Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що відповідач [PERSON] взяв у нього в борг 25\~000 доларів Сполучених Штатів Америки, про що було складено договір безпроцентної позики та письмову розписку. При цьому [PERSON] зобовязався за вимогою вчасно повернути отримані грошові кошти. На неодноразові вимоги про повернення коштів відповідач жодним чином не реагував. За умовами договору позики від 10 грудня 2010 року кошти мали бути повернуті до 10 червня 2011 року. Просить суд стягнути із відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 197\~500 грн. 00 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1\~347 грн. 33 коп., а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав. Крім того, ним було уточнено розрахунок й просить суд стягнути із відповідача три проценти річних в розмірі 3035 грн. 55 коп. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки невідомі. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що письмова розписка [PERSON] знаходиться у позивача, зобовязання про повернення грошових коштів відповідачем на вимогу позивача від 09 серпня 2011 року не виконані, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Сума боргу має бути стягнута в національній грошовій одиниці гривнях із урахуванням її співвідношення до іноземної валюти долара США на день постановлення рішення суду в цій справі (26 грудня 2011 року один долар США дорівнює 7,9893 грн.). Таким чином, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача 199 732 грн. 50 коп. (сума боргу 25\~000 доларів США х 7,9893 грн.). Крім того, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню й три проценти річних від простроченої суми, що складає 1 674 грн. 39 коп. Період прострочення виконання зобовязання із 16 вересня по 26 грудня 2011 року, який вираховується із моменту одержання відповідачем письмової вимоги позивача, а саме із 15 серпня 2011 року й спливу одного місяця після цієї події, тобто з 16 вересня 2011 року). У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через їх необґрунтованість. На підставі викладеного та

Outcome: approved