Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] понесені витрати з відшкодування потерпілій особі –25500,00 гривень, понесені витрати за надання правової допомоги –2000,00 гривень, а також понесені судові витрати –255,00 гривень, мотивуючи свої вимоги наступним. 01 листопада 2007 року сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], скоїв зіткнення з автомобілем «Ниссан»державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Постановою Куйбишевського районного суду міста Донецька від 16 липня 2008 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, та у відношенні нього було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв»язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. На дату вчинення вказаної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження №5993-27 від 18.12.2007р., розмір матеріального збитку становить 155291,75 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем дорожньо-транспортної пригоди не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. У зв’язку з настанням події, позивач згідно наказу №117 від 15.01.2008р. здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 25500,00 гривень. Крім того, позивачем понесені витрати за надання правової допомоги у розмірі 2000,00 гривень. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, уточнив дату наказу №117 щодо здійснення виплати потерпілій особі –не 12.01.2008р., а 15.01.2009р., що було опечаткою, про що надав відповідні докази. Представник відповідача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, вважають відповідача невинним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у зв»язку чим, він не має обов»язку відшкодування шкоди. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 01 листопада 2007 року сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], скоїв зіткнення з автомобілем «Ниссан»державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Постановою Куйбишевського районного суду міста Донецька від 16 липня 2008 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, та у відношенні нього було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв»язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. На дату вчинення вказаної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження №5993-27 від 18.12.2007р., розмір матеріального збитку становить 155291,75 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем дорожньо-транспортної пригоди не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. У зв’язку з настанням події, позивач саме 16.01.2009р. здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 25500,00 гривень, що підтвердив особистими поясненнями свідок [PERSON] у судовому засіданні. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодував шкоду на умовах, визначених вказаним Законом. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовує у встановленому цим вказаним Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров’ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригод. У зв’язку з настанням події, передбаченої пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 25500,00 гривень

Outcome: partial