Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом у якому просила стягнути з [PERSON] безпідставно набуті ним кошти в сумі 7890 грн. (еквівалент 1000 доларів США за курсом НБУ на момент подачі позову). Згодом позивачка змінила позовні вимоги та просила стягнути ту ж суму з [PERSON] та [PERSON] солідарно. В обґрунтування змінених позовних вимог зазначила, що 07.06.2010 року вона підписала договір завдатку в якому другою стороною був [PERSON] та передала [PERSON] та [PERSON] 1000 доларів США у звязку з недобудованого будинку, що належав [PERSON], так як відповідачі були представниками агенції нерухомості через яку вона хотіла придбати це нерухоме майно. Договір замість [PERSON] підписав [PERSON]. Проте, через кілька днів позивачка перехотіла купувати це майно та звернулася до відповідачів для повернення їй коштів. Але [PERSON] їй відмовила, посилаючись на те, що у цьому випадку завдаток не повертається. Після проведеної працівниками міліції перевірки, за заявою позивачки, вона дізналася, що [PERSON] отримані від неї гроші [PERSON] не передавав, а витратив їх на оформлення документів по майну [PERSON]. Оскільки [PERSON] договір завдатку не підписував, то позивачка вважає його неукладеним, а кошти, отриманні від неї відповідачами,- набутими безпідставно. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти позову та зазначили, що договір завдатку підписала спочатку позивачка, а потім коли вона поїхала за грошима його підписав [PERSON], який попросив відповідачів забрати завдаток у якості сплати за послуги. Тому, оскільки позивачка порушила умови договору завдатку, гроші їй не були повернуті. Крім цього ці гроші вони отримували від позивачки разом, а потім [PERSON] витратив їх на підготовку документів по продажу будинку та земельної ділянки. Заслухавши сторони, їх представників, свідка, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Сторонами в судовому засіданні не заперечувалося, що [PERSON] 07.06.2010 року передала [PERSON] та [PERSON] 1000 доларів США у якості завдатку за недобудований будинок, який належав [PERSON], що також підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи /а.с.10/. Позивачка підписала договір завдатку від 07.06.2010 року /а.с.8,9/ у відповідності до якого зобовязувалася укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу в строк та на умовах зазначених у цьому договорі, а у разі невиконання покупцем цього договору сума завдатку в розмірі 1000 доларів США йому не повертається, а залишається у покупця, тобто [PERSON]. Завдаток відповідно до ст.546 ЦК України є видом забезпечення виконання зобовязань. Згідно ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. За ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні показав, що договір завдатку він підписав, але не при позивачці, а пізніше у її відсутності. Проте, ці свідчення спростовуються висновком експерта №543 від 25.10.2011 року /а.с.157-162/ підпис в графі продавець у договорі завдатку від імені [PERSON] та графі свідок від імені [PERSON] виконані однією особою, а саме [PERSON]. Цей доказ суд кладе в основу рішення, оскільки він виконаний незалежним експертом із застосуванням наукових знань. Крім того, жодних довіреностей на вчинення юридичних дій від його імені [PERSON] відповідачам не надавав про що він зазначив під час допиту в судовому засіданні та що не заперечувалося відповідачами. Таким чином при укладенні договору завдатку [PERSON] його не підписав, а тому не була дотримана письмова форма цього правочину, що, як зазначалося вище тягне його нікчемність, а тому відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України визнання його недійсним судом не вимагається. Оскільки, відповідно до ст.216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, то відповідачі отримали від позивачки кошти без належної правової підстави, а відмовляються їх повертати посилаючись на нікчемний правочин. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, оскільки відповідачі разом безпідставно набули належні позивачці кошти в сумі 1000 доларів США, то згідно ст.541 ЦК України у них виник солідарний обовязок повернення позивачці отриманих коштів, бо у цьому випадку предмет зобовязання є неподільним, так як зазначені кошти вони не ділили, а використали для діяльності агенції нерухомості. Враховуючи викладене з відповідачів необхідно солідарно стягнути суму безпідставно отриманих ними коштів у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день звернення до суду, як про це просить позивачка. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved