Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~19 грудня 2011 року [PERSON] звернулася до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вона посилалась на те, що їй, на підставі договору Н6-125 купівліпродажу нерухомості від 05.03.1996 року належить житловий будинок, який розташований на земельній ділянці 776 кв.м. , за адресою: м. Харків вул. Вороніхіна, 25. Право позивача було зареєстровано в реєстрі прав на нерухоме майно. З метою покращення житлових умов вона здійснила самовільне будівництво, а саме перепланування з кухні під житлове приміщення №1-5 площею 9,6 м.кв. в житловому будинку літера «А-1, прибудову літера «а3»площею 2,5 м.кв. до житлового будинку літера «А-1 «,та побудувавши : житловий будинок літера «Л-2»площею 113, 8 м.кв. з підвалом літера «Лп»площею115, 6 м.кв., гараж літера «Н»площею 35.1 м.кв. та сарай літера «М»площею 13.1 м.кв. по вул. Вороніхіна, буд.25 в м. Харкові . Рішенням Комінтернівського РВК м. Харкова від 18.05.99 №100 їй було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в домоволодінні №25 по вул. Вороніхіна м. Харкова . Відносно самочинно збудованих обєктів КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.09.2011 року виконало технічну інвентаризацію та виготовило технічний паспорт . Згідно технічного висновку КП «Харківський регіональний інженерно-будівельний центр»про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкту та можливості їх збереження та подальшої експлуатації від 2011 року , можливе збереження та подальша експлуатація житлового будинку , гаражу та сараю, які знаходяться по вул. Вороніхіна, 25 в м. Харкові. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник Харківської міської ради до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності. Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив справу слухати за його відсутності. В письмових запереченнях поданих до суду просив в позові відмовити. При цьому зазначив, що позивачка не зверталася до Харківської міської ради для вирішення питання щодо збереження самовільно побудованих добудов. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору Н6-125 купівлі продажу нерухомості від 05.03.1996 року належить житловий будинок, який розташований на земельній ділянці 776 кв.м. , за адресою: м. Харків вул. Вороніхіна, 25. Для поліпшення своїх житлових умов [PERSON] здійснила самовільне будівництво, а саме перепланування з кухні під житлове приміщення №1-5 площею 9,6 м.кв. в житловому будинку літера «А-1, прибудову літера «а3»площею 2,5 м.кв. до житлового будинку літера «А-1 «,та побудувавши : житловий будинок літера «Л-2 «площею 113, 8 м.кв. з підвалом літера «Лп»площею115, 6 м.кв., гараж літера «Н»площею 35.1 м.кв. та сарай літера «М»площею 13.1 м.кв. по вул. Вороніхіна, буд.25 в м. Харкові . Рішенням Комінтернівського РВК м. Харкова від 18.05.99 №100 їй було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в домоволодінні №25 по вул. Вороніхіна м. Харкова . Відносно самочинно збудованих обєктів КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.09.2011 року виконало технічну інвентаризацію та виготовило технічний паспорт . Судом досліджено технічний висновок КП «Харківський регіональний інженерно-будівельний центр»про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкту та можливості їх збереження та подальшої експлуатації від 2011 року , за висновком якого можливе збереження та подальша експлуатація житлового будинку , гаража та сараю, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Вороніхіна, 25. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно до «Порядку вирішення питань, повязаних із самочинним будівництвом», затвердженого рішенням Харківської міської ради від 23 червня 2004 року № 90/04 в редакції рішення від 28 вересня 2005 року № 188/05 якщо забудовник вже здійснив самочинне будівництво він може звернутися із заявою (клопотанням) до Харківської міської ради про збереження обєкту. Розділом 6 вищезазначеного Порядку встановлено, що районними у містах радами відповідно до встановленого ними порядку, вирішуються питання щодо самочинно збудованих або самочинно розпочатих будівництвом житлових будинків та господарчих будівель на присадибних ділянках, що знаходяться у громадян на праві користування чи власності . Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено , що будівництво (реконструкція ) обєкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил , місцевих правил забудови населених пунктів. Відповідно до ч.2 п.2 ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно з ч.3 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, акти прийому нерухомого майна до експлуатації. Акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта встановлює, що будівництво закінчено, а зданий в експлуатацію обєкт у порядку ст. 375 ЦК України відповідає архітектурним , будівельним , санітарним , пожежним й іншим нормам і правилам. В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що спірні самочинно збудовані обєкти приймалися в експлуатацію, матеріали справи не містять висновків відповідних державних органів (відділу архітектури і будівництва, органів пожежного та санітарного нагляду тощо) з цих питань, відсутній акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта , як то вимагають вищевказані норми права. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про основи містобудування»забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленого законом, будівництва обєктів містобудування, перебудову чи знесення будинків та споруд. Статтею 18 Закону України «Про основи містобудування»в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку обєктів забороняється. Відповідно до ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій»в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснювалося приймальними комісіями. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів визначався Кабінетом Міністрів України відповідно до закону. Згідно з ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані чи будуються на земельній ділянці, котра не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила чи здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування»спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до діючого законодавства. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Таким чином, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність якого дають підстави вважати про наявність між сторонами спору про право. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач у встановленому законом має належним чином затвердженій проект на будівництво спірних нежитлових та житлових будівель, дозволів на проведення будівництва та початок виконання будівельних робіт, акту приймальної комісії щодо прийняття самочинно збудованих нежитлових будівлі в експлуатацію, а також даних, що порушене позивачем питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Не подані такі докази й представниками відповідача та 3-ї особи. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] до Харківської міської ради про визнання за нею права власності на переплановане з кухні житлове приміщення №1-5 площею 9,6 м.кв. в житловому будинку літера «А-1, прибудову літера «а3»площею 2,5 м.кв. до житлового будинку літера «А-1 «, побудовані: житловий будинок літера «Л-2 «площею 113, 8 м.кв. з підвалом літера «Лп»площею115, 6 м.кв., гараж літера «Н»площею 35.1 м.кв. та сарай літера «М»площею 13.1 м.кв. по вул. Вороніхіна, буд.25 в м. Харкові, за його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed