Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 26.04.2005 року у Генеральному консульстві України в Мюнхені, актовий запис № 03-2005. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що від шлюбу народилася донька –Єва-Марія [PERSON], [INFO] Протягом останніх років спільного проживання між сторонами втрачено почуття любові. З 01.04.2011 року шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо. Протягом останніх років при вирішенні будь-яких сімейних питань між ними не було взаєморозуміння, в сім»ї виникали труднощі, неповага один до одного. Продовження спільного життя без почуття любові є неможливим, збереження шлюбу при такій ситуації суперечитиме як сторонам, так і інтересам дитини, оскільки в сім»ї відсутня любов, взаємоповага та розуміння. Позивач відразу не звертався до суду, сподівався, що сторони дійдуть згоди до примирення, однак з часом відносини лише погіршилися, тому просить шлюб розірвати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з вказаних в заяві мотивів. Позивач надав особисті пояснення в судовому засіданні 10.11.2011 року, в яких підтримав позов. Також доповнив, що сторони більше року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Будь-які спроби до примирення за весь цей час не дали позитивних результатів, натомість зі сторони відповідача не було жодних кроків до примирення. З часом позивач дізнався, що у відповідачки є інший чоловік, з яким вона фактично надалі підтримує відносини. За таких обставин настоює на розірванні шлюбу, який існує формально. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, участь свого представника в засіданні не забезпечила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. В своїх письмових заявах не висловила конкретної позиції щодо пред’явленого позову, хоч їй неодноразово надавалася така можливість. При цьому, [PERSON] особисто звернулася з заявою до міського суду Мюнхена (за місцем свого проживання) про розірвання шлюбу, що лише підтверджує її намір розірвати шлюб укладений між сторонами. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, його представника, розглянувши письмові заяви відповідача, з’ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер, вони більше одного року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, бажання зберегти шлюб у сторін відсутнє. При цьому відповідач не вживала заходів до примирення подружжя, натомість із своєї ініціативи звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що кожна із сторін зверталася із заявою про розірвання шлюбу, відтак подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, а також в такій ситуації і їх малолітній доньці, оскільки сторони втратили почуття любові один до одного, спроби до примирення не дали позитивних результатів, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved