Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором , посилаючись на те, що між ними та відповідачем було укладено кредитний договір № 10 СТ відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3 944 грн. строком до 28.12.2007 року, а відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів Однак всупереч договірним зобовязанням, в установлені графіком терміни відповідачем не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом . На день подачі заяви про стягнення суми боргу за Договором,сума боргу за тілом кредиту становить 3 944 грн. , за процентами 7 819,5 грн., за пенею -3 944 грн., що в сумі складає 15 707, 50 грн. Жодного платежу відповідачем за кредитним договором проведено не було .Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позові , просить визнати поважними причини пропущення строку позовної давності, оскільки майновий стан спілки був скрутний внаслідок економічної кризи, зменшення її ліквідності внаслідок відтоку вкладів членів спілки за кредитними договорами, а також неналежним виконанням своїх службових обовязків попереднім складом Правління кредитної спілки «Аккорд», відносно якого порушено кримінальну справу за фактом привласнення грошових коштів в особливо великих розмірах. Тому просить поновити строк звернення до суду. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив , що позивачем пропушено строк позовної давності на право звернення до суду з вимогою до відповідача про стягнення боргу за договором , а тому просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши сторони , дослідивши письмові докази по справі , вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що між Кредитною спілкою « Аккорд» та відповідачем [PERSON] було укладено 19 грудня 2006 року договір № 10 СТ відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3 944 грн. строком до 28.12.2007 року, а відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів \\а.с.9\\; Однак всупереч договірним зобовязанням, в установлені графіком терміни відповідачем не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом . На день подачі заяви про стягнення суми боргу за Договором,сума боргу за тілом кредиту становить 3 944 грн. , за процентами 7 819,5 грн., за пенею -3 944 грн., що в сумі складає 15 707, 50 грн.\\а.с.6\\; Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивач - кредитна спілка про порушення свого права мала дізнатися ще в грудні 2010 року Проте, з позовом до суду звернулася лише в жовтні 2011 року. Сплив строку позовної давності є очевидним. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Між тим, суд, дослідивши обставини та докази надані позивачем на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності, не знаходить підстав для визнання поважними причин пропущення строку позовної давності, оскільки неналежне виконання правлінням спілки своїх обовязків не може бути підставою для поновлення позивачу строку позовної давності. Інші обставини, на які посилається представник позивача, також не можуть бути визнані судом поважними. Стаття 262 ЦК України встановлює, що зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено в звязку зі спливом строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив відповідач, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed