Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати, стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 12.12.2008 р. по 04.06.2011 р. він працював на посаді менеджера торгового відділу в Промислово-торгівельному комерційному підприємстві „Фірма Мисливпростач, \~наказом № 12-к від 04.06.2011 р. він був звільнений з посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України в зв?язку з скороченням штату працівників. Відповідач не виплатив йому заробітну плату за період з січня по червень 2011 року, виплату по авансовому звіту №351 від 08.12.2010 р., грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, вихідну допомогу при звільненні, що в загальному розмірі становить 13157,86 грн. Виплатити нараховану заробітну плату відповідач відмовляється у звязку з відсутністю коштів. Враховуючи вказане, просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Під час розгляду справи позивач позовні вимоги уточнив та зазначив, що на 30.09.2011 р. відповідач виплатив йому частково заборгованість по заробітній платі. Просив стягнути заборгованість в розмірі 4758,46 грн. та зобов?язати відповідача виплатити середній заробіток за весь час затримки з 05 червня 2011 р. по день фактичного розрахунку у повному обсязі. Також, зазначив, що внаслідок несвоєчасної виплати відповідачем йому заробітної плати він зазнав моральних страждань, які полягали в тому, що він був вимушений змінити свій образ життя, через погрози з боку керівництва був навіть змушений звернутися до правоохоронних органів, часто звертався за медичною допомогою. Завдану моральну шкоду він оцінює в 50000,00 грн. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги повністю підтримав, підтвердив зазначені в позові обставини, надавши всі можливі докази на їх підтвердження. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Визнав суму заборгованості в розмірі 4758,46 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. В задоволенні решти позовних аимог просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що з 12.12.2008 р. по 04.06.2011 р. позивач працював на посаді менеджера торгового відділу в Промислово-торгівельному комерційному підприємстві „Фірма Мисливпростач. Наказом №12-К від 04.06.2011 р. він був звільнений з посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України в зв?язку з скороченням штату працівників, що підтверджується відповідним наказом та копією трудової книжки. Повний розрахунок по заробітній платі позивачу не проведений, борг по невиплаченій заробітній платі перед позивачем станом на 30.09.2011 року складає 4758,46 грн., що не заперечує і сам представник відповідача. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у \~разі \~порушення \~законодавства \~про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи, що з позивачем не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні, відповідно до положень статті 117 КЗпП України, відповідач повинен сплатити його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку, при цьому відсутність грошових коштів не звільняє відповідача від відповідальності. \~ Крім того, відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, а коли він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд, на підставі ст. 117 КЗпП, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні останнього до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно пункту 25 Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, перебіг тримісячного строку для звернення до суду з вимогами на підставі статті 117 КЗпП України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. \~\~ Як \~встановлено судом на день розгляду справи, в порушення вимог статті 116 КЗпП України, заборгованість по заробітної плати позивачу \~не виплачена. \~\~ У звязку з викладеним, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 4758,46 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19 660,44 грн. із розрахунку: 172,46 грн. х 114 робочих днів за період з 05.06.2011 р. по 09.11.2011 р. Позивач також просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду в розмірі 50\~000,00 грн., так як в день його звільнення та по теперішній час не проведений повний перерахунок, що спричинило йому моральні страждання, переживання. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 Пленуму ВС України Про судову практику в справах про відшкодування \~моральної (немайнової) шкоди№4 від 31 березня 1995 року (зі змінами від 25 травня 2001 року та від 27 лютого 2009 року) розмір \~відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд \~визначає \~залежно від \~характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач. При цьому суд \~має виходити \~із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що позивач надав суду докази того, що саме з вини відповідача були порушені його законні права, що призвело до моральних страждань, втрати \~його нормальних життєвих звязків \~і вимагало \~від нього \~додаткових зусиль \~для організації свого \~життя, а тому стягує на користь позивача з відповідача 2000,00 гр. на відшкодування моральної шкоди, при цьому вважає таку суму достатньою, виходячи з принципів розумності та справедливості. Крім цього, представник відповідача визнав позов в частині задоволення даної позовної вимоги. З цих же підстав в іншій частині суд вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди такими, що не підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 264,19 грн. та витрати на \~інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., оскільки позивач звільнений від \~вказаних витрат при подачі позову до суду.

Outcome: partial