Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить будинок в [ADDRESS] в якому 15 листопада 2000 року було зареєстровано місце проживання [PERSON]. Приблизно в липні 2008року відповідачка поїхала на постійне місце в Цюрупинськ Херсонської області, але точного місця проживання позивачу невідомо. Із зазначеного часу відповідачка у будинку не проживає, що підтверджується довідкою квартального комітету. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Оскільки відповідачка не проживає у будинку більше шести місяців, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS] У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив суд його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 1988 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] Є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] Згідно інформації адресно-довідкової служби ВГІРФО УМВС України в Херсонській області та домової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS], [PERSON], [INFO], зареєстрована у зазначеному будинку, як дружина позивача. На підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 26.11.2010 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано, що підтверджується відміткою у паспорті позивача від 15.12.2010 року. Згідно пояснень позивача та довідки голови квартального комітету від 07.02.2011 року відповідачка у будинку позивача не проживає з липня 2008 року. Домовленостей між позивачем та відповідачем про збереження за ним житла не було. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За змістом вказаної норми закону члени сім'ї власника житла набувають сервітутне право користування цим житлом за фактом набуття статусу члена його сім'ї. Необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства. Лише ці дві умови у сукупності дають право обмеженого користування житлом членам сім'ї його власника. Право членів сім'ї власника житла на користування житлом є особистим сервітутом, який встановлюється за фактом визнання певних осіб членами сім'ї власника житла (одруження, народження, усиновлення тощо). Відповідно до п.4 ч.1 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставин, яка була підставою для встановлення сервітуту. Оскільки право користування житлом членом сім'ї є сервітутним правом і пов"язане з набуттям статусу члена сім'ї, то з припиненням сімейних відносин колишній член сім'ї втрачає право на користування житловим приміщенням власника. Позивач, як на правове обґрунтування позовних вимог, посилається на ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України. Проте спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані ч.1 ст. 405, п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, оскільки ст.ст. 71, 72 ЖК України регулюють відносини між наймачем квартири та членами його сім'ї, а позивачем є власником житлового будинку. Оцінюючи в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved