Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-03 00:00:00

14 липня 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним наказу № 61 від 17 вересня 2008 року. Мотивує свої вимоги тим, що відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.03.2008 року, відповідач був зобовязаний нарахувати йому заробітну плату за весь час знаходження у закордонному відрядженні з 09.09.1994 року по 21.06.1999 року. Наказом № 61 від 17 вересня 2008 року відповідач неправильно нарахував належну йому заробітну плату за період з 09.09.1994 року по 21.06.1999 року. В звязку з чим просить скасувати наказ № 61 від 17 вересня 2008 року, зобовязати відповідача нарахувати йому середню заробітну плату за зазначений період з розрахунку 85.73 гривні за місяць і зобовязати відповідача сплатити збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за весь час находження в закордонному відрядженні з 9 вересня 1994 року по 21 червня 1999 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник позивача пояснила, що вважає незаконним наказ відповідача № 61 від 17 вересня 2008 року. Просить скасувати спірний наказ і зобовязати відповідача нарахувати позивачу середню заробітну плату за період з 09.09.1994 року по 21.06.1999 року з розрахунку 85.73 гривні за місяць. А також зобовязати відповідача сплатити збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за весь час находження в закордонному відрядженні з 9 вересня 1994 року по 21 червня 1999 року. Пропуск тримісячного строку звернення до суду мотивує тим, що позивач звертався до різних органів державної влади за вирішенням спірного питання. Представник відповідача ВАТ Теплоенергомонтаж позовні вимоги не визнав. Підтвердив, що рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.03.2008 року, виконано в повному обсязі. Просить застосувати строк давності відповідно до позовної заяви позивача. Про що направив до суду відповідну заяву. Вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні позивач дійсно працював у відповідача в ВАТ Теплоенергомонтаж в якості електрозварювальника з 1993 року. Згідно до довідки № 1015 від 5 жовтня 1999 року наданої ВАТ Теплоенергомонтаж, [PERSON] знаходився в закордонному відрядженні в [PERSON] на будівництві ТЕС Рамінв якості електрозварювальника з 9.09.1994 року по 21 червня 1999 року. Ця обставина підтверджується записами в трудовій книжці позивача. Відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.03.2008 року, відповідач був зобовязаний нарахувати йому заробітну плату за весь час знаходження у закордонному відрядженні з 09.09.1994 року по 21.06.1999 року, крім того в рішенні суду зазначено про зобовязання відповідача сплатити збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за [PERSON] за весь час находження в закордонному відрядженні з 9 вересня 1994 року по 21 червня 1999 року. Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобовязання відповідача сплатити збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за весь час находження в закордонному відрядженні з 9 вересня 1994 року по 21 червня 1999 року, в звязку з тим, що ці позовні вимоги задоволено рішенням Южноукраїнського міського суду від 28.03.2008 року. Позивач оскаржує правомірність наказу відповідача № 61 від 17 вересня 2008 року про нарахування йому заробітної плати за час знаходження в закордонному відрядженні з 09.09.1994 року по 21.06.1999 року і не ставить питання про стягнення належної йому заробітної плати, в звязку з тим, що заробітну плату за зазначений період він отримав працюючи в закордонному відрядженні в [PERSON] на будівництві ТЕС Рамінв якості електрозварювальника з 9.09.1994 року по 21 червня 1999 року. Як було встановлено в судовому засіданні при постановленні рішення від 28.03.2008 року, нарахування позивачу заробітної плати за період з 9.09.1994 року по 21 червня 1999 року необхідно для перерахунку призначеної позивачу пенсії. Таким чином судом встановлено, що даний позов не стосується питання порушення законодавства про оплату праці і стягнення належної працівнику заробітної плати. Оскаржуваний позивачем наказ № 61 було видано відповідачем 17 вересня 2008 року, до суду з позовом позивач звернувся 14 липня 2011 року. Як передбачено ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивач визнає, що пропустив строк звернення до суду і просить поновити його мотивуючи тим, що він звертався до різних органів державної влади за вирішенням цього трудового спору, проте суд не може вважати цю причину поважною, такою, що надає можливість поновити строк, у відповідності до ст. 234 КЗпП України. Таким чином, позовні вимоги про скасування наказу № 61 від 17 вересня 2008 року і зобовязання відповідача нарахувати [PERSON] середню заробітну плату за період з 9 вересня 1994 року по 21 червня 1999 року з розрахунку 85.73 гривні за місяць, задоволенню не підлягають в звязку з пропуском позивачем тримісячного строку звернення до суду.

Outcome: dismissed