Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права власності на спадкове майно покликаючись на те, що їй на законних підставах була виділена однокімнатна квартира по [ADDRESS], у якій вона була зареєстрована і проживала з 22.10.1970 року разом з фактичним чоловіком [PERSON], [INFO]. Шлюб вони не зареєстрували. проживали на віру у цивільному шлюбі однією сім'ю. Вона була наймачем квартири. вони спільно приватизували її, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 11.03.1994 року, видане приватизаційним органом Червоноградського УЖКГ в/о "Укрзахідвугілля". Квартира належна їм на праві спільної сумісної власності. Проживаючи разом, у них все було спільне, вони були пов'язані спільним побутом, матеріальними заощадженнями, їх відносини носили сімейний характер, у них все було спільне. Чоловік працював на підземних роботах в шахті, вона в основному працювала на роботах пов'язаних з обслуговування гуртожитку шахти, що підтверджується копіями трудових книжок. Заробіток чоловіка був значно більший від її заробітку і це був для них основний засіб до існування, вони за рахунок заробітку чоловіка вирішували всі сімейні матеріальні питання, заощаджували на старість. Після виходу на пенсію, чоловік отримував таку у два рази в більшому розмірі ніж вона. [INFO] чоловік помер, на день його смерті його пенсія становила 275,80 грн., а її -159,14грн. На той час їй впоїлось 72 роки, вона була непрацездатна. Вона надалі проживає у своїй квартирі, користується нею на законних підставах і вважала, що після смерті чоловіка вся квартира належить їй на праві власності. У зв'язку з похилим віком та з метою розпорядитися квартирою на випадок смерті, вона звернулася до нотаріуса, де їй пояснили, що оформити всю квартиру на неї нема підстав, так як вона не була з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст.. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців по закону відносяться непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Ця норма була чинна на день смерті [PERSON] і вона дає їй підстави для спадкування належної йому на праві власності частки моєї квартири. [PERSON] був єдиним сином у своїх батьків, які давно померли, він не був одружений, дітей не мав, а тому після його смерті вона є єдиним спадкоємцем. Наведені вище обставини свідчать, що доходи її фактичного чоловіка [PERSON] були основним і постійним джерелом засобів її існування, що відповідно до положень пункту 2 частини 1 ст. 256 ЦПК України дає їй підстави для звернення до суду з даною завою про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, давши пояснення, аналогічні підставам звернення до суду. Представник відповідача -Червоноградської міської Ради в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просила постановити рішення, оцінивши зібрані докази в їх відсутності. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом спору є квартира [ADDRESS]. Спірна квартира складається з коридору, санвузла, кладовки, кухні та житлової кімнати. Загальна площа спільної квартири -31,1 кв.м., житлова площа 16,7 кв.м. Копією свідоцтва про право власності н квартиру від 11.03.2004 року, виданого органом приватизації державного житлового фонду Червонордської міської ради стверджується, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років в м. Червонограді Львівської області. Судом встановлено, що квартира належала [PERSON] та [PERSON] на прав спільної сумісної власності. Вони проживали разом, що підтверджується будинковою та довідкою про склад сім'ї від 02.12.2010 року, їх відносини носили сімейний характер. Копіями трудових книжок стверджується, що [PERSON] працював підземним машиністом електровоза шахти №3 "ВМ"(на даний час "Межирічанської"), а [PERSON] працювала прибиральницею гуртожитку шахти "Межирічанської", що підтверджується копіями трудових книжок. [INFO] фактичний чоловік позивачки помер, згідно довідок управління Пенсійного Фонду України в м. Червонограді від 02.12.2010 року на день його смерті -грудень 2003р.- його пенсія становила 275,80грн., її -159,14грн. На той час [PERSON] виповнилось 72 роки, вона була непрацездатна. Позивачка надалі проживає в своїй квартирі. Відповідно до ст..531 ЦК України, яка діяла на час смерті [PERSON], до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкоємства. Судом встановлено, що [PERSON] був єдиним сином у своїх батьків, такі також померли, він не був одружений, дітей не мав, а тому після його смерті [PERSON] єєдиним спадкоємцем, продовжує на даний час проживати у спірній квартирі, сплачує комунальні послуги, фактично вступила в управління квартирою і це дає їй підстав для спадкування належної [PERSON] на праві власності частки квартири. Виходячи з вищенаведеного, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову -встановлення факту перебування її на утриманні [PERSON] і визнання за позивачкою права власності на спадкове майно -Ѕ частину квартири [ADDRESS].

Outcome: approved