Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-27 00:00:00

У травні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, у якому зазначив, що 22.04.2009 року померла його дружина [PERSON], з якою він перебував у шлюбі з 22.03.1990 р. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 12/100 будинку №5 по вул. Семенішина у м. Маріуполі, який вони придбали під час шлюбу 23.07.2001 р. Крім нього спадкоємцями першої черги за законом є мати померлої [PERSON] та донька [PERSON] Усі вони спадщину прийняли, але зараз виник спір щодо її поділу. Тому просить визнати за ним право власності на частку у спільній сумісній власності подружжя та на частку майна у порядку спадкування загалом на 8/100. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що вони з дружиною разом працювали та придбали у тещі частку будинку за 740 доларів США. Зараз у спірному будинку він не мешкає, оскільки з донькою склалися неприязні стосунки. Представник позивача [PERSON] також підтримала позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково та пояснила, що фактично вона бажала подарувати будинок своєї доньці [PERSON], але її чоловік [PERSON] був проти цього та наполягав на оформленні договору купівлі-продажу, хоча гроші за будинок вона не отримувала. Вона підписувала у нотаріуса договір, але не всі умови її влаштовували. Після смерті доньки вона також зробила ремонт у будинку. Згодна, щоб будингок був поділений порівну між спадкоємцями, тобто по 4/100 частки кожному. Представник відповідачки [PERSON] також визнала позов частково. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали суду письмові заяви із проханням розглянути справу у їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 22.03.1990 р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (актовий запис №894). Згідно із договором купівлі-продажу від 23.07.2001 р., посвідченому приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON]А за реєстровим №2627, [PERSON] придбала у [PERSON] за 2821 грн. 12/100 часток будинку №5 по вул. Семенішина у м. Маріуполі. Статтями 22 та 28 КпШС України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Твердження відповідачки [PERSON] про те, що спірна частка будинку була особистою власністю її померлої доньки, оскільки вона фактично подарувала її, а не продала, суд до уваги не приймає, оскільки це спростовується нотаріально посвідченим договором, який не визнаний недійсним на теперішній час і, окрім того, згідно із п.9 даного договору він не носить характеру мнимої та удаваної угоди. При цьому документи, надані відповідачкою [PERSON], щодо зробленого ремонту у спірному будинку та придбаних речей не стосуються даного спору взагалі. У звязку з цим за позивачем [PERSON] може бути визнано право власності на 6/100 часток у спільній сумісній власності подружжя, тобто будинку (12/100 : 2 = 6/100). 22.04.2009 р. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (актовий запис №900). Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тому у даному випадку підлягає спадкуванню 6/100 часток спірного будинку. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Ті обставини, що [PERSON] є матірю померлої, а [PERSON] донькою, визнані сторонами, тому на підставі ст.61 ЦПК України не підлягають додатковому доказуванню. Отже, спадкоємцями за законом щодо майна померлої [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 2/100 частки кожний (6/100 : 3 = 2/100). 13.07.2009 р. та 21.09.2009 р. [PERSON] та [PERSON] відповідно звернулися до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Довідкою адресного бюро м. Маріуполя від 13.07.2009 р. підтверджується факт проживання [PERSON] до смерті по вул. Семенішина, 5 у м. Маріуполі. З ксерокопії паспорту [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована [INFO] з 18.07.2006 р. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] реалізували своє право на прийняття спадщини по 2/100 частки спірного будинку кожний. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved