overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

03.03.2012 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19.09.1993 року. Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя, постійними суперечками та сварками. Разом останнім часом не проживають, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, позивач просив шлюб розірвати. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач в поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в поданій заяві проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу бажає мати дошлюбне прізвище Мельник. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 с. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований в Ободівській сільській раді Тростянецького району Вінницької області 19.09.1993 року, актовий запис №23. Подружжя не проживають спільно та не ведуть спільного господарства. Надії на збереження сімї також немає. Причини, які спонукали позивача наполягати на розлученні обґрунтовані. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу змінити його. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини по 1000,00 гривень щомісячно на утримання [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, вона вступила з відповідачем у шлюб 04.07.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Позивач не має матеріальної змоги утримувати дитину самостійно, так-як ніде не працює, знаходиться на утриманні у своїх батьків пенсіонерів. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач являється фізичною особою підприємцем, його дохід становить близько 100\~000гривень на місяць. У судове засідання позивач не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить задовольнити в повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 179 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Сторони знаходяться у шлюбі з 04.07.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Позивач не має матеріальної змоги утримувати дитину самостійно, так-як ніде не працює, знаходиться на утриманні у своїх батьків пенсіонерів. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач являється фізичною особою підприємцем, його дохід становить близько 100\~000гривень на місяць. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоровя дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

У вересні 2011 року ПАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКАзвернулося з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування. В позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що 02.10.2008 року сталося залиття квартири [ADDRESS] з квартири з\~148 того ж будинку. Вказана квартири була застрахована та по заяві страхувальника, позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8\~562,66 грн. З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму завданих збитків у розмірі 8\~562,15 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, суду надав заперечення проти позову (а.с.58-59). Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 02 жовтня 2008 року по вул. Донецьке шосе, 97 в м. Дніпропетровську сталося залиття у квартирі № 144 з квартири № 148, про що складено Акт обстеження квартири № 121 від 03.10.2008 року (а.с.3). Згідно до договору страхування № 1859751 від 08.09.2006 року квартира № 144 була застрахована у ЗАТ УАСК АСКА. Згідно умов вказаного договору страховим ризиком є пошкодження майна, яке сталося внаслідок залиття (а.с.4). На підстави заяви страхувальника гр. [PERSON], позивачем вказаний випадок був визнаний страховим та виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 8\~562,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4026 від 14.11.2008 року (а.с.5). Розрахунок страхового відшкодування було здійснено на підставі висновку спеціаліста про вартість матеріального збитку, внаслідок залиття 02.10.2008 року, приміщенням та майну за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, 97/144 станом на 04.10.2008р. (а.с.7-27). Відповідачці було надіслано листа за вих. № 764-17/1 від 03.03.2009 року з пропозицією в добровільному порядку відшкодувати позивачу заподіяний збиток у розмірі сплаченого на адресу страхувальника страхового відшкодування, проте відповіді від відповідачки не отримано. Відповідно до ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Окрім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 205,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1987 року. Від шлюбу мають пятеро дітей. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони проживають окремо, позивачка просила суд розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] підтримала заявлений позов, обґрунтувала причини неможливості збереження сімї. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Прокурор Сарненського району звернувся до суду з позовом в інтересах Рівненської центральної міської лікарні, в якому просив стягнути з [PERSON] 3005 грн. 87 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину. В судовому засіданні прокурор позов підтримав та дав пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. З врахуванням положень ст. 1206 ЦК України суд знаходить підстави для задоволення в повному обсязі цивільного позову прокурора до відповідача в звязку витратами закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого, які підлягають стягненню на користь управління охорони здоровя Рівненської обласної державної адміністрації. На підставі викладеного, ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачки про виключення його з актового запису про народження [PERSON], так як він не є його батьком. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] позов визнала в повному обсязі. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2008 року. Від шлюбу дітей не мають. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють спільне проживання, сторони проживають окремо з часу укладення шлюбу, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] підтримав заявлений позов, обґрунтував причини неможливості збереження сімї. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позову не визнала, оскільки має бажання поновити подружні відносини. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення рішення у відсутності відповідачки, яка не зявилась. Суд, дослідивши письмові докази, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до задоволення. Доводи відповідачки про необєктивність вимог позивача, наявність у нього священного сану судом розцінюються як безпідставні, оскільки законом вказані обставини не визначені як такі, що перешкоджають праву особи на розірвання шлюбу. Відповідачка не заперечувала обставин непроживання однією сімєю з часу укладення шлюбу до моменту розгляду справи, однак її посилання на поважність причин такої ситуації через тривале навчання, яке продовжується і в даний час, судом до уваги не приймаються. Сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, тривалий час проживають окремо, після наданого судом строку на примирення сторони не змогли дійти згоди та примиритись, суд дійшов переконливого висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, сімя існує формально, збереження її неможливе. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

14.02.2012 року прокурор Олевського району Житомирської області звернувся до суду з позовом в якому зазначає, що 23.01.2012 року [PERSON], незаконно, тобто без будь-якого дозволу на порушення вимог ст.105 Лісового кодексу України, самовільно зрізав у кв.67 вид. 17 Юрівського лісництва ДП «Олевське лісове господарство» пять сироростучих дерев породи сосна, внаслідок чого заподіяв навколишньому природному середовищу збитки в сумі 1894.74 грн., які добровільно [PERSON], не відшкодував, у звязку з чим прокурор просить стягнути вказані збитки з відповідача в судовому порядку на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Юрівської сільської ради Олевського району Житомирської області. У судовому засіданні відповідач предявлений прокурором позов до нього визнав повністю та просить суд зменшити розмір завданої ним навколишньому природному середовищу шкоди, врахувавши те, що він є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, ніде не працює, його дружина також ніде не працює, а пять дерев породи сосна він зрізав внаслідок тяжкого матеріального стану. Представник Юрівської сільської ради Олевського району Житомирської області у судове засідання не зявився, але надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника. Позовні вимоги прокурора підтримує. Як встановлено в судовому засіданні відповідач 23 січня 2012 року у кв. 67, вид. 17 Юрівського лісництва ДП «Олевське лісове господарство» незаконно (самовільно) розрізав пять сироростучих дерев породи сосна. Відповідно до ПКМ України № 665 від 23.07.2008 року «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісовому господарству» та додатку № 1 даної постанови розмір шкоди становить 1894.74 грн., що стверджується розрахунком шкоди заподіяної самовільною рубкою лісу. Дані правовідносини врегульовані ст.105 ч.2 Лісового кодексу України в якому зазначено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників . З ст.107 Лісового кодексу України також слідує, що організації, підприємства, установи і громадяни зобовязані відшкодувати шкоду заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що факт спричинення збитків навколишньому природному середовищу [PERSON], повністю доведений зібраними по справі доказами, однак добровільно завдані збитки ним не відшкодовано, тому вони повинні бути стягнуті в судовому порядку на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Юрівської сільської ради Олевського району Житомирської області. Разом з тим, враховуючи матеріальне становище відповідача та те, що відповідач ніде не працює, будь-якого стороннього доходу не має, його дружина також тимчасово не працює, є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС (а.с.19), суд вважає можливим відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України зменшити розмір відшкодування шкоди і стягнути із відповідача 1000.00 грн., причиненої шкоди.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

[PERSON] подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 09 жовтня 2004 року вона та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Тому [PERSON] просила суд винести рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу на утримання двох дітей. У судовому засіданні позивач підтримала позов та пояснила, що рішенням Носівського районного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу діти перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У судовому засіданні відповідач позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Дослідивши письмові докази, які містяться у справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 4), батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON]. Матірю дитини є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 3), батьком малолітньої [PERSON] є [PERSON]. Матірю дитини є [PERSON]. Згідно з довідкою №1409, виданою 21 лютого 2012 року виконавчим комітетом Носівської міської ради Чернігівської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], дійсно проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому суд робить висновок, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 14 квітня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який на даний час не розірвано. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Так як вона з відповідачем на даний час проживає окремо, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, прохає стягнути з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходів). Позивачка в судове засідання не зявилась, проте в матеріалах справи є заява з проханням розглядати справу у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, проте до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає повністю. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого, згідно представленої копії свідоцтва про народження, мають неповнолітнього сина, [INFO], який проживає разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Сторони знаходяться в шлюбних відносинах з 14.12.2002 року. Шлюб зареєстрований відділом РАЦС м.Добропілля Донецької області, актовий запис № 278. Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, провокує сварки, постійно вживає алкогольні напої. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справ за його відсутності не надходило.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13716,97 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 18.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»та відповідачем був укладений кредитний договір № SAMDNS0000020492383, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановлюваного кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими договором. Відповідач не виконав зобовязання за договором. Станом на 30.11.2011 року заборгованість відповідача становить 13716,97грн., з яких: 5889,98 грн. - заборгованість за кредитом, 6935,71 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, штраф за порушення строків платежів більш, ніж на 120 днів -250,00 грн.(фіксована частина та 641,28 грн.( процентна складова). До судового засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі та заявив про підтримання ним позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому законом порядку. Заяв, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача, суд,

Outcome: approved