Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-10 00:00:00

У вересні 2011 року Позивачі звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 136 від 25.12.2002 року [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS]. З 07.02.2003 року в належній Позивачам на праві власності квартирі прописаний [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3 за № 769 від 09.09.2011 року. З початку 2004 року [PERSON] в квартирі не проживає, речей його немає. Місце його проживання Позивачам не відоме. З цього часу Відповідча житлом не користується, ніяких витрат по утриманню квартири не несе. Той факт, що [PERSON] з 2004 року в квартирі [ADDRESS] не проживає підтверджується актами обстеження, складеними депутатами Вишневої міської ради від 11.03.2011 року, 09.09.2011 року. Тому просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні Позивачі позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, зі згоди Позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши Позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовної заяви з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 136 від 25.12.2002 року [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS]. З 07.02.2003 року в належній Позивачам на праві власності квартирі прописаний [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3 за № 769 від 09.09.2011 року. З початку 2004 року [PERSON] в квартирі не проживає, речей його немає. Місце його проживання Позивачам не відоме. З цього часу Відповідча житлом не користується, ніяких витрат по утриманню квартири не несе. Той факт, що [PERSON] з 2004 року в квартирі № 136, буд. 15-6 по і Машинобудівників, м. Вишневе не проживає підтверджується актами обстеження, складеними депутатами Вишневої міської ради від 11.03.2011 року, 09.09.2011 року. Відповідно до ч.2 ст. ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усуне перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З 2004 року Відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає, не маючи перешкод в користуванні спірною квартирою, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив, з заявами про вселення на спірну жилу площу не звертався. Поважних причин у Відповідача для не проживання в спірній квартирі немає. Таким чином, Відповідач, будучи зареєстрованим в належній Позивачам квартирі порушує права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірному жилому приміщенні не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше одного року, що відповідно до вимог ст. ст. 391, 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку, що розташований за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Машинобудівників. [ADDRESS] . На підставі ст. ст. 391, 405 ЦК України, та

Outcome: approved