Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

Громадянин [PERSON] звернувся через Рахівський районний суд Закарпатської області із позовом до СПД фізичної особи-підприємця [PERSON], ТОВ «[PERSON] Груп», як процесуального правонаступника ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс», та ПАТ «ЗакарпаттяАвто»про захист прав споживачів, визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення матеріальної шкоди. Із позовної заяви вбачається, що у серпні місяці 2010 року між позивачем та СПД фізичною особою-підприємцем [PERSON], мешканцем м. Тячева, вул. Лазівська, буд.204, Закарпатської області, який діяв на підставі субдилерського договору про надання послуг з реалізації автомобілів № 65-ш/2-суб \~від 21.12.2009 року, \~було укладено договір, за яким [PERSON] було придбано легковий автомобіль марки ЗАЗ Lanos 1,6 М/Т 2010 року випуску, вартістю 84.000 (вісімдесят чотири тисячі) грн. Згідно рахунку-фактури № 33 від 27.08.2010 року, виставленої постачальником ПП [PERSON], позивачем відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру ПКО серії 12АААЛ від 28.08.2010 року, було перераховано останньому договірну суму вартості автомобіля. Відповідно до акту прийому-передачі від 28.08.2010 року, складеного ПП [PERSON], останнім було передано позивачу технічно справного легкового автомобіля марки LANOS»ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], 2010 року. Однак, 17.09.2010 року відповідач, [PERSON], повідомивши позивача про те, що ним даний автомобіль готувався для продажу іншій особі, вилучив його від останнього, надавши при цьому позивачу письмової розписки про повернення коштів, оплачених мною за автомобіль, до 21.09.2010 року. На день звернення позивача до суду грошові кошти відповідачем, [PERSON], який діяв на підставі субдилерського договору про надання послуг з реалізації автомобілів № 65-ш/2-суб \~від 21.12.2009 року в інтересах ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс»(м. Київ, вул. Червоноармійська, буд.15/2), процесуальним правонаступником якого являється ТОВ «[PERSON] Груп»(м. Київ, Столичне шосе, буд.90), [PERSON] не повернуто, автомобіля, який був предметом договору, позивачу не надано, у звязку із чим між ними, як сторонам правочину, не досягнуто всіх істотних умов договору. У звязку із наведеним позивач зазначає, що оскільки, вирішення даного спору в порядку досудового врегулювання спору є неможливими із-за прямої відмови відповідачів виконати умови цього договору, він, позивач, вважає за необхідне звернутися до суду за захистом порушеного права, в тому числі, прав споживача, шляхом винесення судового рішення. У позовній заяві посилається на до положень статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі \~під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, в тому числі, на належну якість продукції та обслуговування, відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також \~\~майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством, звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Положеннями статті 18 цього ж Закону законодавець передбачає можливість визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, а також заборону продавця (виконавця, виробника) не включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача і перелік таких не є вичерпним. Разом з тим, як зазначає позивач, він, як споживач, має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у \~зв'язку \~з \~використанням останнім \~переваг \~свого \~становища \~у \~виробничій чи торговельній діяльності. У відповідності до положень пункту 4 частини 1 статті 708 ЦК України покупець у разі продажу йому товару неналежної якості має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до посилання позивача на положеннями частини 1 статті 202 ЦК України, законодавством передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. \~Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.ч.1-2 ст.203 ЦК України). Крім того, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203 ЦК України). Підставою недійсності правочину є \~недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та \~шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). У відповідності до положень пункту 33 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 11 листопада 2009 р., згідно пункту 2 якого дія якого поширюється на всіх суб'єктів господарювання \~незалежно від форми власності, які здійснюють передачу для реалізації транспортних \~засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, оптову та роздрібну торгівлю ними і оформлення необхідних документів, на продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, споживачеві видається копія сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання відповідності (на транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, які підлягають обов'язковій сертифікації), сервісна книжка, експлуатаційна документація, розрахунковий документ, який засвідчує факт купівлі, довідка-рахунок або акт приймання-передачі транспортного засобу від виробника, а у разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або його уповноваженим \~\~дилером акт приймання-передачі транспортного засобу або його складових частин, що \~мають ідентифікаційні номери, який укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Відповідно до мотивувальної частини позовної заяви, за умовами субдилерського договору про надання послуг з реалізації автомобілів ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс»було надано частину зобовязань \~за договором про надання послуг з реалізації автомобілів субдилеру СПД фізичній особі-підприємцю [PERSON] щодо пошуку покупця на території відповідальності субдилера і проведення необхідної роботи з покупцем, результатом якої має бути \~укладення Покупцем, якого знайшов Субдилер, з дилером ВАТ «Закарпаття-Авто», який діє від імені Дистрибютора, угоди з реалізації автомобіля, що є власністю Дистрибютора. Позивач вважає, що проданий йому автомобіль з вини відповідача вибув із його володіння, позивачу спричинено матеріальної шкоди, яка має бути стягнута із відповідачів на його користь на солідарній основі. У звязку із наведеним, позивач просив винести судове рішення, за яким позов задовольнити, визнати недійсним договір, укладений у серпні місяці 2010 року між [PERSON], мешканцем с. Луг, буд.193, Рахівського району, Закарпатської області, та СПД фізичною особою-підприємцем [PERSON], мешканцем м. Тячева, вул. Лазівська, буд.204, Закарпатської області, який діяв на підставі субдилерського договору про надання послуг з реалізації автомобілів № 65-ш/2-суб \~від 21.12.2009 року з придбання мною легкового автомобіля марки ЗАЗ Daewoo Lanos 1,6 М/Т 2010 року випуску, вартістю 84.000 (вісімдесят чотири тисячі) грн. Крім того, просив стягнути солідарно із відповідачів: СПД фізичної особи-підприємця [PERSON], мешканця [INFO], ТОВ «[PERSON] Груп»(м. Київ, Столичне шосе, буд.90), як процесуального правонаступника ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс»(м. Київ, вул. Червоноармійська, буд.15/2) та ВАТ «ЗакарпаттяАвто»(м. Ужгород, вул. Краснодонців, буд.20, Закарпатської області) на його користь 84.000 (вісімдесят чотири тисячі) грн., як суму сплачену ним за договором купівлі-продажу, та судові витрати. В судовому засіданні позивач, [PERSON], та його представник за угодою, [PERSON], позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, зазначили, що у відповідності до положень статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, тобто, представництво характеризується тим, що представник вчиняє правочин не від свого імені, а від імені особи, яку він представляє, внаслідок чого цивільні правовідносини виникають між особою, яку він представляє, та третьою особою. Отже, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки саме особи, яку він представляє. Оскільки, в матеріалах справи знаходиться доручення, складене 18.09.2009 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу, за яким [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси перед третіми особами, в тому числі, при здійсненні ним підприємницької діяльності, вважають, що позовні вимоги щодо солідарної відповідальності за нанесення позивачу матеріальної шкоди, є підставними та аргументованими. Відповідач, [PERSON], та його представник, [PERSON], позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, надавши в судовому засіданні наступні пояснення. Дійсно, ним, [PERSON], було надано доручення своєму синові, [PERSON], на представництво його інтересів перед третіми особами, в тому числі, щодо здійснення ним підприємницької діяльності, хоч укладання ним трьохстороннього субдилерського договору про надання послуг з реалізації автомобілів № 65-ш/2-суб 21.12.2009 року з ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс»(м. Київ, вул. Червоноармійська, буд.15/2) та \~ВАТ «ЗакарпаттяАвто»- заперечує. Зазначив, що із цієї справи не мав жодного доходу, позивача бачив декілька разів, але угод з ним не укладав, його справи, в тому числі, із позивачем, вів його син, [PERSON], якого він пожалів, бо той має на утриманні трьох дітей, тому і дав йому доручення на представництво своїх інтересів. Винним себе не визнає, цивільних обовязків перед позивачем чи іншими відповідачами не несе. Представник відповідача, ТОВ «[PERSON] Груп», як процесуального правонаступника ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс»та ПАТ «ЗакарпаттяАвто», [PERSON], позовні вимоги не визнав, надав суду відзив (заперечення) на позов, просив відмовити у їх задоволенні, надавши, крім цього, в судовому засіданні наступні пояснення. 21.12.2009 року між ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс», ПАТ «ЗакарпаттяАвто»та СПД фізичною особою-підприємцем, [PERSON], було укладеного субдилерський договір № 65-ш/2-суб, за яким \~[PERSON], «Дистрибютор»- ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс»надав дозвіл «Дилеру»- ПАТ «ЗакарпаттяАвто»передати частину своїх зобовязань за Договором «Субдилеру»- СПД \~[PERSON] щодо пошуку Покупців на автомобілі на території відповідальності Субдилера і проведення необхідної роботи з Покупцями, результатом якої має стати укладення Покупцем договору з реалізації автомобілів. Згідно Субдилерського Договору № 65-ш/2-суб передбачено організацію пошуку покупців на транспортні засоби саме марки t»(Aveo Hatchback), а не «ЗАЗ-Ланос», а тому вважає, що відповідальності його Довірителі нести не мають. Жодних коштів Позивач відповідачам - ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс», ПАТ «ЗакарпаттяАвто»не сплачував, такі кошти на рахунки даних відповідачів від позивача не надходили. Чому відсутній підпис на оригіналі субдилерського договору № 65-ш/2-суб від 21.12.2009 року СПД фізичної особи-підприємця, [PERSON], пояснити не можу, можливо, це є результатом технічної помилки. Крім того, заявляє, що його Довірителям, діями [PERSON] також нанесені матеріальні збитки, що підтверджується доданою ним до матеріалів справи копією постанови про порушення кримінальної справи № 4341310 від 28.09.2010 року відносно [PERSON]. Доводи позовної заяви є безпідставними, а обставини справи свідчать про грубе порушення сторонами положень п.2.3. Субдилерського Договору № 65-ш/2-суб, таким чином ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс», ПАТ «ЗакарпаттяАвто»не несуть відповідальності перед [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, \~дослідивши матеріали \~справи, суд приходить до наступного висновку. У ході судового розгляду та дослідження матеріалів справи судом достовірно встановлено, що 21.12.2009 року між ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс», ПАТ «ЗакарпаттяАвто»та СПД фізичною особою-підприємцем, [PERSON], було укладеного субдилерський договір № 65-ш/2-суб, за яким [PERSON], як СПД фізичній особі-підприємцю, було передано частину зобовязань за Договором, як «Субдилеру», щодо пошуку Покупців на автомобілі на території відповідальності Субдилера і проведення необхідної роботи з Покупцями, результатом якої має стати укладення Покупцем договору з реалізації автомобілів. Представником відповідачів, ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс», ПАТ «ЗакарпаттяАвто», [PERSON], підтверджено факт дії даного Договору на момент відкриття провадження у справі, як і підтверджено факт існування доручення, складеного від імені Субдилера, [PERSON], на імя громадянина [PERSON], згідно якого Субдилер СПД фізична особа, [PERSON], надав повноваження на здійснення повноважень від його імені, як підприємця, фізичної особи, своєму синові, [PERSON]. У відповідності до положень статей 237-239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на \~ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, \~встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, \~який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, \~у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за \~винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Суд бере до уваги те, що дана норма фактично є продовженням положень статті 237 частини 1 ЦК України, яка свідчить про те, що представник укладав правочин не від свого імені, а від імені особи, яку від представляє. Права та обовязки за правочином, укладеним представником відповідно до закону, виникають у особи, яку представляють, автоматично з моменту вчинення правочину, без необхідності здійснення якихось додаткових дій. У нормах Цивільного кодексу України безпосередньо відсутня норма, яка б зобовязувала представника повідомляти третю особу, з якою укладається правочин, про представницький характер його повноважень, їхній зміст, а також надавати відповідні документи. В деяких випадках (наприклад, при укладанні договорів купівлі-продажу) представницький характер правовідносин випливає із самого змісту і тому повідомляти третю особу про обсяг і зміст повноважень представника не є обовязково. У ході судового розгляду та дослідження матеріалів справи судом також достовірно встановлено, що 18.09.2009 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області п. Стойкою Н.М. було посвідчено довіреність від імені громадянина [PERSON], мешканця [INFO], згідно якої протягом строку її дійсності, а саме до 18.09.2012 року, довіреній особі - громадянину [PERSON] уповноважено представляти інтереси [PERSON], в тому числі, з приводу його підприємницької діяльності. Довіреність дійсна, не скасована, довірителем не відкликана. Крім того, з копію постанови про порушення кримінальної справи \~№ 4341310 від 28.09.2010 року, винесеної ст. слідчим СВ Тячівського РВ ГУМВСУ в Закарпатській області майором міліції [PERSON], вбачається, що відносно громадянина [PERSON], [INFO], мешканця [INFO]/12, Закарпатської області порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.191 ч.5 КК України, за те, що він діючи на підставі доручення приватного підприємця [PERSON], уклав субдилерський договір № 65 ш/2-суб. про надання послуг з реалізації автомобілів ПАТ «ЗакарпаттяАвто», яке у свою чергу виступає дилером ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс», але всупереч умовам цього договору, згідно якого він несе повну матеріальну відповідальність за збереження наданих йому транспортних засобів, допустив розтрату, чим спричинив матеріальну шкоду у особливо великих розмірах. Таким чином, суд бере до уваги ті обставини, за яких [PERSON], як особа, яка безпосередньо була повязана договірними зобовязаннями із власником майна та була уповноважена діяти від його імені, несуть цивільно-правову відповідальність перед позивачем, втому числі, за дії, вчинені його довіреною особою за договором доручення в його інтересах. Суд не бере до уваги доводи представника відповідачів, ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс»та ПАТ «ЗакарпаттяАвто», [PERSON], згідно яких транспортними засобами, які повинні були продаватися за субдилерським договором № 65-ш/2-суб від 21.12.2009 року, являлися автомобілі rolet»(Aveo Hatchback), оскільки, відповідно до розділу 1. Предмет договору, не зазначено конкретну марку автомобілів, дозвіл з реалізації яких Дистрибютор надав Дилеру. У відповідності до положень частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема \~у разі неподільності предмета зобов'язання (ч.1 ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право \~вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, \~так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України). Згідно із приписами частини 5 статті 110 ЦПК України позови про захист прав \~споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів»споживачі \~під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, в тому числі, на належну якість продукції та обслуговування, відшкодування шкоди (збитків), завданих \~дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також \~\~майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я \~людей продукцією у випадках, передбачених законодавством, звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Положеннями статті 18 цього ж Закону законодавець передбачає можливість визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, а також заборону продавця (виконавця, виробника) не включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача і перелік таких не є вичерпним. Крім того, споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у \~зв'язку \~з \~використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності. У відповідності до положень пункту 4 частини 1 статті 708 ЦК України покупець у разі продажу йому товару неналежної якості має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Положеннями частини 1 статті 202 ЦК України законодавець зазначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. \~Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.ч.1-2 ст.203 ЦК України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203 ЦК України). Підставою недійсності правочину є \~недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та \~шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Законодавець положеннями пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», передбачає, що відповідно до частини \~першої \~статті \~215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. При розгляді даної справи суд посилається на положення статей 58-59 ЦПК України, згідно яких належними є ті докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана \~довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, \~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд, при розгляді будь-яких позовних вимог посилається на положення статті 11 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved