Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину спадкового майна, вказавши, що являється спадкоємцем за законом спадкового майна, яке залишилося після смерті її матері [PERSON], а саме: житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які знаходяться по [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO]. Іншими спадкоємцями за законом на дане спадкове майно є чоловік спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO], а також брат позивача - [PERSON] Позивач у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Крім позивача спадщину після смерті [PERSON] також прийняв [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] будь-яких дій, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON], не вчинив, а тому вважається таким, що не прийняв спадщини. Спадкоємців за заповітом на вищевказане майно, як і інших спадкоємців за законом першої черги, в тому числі тих, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] оспорює право позивача на ? частину будинковолодіння по [ADDRESS], маючи намір переоформити все спадкове майно тільки на себе. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 22.09.2011 року було залучено [PERSON] до участі в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину спадкового майна в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та прийнято позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину спадкового майна і об'єднано їх в одне провадження. [PERSON] в поданій до суду позовній заяві свої вимоги обґрунтувала тим, що вона являється спадкоємцем за заповітом будинковолодіння по [ADDRESS], яке залишилося після смерті її дідуся [PERSON], що помер [INFO]. Інших спадкоємців за заповітом на це спадкове майно немає. [PERSON] у встановлений законом строк після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Вважає, що позивач за первісним позовом [PERSON], як спадкоємець за законом, після смерті матері [PERSON] спадщину у встановлений законом строк не прийняла, так як в смт. Маневичі не проживала і не подала в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв лише її чоловік [PERSON], оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] будь-яких дій, що свідчать про прийняття ним спадщини як після смерті матері [PERSON], так і після смерті батька [PERSON], не вчинив, а тому вважається таким, що не прийняв спадщини. В зв'язку з цим вважає, що [PERSON] після смерті дружини [PERSON] являвся єдиним власником будинковолодіння по [ADDRESS], а тому саме за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом, слід визнати право власності на вказане будинковолодіння вцілому, відмовивши в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частину спадкового майна за безпідставністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Підтвердила, що відповідач [PERSON] будь-яких дій, що свідчать про прийняття ним спадщини як після смерті матері [PERSON], так і після смерті батька [PERSON], не вчинив, а тому вважається таким, що не прийняв спадщини. Крім того, просила суд взяти до уваги подану до суду заяву відповідача [PERSON], в якій він також підтвердив, що на спадкове майно після смерті батьків не претендує і від своєї частки відмовляється. Це ж саме він заявляв і в судових засіданнях по даній справі, визнаючи у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними і в їх задоволенні просила відмовити, оскільки, на її думку, остання, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті дідуся [PERSON] не прийняла, так як на час відкриття спадщини з ним постійно не проживала, а також у встановлений законом строк не подала заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала частково. Не заперечує відносно визнання за позивачем [PERSON], як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], права власності на частину будинковолодіння по [ADDRESS], однак вважає, що частка останньої має бути меншою. Підтвердила, що відповідач [PERSON] будь-яких дій, що свідчать про прийняття ним спадщини як після смерті матері [PERSON], так і після смерті батька [PERSON], не вчинив, а тому вважається таким, що не прийняв спадщини. Вказаний відповідач на спадкове майно після смерті батьків не претендує і від своєї частки відмовляється, що підтвердив як в судовому засіданні, так і в поданій до суду заяві. Після смерті дідуся [PERSON] [PERSON], як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, була зареєстрована по [ADDRESS] на час відкриття спадщини і зареєстрована за цією адресою по даний час. А тому вважає, що нею фактично прийнято спадщину після смерті [PERSON] З цих підстав [PERSON] просила позов [PERSON] задовольнити частково, визнавши за останньою право власності на 1/6 частину будинковолодіння по [ADDRESS], а право власності на решту вказаного будинковолодіння - за нею. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Підтвердив, що на спадкове майно після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] не претендує і від своєї частки відмовляється. У вирішенні позовних вимог покладається на думку суду. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Проти задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] заперечує, вважає їх безпідставними і в їх задоволенні просив відмовити, оскільки, на його думку, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті дідуся [PERSON] не прийняла, так як на час відкриття спадщини з ним постійно не проживала, а також у встановлений законом строк не подала заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Разом з тим, [PERSON], являючись спадкоємцем за законом, у встановлений законом термін з моменту відкриття спадщини подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], а тому вважає, що у випадку задоволення судом позовних вимог [PERSON] це буде порушенням його прав, так як [PERSON] не отримає належну йому частку в спадковому майні. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення, а в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 вказаного Кодексу спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 549 вказаного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.ст. 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належали [PERSON] та [PERSON] на праві приватної, спільної сумісної власності. [INFO] [PERSON] померла. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не складала. Спадкоємцями за законом після її смерті є діти спадкодавця [PERSON] - [PERSON], [PERSON], а також чоловік спадкодавця - [PERSON] Після смерті [PERSON] чоловік спадкодавця [PERSON] своєчасно у визначений законодавством термін прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] заяв в нотаріальну контору про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не подавала. [PERSON] помер [INFO]. Ще за свого життя 30.10.1991 року останній склав заповіт, який було посвідчено Маневицькою державною нотаріальною конторою, згідно якого належне йому будинковолодіння по [ADDRESS] заповів [PERSON] В подальшому 2.02.2005 року [PERSON] склав ще один заповіт, який було посвідчено Цмінівською сільською радою Маневицького району, згідно якого належні йому кошти на рахунку [NUMBER] у ВАТ „Ощадбанк" заповів внучці [PERSON] Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] після смерті як матері [PERSON], так і батька [PERSON] заяв в нотаріальну контору про прийняття спадщини не подавав, проживав окремо від [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] після смерті батька [PERSON] у встановлений законом термін подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, на час відкриття спадщини проживав окремо від спадкодавця. На час смерті як [PERSON], так і [PERSON] ніхто із спадкоємців права на обов'язкову частку у спадщині не мав. [PERSON] після смерті дідуся [PERSON] у встановлений законом термін заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини не подавала, лише 11.10.2010 року звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в якій вказала, що спадщину прийняла шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS]. Зазначене підтвердили позивач [PERSON], третя особа [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] від 3.07.1956 року (а.с. 6), довідки Маневицької селищної ради № 1552 від 15.07.2010 року (а.с. 7), свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 16.01.1965 року (а.с. 8), свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 15.07.2008 року (а.с. 11), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00002578108 від 29.03.2010 року (а.с. 12), свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER] від 23.12.1989 року (а.с. 13), свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER] від 1.03.2010 року (а.с. 14, 131), будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] (а.с. 15-19), довідки Маневицького ВУЖКГ № 464 від 7.10.2010 року про реєстрацію [PERSON] (а.с. 42, 138), свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 13.01.1982 року (а.с. 43, 136), свідоцтва про шлюб від 22.04.2007 року (а.с. 44, 137), повідомлень Маневицької державної нотаріальної контори № 294/01-16 та № 295/01-16 від 25.07.2011 року (а.с. 115, 120), нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 116), нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 117, 139), заповіту від 2.02.2005 року, посвідченого Цмінівською сільською радою Маневицького району та зареєстрованого в реєстрі за № 24 (а.с. 118), заповіту від 30.10.1991 року, посвідченого Маневицькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 973 (а.с. 41, 119, 134), заяви [PERSON] про відмову від спадщини (а.с. 123), свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 8.10.2010 року (а.с. 135). Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS]. До смерті матері [PERSON] позивач [PERSON], приїхавши в смт. Маневичі, доглядала за нею, а також після її смерті продовжувала проживати разом з вітчимом [PERSON] протягом кількох місяців - до півроку по [ADDRESS] без прописки. При цьому доглядала за [PERSON], допомагала йому по господарству. В подальшому вона повернулась назад в м. Херсон, але часто приїжджала до [PERSON] З грудня 2008 року [PERSON] проживає в смт. Маневичі постійно, до смерті доглядала вітчима [PERSON], допомагала йому по господарству, проведенні ремонтних робіт в будинку. За кошти позивача було проведено поховання [PERSON], нею оплачено обряди та поминальні обіди. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Зазначені обставини підтвердили позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, актів від 18.05.2011 року (а.с. 84, 93-95), довідок Маневицької селищної ради № 427 від 20.05.2011 року та № 500 від 6.06.2011 року (а.с. 85, 96), акта від 28.07.2009 року (а.с. 91), повідомлення управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 2095/5 від 17.05.2011 року (а.с. 92). Суд не бере до уваги доводи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] в поданій до суду позовній заяві та її пояснення в судовому засіданні в тій частині, що позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини, оскільки вони не знайшли підтвердження в ході розгляду справи, спростовуються як поясненнями [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, так і дослідженими судом письмовими доказами. З цих же підстав суд не бере до уваги подані [PERSON] в обгрунтування своєї позовної заяви акт обстеження від 20.05.2011 року (а.с. 132) та видану на підставі даного акту довідку Маневицької селищної ради № 431 від 23.05.2011 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] зі спадкодавцем спільно не проживала, у встановлений законом термін заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини не подавала, хоча про складені на її ім'я заповіти їй було відомо. Зазначені обставини не оспорювалися [PERSON], підтвердили позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, актів від 18.05.2011 року (а.с. 93-94), довідки Маневицької селищної ради № 427 від 20.05.2011 року (а.с. 96), акта від 28.07.2009 року (а.с. 91), повідомлення управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 2095/5 від 17.05.2011 року (а.с. 92). Виходячи з наведеного, суд вважає, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, після смерті дідуся [PERSON] спадщину у встановлений законом строк не прийняла. Лише та обставина, що [PERSON] на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS], на думку суду, не свідчить про прийняття нею спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що після одруження з [PERSON] у 2007 році по [ADDRESS] спільно з [PERSON] не проживала, лише час від часу провідувала дідуся. Зазначене також підтвердили позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за законом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] - ? частки, що належала [PERSON], фактично набула право власності на це майно. На даний час право власності на це майно іншими особами не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на нього за [PERSON] В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], які належали на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON], слід відмовити.

Outcome: approved