Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. Просила суд надати дозвіл на виїзд за кордон України неповнолітньої - [PERSON], [INFO], до досягнення нею повнолітня, за відсутності письмової згоди батька - [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. В разі відсутності відповідача винести заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а саме опублікуванням в регіональній газеті оголошення про виклик до суду, про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження доводів щодо позовної вимоги. Судом встановлено, що 07.04.2004 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було розірвано шлюб, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу, було зроблено записи № 256.(а.с.6) За час перебування у шлюбі позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], народилась донька [PERSON], [INFO].(а.с.7) Ще до розірвання шлюбу відповідач по справі - [PERSON], покинув сімю і став проживати окремо. Впродовж останніх 8-ми років він не бере участі в вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, не спілкується з нею, у звязку з чим місце проживання та перебування останнього, на сьогоднішній день, невідоме (а.с.8). Місце реєстрації позивача [PERSON] - Чернівецька обл., Заставінвський р-н., с. Малий Кучурів, але на даний час вона разом зі своїм рідним братом [PERSON] та донькою [PERSON] фактично проживає за адресою [INFO] (а.с.9). В звязку з важким матеріальним становищем в сімї, позивач - [PERSON], змушена була поїхати на заробітки за кордон, а саме до Республіки Італія, де з 2006 року має постійне, добре оплачуване, місце роботи. Влітку 2012 року, позивач - [PERSON], має намір разом з донькою, відвідати Республіку Італію та відпочити, оскільки така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини, адже оздоровлення доньки в морській кліматичній зоні та зміна обстановки сприятливо вплине на неї. Згідно п.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Крім цього, відповідно до п.8 ст.7 цього Кодексу, - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України, - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В п.2 ст.3 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. У частині 1 пункту 2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 „Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Відповідності до вимог ч.2 ст.4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України - «оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків про видачу проїзного документа дитини для самостійного виїзду закордон та відсутності обставин що обмежують право на виїзд закордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду». Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved