Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на житловий будинок № 149 по вул. Новоросійській в м. Запоріжжі. Під час судового розгляду представник позивачки уточнив позов, просить про визнання за його довірителькою права користування зазначеним обєктом нерухомості. В обгрунтування позовних вимог пояснив, що згідно дозволу Комишувахської інспекції по сільському господарству від 4 квітня 1959 року її чоловіку [PERSON] було виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку. В тому ж році було побудовано спірний будинок. Право власності на житловий будинок та господарчі побудови не зареєстровано, оскільки завершений будівництвом будинок не зданий в експлуатацію у встановленому законом порядку за життя забудовника. 11 липня 1991 року сталася смерть [PERSON] Оскільки на момент смерті чоловіка та після неї позивачка постійно мешкала в спірному будинку, просить суд визнати факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] Крім того, за згаданих підстав просить визнати за нею право користування будинком, оскільки це необхідно для встановлення права власності на нього. Позивачка постійно проживає і зареєстрована за згаданою адресою, утримує будинок, сплачує послуги з тепло-, водо-, газо-, енергопостачання. Встановлення цього факту, а також визнання права користування необхідно позивачці для закріплення земельної ділянки та оформлення у позасудовому порядку права власності на житло, а розпочати цю процедуру неможливо, оскільки сталася смерть забудовника. Представник відповідача, належним чином повідомленого про час та місце слухання справи, до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. За згаданих обставин зі згоди представника позивачки суд вважає за можливе у відповідності до ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. За змістом ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого Згідно зі ст. 549 ЦК України (в редакції1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або, якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач є дружиною [PERSON], смерть якого сталася 11.07.1991 року. За життя [PERSON] на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новоросійська, 149, на підставі дозволу № 27 Комишувахської інспекції по сільському господарству від 4 квітня 1959 року побудував житловий будинок із господарськими спорудами, право власності на які ОП ЗМБТІне зареєстроване. Позивач постійно проживає за зазначеною адресою. Після смерті [PERSON] його спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися, як випливає з інформації нотаріальної контори. Таким чином, суд вважає, що позивач, яка постійно мешкала із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а після його смерті стала до фактичного управління та володіння спадковим майном, вчинила дії щодо прийняття спадщини, що дає суду підстави для задоволення її вимог.

Outcome: approved