Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільної з відповідачем неповнолітньої дитини доньки Марії, [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини, зазначивши на обґрунтування своїх вимог те, що з 21 жовтня 2006 року знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано за рішенням суду 25 січня 2011 року. З вересня 2010 року однією сім'єю не проживають, а неповнолітня донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому домовленості щодо участі відповідача в утримані доньки між ними не досягнуто, а в добровільному порядку відповідач матеріально не допомагає утримувати їх спільну дитину. Відповідач не має постійного місця роботи та регулярного доходу, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень за рішенням суду, оскільки відповідач зобовязаний брати участь в утриманні дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Пояснила, що з вересня 2010 року з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини і з того часу проживають окремо, в звязку з чим неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач з дня припинення спільного проживання взагалі не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, крім одного разу в серпні 2011 року. Витрати на дитину в місяць становлять приблизно 900-1000 гривень, в тому числі на одяг, взуття, харчування, іграшки, оплату дитячої установи та гуртка, які відвідує дитина, плата за який в місяць становить 150 гривень, а також на лікування дитини, яка періодично хворіє, в звязку з чим витрати збільшуються. Оскільки відповідач не достатньо приймає участі в утриманні доньки, вона просить стягнути з нього аліменти в примусовому порядку у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для дитини такого віку. Відповідач позов про стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнав частково в розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки вважає, що не може надавати матеріальну допомогу в розмірі, який просить позивачка, так як він не має постійно місця роботи, не стоїть на обліку в центрі занятості, а працює по найму без оформлення трудових відносин. Пояснив, що допомогу на утримання дитини з моменту припинення сімейно-шлюбних відносин надавав один раз в розмірі 400 гривень та купив подарунки дитині на новий рік та день народження. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини доньки Марії, [INFO] (а.с.6), яка народилася у позивачки в період шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 21 жовтня 2006 року згідно актового запису №130 по відділу реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, але 25 січня 2011 року шлюб було розірвано згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області(а.с.5), яке набрало законної чинності. Судом встановлено, що сторони однією сім'єю не проживають з вересня 2010 року та не ведуть спільне господарство, а неповнолітня дитина згідно довідки Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області знаходиться на утриманні позивачки (а.с.4). Відповідач після припинення сімейно-шлюбних відносин в добровільному порядку спочатку матеріальну допомогу на утримання дитини надав лише один раз в розмірі 400 гривень, що є недостатнім для утримання дитини, в зв'язку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку в твердій грошовій сумі на утримання дитини у розмірі 500 гривень щомісячно з пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною особою, на час розгляду справи судом не має постійної роботи та не стоїть на обліку в центрі занятості як безробітній, а працює по найму без оформлення трудових відносин, стан здоров'я як дитини, так і платника аліментів та розмір витрат позивачки на утримання дитини. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин щодо матеріального стану та стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також розміру витрат позивачки на утримання дитини суду не надано. Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial