Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги, позивач мотивує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини , але ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: аліменти не сплачує, з дитиною не спілкується, не цікавляться долею дитини, її здоров'ям. Дитину виховує мати, тому вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали посилаючись на ті ж підстави. Відповідач та його представник позов не визнали мотивуючи тим, що відповідач намагався спілкуватися з дитиною та сплачувати аліменти, але позивачка категорично проти його спілкування з дитиною так як бажає , щоб дитина не знала хто її біологічний батько і вважала батьком її другого чоловіка. Сплачені ним почтовим переводом аліменти позивачка повертала аналогічним способом і не бажала їх отримувати. На сьогоднішній день заборгованості по аліментах він не має. В свою чергу він бажає спілкуватися з дитиною і категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Орган опіки та піклування виконкому Шосткинської міськради вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, так як нема законних підстав для позбавлення батька батьківських прав. Крім цього відповідач звернувся до них з проханням встановити йому дні відвідування дитини так як позивачка забороняє йому спілкуватися з дитиною. Прокурор позов підтримує. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, свідків, третіх осіб, дослідивши докази по справі, суд прийшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO](а.с.7). На даний час неповнолітня дитина проживає з матір'ю яка займається вихованням і утриманням сина(а.с.9). Шлюб між батьками дитини розірвано 23 листопада 2007 року(а.с. 6).Згідно довідок (а.с. 10,32, …) позивач сплачував аліменти на утримання дитини нерегулярно, та мав заборгованість, але на день розгляду справи заборгованість по аліментам повністю відшкодована. Орган опіки та піклування виконкому Шосткінської міськради дійшов висновку (а.с. ) не позбавляти позивача батьківських прав відносно малолітньої дитини, а надати йому можливість приймати участь у її вихованні. Свідкіи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили що вони декілька років не бачили відповідача і він ніколи не займався вихованням дитини. Суд вважає, що пояснення зазначених свідків не доводять небажання відповідача виховувати дитину, так як він тривалий час працює в м. Києві, що не заперечується сторонами, і не має можливість приходити до дитини в дитячий садок так як дитячий садок в вихідний день не працює, крім цього дані свідчення не спростовують пояснення відповідача, що позивачка перешкоджала йому спілкуватися з дитиною. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю відповідача. Так як відповідач проживає і працює в м. Києві, то вона на прохання сина декілька разів пересилала відповідачці аліменти на утримання дитини, але остання не бажала отримувати ці кошти і вони поверталися. Крім цього позивачка забороняла їй говорити дитині, що вона її рідна бабуся, а відповідач батько поясняючи це тим, що у дитини вже є батько та дві бабусі, а більше їх бути не може та чинила всякі перешкоди у спілкуванні з дитиною. Коли вона прийшла до дитячого садочку де знаходиться її онук, то вихователі за завідуюча дитсадком також не допустили її дот онука пояснюючи це тим, що мама дитини категорично заборонила їм це робити. Свідок [PERSON] пояснила, що дитина є її племінником. Позивачка не бажає надавати їм можливість спілкуватися з дитиною, увесь час змінювала номера мобільного телефону. Коли вони приходили до неї додому, то вдома її ніколи не було. ЇЇ брат бажає спілкуватися та утримувати дитину і відразу коли позивачка погодилася отримати аліменти він сплатив їй відразу всю суму . Ці доводи свідків також ніяким чином не спростовані. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивачкою не надано доказів, які б давали достатньо підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина. При цьому суд також враховує пояснення позивачки про те, що спір про позбавлення батьківських прав відповідача пов'язаний фактично і з тим, що вона бажає, щоб дитина була усиновлена її теперішнім чоловіком і вважала його своїм біологічним батьком. Згідно з законодавством, це питання вирішується в іншому порядку, і для цього не потрібно позбавляти батька батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed