Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-09 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] ,третя особа без самостійних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позовній заяві зазначає, що між ним-Забузнім [PERSON] та [PERSON] 30 листопада 2010 року було укладено договір позики. Відповідно до умов п. 1 договору позики позикодавець передав позичальнику строком на один рік, тобто до 30 листопада 2011 року, а позичальник прийняв від нього у власність строком до 30 листопада 2011 року грошові кошти в розмірі 51 750 (п'ятдесят одна тисяча сімсот п'ятдесят) гривень 00 коп., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення цього правочину було еквівалентом суми 5 000 (п'ять тисяч) ЕВРО (із розрахунку 10,35 грн. за 1 ЕВРО). Сторони домовились, що позичальник може повертати позикодавцеві позичену ним суму частинами, а позикодавець зобов'язаний приймати від позичальника грошову суму частинами. Договором передбачена відповідальність сторін за не виконання договірних зобов'язань. Так, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення грошових коштів у строк, визначений у п. 1 договору позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків від простроченої суми. Станом на 02 грудня 2011 року загальна сума заборгованості позичальника за договором позики становить 79 177 (сімдесят дев'ять тисяч сто сімдесят сім) гривень 50 кой., з яких: - 51 750 грн. 00 коп. - заборгованість з повернення грошових коштів згідно договору позики; - 25 875 грн. 00 коп. - заборгованість зі сплати штрафу за порушення строку повернення грошових коштів згідно договору позики; - 1552 грн. 50 коп. - заборгованість зі сплати трьох процентів річних від простроченої суми; Просить стягнути заборгованість в сумі 79 177 гривень 50 коп . Крім того враховуючи значну суму позовних вимог, відсутність інформації щодо наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна в тому числі і грошових коштів, достатніх для фактичного виконання зобов'язання, позивач просе суд застосувати заходи до забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон громадянина України [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що між сторонами укладено договір позики терміном на 1 рік. Після завершення строку дії договору відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. На даний час борг позивачу не повернуто, що змусило звернутись до суду.Просить позов задовільнити в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, вивчивши документи, які є у справі , суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до часткового задоволення. Відповідно до копії договору позики (а.с.7) судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 30 листопада 2010 року було укладено договір позики. Відповідно до умов п. 1 договору позики позикодавець передав позичальнику строком на один рік, тобто до 30 листопада 2011 року, а позичальник прийняв від нього у власність строком до 30 листопада 2011 року грошові кошти в розмірі 51 750 (п'ятдесят одна тисяча сімсот п'ятдесят) гривень 00 коп., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення цього правочину було еквівалентом суми 5 000 (п'ять тисяч) ЕВРО (із розрахунку 10,35 грн. за 1 ЕВРО). Крім того договором передбачена відповідальність сторін за не виконання договірних зобов'язань. Так, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення грошових коштів у строк, визначений у п. 1 договору позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків від простроченої суми. Згідно ст. 1046 ЦК України договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поскільки договором позики передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення грошових коштів у строк, визначений у п. 1 договору позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків від простроченої суми, тому стягненню з відповідача підлягає той розмір процентів, що визначений у договорі. Три проценти річних від простроченої суми, стягується якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тому в частині стягнення трьох процентів слід відмовити. Тому стягненню підлягає сума основного боргу - 51 750 грн. та 50% за прострочення виконання зобов'язання - 25 875 грн , всього 77625 гривень. Вимога позивача щодо обмеження в праві виїзду за кордон громадянина України [PERSON] не підлягає задоволенню так, як є передчасною. Згідно ст 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Outcome: approved