Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-15 00:00:00

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель: Т13110, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6DT1311060303331, реєстраційний номер: BE 7061 BE, що належить на праві власності [PERSON] (54000, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]), шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що 21.12.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKH3AU0581194A, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 57619,00 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.12.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач і відповідач 21.12.2006 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі договір застави). Згідно з цим договором застави відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель: Т13110, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6DT1311060303331, реєстраційний номер: BE 7061 BE, що належить на праві власності [PERSON]. В позові позивач вказував, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 20.07.2011 відповідач має заборгованість 27844,71 гривень. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає погашати заборгованість, позивач просив звернути стягнення на заставний автомобіль. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21.12.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № NKH3AU0581194A, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 57619,00 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.12.2013 року.. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 21.12.2006 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі договір застави). Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель: Т13110, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6DT1311060303331, реєстраційний номер: BE 7061 BE, який належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ВЕС №000875, що видане Миколаївським МРЕВ УДАІ УМВС в Миколаївській області від 21.12.2006 року. Відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 20.07.2011 має заборгованість 27844,71, яка складається з наступного: - 25227,41 грн. - заборгованість за кредитом; - 2469,67 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 147,63 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки, пеню та штрафи у розмірах, передбачених умовами договору. Згідно ч. 2 ст. 1 та ст. 20 Закону України „Про заставу в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості \~заставленого майна та набуває право звернення стягнення на предмет застави та право одержати \~задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.19 Закону України „Про заставу за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст.589 ЦК України та ст.20 Закону України „Про заставу у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно зі ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Відповідно до ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Пунктом 24 Договору застави передбачено, що заставодержатель має право на власний розсуд обрати позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави, який зокрема полягає у продажу предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. \~Крім того пункт 2 статті 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень також передбачає таку процедуру як продаж обтяжувачем предмету забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу предмета обтяження з іншою особою-покупцем. Тому суд дійшов висновку, що такі вимоги банку є обгрунтованими та підлягають задоволеню. Що стосується інших позовних вимог- про надання права позивачеві на зняття заставленого автомобіля з обліку в органах ДАІ, надання Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, то підстав для їх задоволення суд не вбачає, оскільки такий спосіб захисту прав Банку у спірних правовідносинах не передбачений законами, що регулюють спірні правовідносини. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку\~\~про те, що\~\~заявлені банком вимоги про звернення стягнення на предмет застави\~\~підлягають частковому\~\~задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати: судовий збір в сумі 278,45 грн. та витрати ІТЗ в розмірі 120 гривень.

Outcome: partial