Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 20.03.2007 року між АТ Індустріально-експортний банк»та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 20 000 грн. строком на 36 місяців, а саме з 20.03.2007 року до 19.03.2010 року. 26.09.2009 року між ТОВ «АУЗ Факторинг»та АТ «Індустріально-експортний банк»було укладено договір факторингу, за яким ТОВ «АУЗ Факторинг»набуло право вимоги. 05.02.2010 року між ТОВ «АУЗ Факторинг»та позивачем було укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги. Відповідач свої зобовязання не виконав, в звязку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 36 534 грн. 81 коп., 5678 грн. 41 коп. пеня та 1099 грн. 05 коп. 3% річних. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 45 431 грн. 29 коп., що включає в себе: суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 36 534 грн. 81 коп., пеня у розмірі 5784 грн. 02 коп. та три проценти річних 852 грн. 81 коп., а також позивач просить стягнути з відповідача державне мито в сумі 454 грн. 31 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач до суду не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 20 березня 2007 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк»та [PERSON] було укладено кредитний договір № 13/704513 (а.с.7-8). Відповідно до кредитного договору відповідачу було надано кредит в сумі 20 000 грн. строком на 36 місяців з 20.03.2007 року до 19.03.2010 року (п.1.1. кредитного договору). 26 вересня 2009 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк»та Товариством з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг»було укладено договір факторингу № 03/09 (а.с.10-13), відповідно до п.2.1 вищевказаного договору, АТ «Індустріально-експортний банк» зобовязується відступити ТОВ «АУЗ Факторинг»право вимоги, визначене у Реєстрі прав вимог. В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг»та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»уклали договір факторингу № 01/2010 від 05 лютого 2010 року (а.с.14-17). В п. 2.1. сторони погодили, що ТОВ «АУЗ Факторинг» зобовязується відступити ТОВ «Кредекс Фінанс»право вимоги, визначене у Реєстрі прав вимог. Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору факторингу № 01/2010 від 05.02.2010 року (а.с.17) кредитний договір № 13/704513 укладений 20 березня 2007 року з [PERSON] входить до договорів на який позивач набуває право вимагати від боржника реального та належного виконання обовязків. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Витягом з Додатку № 1 до договору факторингу № 01/2010 від 05.02.2010 року підтверджується, що у відповідача існує заборгованість за кредитним договором, яка складається з: строкового тіла 3320 грн., простроченого тіла 16680 грн., строкових відсотків 322 грн. 74 коп., прострочених відсотків 9255 грн. 36 коп., комісії 234 грн. 41 коп. та прострочки по комісії 6722 грн. 30 коп. (а.с.17), а всього 36534 грн. 81 коп. Відповідно до п.5.1. кредитного договору, у разі прострочення сплати винагороди згідно з п.1.2 цього договору та/або погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за цим договором за кожен день прострочення платежу. А тому також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня відповідно до п.5.1 кредитного договору в сумі 5616 грн. 13 коп. (36 534 грн. 81 коп. х 0,042% х 366 / 100%). Що стосується вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних, то дана вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З кредитного договору вбачається, що за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду (проценти) в розмірі 19% річних, комісійну винагороду (комісія) в розмірі 1,15% в місяць та у разі прострочення сплати винагороди сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки, а тому підстав для стягнення індексу інфляції та 3% річних додатково не має. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 421 грн. 51 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial