Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Прокурор звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,2352 га серії ЯГ №774487 та площею 0,4000 серії ЯГ №774486. Прокурор позов мотивує тим, що 25.09.2007 року [PERSON], отримав держані акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №774487 та ЯЕ №774486 які зареєстровані у Книзі реєстрації державних актів за №011084500290 та за №011084500287. Згідно вказаних державних актів [PERSON], на підставі рішення 13 сесії 5 скликання Команської сільської ради від 25 вересня 2007 року отримав у власність земельні ділянки площею 0,2352 га та площею 0,4000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Водночас, перевіркою встановлено, що при проведенні 13 сесії 5 скликання Команської сільської ради питання про надання вказаних земельних ділянок у приватну власність [PERSON], на розгляд сесії сільської ради не виносилось та не вирішувалось. Таким чином, [PERSON], у порушення вимог ч.4 ст.11 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.116 Земельного кодексу України набула права власності на земельні ділянки без відповідної правової підстави рішення Команської сільської ради Новгород-Сіверського району. Прокурор у судовому засіданні позов підтримала та висловилась про необхідність його задоволення. Представник відділу Держкомзему у Новгород-Сіверському районі у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, але попередньо надав до суду письмову заяву у якій повідомляє про неможливість явки у судове засідання, розгляд справи просить провести без його участі позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надав заяву, в якій позов прокурора визнав повністю та не заперечував проти його задоволення та просив справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши думку прокурора, представника відділу Держкомзему у Новгород-Сіверському районі та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. У відповідності до ст.373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. \~Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно ст.374 ЦК України, суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Судом встановлено, що на 13 сесії пятого скликання Команської сільської земельне питання про безоплатну передачу у власність [PERSON], земельних ділянок площею 0,2352 га та площею 0,4000 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівль і споруд на сесії не розглядалось, що підтверджується поясненнями сільського голови, секретаря, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.10.2011 року. Відповідно до вимог статті 17 Земельного кодексу України, земельні ділянки передаються у власність громадянину у разі розробки проекту її відведення та погодження із відповідною сільською радою розробленого проекту. У відповідності до ст.386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Зважаючи на здобуті в ході судового засідання докази суд вважає, що заявлений позов є законним і обґрунтованим, \~а тому підлягає задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача має бути стягнуто судовий збір на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved