Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про визнання противоправним рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про зобовязання вчинити певні дії; про визнання противоправним та скасування рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; та визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач у своїй позовній заяві та у судовому засіданні позивач та його представник посилалися на те, що позивач з 1998 року є власником земельної ділянки по вул. Мічурина,19 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Кілька років тому позивач помітив, що розміри його земельної ділянки з боку сусіда [PERSON] стали менше, після чого він звернувся до органів місцевого самоврядування, відповідно до акту від 17 грудня 2008 року встановлено, що [PERSON] захопив 6,7 м земельної ділянки позивача, що порушує його права як власника земельної ділянки. Крім того, на думку позивача та його представника, державний акт на імя відповідача [PERSON] виданий неправомірно, що також порушує його права як власника земельної ділянки по вул. Мічуріна, 19 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району, у звязку з чим підлягає скасуванню. Відповідач [PERSON] не погодився з позовними вимогами позивача та подав зустрічний позов до [PERSON], Новоолександрівської сільської ради, 3-тя особа: Дніпропетровський районний відділ земельних ресурсів, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про встановлення права приватної власності на земельну ділянку у межах, що визначені державним актом на право приватної власності на землю; зобовязання вчинити певні дії; визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві та у судовому засіданні відповідач та його представник посилалися на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки №21-а по вул. Мічуріна у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 02 грудня 1998 року на виконання рішення виконкому Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №90/6 від 18 листопада 1998 року було складено акт, в якому встановлені в натурі межі земельної ділянки по вул. Мічуріна, буд. 21а у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області площею 0,1548 га, даний акт підписав і позивач по справі [PERSON]. Таким чином, про межі та кордони його земельної ділянки [PERSON] знав ще у 1998 році, але позовну заяву надав до суду лише у 2008 році, у звязку з чим пропустив термін позовної давності. На думку відповідача та його представника державний акт на імя позивача [PERSON] виданий неправомірно, що порушує його права як власника земельної ділянки по вул. Мічуріна, 21-а у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району, у звязку з чим підлягає визнанню недійсним. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд зобовязати відповідача по справі [PERSON] привести до ладу згідно з земельним кадастром кордони своєї земельної ділянки по вул. Мічуріна, буд. 21-а у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області; перенести паркан між земельною ділянкою, що належить [PERSON] та земельною ділянкою по вул. Мічуріна, буд. 19 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належить позивачу на праві приватної власності, з віддаленою від вулиці сторони на 6,7 (шість і сім десятих) метрів, під прямим кутом; зобовязати відповідача по справі [PERSON] зруйнувати всі незаконно зведені споруди на частині земельної ділянки, що належить позивачу [PERSON], та знищити або перенести в інше місце всі рослини, що ростуть на ній; визнати противоправним та скасувати рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 18 листопада 1998 року №90/6 Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON]; визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю виданий 07 грудня 1998 року гр. [PERSON], реєстраційний номер №3798. У задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та його представник просили суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі, та задовольнити зустрічну позовну заяву, а саме встановити право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] у межах, що визначені державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн №037038 від 07 грудня 1998 року; зобовязати [PERSON] утриматися від будь-яких дій щодо заволодіння земельною ділянкою, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Дн №037038 від 07 грудня 1998 року; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Дн №044458 виданий Новоолександрівською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 18 жовтня 2001 року та зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7740. Представник Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судовому засіданні просила суд винести рішення відповідно до діючого законодавства, пояснила суду, що спочатку земельна ділянка по вул. Мічуріна, буд. 19 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області раніше належала [PERSON], під час передачі вказаної земельної ділянки у власність [PERSON] встановлені межі земельної ділянки в натурі та складений відповідний план земельної ділянки. Після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку по вул. Мічуріна, буд. 19 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області у порядку спадкування перейшло до [PERSON] Оскільки земельна ділянка вже знаходилась у приватній власності, її межі були встановлені в натурі та не змінювались, при оформленні спадщини згідно вимог чинного законодавства була проведена звірка меж земельної ділянки, подібна звірка меж земельної ділянки була проведена при набутті права власності на земельну ділянку [PERSON]. Таким чином, Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області при передачі земельної ділянки [PERSON], [PERSON], та [PERSON] діяла згідно повноважень, наданих раді законом та її дії повністю відповідають всім нормам діючого законодавства. Представник Дніпропетровського районного відділу земельних ресурсів Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, його представника, представника Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] та у задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником земельної ділянки площею 0,170 га по вул. Мічуріна, буд. 19 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн №044458 виданого 18 жовтня 2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7740. Суд не може прийняти до уваги твердження позивача [PERSON] та його представника у судовому засіданні, про те, що про порушення свого права, а саме про самовільний захват частини його земельної ділянки по вул. Мічуріна, буд. 19 у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, позивач дізнався лише у 2008 році, оскільки як встановлено у судовому засіданні (що підвередив і сам позивач у судовому засіданні) 02 грудня 1998 року на виконання рішення виконкому Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №90/6 від 18 листопада 1998 року інженером землевпорядником [PERSON], в присутності спеціаліста землевпорядника відділу по земельних ресурсах Дніпропетровського району [PERSON], представника Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON], землекористувача [PERSON], суміжних землекористувачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], було складено акт, в якому встановлені в натурі межі земельної ділянки по вул. Мічуріна, буд. 21а у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області площею 0,1548 га, даний акт підписав і позивач по справі [PERSON]. Таким чином, позивач [PERSON] про встановлення меж суміжної земельної ділянки дізнався 02 грудня 1998 року під час підписання акту встановлення меж земельної ділянки, що передається у власність [PERSON]. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа: Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про визнання противоправним та скасування рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; про зобовязання вчинити певні дії, про визнання противоправним рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя [PERSON], необхідно відмовити у повному обсязі у звязку зі спливом позовної давності. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №90/6 від 18 листопада 1998 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1548 га по вул. Мічуріна, буд. 21а у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що виключає можливість потворного визнання за [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку у судовому порядку, оскільки [PERSON] вже є власником земельної ділянки площею 0,1548 га по вул. Мічуріна, буд. 21а у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ДП Дн №037038 виданого 07 грудня 1998 року, та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3798. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 3 діючого Цивільного кодексу загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] у частині зобовязання вчинити певні дії; визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя [PERSON], оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідач [PERSON] у своєму зустрічному позові та у судовому засіданні не надав суду доказів того, у чому саме виявилося порушення його права у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, які дії необхідно здійснити для захисту прав відповідача, та підстави скасування державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Дн №044458 виданого 18 жовтня 2001 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7740.

Outcome: dismissed