Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 23.03.2010 року помер його брат [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 57 по вул.М.Фортус в м.Херсоні та земельної ділянки, розташованої за даною адресою. Спадкоємцем першої черги після померлого є його син [PERSON]. Позивач є спадкоємцем другої черги після померлого, він вчасно подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Протягом останніх років [PERSON] потребував стороннього догляду, так як постійно хворів, часто знаходився у лікарні. Всі витрати на ліки та утримання його у лікарні ніс [PERSON], який майже постійно проживав разом із ним. Відповідач в останні роки взагалі не спілкувався із батьком, проживав окремо, не переймався його життям та здоровям, не надавав жодної допомоги, однак звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого. В звязку з чим позивач просить суд надати йому право на спадкування майна після померлого 23.03.2010 року [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити по вищезазначеним обставинам. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що [PERSON] проживав сам та мав достатньо коштів для існування, що встановлено судовим рішенням. Крім того, в ході судового розгляду не було встановлено, що померлий перебував у безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду. В задоволенні позову просив відмовити в звязку з його необґрунтованістю. Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, заявою від 03.11.2011 року просила справу розглядати за її відсутністю, при вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. У відповідності до свідоцтв про народження, батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] є сином [PERSON]. Зазначену обставину сторони визнавали, у звязку із чим в силу ст.61 ЦПК України вона доказуванню не підлягає. Згідно свідоцтва про смерть, 23.03.2010 року [PERSON] помер. Після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 57 по вул.М.Фортус в м.Херсоні та земельної ділянки, розташованої за даною адресою. З листа приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] № 244/02-14 від 10.10.2011 року вбачається, що після смерті 23.03.2010 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися син спадкодавця [PERSON] та брат спадкодавця [PERSON] Відповідно довідки № 74 органу самоорганізації населення № 1 виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради від 13.07.2010 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [INFO] до 23.03.2010 року (дня смерті) один. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16.08.2011 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування відмовлено. У відповідності до наданих медичних карток та довідок медичних закладів, [PERSON] на протязі 2005-2010 років періодично знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі Херсонський обласний госпіталь інвалідів та ветеранів війниХерсонської обласної ради та в Херсонській міській лікарні ім. А. і О. Тропіних. З висновку експерта № 75 від 23.12.2011 року вбачається, що [PERSON] з 2000 року по 16.03.2010 року стороннього догляду не потребував, з 16.03.2010 року [PERSON] знаходячись на стаціонарному лікуванні в Херсонській міській лікарні ім. А. і О. Тропіних потребував медичної допомоги, в тому числі й догляду. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що давно знайомі із родиною [PERSON]. [PERSON] останні роки погано себе почував, часто знаходився на стаціонарному лікуванні. [PERSON] часто відвідував брата, допомагав йому. Декілька разів вони бачили [PERSON], який приїжджав до батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює головою квартального комітету та знайома із родиною [PERSON]. [PERSON] раз на рік заходив до неї та отримував довідки з місця проживання. Він проживав в будинку один та стороннього догляду не потребував. У відповідності до ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року № 7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] проживав один в житловому будинку № 57 по вул.М.Фортус в м.Херсоні. Зазначене підтверджується довідкою № 74 органу самоорганізації населення № 1 виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради від 13.07.2010 року, а також встановлено рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16.08.2011 року, а згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд не бере до уваги довідку Дарївської сільської ради від 21.06.2010 року, оскільки вона протирічить дослідженим та здобутим по справі доказам. З пояснень свідків з обох сторін, допитаних в судовому засіданні та з досліджених медичних документів вбачається, що [PERSON] часто хворів та перебував на стаціонарному лікуванні медичних закладів, однак у відповідності до висновку експерта № 75 від 23.12.2011 року з 2000 року по 16.03.2010 року стороннього догляду він не потребував. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом не було встановлено безпорадність [PERSON] в період часу з 2005 року по 16.03.2010 року, яка є основною умовою для одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. Оскільки інших доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог судом встановлено не було, а зазначені позивачем підстави не були доведені, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані. Це підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку відповідно до норм ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] необґрунтований та задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed