Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що йому на праві приватної власності належить 53/100 частин житлового будинку № 13 по вул.Робоча в м.Херсоні, що підтверджується рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.10.2010 року. На теперішній час в зазначеній частині житлового будинку проживають [PERSON], [PERSON], та їх діти [PERSON], [PERSON] На вимоги про звільнення житлового приміщення від 26.07.2011 року та 23.08.2011 року відповідачі не реагують, чим створюють [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні його власністю. В звязку з чим, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні ним 53/100 частинами житлового будинку № 13 по вул.Робоча в м.Херсоні шляхом зняття [PERSON]В, [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою м.Херсон вул.Робоча, 13; усунути перешкоди в користуванні [PERSON] 53/100 частинами житлового будинку № 13 по вул.Робоча в м.Херсоні шляхом примусового виселення [PERSON]В, [PERSON], [PERSON], [PERSON], стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 45,50 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що [PERSON] та [PERSON] є законними власниками 53/100 частин житлового будинку № 13 по вул.Робоча в м.Херсоні на підставі договору міни від 11.09.2006 року. Рішення судів оскаржено відповідачами до Верховного Суду України. Відповідачі не мають іншого помешкання, в звязку з чим їм нікуди виселятися. Представник органів опіки та піклування Комсомольського району м.Херсона в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, зазначивши, що права дітей не порушуються, оскільки на підставі укладеного між сторонами договору міни від 11.09.2006 року, який було визнано недійсним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.10.2010 року, [PERSON] та [PERSON] було передано у власність [PERSON] земельну ділянку, а не житлове приміщення. Крім того, молодша донька відповідачів, [PERSON], на час укладення договору ще не народилася. Представник відділу реєстрації громадянства та фізичних осіб Комсомольського району м.Херсона в судове засідання не зявився, заявою від 12.10.2011 року просив розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та наступні правовідносини. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.10.2010 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ВАТ «Херсонський електромашинобудівний завод», [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], Херсонська міська рада, про визнання угоди недійсною, визнання права власності, стягнення грошової доплати; визнано недійсним договір міни житла, укладений 11.09.2006 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3138; за [PERSON] визнано право власності на 53/100 частин житлового будинку № 13 по вул.Робоча в м.Херсоні, які складаються з житлового будинку під літ. «А», стіни камінь бутовий, гаража під літ. «К», туалету під літ. «В», водопроводу № 2, огорожі №№ 1, 3, 5, зливної ями № 4; з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 50 500 грн. доплати, здійсненої останнім за договором міни житла від 11.09.2006 року. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23.11.2010 року зазначене рішення скасовано, постановлено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.05.2011 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 23.11.2010 року скасоване, рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.10.2010 року залишено в силі. Таким чином, [PERSON], позивач по справі, є власником 53/100 частин житлового будинку № 13 по вул.Робоча в м.Херсоні, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 31056711 від 23.08.2011 року. Як вбачається з адресних довідок від 09.09.2011 року за зазначеною адресою зареєстровані колишні власники 53/100 частин житлового будинку [PERSON] та [PERSON] із дітьми. Згідно вимоги про звільнення приватної власності від 26.07.2011 року та поштового повідомлення, [PERSON] звернувся до [PERSON] та [PERSON] із вимогою про звільнення безпідставно набутого ними майна, а саме 53/100 частин житлового будинку № 13 по вул.Робоча в м.Херсоні. У відповідності до вимоги про звільнення приватної власності від 23.08.2011 року та поштового повідомлення, [PERSON] звернувся до [PERSON] та [PERSON] із вимогою про звільнення належних йому 53/100 частин житлового будинку № 13 по вул.Робоча в м.Херсоні у строк до 25.08.2011 року, передавши йому усі документи по сплаті комунальних послуг та ключі від будинку. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що позивач по справі на підставі судового рішення є власником 53/100 частин житлового будинку № 13 по вул.Робоча в м.Херсоні, при цьому не має можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки за вказаною адресою проживають [PERSON], [PERSON], та їх діти [PERSON], [PERSON] Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника майна підлягають захисту у обраний ним спосіб відповідно до вимог ст.391 ЦК України. При цьому, суд вважає, що права неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] нічим не порушуються, оскільки за укладеним між сторонами по справі 11.09.2006 року договором міни відповідачами було передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0266 га по вул.К.Маркса, 58 в м.Херсоні, а не житлове приміщення. Крім того, молодша донька відповідачів, [PERSON], народилася лише 16.09.2006 року, тобто після укладення договору міни від 11.09.2006 року. На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved