Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-04 00:00:00

У травні 2011 року [PERSON], [PERSON] звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.04.2011 року помер [PERSON], який був рідним дядьком Позивачам. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємців першої черги після його смерті не залишилось. [PERSON] та батько Позивачів [PERSON] були рідними братами. [PERSON] помер у 1988 році, а тому Позивачі зазначають, що вони є спадкоємцями другої черги за правом представлення. Позивачі зазначають, що з померлим [PERSON] у них були гарні стосунки. В останні місяці свого життя стан здоровя [PERSON] почав різко погіршуватись, він перестав розуміти значення своїх дій. Приблизно за місяць до смерті [PERSON] він потрапив до лікарні, тому мати Позивачів [PERSON] приїхала з м. Сургут Російської федерації в Україну для догляду за [PERSON] 07 квітня 2011 року мати Позивачів забрала їх дядька з Вишнівської міської лікарні (період перебування [PERSON] у лікарні з 27.03.2011 року по 07.04.2011 року). Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого (форма № 027/У) [PERSON] був виписаний з діагнозами, серед яких була хвороба Альцгеймера, церебральний атеросклероз та слабоумство. Також у виписці з лікарні було зазначено, що хворий потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] розшукала двоюрідну племінницю [PERSON] [PERSON], яка до того часу не підтримувала будь-яких звязків з [PERSON] [PERSON] запропонувала Відповідачу по справі оформити опікунство над [PERSON] та доглядати за ним, щоб остання змогла отримати після смерті [PERSON] частину його майна. 14.04.2011 року Відповідач звернулась до державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] з проханням посвідчити заповіт [PERSON] на користь [PERSON] Однак державний нотаріус відмовила у посвідченні заповіту, оскільки [PERSON] не може відповісти ні на одне запитання та є очевидно недієздатним. 29.04.2011 року Відповідач зателефонувала [PERSON] та повідомила її про те, що [PERSON] помер та його похорони відбудуться 30.04.2011 року. [PERSON] приїхала до м. Вишневе на девятий день після смерті [PERSON] Повернувшись до квартири [PERSON] мати Позивачів виявила, що з квартири де він проживав зникли майже всі документи, в тому числі: правовстановлюючі документи на квартиру та оригінали виписок з лікарні. Відповідач зазначила, що 29.04.2011 року [PERSON] подарував їй спірну квартиру, що підтверджується договором дарування квартири, який був укладений та посвідчений 29.04.2011 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за номером 522. При чому із зазначеного договору дарування вбачається, що договір був підписаний не самим [PERSON], а сторонньою особою [PERSON]. Позивачі зазначають, що обставини укладення оспорюваного договору дарування викликають сумніви у його дійсності з наступних підстав. На момент укладення договору дарування [PERSON] перебував у тяжкому хворобливому стані. З діагнозу, який йому було встановлено, згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 07.04.2011 року, вбачається, що він страждав на ряд психічних хвороб, зокрема хворобу Альцгеймера, церебральний атеросклероз та слабоумство. Перебіг зазначених хвороб супроводжується низкою порушень психічної діяльності, захворюванням мозку, яка характеризується порушенням памяті, мислення, мови і сприйняття. Крім того Позивачі зазначають, що сумніви в тому, що договір дарування укладено з волі [PERSON] викликає і те, що договір було укладено у день його смерті, а саме 29.04.2011 року та підписано незнайомою сторонньою особою. Таким чином, обставини договору дарування, а саме: тяжкий хворобливий стан [PERSON] та хвороби, на які він хворів, момент укладення договору, викликають сумнів у тому, що [PERSON] міг керувати своїми діями, розуміти їх та усвідомлювати їх наслідки. Тому Позивачі просили суд визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 29 квітня 2011 року який був укладений між [PERSON] та [PERSON] Відповідач подала до суду письмові заперечення проти позовної заяви. [PERSON] зазначає, що 29.04.2011 року помер [PERSON], який являвся її дядьком. [PERSON] доглядала за померлим. Позивачі жодного разу не телефонували [PERSON] та не приїжджали до нього. Відповідач зазначає, що вона повністю доглядала та виконувала необхідні дії від імені померлого [PERSON], що підтверджується довіреністю. Оскільки Відповідач по справі доглядала померлого, який погодився подарувати їй квартиру, 29 квітня 2011 року [PERSON] склав договір дарування квартири № 28 в будинку 43 А, по вул. Святошинській, що знаходиться в м. Вишневе, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за місцем проживання та реєстрації [PERSON] у звязку з його захворюванням та похилим віком. [PERSON] зазначає, що оскільки [PERSON] самостійного не міг підписати договір дарування це зроблено через його представника, що не заперечується чинним законодавством. Відповідно до п.16 Інструкції про вчинення нотаріальних дій якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про що потрібно нотаріусу зазначити в посвідчу вальному написі в даному договорі, що було виконано нотаріусом, а саме: «У звязку з неможливістю підписати цей договір мною, [PERSON], за моїм дорученням у моїй присутності та в присутності нотаріуса цей договір дарування, попередньо прочитаний мною, підписаний громадянином [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], який проживає в [INFO]». Також підтвердженням того, що доглядом та похованням [PERSON] займалась [PERSON] являється довідка виконавчого комітету Вишнівської міської ради від 10.05.2011 року. Відповідач зазначає, що позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] третя особа: [PERSON] про визнання договору дарування недійсним є необґрунтованим, а договір дарування спірної квартири є законним та не може бути скасований судом. В судовому засіданні представник Позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] в судове засідання не зявився. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 29.04.2011 року помер [PERSON], який був рідним дядьком [PERSON] та [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємців першої черги після його смерті не залишилось. З 27.03.2011 року по 07.04.2011 року [PERSON] перебував у лікарні м. Вишневе. Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого (форма № 027/У) [PERSON] був виписаний з діагнозами, серед яких була хвороба Альцгеймера, церебральний атеросклероз та слабоумство. Також у виписці з лікарні було зазначено, що хворий потребує постійного стороннього догляду. 29 квітня 2011 року [PERSON] склав договір дарування квартири № 28 в будинку 43 А, по вул. Святошинській, що знаходиться в м. Вишневе на імя [PERSON], яка доглядала спадкодавця, який був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за місцем проживання та реєстрації [PERSON] у звязку з його захворюванням та похилим віком. В своїх позовних вимогах Позивачі посилаються на те, що [PERSON] під час укладання договору дарування не усвідомлював значення своїх дій, не міг ними керувати, що є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним. Для визначення психічного стану [PERSON] судом була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. Відповідно до Акту посмертної судово-психіатричної експертизи № 928 від 20.11.2011 року (а.с.106-110) [PERSON] в період підписання договору дарування 29.04.2011 року страждав на органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба 3 ст., ДЕП 3 ст.) з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням та вираженим церебрастенічним синдромом. Ступінь виразності психічних розладів був такий, що [PERSON] під час складання і підписання договору дарування 29.04.2011 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як вбачається з вищезазначеного акту експертизи № 928 від 20.11.2011 року, на момент укладення оспорюваного договору [PERSON] виявляв ознаки хронічного психічного розладу, що істотно вплинуло на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними, він не міг в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 66 ЦПК України висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Підстав для сумніву у висновку даного акту посмертної судово-психіатричної експертизи у суду не має, оскільки експертиза проведена комісією Відділення судово-психіатричних (наркологічних) експертиз Комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне обєднання» в складі: голови комісії судово-психіатричним експертом четвертого кваліфікаційного класу (експертний стаж понад 18 років) [PERSON], психологом, судовим експертом другого кваліфікаційного класу (експертний стаж понад 22 роки) [PERSON] та експертом-психіатром (експертний стаж 3 роки) [PERSON], які попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків. Крім того, висновок акту посмертної судово-психіатричної експертизи повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи. Суд не може покласти в основу свого рішення лише пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] , оскільки вони протирічать поясненням інших допитаних судом свідків, зокрема [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та акту експертизи № 928 від 20.11.2011 року. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 203, ч.1 ст. 225 ЦК, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" та

Outcome: approved