Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

14 липня 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 12.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 66. Заявлені позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, в побуті постійно виникали сварки та скандали по різним причинам. Відповідачка не допомагає позивачу у веденні домашнього господарства та в догляді за батьком позивача, який є особою похилого віку. Фактично сімя розпалася і її подальше збереження є неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві /а.с.6/. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що 12 жовтня 2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] /дошлюбне прізвище - [PERSON]/, відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 66, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕЛ № 002017, виданим 12.10.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції Чернігівської області /а.с.12/. Як вбачається з цивільного позову, спільне життя в подружжя не склалося, в побуті постійно виникали сварки по різним причинам. Відповідачка не допомагає позивачу у веденні домашнього господарства та в догляді за та в догляді за батьком позивача, який є особою похилого віку. Фактично сімя розпалася і її подальше збереження є неможливим. Відповідно до вимог ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сім і повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України). Відповідачкою не надано доказів щодо обмежень реалізації права позивача на безперешкодне розірвання шлюбу з урахуванням положень ст.110 СК України. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач категорично заперечує проти збереження їх сімї та наполягає на розлученні, а відповідачкою належних та допустимих доказів на заперечення заявлених вимог позивачем до суду не надано, зясувавши фактичні взаємини подружжя і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, те що шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі, в звязку із чим даний позов і підлягає задоволенню. Згідно вимог п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. , Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. опп кодексу України та

Outcome: approved