Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути борг за надані послуги мобільного зв'язку у сумі 1319,96 грн., посилаючись на те. що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язань за договором про надання послуг мобільного зв'язку №4907963/1.12058935 від 10.12.2009 р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія ухвали Лисичанського міського суду №2-с-122/11 від 26.08.2011 р.; копія договору про надання послуг мобільного зв'язку №4907963/1.12058935 від 10.12.2009 р.; копія додаткової угоди до договору; платежі та баланс абонента; копія паспорту відповідача; квитанції на оплату судових витрат; письмові заперечення відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2009 р. між сторонами був укладений договір про надання послуг мобільного зв'язку №4907963/1.12058935, згідно із умовами якого позивач надав відповідачу телефонний номер [NUMBER] та особовий рахунок [NUMBER] на який здійснюються розрахунки за надані послуги. За період з 21.01.2009 р. по 01.12.2010 р. відповідачу були надані послуги мобільного зв'язку на загальну суму 3092,16 грн. В порушення умов договору відповідач сплатив рахунки за надані послуги не в повному обсязі, на суму 2733,72 грн. 01.12.2010р. Договір про надання послуг з відповідачем був припинений через заборгованість, а сума заборгованості в розмірі 358,44 на підставі ст.526 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Що стосується нарахованої згідно п.1.3 Додаткової угоди до договору суми договірної санкції в розмірі 961,52 грн., то вона не підлягає стягнення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)..., а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З метою належного виконання зобов'язання його може бути забезпечено неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, встановленими договором або законом (ст. 546 ЦК України). За змістом цих норм закону забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки - це санкція спрямована на виконання зобов'язання, що може бути застосована лише до реальних зобов'язань, які є чинними й дія яких не припинена; нею може забезпечуватися лише дійсна вимога, розмір якої обраховується з суми невиконаного, неналежно виконаного, чи не своєчасно виконаного зобов'язання за фактично надані послуги. У разі розірвання договору така санкція не може нараховуватися на майбутнє, оскільки надання послуг припинилося. Оскільки договори між сторонами розірвано з ініціативи кредитора за несплату боржником заборгованості за надані послуги зв'язку, зобов'язання між сторонами є припиненим, а підстави для нарахування санкції відсутні. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 51 грн. та сплати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 171 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial