Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-31 00:00:00

06 червня 2011 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що 22 березня 1993 року [PERSON] звернувся до підприємства зв’язку із заявою про перейменування телефону № 76-22-18 на його ім’я. Заява заявника була задоволена, на його ім’я було переоформлено вищевказаний номер. 05 січня 1999 року між Обласним підприємством електрозв’язку «Дніпротелеком»Українського об’єднання електрозв’язку «Укртелеком»та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг електрозв’язку №89638 та відкрито особистий рахунок № 51089638 для проведення розрахунків за послуги електрозв’язку, на підставі чого позивач надавав боржнику послуги електрозв’язку, а відповідач зобов’язувався своєчасно вносити абонентну плату та плату за надані послуги. Позивач своєчасно та у повному обсязі надавав боржнику послуги електрозв’язку, а відповідач своєчасно та у повному обсязі здійснював оплату за ці послуги. Однак з жовтня 2007 року по листопад 2007 року включно користувався послугами електрозв’язку, але абонентну плату та плату за надані послуги не вносив, тим самим порушив свої зобов’язання за договором, в результаті чого відповідач має дебіторську заборгованість за послуги електрозв’язку перед позивачем у розмірі 202,58 грн., тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача за послуги електрозв’язку у розмірі 202,58 грн., інфляційні втрати у розмірі 120,18 грн. та три відсотки річних у розмірі 21,13 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. та судовий збір у розмірі 51.00 грн.. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та на їх задоволені наполягала. Відповідач в судове засідання не з’явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення. Суд вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступного висновку з таких підстав. Як було встановлено у судовому засіданні найменування позивача було змінено з Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» на Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», яке є правонаступником усіх прав та обов’язків, що підтверджується копією Статуту Публічного акціонерного товариства «Укртелеком». У судовому засіданні встановлено, що 22 березня 1993 року [PERSON] звернувся до підприємства у зв’язку із заявою про перейменування телефону № 76-22-18 на його ім’я. Заява боржника була задоволена, на його ім’я було переоформлено вищевказаний номер. 05 січня 1999 року між Обласним підприємством електрозв’язку «Дніпротелеком»Українського об’єднання електрозв’язку «Укртелеком»(відповідно до наказу Державного комітету зв’язку та інформатизації України від 27 грудня 1999 року №155 засноване відкрите акціонерне товариство «Укртелеком») та [PERSON] було укладено договір про надання послуг електрозв’язку № 89638 та відкрито особистий рахунок № 51089638 для проведення розрахунків за послуги електрозв’язку, на підставі чого позивач надавав боржнику послуги електрозв’язку, а відповідач зобов’язався своєчасно вносити абонентну плату та плату за надані послуги. Також було встановлено, що позивач своєчасно та у повному обсязі надавав відповідачу послуги електрозв’язку, а відповідач своєчасно та у повному обсязі здійснював оплату за ці послуги. Однак, з жовтня по листопад 2007 року включно відповідач користувався послугами електрозв’язку з телефонного номеру № 776-22-18, але абонентну плату та плату за надані послуги не вносив, тим самим порушив свої зобов’язання за договором, в результаті чого відповідач має дебіторську заборгованість за послуги електрозв’язку (міські, міжміські та міжнародні розмови) перед позивачем у розмірі 202,58 грн., що підтверджується розрахунком суми боргу та деталізаціями нарахувань за міжміські та міжнародні розмови. Відповідно до п. 2.2.3 договору споживач зобов’язується своєчасно вносити абонентну плату та плату за надані послуги в строки, передбачені пунктом 3.5 розділу ІІІ Договору. Згідно з п. 3.5 договору абонентна плата та плата за послуги електрозв’язку вноситься абонентом (фізичною особою) в десятиденний термін після одержання розрахунку, але не пізніше 20 числа наступного місяця після повного розрахункового періоду (з першого числа по останнє число поточного місяця). Відповідно до пп. 5 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації»споживачі телекомунікаційних послуг зобов’язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладання, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Згідно з абз. 7 п. 32 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2005 року №720, споживач зобов’язаний своєчасно оплачувати отримані телекомунікаційні послуги. Відповідно до п. 40 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг»плата за отримані телекомунікаційні послуги вноситься споживачем після отримання ним рахунку, але не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду, та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої оплати, якщо інше не передбачено договором. Оператор не може включати до обов’язкових умов договору вимогу про попереднє внесення абонентної плати або авансового платежу за послуги більше ніж за один розрахунковий період. Таким чином, відповідач порушив п. 2.2.3 та п. 3.5 договору, пп. 5 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації», абз. 7 п. 32 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезазначене, відповідач зобов’язаний сплатити позивачу заборгованість за послуги електрозв’язку у розмірі 202, 58 грн., інфляційні втрати у розмірі 120,18 грн., а також три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 21,13 грн., а всього 343,89 грн.. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Положення про Дніпропетровську філію відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», затвердженого протоколом Загальних зборів акціонерів Товариства №3 від 16 квітня 2004 року, Дніпропетровська філія Товариства має право від імені Товариства підписувати та подавати претензії та позови, представляти інтереси Товариства в усіх судах загальної юрисдикції з усіма правами, наданими сторонам відповідними процесуальними законами, одержувати присуджене майно або грошові кошти. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення судових витрат 171,00 грн., а саме: 51,00 грн. у рахунок відшкодування судового збору, 120,00 грн. у рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved