. права набуття власності на земельну ділянку гром. [PERSON], та як наслідок, права розпорядження належним їй майном, що знайшло свою реалізацію у укладенні договору дарування земельної ділянки громадянці [PERSON]

Outcome: partial