Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати нікчемною мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] по розподілу спільно нажитого майна подружжя від 15.10.2010 року, посвідчену приватним нотаріусом [PERSON], реєстр № 1719, з моменту її укладення, як таку, що вчинена без надання дозволу органу опіки і піклування та на вкрай невигідних умовах; стягнути на її користь з відповідача судові витрати у сумі 45,50 гривень. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на ті обставини, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 20.05.2000 року по 08.10.2010 року, коли, згідно рішення Городищенського районного суду, їхній шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. 15.10.2010 року, в день коли вона знаходилася в лікарні з хворою дитиною, приїхав відповідач та сказав, що необхідно поїхати та підписати мирову угоду по розподілу спільно нажитого майна подружжя. Приватний нотаріус [PERSON] завірила справжність підпису її та [PERSON] і зареєструвала у реєстрі за № 1719 від 15.10.2010 року. В день підписання мирової угоди, вона була знервована та збуджена тим, що дитина хворіє, а її батько, незважаючи на дані обставини, замість того, щоб надати допомогу у лікування дитини, намагається чим швидше вирішити питання про розподіл майна, що являється спільним сумісним майном подружжя. В п. 3 «Мирової угоди» вказано, що вона зобовязується не мати претензій щодо будинковолодіння за адресою: вул. Белінського, 12 в м. Городище. Вважає, що дана мирова угода підлягає визнанню її нікчемною, виходячи з наступних підстав. Згідно п. 3 ст. 17 Закону України «Про дитинство», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Пункт 1 ст. 224 ЦК України визначає, що правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування, є нікчемним. Згідно довідки № 424 від 26.10.2011 року ЧООБТІ, даний житловий будинок по вул. Белінського, 12 в м. Городище, придбано згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом м. Городище від 01.06.2005 року, реєстраційний № 1223 і записано в реєстрову книгу № 7350, книга 25, сторінка 522. Дана довідка підтверджує те, що жилий будинок по вул. Белінського, 12 в м. Городище, придбано [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON], так як вони перебували у шлюбі з 20.05.2000 року по 08.10.2010 року. Зважаючи на вищенаведене, вона та її чоловік, знаючи, що у них від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей, не мали права без дозволу органу опіку і піклування укладати договори (мирову угоду), в якій вона відмовилася від претензій щодо будинковолодіння по вул. Белінського, 12 в м. Городище, чим фактично відмовилась від права на 1/2 частину будинковолодіння. Крім цього, дана мирова угода укладена на вкрай невигідних умовах для неї та неповнолітніх дітей. Доказом цьому є те, що згідно п. 2 Мирової угоди, їй передається майно вартістю приблизно лише на 10300 гривень, а відповідачу [PERSON] залишається: легковий автомобіль «АУДІ-80» 1985 року випуску, причіп до легкового автомобіля 2008 року випуску, трактор Т-40, 1988 року випуску та причіп 2ПТС-1996 року випуску, що в багато разів перевищує вартість виділеного їй майна, хоча на її утриманні знаходяться двоє їхніх дітей. Відповідно до п. 1 ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Тяжкою обставиною в даному випадку можна визнати те, що їхній син [PERSON], якому був лише рік, 14.10.2010 року був поміщений на стаціонарне лікування до дитячого відділення Городищенського РТМО, з діагнозом трахеобронхіт, де лікувався до 25.10.2010 року. Пункт 1 Мирової угоди відповідачем виконано лише частково, що підтверджується актом. Враховуючи викладене, просила визнати нікчемною мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] по розподілу спільно нажитого майна подружжя від 15.10.2010 року, посвідчену приватним нотаріусом [PERSON], реєстр № 1719, з моменту її укладення, як таку, що вчинена без надання дозволу органу опіки і піклування та на вкрай невигідних умовах; стягнути на її користь з відповідача судові витрати у сумі 45,50 гривень. В судовому засіданні, позивач та її представник, вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на підстави та доводи, наведені в позовній заяві. Відповідач та його представник, позов не визнали. В обґрунтування своєї позиції пояснили, що при укладенні мирової угоди, вимоги діючого цивільного законодавства порушені не були. Суд, вислухавши позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований, а тому в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Звернувшись до суду, позивач просила визнати нікчемною мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] по розподілу спільно нажитого майна подружжя від 15.10.2010 року, як таку, що вчинена без надання дозволу органу опіки і піклування та на вкрай невигідних умовах. Щодо посилання позивача, як на підставу позову укладення мирової угоди без дозволу органу опіки і піклування, то згідно ч.1 ст. 71 опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування відмовитися від майнових прав підопічного, видавати письмові зобов'язання від імені підопічного, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири, укладати договори щодо іншого цінного майна. Згідно ст.ст. 17 та 18 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що сторони укладаючи мирову угоду, відповідно до якої, позивач, з якою, згідно рішення Городищенського районного суду від 08.10.2011 року, ухваленого в справі про розірвання шлюбу між сторонами, малолітні діти залишилися проживати з матірю, відмовилася від претензій щодо придбаного під час шлюбу будинковолодіння по вулиці Бєлінського, 12 в місті Городище, діяли всупереч вищезазначеним нормам закону, оскільки зобовязані були узгодити свої дії з органами опіки та піклування.Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦК України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування, є нікчемним. Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином, вимога позивача визнати нікчемною, укладену 15.10.2011 року, мирову угоду з тих підстав, що вона не була погоджена з органами опіки і піклування, до задоволення не підлягає. Щодо вимог позивача, визнати мирову угоду недійсною з тих підстав, що вона була укладена під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, то вона, також до задоволення не підлягає, оскільки суд, враховуючи обставини справи, вважає, що перебування дитини позивача на стаціонарному лікуванні в Городищенському РТМО з приводу гострого трахеобронхіту не є тяжкою обставиною для усунення або зменшення якої необхідно було укладати зазначену мирову угоду. При цьому, суд бере до уваги, що позивач, не довела, що за відсутності хвороби дитини, мирова угода не була б укладена взагалі або укладена не на таких умовах. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed