Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 2006 по 2009 рік, від якого у них народилася дочка [PERSON], яка є інвалідом дитинства. Після розірвання шлюбу відповідач не приймав участі у вихованні дочки, не цікавився її життям та здоров'ям, не проявляв батьківської турботи, самоусунувся від обов'язків по утриманню дитини. Відповідач ніде не працює та зловживає алкогольними напоями. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову та просили відмовити у його задоволенні, позивач після перерви в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи органу опіки та піклування позовні вимоги підтримав, зазначив що орган опіки і піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Прокурор в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, оскільки питання позбавлення батьківських прав відповідача є передчасним та не відповідає інтересам дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю позивача, яка проживала з відповідачем два роки та вони розлучилися блузко трьох років тому. Відповідач зловживає алкогольними напоями, працює неофіційно. За весь час після розлучення відповідач один раз навідався до дитини, яка хворіє на ДЦП та був у стані алкогольного сп'яніння. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є хрещеною матір'ю її дитини. З позивачем спілкуються майже кожен день. Відповідач навідувався до позивача та дитини близько двох разів, зловживає алкогольними напоями, батьківських обов'язків не виконує взагалі, працює неофіційно та не допомагає в утриманні хворої дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, прокурора, покази свідків та вивчивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно з п. 15 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 даної постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.01.2006 року. 11.12.2009 року рішенням Богунського районного суду м.Житомира шлюб між сторонами розірвано. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], яка перебуває на диспансерному обліку з приводу ДЦП геміпаретичної форми, симптоматичної епілепсії, часто хворіє та є інвалідом дитинства. З народження дитина проживає з матір'ю, яка займається її вихованням та утриманням. Батько з цього розлучення не спілкується з дитиною, не проявляє про неї батьківської турботи. Вказані обставини підтверджені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі. Так з характеристики на [PERSON], виданої 23.03.2011р. Спеціалізованим навчально-виховним комплексом «Дитячі ясла-садок-початкова школа» санаторного типу №59, вбачається, що дитина самостійно себе не обслуговує, до дитячого садка і з нього дівчинку приводить і забирає мати. За час перебування дитини в дитячому садку з батьком заклад не мав можливості познайомитися. Відповідно до довідки Комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня» від 28.03.2011р., дитини потребує постійного нагляду та лікування, батько дитини дитячу поліклініку не відвідує, при патронажах вдома - батько відсутній. Згідно акту обстеження умов проживання від 29.03.2011р. батько дитини проживає від сім»ї окремо, аліменти сплачує нерегулярно, дочці не допомагає та не відвідує її, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Також судом встановлено, що відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів за рішенням суду на користь позивача на утримання дитини, чого не заперечувала представник відповідача в судовому засіданні, хоча офіційно працює з 01.03.2011р. Доказів перебування відповідача на обліку в лікарняних установах з приводу зловживання алкогольними напоями, не надано в судовому засіданні. Представником відповідача не надано в судовому засіданні будь-яких належних та допустимих доказів щодо серцевого захворювання відповідача та чинення йому позивачем перешкод у відвідуванні дитини та спілкуванні з нею. Як пояснила представник відповідача в судовому засіданні, відповідач не звертався до органів опіки та піклування з приводу встановлення йому режиму відвідування дитини або з інших спірних питань. Згідно висновку органу опіки і піклування Житомирської міської ради від 21.06.2011 року №380 визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]., оскільки з часу розірвання шлюбу з позивачем відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, у вихованні дочки участі не бере, не цікавиться станом навчання та виховання у навчальному закладі, має значну заборгованість зі сплати аліментів чим обмежує можливості дитини щодо повноцінного розвитку, оздоровлення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач з часу розлучення з позивачем і по даний час свідомо самоусунувся від виконання батьківського обов'язку по вихованню дочки, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною, піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, має суттєву заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, яка є інвалідом дитинства, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Така бездіяльність відповідача на думку суду не виправдовує його поведінку, а навпаки вказує на його байдуже ставлення до дочки, свідоме нехтування своїми обов'язками, перекладання їх на матір. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов'язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав та виходячи винятково з інтересів дитини, суд задовольняє зазначений позов. Встановленим фактам відповідають сімейні правовідносини.

Outcome: approved