Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

18.10.2011 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 5500 грн, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого не визначила, та відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона повідомила, що визначила суму заборгованості по заробітній платі орієнтовно, виходячи із встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Представник відповідача визнав позов частково. Він підтвердив, що згідно документів бухгалтерського обліку за відповідачем рахується заборгованість по заробітній платі позивача в розмірі 5139 грн 09 коп., яка не виплачена у звязку з фактичним припиненням діяльності підприємства. У задоволенні решти вимог просив суд відмовити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В період з 01.06.2010 року по 01.09.2011 року включно позивач працювала у відповідача прибиральницею службових приміщень і була звільнена з роботи за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Як убачається з наданої представником відповідача оборотно-сальдової відомості (а.с. 24), в день звільнення відповідач не виплатив усі належні позивачу суми, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 5139 грн 09 коп. У судовому засіданні позивач погодилася з визначеною відповідачем сумою заборгованості, що є підставою для її стягнення. Згідно статті 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Затримка розрахунку при звільненні позивача на день розгляду справи складає 2 місяці 23 дні. Згідно даних оборотно-сальдової відомості середньомісячний заробіток позивача складає 827 грн 49 коп. /(949.76 + 705.22) : 2/, а середньоденний 26 грн 69 коп. /(949.76 + 705.22) : 62/. Отже, в разі повного задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, позивач мала би право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 2268 грн 85 коп. /(827.49 х 2) + (26.69 х 23)/. Проте, через часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, суд вважає необхідним самостійно визначити суму середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача, та зменшити її до 1000 грн. Статтею 2371 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. По справі доведено, що порушенням права на оплату праці позивачу завдано моральних страждань; крім того, зазначене змусило її докладати додаткових зусиль для організації свого життя, чим в сукупності завдано моральної шкоди. Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих страждань, і виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцією стягнення на користь позивача 1000 грн. Таким чином, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial