Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності від 03.11.2011 року та в інтересах позивача 07.11.2011 р. звернувсь до суду з уточненим позовом про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вул. Димитрова, 27 в с. Бутівка Городнянського району після смерті матері позивача [PERSON], померлої 08.05.2011 року. З позову виходить, що спадковий будинок належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], реєстраційний № 2119. Під час огляду нотаріусом представлених позивачем документів було виявлено, що вказаний договір не було зареєстровано в [PERSON] БТІ. Дана обставина є перепоною в оформленні спадкових прав. У судове засідання представник позивача не зявивсь, в матеріалах справи міститься його письмова заява з проханням справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача та позов задовольнити. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача по справі, Бутівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання сільрада повідомлена належним чином. Згідно поданої до суду заяви від 21.11.2011 р. голова сільської ради просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень проти позову не має. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце засідання [PERSON] державна нотаріальна контора повідомлена належним чином, причини не явки не відомі. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла 08.05.2011 р. у віці 75 років у с. Бутівка, Городнянського району і за життя, 14.04.2010 р. вона склала заповіт за яким своїм спадкоємцем призначила [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу від 29.10.1999 року за № 2119 встановлено, що [PERSON] придбала у власність жилий будинок № 27 по вул. Димитрова в с. Бутівка, Городнянського району, вказаний договір в органах БТІ не зареєстрований. Дослідженням довідок Бутівської сільської ради Городнянського району №№ 51,52 встановлено, що померла [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала у [INFO]. Зазначене вище домоволодіння, за даними [PERSON] БТІ, в експлуатацію не здавалось, його процент готовності 100 %, будинок побудовано у 1920-1960 р. Дослідженням технічного паспорту будинку за № 20 на житловий будинок № 27 по вул. Димитрова у с. Димитрова, Городнянського району встановлено, що власник будинку відсутній, він складається з «А-1» житлового будинку, «а-1» прибудови, «а1-1» тамбуру, «Б-1» сараю, «Г-1» сараю, «Д-1» погребу, «1.2.» огорожі. У відповідності до приписів ст.100 ЦК УРСР, що діяв станом на 1960 р., у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Враховуючи досліджені докази, суд прийшов до обєктивного висновку, що домоволодіння по вул. Димитрова, 27 у с. Бутівка, Городнянського району, до припинення цивільної правоздатності, фактично належало [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до приписів ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Отже позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено у судовому засіданні позивач 01.11.2011 р. звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до майна після смерті [PERSON] і нотаріусом було відкрито спадкову справу. Свідоцтва про право на спадщини по вказаній спадковій справі ще не видавались. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на домоволодіння. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved