Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради, треті особи [PERSON] ДДНК а та [PERSON], про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, в якому зазначила, що квартира [ADDRESS] належить позивачу, її чоловіку [PERSON] та її матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тобто по 1/3 частині кожному. 09 травня 2003 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину спірної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом були позивач та її сестра [PERSON] Однак позивач є єдиним спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем на момент її смерті. Позивач просила суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 09 травня 2003 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 09 травня 2003 року. До суду надійшла заява позивача з проханням розглядати справу за її відсутності, просить позов задовольнити. Представник [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. [PERSON] державна нотаріальна контора заперечень по справі не надала. Третя особа [PERSON] надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тобто по 1/3 частині кожному, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 1994 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 09 листопада 1994 року № 6/2186-94, зареєстрованого в МБТІ в реєстрову книгу за № 9п-59. 09 травня 2003 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину вищезазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом були [PERSON] та [PERSON] Однак [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем на момент її смерті, що підтверджується довідкою ЖКП «Парус» від 04 листопада 2011 року. [PERSON] спадщину не приймала. Інші спадкоємці відсутні. Згідно відповіді Другої ДДНК від 20 вересня 2011 року після смерті [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення правовідносин, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти, той з подружжя, який його пережив та батьки померлого. У відповідності зі ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину. На підставі ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, повністю доведеними, а тому можливим їх задоволення.

Outcome: approved