Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] Про усунення перешкод у користуванні квартирою, яка належить на праві власності і виселення, мотивуючи позовну заяву тим, що їй на підставі договору дарування від 8 липня 2004 року належить квартира [ADDRESS]. З відповідачем вона перебувала у шлюбних стосунках з 2003 року по 2009 рік. У вересні 2009 року відповідач фактично вибув з її квартири і де фактично мешкає їй невідомо. Цю обставину можуть підтвердити свідки та складені акти про фактичне не проживання відповідача у її квартирі. У звязку з цим просить висилити відповідача з її квартири, усунувши перешкоди в користуванні належної їй квартирі та зняти [PERSON] з реєстрації. Свої вимоги мотивує діючим законодавством, зокрема ст.. 41 Конституції України, ст.. 317, 319 ЦК України,, ст.ст. 150, 163, 167 Житлового Кодексу України. У судовому засіданні [PERSON] на обґрунтування своїх вимог послалась на викладені в позові обставини та зазначила, що відповідач якийсь час працював у Російської Федерації, звідки висилав їй кошти на дитину. Появлявся у квартирі дуже рідко, у тому числі і у поточному році. Коли приїзжав, то мешкав у залі, пиячив, погрожував їй. Представник відповідача адвокат [PERSON], яка діє за дорученням, позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що [PERSON] і [PERSON] придбали квартиру у термін шлюбних стосунків. Фактично договором дарування було приховано договір купівлі продажу квартири, бо продавці ніяких стосунків, тим паче родинних, з [PERSON] не мали. Як чоловік позивачки [PERSON] був зареєстрований у вказаної квартирі. У термін шлюбних стосунків [PERSON] виїжджав на роботу до Російської Федерації, звідки висилав гроші [PERSON], яка за них проводила ремонтні роботи у квартирі. З метою заволодіння квартири позивачка через суд заочним рішенням розірвала шлюб з відповідачем і подала позов до суду про його виселення. [PERSON] приїжджав з Росії і оскільки йому ніде було жити приходив до себе додому, де позивачка перешкоджала його проживанню і фактично з допомогою родичів вигнали його з квартири. Вважає, що відповідач не втратив право на спірну квартиру, оскільки в період з 2009 року по теперішній час з поважних причин не мешкає у квартирі, оскільки працює за межами м. Артемівська і відповідачка фактично перешкоджає йому мешкати у вказаної квартирі. Іншого місця мешкання у відповідача немає. Для сплати витрат на комунальні послуги по квартирі він пересилав кошти, що підтверджується грошовими переводами з Російської Федерації. Представник третьої особи - відділу реєстрації фізичних осіб Артемівського МВ УМВС України в Донецької області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та винесення рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. З договору дарування квартири від 8.07.2004 року ( а.с. 5) видно, що [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] у термін шлюбних стосунків останньої з відповідачем квартиру № 4 у будинку № 4 у місті Артемівську донецької області по вул. Привокзальної. Судом враховано, що не заперечується сторонами по справі, що [PERSON] і Барми ніяких родинних стосунків не мають. З довідки ПП Жил-сервіс( а.с. 8) у спірній квартирі зереєстровані сторони по справі та їх діти. З заочного рішення суду від 29 вересня 2009 року ( а.с.7) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З актів, складених комісійно ПП Жил-сервіс-1 від 20 грудня 2010 року ( а.с. 9) та від 31 жовтня 2011 року (а.с. 73 ) [PERSON] фактично у спірної квартирі не мешкає з вересня 2009 року. З дозволу на працю у Російської Федерації, виданого [PERSON] (а.с.49), Трудового договору з іноземцем, тимчасово мешкаючим в Російської Федерації (а.с. 50), посвідчення про відрядження ( а.с. 57), проїзних документів (а.с.53-58) видно, що [PERSON] з червня 2009 року працює на території Російської Федерації. З заяв на перевід коштів з Російської Федерації ( а.с.59-62), та платіжних приходних касових ордерів ( а.с.63-65) слідує, що [PERSON] переводив кошти позивачки для утримання квартири. Відповідно до вимог ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користуватися цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] не вибував на постійне місце мешкання до іншого населеного пункту, а лише виїжджав на працю до Російської Федерації. Як розяснено в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" ( зі змінами, внесеними постановами від 10 березня 1989 р. № 2, від 25 грудня 1992 р. № 13 та від 25 травня 1998 р. № 15) , відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користуватися жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає з 2009 року, у звязку з виїздом на роботу у Російську Федерацію, у термін відпусток приїжджав до свого місця мешкання. У складених актах ПП Жил-сервіс-1не вказано, що [PERSON] не мешкає по місцю реєстрації без поважних причин. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] у спірній квартирі з 2009 року, але не надали доказів відсутності поважних причин не проживання у вказаної квартирі відповідача. Оцінивши подані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що [PERSON] у термін з 2009 року працював у Російської Федерації, надавав позивачці кошти на утримання квартири, приїжджав до свого місця мешкання у відпустки, але позивачка протидіяла його проживанню у спірної квартирі, у звязку з чим суд вважає, що відповідач не втратив право користування квартирою № 4, будинку № 4 по вул. Привокзальної у м. Артемівську Донецької області. Доводи позивачки [PERSON] про те, що спірна квартира була нею получена на підставі договору дарування, суд бере до уваги, але вважає, що оскільки квартира була придбана у термін шлюбних стосунків сторін по справі, дарувальники ніяких рідинних чи інших стосунків з [PERSON] не мають, тому суд не вважає, що фактичним володарем квартири є позивачка.

Outcome: dismissed