Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

31 жовтня 2011 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті 11 квітня 2011 року його матері [PERSON] відкрилась спадщина на належні їй житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Шевченка, 27 в с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області. Своїм заповітом [PERSON] спадкоємцем свого майна призначила його. Спадкоємці першої черги за законом відповідачі по справі, його брат та сестри не претендують на спадщину. Маючи намір прийняти спадщину звернувся із відповідною заявою до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на вищезгадане спадкове нерухоме майно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечують, про що подали відповідні заяви, де просять справу розглянути без їх участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. Судом установлено та вбачається із свідоцтв про народження позивача (а.с.6), що його мати [PERSON], яка померла 11 квітня 2011 року (свідоцтво про смерть (а.с.9)), своїм заповітом належний їй житловий будинок по вул. Шевченка, 27 в с. Ворокомле Камінь-Каширського району Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с.11), довідкою нотаріуса (а.с.12), довідками Ворокомлівської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області (а.с.13), витягу з погосподарської книги 3 за 2011-2015 року (а.с.14) заповіла позивачу. Згідно ст. 1223 ч. ч. 1, 3 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ч. ч. 1, 5 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яка, у відповідності до ст. 1220 цього Кодексу, відкрилась після смерті [PERSON] Позивач, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв її, як спадкоємець за заповітом. Відповідачі брат та сестри позивача, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с.7), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8), як спадкоємці першої черги за законом наміру приймати спадщину після смерті матері не мають, оскільки проти позову не заперечують. Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, право власності на житловий будинок, інші будівлі і споруди, може бути підтверджено свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до п. 216 цієї Інструкції відсутність правовстановлюючих документів на спадкові будівлі позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину. Мати позивача за життя такого свідоцтва не мала, що стверджується довідкою Волинського обласного БТІ від 9 листопада 2011 року №10172, тому останній оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса не має можливості. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на встановлені судом обставини, позивача слід визнати власником житлового будинку з надвірними будівлями. З відповідачів суд судових витрат не стягує, оскільки позивач таких вимог не заявляв.

Outcome: approved