Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до наказу державного підприємства «Дніпровська залізниця» №НОК-439 від 02.07.2009 року він був прийнятий на посаду начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи». 14.06.2011 року відповідачем був виданий наказ №420/Н, відповідно до якого позивач був звільнений з посади начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи» згідно п.3 ст.40 КЗпІІ України. Вказаний наказ позивач вважає незаконним. Позивач стверджує, що він є членом дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці. Тому з посиланням на ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ч.3 ст.252 КЗпП України, постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року (з відповідними змінами та доповненнями) позивач стверджує, що відповідач, повинен був отримати попередню згоду дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці та вищого виборного органу ДП «Придніпровська залізниця», яким є Рада профспілки залізничників та транспортних будівельників України, на його звільнення. З метою поновлення свого порушеного права позивач звертався до Пологівського районного суду Запорізької області з позовною заявою про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 22.08.2011 ро\-ку Пологівський районний суд Запорізької області ухвалив рішення по цивільній справі за його позовом до державного підприємства «Придніпровська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дорожня профспілкова організація ДП «Придніпровська залізниця», відповідно до якого у задоволенні його позову було відмовлено. Як підстава для відмови у задоволенні позову, судом було вказано на неправильно обраний спосіб захисту порушеного права. У зв'язку з чим позивачем був пропущений строк для звернення до суду з цим позовом, як він вважає, з поважних причин. У звязку з цим позивач просить поновити строк звернення до суду, визнавши поважною причину пропуску цього строку; наказ №420/Н від 14.06.2011 року, відповідно до якого позивач був звільнений з посади начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи» державного підприємства «Придніпровська залізниця» скасувати; поновити позивача на посаді начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи» державного підприємства «Придніпровська залізниця». В судовому засіданні позивач та його представник, підтримавши позов та виклавши мотиви його предявлення, просять поданий позов задовольнити. Позивач та його представник уточнили, що поважними причинами пропуску позивачем строку на звернення до суду є те, що позивач раніше звертався до суду з позовом про поновлення його на займаній посаді і рішенням суду від 22.08.2011 року в задоволенні його позову було відмовлено, а також юридична необізнаність позивача. Представники відповідача та третьої особи заперечують проти задоволення даного позову посилаючись на безпідставність вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] у червні 2011 року звертався до Пологівського районного суду Запорізької області з подібними позовними про поновлення його на посаді начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця». Рішенням Пологівського районного суду від 22.08.2011 року у справі №2-523/2011р. в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням позивач [PERSON] оскаржив його до суду апеляційної інстанції. Ухвалою колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 27.10.2011 року у справі №22ц-5385/2011 апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено, рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 22.08.2011 року було залишено без змін. Вказаним рішенням Пологівського районного суду від 22.08.2011 року у справі №2-523/2011р. було встановлено, що наказом №420/Н від 14.06.2011 року начальника ДП «Придніпровська залізниця» [PERSON] [PERSON] за систематичне порушення трудової дисципліни було звільнено з займаної посади відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України, з даним наказом [PERSON] був ознайомлений і отримав його копію, однак від підпису про ознайомлення відмовився, про що був складений акт 14.06.2011 року. Вказаний наказ №420/Н від 14.06.2011 року було винесено на підставі довідки про комплексну перевірку стану охорони і організації праці в структурних підрозділах служби локомотивного господарства ДП «Придніпровська залізниця» від 31.05.2011 року, в результаті якої були виявлені численні порушення охорони та організації праці у відокремленому структурному підрозділі «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця». Наказами начальника ДП «Придніпровська залізниця» [PERSON] №405/Н від 05.07.2010 року, №846/Н від 30.11.2010 року, №22/Н від 14.01.2011 року, №52/Н від 27.01.2011 року, №116/Н від 22.02.2011 року та №204/Н від 04.04.2011 року позивач [PERSON] був притягнутий до дисциплінарної відповідальності і йому були оголошені догани. Вказані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності не скасовані, жоден з них позивачем [PERSON] в установленому порядку не був оскаржений, а тому вони є чинними. З урахуванням шести фактів в межах річного строку притягнення позивача [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни та накладення на нього дисциплінарних стягнень у вигляді доган, допущені ним порушення охорони та організації праці у відокремленому структурному підрозділі «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця» слід вважати систематичним невиконанням ним без поважних причин обовязків, покладених на нього. Адміністрацією ДП «Придніпровська залізниця» при звільненні 14.06.2011 року [PERSON] з посади начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця» за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України було дотримано вимог ст.ст. 1471, 148, 149 КЗпП щодо правомочності органу, який застосував дисциплінарне стягнення; строку та порядку застосування дисциплінарного стягнення. Позивач [PERSON] на час звільнення його з посади начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця» був членом виборного профспілкового органу ДП «Придніпровська залізниця», а саме: членом дорожнього комітету профспілки ДП «Придніпровська залізниця». Постановою президії Дорпрофсожу ДП «Придніпровська залізниця» від 10.06.2011 року №П-61-2 було дано згоду на звільнення [PERSON] з посади начальника Локомотивного депо Пологи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Постановою президії Ради профспілки залізничників та транспортних будівельників України від 10.08.2011 року також була дана згода на звільнення [PERSON] з займаної посади. Відповідно до ст.319 ЦПК України, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення. Таким чином, рішення Пологівського районного суду від 22.08.2011 року у справі №2-523/2011р. набрало законної сили 27.10.2011 року. Відповідно ст.61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Звертаючись до суду з позовом у даній справі позивач [PERSON] в якості підстави позову зазначає те, що відповідач при звільненні його з займаної посади повинен був отримати попередню згоду вищого виборного органу профспілкової організації ДП «Придніпровська залізниця», яким є Рада профспілки залізничників та транспортних будівельників України, а в період між її засіданнями повноваження Ради профспілки здійснює її президія. При цьому позивач [PERSON] пропустив місячний строк для звернення до суду з даним позовом, встановлений ст.233 ч.1 КЗпП України, що обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як було встановлено, позивач [PERSON] копію наказу про свої звільнення отримав 14.06.2011 року, тому з цього часу має обраховуватись строк на звернення до суду щодо його оскарження. Посилання позивача [PERSON] на те, що він вже звертався до суду з позовом про поновлення його на посаді начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця» і рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 22.08.2011 року в задоволенні його позову було відмовлено як на причину поважності пропуску ним строку для звернення до суду з даним позовом слід вважати безпідставним, оскільки звертаючись у червні 2011 року до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом про поновлення його на посаді начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця», позивач [PERSON] реалізував своє право на судовий захист. Вказаний позов було розглянуто по суті Пологівським районним судом Запорізької області у відкритих судових засіданнях з участю позивача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON] Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області у вказаній справі від 22.08.2011 року в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, копію рішення суду позивачем [PERSON] було отримано у встановлені законом строки. Таким чином, при первісному зверненні позивача [PERSON] до суду з позовом про поновлення його на посаді начальника відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця», його права на судовий захист будь-яким чином не були обмежені, тому факт звернення до суду позивачем [PERSON] з первісним позовом і прийняття судом рішення у справі, ухваленого не на користь позивача, не є поважною причиною пропуску строку при повторному зверненні позивача [PERSON] до суду з позовом з інших підстав. Посилання ж позивача [PERSON] на свою юридичну не обізнають взагалі є безпідставним, оскільки при зверненні позивача [PERSON] до суду з первісним позовом, а також при розгляді цієї справи в суді, він користувався правовою допомогою професійного адвоката [PERSON], якому в установленому порядку було видано свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю. При цьому адвокат [PERSON] був обраний в якості представника позивача [PERSON] особисто ним. Твердження позивача [PERSON] про те, що в нього не було достатньо коштів для запрошення іншого адвоката, тому він вимушений був запросити собі в якості представника адвоката [PERSON], є недоведеними, оскільки жодними доказами не підтверджуються, а тому не можуть бути прийняті до уваги. При цьому, позивач [PERSON] відмовився назвати жодного адвоката, який начебто відмовив у наданні йому правової допомоги у звязку з недостатністю у нього коштів. Крім того, при розгляді Пологіським районним судом Запорізької області первісного позову позивача [PERSON] було отримано постанову президії Ради профспілки залізничників та транспортних будівельників України від 10.08.2011 року, відповідно до якої згода на звільнення [PERSON] з займаної посади була надана, тому посилання позивача [PERSON] на порушення процедури звільнення, а саме: неотримання згоди Ради профспілки залізничників та транспортних будівельників на його звільнення, є неприйнятним, про що також було зазначено в ухвалі колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 27.10.2011 року у справі №22ц-5385/2011 Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 40, 43, 431, 147-149, 232-235, 252 КЗпП України, ст. ст. 15, 57, 79, 81, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed