Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-29 00:00:00

У вересні 2011 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Позивачка вказує на те, що 27 вересня 2010 року вона придбала у [PERSON] за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS], який був посвідчений 27 вересня 2010 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований з реєстрі за № 617. В БТІ зазначений договір зареєстрований не був. Влітку 2011 року вона звернулася до МБТІ із заявою про реєстрацію її права власності на вказану квартиру, проте їй було відмовлено, оскільки на зазначену квартиру постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ від 10 липня 2009 року накладено арешт. Посилаючись на викладене, просила суд звільнити квартиру [ADDRESS] з-під арешту. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник ПАТ «Мегабанк» проти позову не заперечував. В судовому засіданні 25 жовтня 2011 року представник [PERSON] ВДВС ММУЮ проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи - ПАТ «Мегабанк», приймаючи до уваги пояснення відповідача [PERSON] ВДВС ММУЮ, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Як вбачаться з матеріалів справи, 27 вересня 2010 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Даний договір був посвідчений 27 вересня 2010 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований з реєстрі за № 617. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. З матеріалів цивільної справи вбачається, що на виконанні в [PERSON] відділі ДВС знаходились виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-428, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 3 червня 2008 року про стягнення з [PERSON] на користь МФ АБ «Київська Русь» боргу в сумі 14177 грн. 50 коп., виконавчого листа № 2-3374, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 25 вересня 2007 року, про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 4976 грн. 26 коп., а також виконавчого листа № 6-222-11/17, вданого Київським районним судом м. Харкова 30 серпня 2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 188597 грн. 53 коп. Як слідує з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 9 липня 2007 року на підставі договору іпотеки 9 липня 2007 року було зареєстровано заборону на нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. 10 липня 2009 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ на підставі виконавчого листа № 2-428, виданого 3 червня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва, накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку №898-ІV від 05.06.2006 р. з наступними змінами, (далі Закону), у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як пояснив представник ПАТ «Мегабанк» в судовому засіданні, договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] було укладено за згодою банку, а кошти, отримані [PERSON] від продажу квартири, перераховано на погашення його заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 4 листопада 2010 року, що набрав законної сили 8 березня 2011 року) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, вимоги щодо звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved