Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Миколаївський суднобудівний завод «Океан», уточнивши яку, просив суд стягнути з відповідача суму заробітної плати за роботу у нічний час у розмірі 2423 грн. 90 коп., суму заробітної плати за роботу у вихідні дні у розмірі 12840 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.06.2011 року по 06.12.2.011 року у розмірі 27575 грн. 52 коп., 5000 на відшкодування моральної шкоди, а також 2000 грн. витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката. В обґрунтування позову позивач вказував, що відповідно до наказу № 63/1 від 02.08.2004 року він був прийнятий на роботу газорізчиком 2-го розряду в цех № 1 на підприємство ВАТ «Дамен Шіпярдс Океан» (правонаступником якого є ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан»). 15.06.2011 року він звільнився з підприємства на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивач зазначає, що відповідач в порушення вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України не провів з ним повний розрахунок. Крім того, відповідач в порушення п 5.12 Колективного договору не здійснив виплату заробітної плати за робот/ в нічний час та за роботу у святкові дні. Враховуючи наведене та те, що сума неоспорюваної відповідачем заробітної плати, яка підлягала виплаті йому при звільненні, була виплачена відповідачем 06.12.2011 року, позивач просить суд стягнути відповідача суму заробітної плати за роботу у нічний час у розмірі 2423 грн. 90 коп., суму заробітної плати за роботу у вихідні дні у розмірі 12840 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.06.2011 року по 06.12.2011 року у розмірі 27575 грн. 52 коп., а також у відшкодування завданої йому моральної шкоди стягнути з відповідача 5000грн., посилаючись на те, що внаслідок незаконних дій відповідача, був порушений нормальний спосіб його життя, для відновлення якого йому необхідно було додавати додаткових зусиль. У судовому засіданні позивач та його представник підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, надіслав на адресу суду довідку щодо середнього заробітку позивача за період роботи з серпня 2007 року по січень 2008 року, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача та його представника вважав за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу № 63/1 від 02.08.2004 року був прийнятий на роботу газорізчиком 2-го розряду в цех № 1 на підприємство ВАТ «Дамен Шіпярдс Океан» (правонаступником якого є ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан»). Відповідно до наказу № 650/к від 15.06.2011 року позивач був звільнений з підприємства на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно п. 5.12 Колективного договору Публічного акціонерного товариства «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» у зв`язку із скороченням тривалості нічної зміни на 1 годину робочим, майстрам, керівникам ділянок, цехів та інших підрозділів, фахівцям і службовцям здійснюються доплати: робочим - відрядникам, робочим - почасовикам - у розмірі однієї години тарифної ставки; робочім, службовцям, фахівцям і керівникам, що оплачуються по окладах, у розмірі однієї годинної частки окладу. Вказані доплати нараховуються понад встановлені доплати до 35% за роботу у нічну зміну. Відповідно до табелів обліку використання робочого часу за травень 2009 року по листопад 2009 року, які містяться у матеріалах справи, позивач працював у нічний час та доплати за цей відпрацьований час відповідачем здійснені не були. На підставі наказу по підприємству № 1838/0 від 04.12.2009 року про затвердження календарю-графіку та наказу № 41/0 від 26.01.2010 року про перенос робочих днів на підприємстві відповідача було встановлено фонд робочого часу 64 години. Відповідно до наказу генерального директора ВАТ «Вадан Ярде Океан» № 17/0 від 12.01.2010 року та внутрішньо цехових наказів № 07 від 04.01.2010 року, № 08 від 11.01.2010 року, № 09 від 13.01.2010 року, № 11 від 15.01.2010 року, № 13 від 18.01.2010 року, № 15 від 25.01.2010 року, № 16 від 26.01.2010 року в цеху № 1 де працював позивач, проводились роботи і я згідно цих наказів останній залучався до робіт у вихідні дні. Позивачем у цей період було відпрацьовано 24 дні з яких 16 - вихідні дні і 8 - робочі. Відповідачем, на підставі табелю обліку використання робочого часу за січень 2010 року, позивачу було сплачено заробітну плату тільки за 8 робочих днів, що підтверджує розрахунковий лист за січень 2010 року. За 16 відпрацьованих вихідних днів заробітна плата відповідачем сплачена не була. Відповідно до ст.94 КЗпП України та ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці`основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст. 97 КЗпП України ст. 22 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації(профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до ст. 103 КЗпП України та ст.29 Закону України «Про оплату праці`про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Ст. 107 КЗпП України передбачено, що робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. Відповідно до ст. 107 КЗпП України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що доплата позивачу за роботу у нічний час та роботу у святкові та вихідні дні є складовою його заробітної плати, а тому її скасування, є погіршенням умов оплати праці позивача, про що відповідач повинен був повідомити позивача не пізніше як за два місяці до їх запровадження або змін.Оскільки позивач не був своєчасно повідомлений відповідачем про погіршення умов оплати його праці, суд вважає, що не виплата позивачу заробітної плати за роботу у нічний час та роботу у святкові та вихідні дні є незаконно, а тому вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі: 2423 грн. 90 коп. - заробітна плата за роботу у нічний час та 12840 грн. - заробітної плати за роботу у вихідні дні. Згідно ст.ІІб КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи, що належні позивачу суми не виплачені йому при звільненні, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 27575,52 грн. = 158, 48 грн. (середньоденна заробітна плата позивача х 174 дні (час затримки розрахунку з дня звільнення позивача - 15.08.2011 року, по день фактичного розрахунку-06.12.2011 року включно). Судом також встановлено, що внаслідок, незаконного скасування доплати, затримки виплати заробітної плати [PERSON] спричинені моральні страждання, він був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення нормальних життєвих зв`язків, планування свого бюджету, у зв`язку з чим суд, на підставі ст.237-1 КЗпП України, враховуючи принцип розумності та справедливості, вважає можливим задовольнити вимоги позивача частково, стягнувши з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 500 грн. Крім того, в порядку ст. 84 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката, які підтверджені квитанціями до прибуткового касового ордеру N° 15/09 від 15.09.2011 року та № 20/10 від 20.10.2011 року. На підставі ст.88 ЦПК України, суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 188 грн. 20 коп. за розгляд позовних вимог майнового характеру, та 94 грн. 10 коп. за розгляд позовних вимог немайнового характеру, а всього 282 грн. 30 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial