Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-24 00:00:00

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом, позивач [PERSON] посилається на ті обставини, що він працював на посаді стропальника у ТОВ " МК-Монтаж" з 25.11.2010 року по 17.12.2010 року з випробувальним терміном один місяць. 17.12.2010 року був звільнений у зв"язку з тим, що не витримав випробувального терміну. Підставою для цього слугувала доповідна записка начальника цеху [PERSON] Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки: по-перше, воно відбулося без засідання КТС, по-друге , ним під час роботи не було допущено жодного порушення трудової дисципліни, всі вказівки керівництва він виконував. Крім того, при звільненні з нього незаконно було утримано 465 грн.17 коп. за виданий спецодяг, який згідно " Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту" повинний видаватися безкоштовно. Позивач вважає, що незаконними діями відповідача йому також заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що під час вимушеного прогулу він вимушений був звертатися в різні інстанції, що не давало йому можливості шукати нову роботу. Заподіяну йому моральну шкоду оцінює у 3700 грн. Позивач в остаточній редакції своїх вимог просить поновити його на роботі, стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.12.2010 року по день поновлення на роботі, моральну шкоду в сумі 3700,00 грн. та незаконно утриману суму за спецодяг 465,17 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та пояснив, що він має кваліфікацію стропальника за цією спеціальністю працював на Криворізькому металургійному комбінаті та у "Криворіжзалізобетоні". У ТОВ " МК-Монтаж", куди він працевлаштувався, з першого дня порушувалося трудове законодавство та техніка безпеки: стропи були без бірок , вагопідйомність не вказана ,стропи перекручені. Його заставляли виконувати роботу, яка не пов"язана з його діяльністю: переносити газові балони, інші грузи.16.12.2010 року пішли довгі грузи, які повинні супроводжуватись не одним стропальником , а ще і майстром або начальником зміни. Між тим, він працював один. Конструкція впала, але як він вважає не з його вини. На другий день він стропив вантаж, крановщиця без його команди смикнула його. В цей час на місці був начальник дільниці [PERSON], який направив його до відділу кадрів, де йому сказали , що він звільнений. При звільненні в нього не хотіли забирати спецодяг, він йому також не потрібний, все видане знаходиться у нього і він готовий повернути спецодяг підприємству. Після звільнення він звертався до органів прокуратури з питань порушень трудового законодавства у ТОВ " МК-Монтаж", але на його звернення не було відреаговано належним чином. Просить задовольнити його позов у повному обсязі Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] заявлений позов не визнали у повному обсязі та пояснили, що позивач був прийнятий в ТОВ " МК-Монтаж" з випробувальним терміном 1 місяць. Він це випробування не пройшов, його рівень кваліфікації не влаштовує підприємство. При вирішенні питання про звільнення працівника, який не пройшов випробування, згода профкому не потрібна, а засідання КТС могло бути проведено на підставі його заяви. Спецодяг позивач при звільненні не здав, тому його вартість була утримана з його заробітку. При звільненні підприємством були дотримані всі вимоги діючого законодавства, позивач був ознайомлений з наказом про його звільнення, отримав трудову книжку та розрахунок. У задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі. Вислухавши думку сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що наказом № 592 від 24.11.2010 року по ТОВ " МК-Монтаж" [PERSON] був прийнятий з 25.11.2010 року на посаду стропальника 4 розряду з випробувальним строком 1 місяць ( а.с. 28 ). 17.12.2010 року на адресу начальника ТОВ " МК-Монтаж" надійшла доповідна записка від начальника цеху [PERSON], в якій він зазначив, що прийнятий з випробувальним терміном строком на 1 місяць [PERSON] не відповідає займаній посаді, працює небезпечно для оточуючих, команди ІТР не слухає, веде себе неадекватно, професійні навички відсутні. Просив звільнити його як працівника , який не витримав випробувальний строк ( а.с.30). В свою чергу, на ім"я начальника цеху 17.12.10 року також надійшла доповідна записка від майстра [PERSON], в якій він доводив до відома керівництва, що стропальник [PERSON] вів себе неадекватно на робочому місці , на команду перемістити конструкцію в певне місце, переміщував в інше. Зробив невірний захват, внаслідок чого конструкція впала, після чого був відсторонений від роботи ( а.с.31). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка начальник цеху ТОВ " МК-Монтаж" [PERSON] пропрацював у цеху 2 чи 3 тижні та був звільнений як такий працівник, що не пройшов іспитовий строк. Його недостатня кваліфікація за професією стропальника могла у подальшому призвести до матеріальних чи людських збитків. Конструкції постійно переміщуються над головами людей , стропальник повинен бути завжди уважним. [PERSON] за час випробування не показав себе як професіонал, вказівки майстра не виконував, такі дії мали систематичний характер, два змінних майстра Губа та Пономаренко скаржились на нього. Рішення про його звільнення було прийнято по накопичувальній системі. Відповідно до ст.27 КЗпП України з метою перевірки відповідності працівника роботі, на яку він приймається , при укладенні трудового договору може бути встановлене випробування. Як убачається із наказу № 592 про прийняття [PERSON] з 25.11.2010 року на посаду стропальника, він був прийнятий в ТОВ " МК-Монтаж" з випробувальним строком в 1 місяць, тобто умова про випробування офіційно оформлена та внесена до наказу, з яким працівник ознайомлений під розпис. Встановлений позивачеві строк випробування відповідає вимогам ч.2 ст.27 КЗпП України. Наказом по ТОВ " МК-Монтаж" від 20.12.2010 року за № 625 [PERSON] був звільнений з посади стропальника з 17.12.2010 року, як такий що не витримав випробування ( а.с.32). Законність звільнення оскаржується позивачем [PERSON] Згідно із ст.28 КЗпП України якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Відповідно до ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації у разі незадовільного результату випробування, обумовленого при прийнятті на роботу. Як убачається із наданих відповідачем суду доказів, [PERSON] був звільнений із займаної посади як такий ,що не витримав випробування, при цьому із доповідних записок посадових осіб відповідача, показань свідка [PERSON] убачається, що його звільнення було обумовлено його невідповідністю посаді стропальника, на яку він був прийнятий, він працював з ризиком для оточуючих, закріплений ним вантаж зривався . Факт зриву вантажу не заперечується і самим позивачем. Діючим законодавством не передбачено проведення атестування працівника, будь-які інші дії при вирішенні питання про його звільненні як такого, що проявив незадовільні результати при випробуванні. Вирішення цього питання є правом роботодавця, своє рішення він приймає за наслідками роботи працівника в період іспитового строку. Позивач , погодившись з умовами прийняття на роботу з випробуванням , визнав і право наймача на перевірку його відповідності займаній посаді, а також на розірвання з ним договору у разі незадовільного результату випробування. За зверненням позивача була проведена перевірка спеціалістами управління праці та соціального захисту населення сумісно з представниками районної СЕС щодо дотримання трудового законодавства та законодавства про охорону праці у ТОВ " МК-Монтаж". Порушень діючого законодавства не було встановлено, про що позивачеві було повідомлено листом від 16.02.2011 року № ч-65. Заперечуючи проти свого звільнення за результатами випробування , позивач [PERSON] на підставі ст.60 ЦПК України не надав належних доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо поновлення на роботі ,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 3700 грн.і вони не підлягають задоволенню. Між тим, суд вважає, що при звільненні позивача [PERSON] з нього без достатніх правових підстав було утримано 467,17 грн. за спецодяг ( а.с.33). Відповідно до ст. 10 Закону України " Про охорону праці" та п.1.1" Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту" ( надалі за текстом Положення), затвердженого наказом Державного Комітету України по нагляду за охороною праці від 29.10.1996 року № 170 на роботах з шкідливими та небезпечними умовами праці, а також роботах , що пов"язані із забрудненням, або тих, що здійснюються в несприятливих температурних умовах, робітникам і службовцям видаються безкоштовно відповідно до норм спеціальний одяг, взуття та інші засоби індивідуального захисту. Згідно із ст.5.1 Положення власник зобов"язаний організовувати належний догляд за засобами індивідуального захисту, своєчасно здійснювати хімчистку, прання, ремонт, тощо. Відповідно до п.3.2 Положення ЗІЗ, що видаються працівникам , вважаються власністю підприємства, обліковуються як інвентар і підлягають обов"язковому поверненню при звільненні . На підставі п.4.4 Положення спеціальний одяг і спеціальне взуття, повернені працівниками до закінчення строку носіння, але ще придатні для використання, повинні бути відремонтовані і використані за призначенням, а непридатні для носіння списані. Позивач [PERSON] зазначає, що він мав намір здати виданий йому спеціальний одяг та взуття , але комірниця відмовилась його приймати. Представники відповідача в обґрунтування дій посадових осіб ТОВ " МК-Монтаж" щодо утримання із заробітної плати позивача вартості спецодягу, посилаються на ті обставини, що він не здав його при звільненні. Суд вважає , що свої твердження в цій частині відповідач не довів, оскільки відповідно до ст.60 ЦПК України не надав належних доказів того, що [PERSON] на вимогу підприємства відмовився повернути спецодяг ( відсутня письмова вимога ТОВ до нього або складений акт про його відмову щодо повернення майна підприємства, тощо). На підставі чого, суд вважає, що його вимога про стягнення з відповідача безпідставно утриманої з нього суми 467,17 грн. за спецодяг підлягає задоволенню , з покладенням зобов"язання на позивача повернути його підприємству. Крім того, з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 120 грн. пропорційно частині задоволених на користь позивача вимог.

Outcome: partial