Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

Позивач, ТОВ „ОТП Факторинг Україна, звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором № МL 709/096/2008 від 22.09.2008р. на користь Публічного акціонерного товариства ОТП Банкв сумі, що за перерахунком відповідно до офіційного курсу НБУ на дату подання позову, становить 494644.00 гривень, стягнути витрати по сплаті державного мита та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про визнання договору поруки № SR 709/096/2008 від 22.09.2008 р. укладеного між АТ ОТП Банкта [PERSON] Панаєтом Антоновичем таким, що припинив свою дію. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості, зустрічний позов не визнав, просив у задоволені позову [PERSON] відмовити, про що до суду надійшла заява про слухання справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов ТОВ „ОТП Факторинг Україна визнала та просила задовольнити зустрічний позов [PERSON] про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію. Відповідач за первісним позовом [PERSON]. в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позов ТОВ „ОТП Факторинг Україна не визнав та просив задовольнити зустрічний позов про визнання договору поруки № SR 709/096/2008 від 22.09.2008 р. укладеного між АТ ОТП Банкта [PERSON] Панаєтом Антоновичем таким, що припинив свою дію. За таких обставин на підставі ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд за згодою позивача, відповідачів вважає можливим ухвалити рішення. Суд, вивчивши подані заяви та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву ТОВ „ОТП Факторинг Україна такою, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] суд задовольняє, виходячи з наступних підстав. Згідно кредитного договору від 22 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк (яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства ОТП Банк) (далі - Банк) [PERSON] був укладений кредитний договір № МL 709/096/2008, згідно з яким Відповідач отримав у Банку кредит в розмірі 64\~000,00(шістдесят чотири тисячі) доларів США строком до 22 вересня 2022 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, описаних в Кредитному договорі. В якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Банком за кредитним договором № МL 709/096/2008 між банком та Відповідачем 22.09.2008р. укладений договір поруки № SR 709/096/2008, згідно умов якого, для забезпечення повного і своєчасного виконання Відповідачем зобовязань перед Позивачем по Кредитному договору, [PERSON] прийняв на себе зобовязання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем (Позичальником) його зобовязань перед Позивачем за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань п. 1.1. Договору поруки.. Відповідач не виконує умови Кредитного договору № МL 709/096/2008 від 26.06.2008 р., а саме: не повертає Банку суму отриманого кредиту та не сплачує плату за користування ним. Пунктом 4.1. договору поруки № SR 709/096/2008 зазначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами 22.09.2008 р. і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Пункт 4.2. вказаного договору поруки передбачає, що відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобовязань у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно умов договору поруки № SR 709/096/2008 не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до виконання боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Таким чином, вимоги [PERSON] про визнання договору поруки № SR 709/096/2008 від 22.09.2008 р. таким, що припинив свою дію є доведеними і підлягають задоволенню. У звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобовязань за Кредитним договором № МL 709/096/2008 заборгованість по кредиту складається із: основного боргу в розмірі 43712.73 доларів США; відсотків у розмірі 8381.91 доларів США; пені у розмірі 79533.15 гривень. [PERSON] погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в Кредитному договорі не здійснює, чим порушує взяті на себе зобовязання за Кредитним договором, передбачені п. 1.1., 1.4., 1.5, 1.9,4.1.1. Кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, також за умовами п.1.9 Кредитного договору, у Позивача виникло право вимагати дострокового погашення кредиту. Також, відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом Відповідач зобовязався сплатити на користь Банку пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач [PERSON] допустила істотні порушення умов кредитного договору. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник Відповідач) зобовязується здійснити на користь другої сторони (кредитора Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязань. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України. На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1700,00 гривень, а також і витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі: 120,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідачів на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. N 1258. На підставі викладеного і

Outcome: partial