Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Промснаб» про стягнення заборгованості по заробітній платі, остаточного розрахунку при звільненні, середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку, мотивуючи вимоги тим, що з 17.08.2010 року по 21.02.2011 року працював у відповідача на посаді охоронця. В день звільнення з позивачем не було проведено остаточного розрахунку і станом на сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі з компенсацією за відпустку складає 3000 грн. Позивачка, посилаючись на положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України, просить стягнуть зазначену суму заборгованості, а також компенсацію за затримку розрахунку в розмірі її середнього заробітку по день фактичного розрахунку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених в позові та уточненні до позову від 07.12.2011 року, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлені судом належним чином про причину неявки суду не повідомили. Третя особа також не зявилася до судового засідання, повідомлена належним чином про причину неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України умовою проведення заочного розгляду справи є неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними. Причини неявки представника відповідача суд визнав неповажними і, за згодою позивача, розглянув справу за відсутністю представника відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів, шляхом ухвалення заочного рішення, згідно зі ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] необґрунтовано і задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 17.08.2010 року перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «Промснаб», працюючи на посаді охоронця, що підтверджується трудовою книжкою позивача. 21.02.2011 року року відповідач звільнився з займаємої посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. В поданому позові позивач посилається на ту обставину, що на час звільнення розрахунку з ним не провили, не надали довідок ні про заборгованість, ні про доходи. У вязку з чим позивач просив суд зобовязати відповідача надати довідку про рух коштів на рахунку відповідача від моменту звільнення до моменту подачі позовної заяви, а також довідки про заборгованості по заробітній платі, довідки про середню заробітну плату. 14.09.2011 року судом була винесена ухвала, якою суд зобовязав відповідача надати вище зазначені довідки, але ухвала залишилась без виконання. Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином позивачем не надано доказів, що підтверджують її вимоги щодо наявності конкретної суми заборгованості з виплати заробітної плати на час розгляду справи в суді, а також самого розміру місячної заробітної плати. Крім того, вимоги [PERSON] про стягнення на його користь компенсації за затримку розрахунку також є необґрунтованими, оскільки ним не зазначено ані конкретної суми, не надано розрахунку компенсації, а також довідки про середній заробіток для обчислення суми компенсації за час затримки розрахунку і вимога про стягнення компенсації є похідної від вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, наявність якої позивачем не доведено. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст. 116-117 КЗпП України,

Outcome: dismissed