Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що в 1964 році її батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Будучи в зареєстрованому шлюбі, батьки в 1951 році побудували житловий будинок в с. Веселинівка по вулиці Шевченка, 9 Баришівського району Київської області. Приблизно з 1959 року батьки перестали проживати однією сім «єю і мати пішла проживати до своїх батьків. А позивачка залишилась проживати разом із батьком в будинку по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка. З 1961 року батько почав проживати з іншою жінкою [PERSON] в її будинку по вулиці Жовтневій, 16 в с. Веселинівка, а в будинку батьків з їхнього дозволу залишилась проживати рідна сестра батька [PERSON], яка померла 13 січня 2005 року, мати покійного батька [PERSON] та позивачка [PERSON]. 05 червня 1974 року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району, який був власністю батьків позивачки як спільне майно подружжя. Після смерті батька мати позивачки [PERSON] прийняла спадщину фактичними діями шляхом догляду за спадковим будинком, так як [PERSON], яка проживала на той час в будинку була людиною похилого віку та часто хворіла. І з цього часу [PERSON] фактично стала власником всього житлового будинку, так як 1/2 його частина вже належала їй як спільне майно подружжя. 12.01.2003 року померла мати позивачки [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району. Після смерті матері позивачка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але прийняла спадщину фактичними діями шляхом отримання особистих речей матері. Також 05.06.1974 року дід помер і баба прийняла спадщину у вигляді 1\\2 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і стала фактично одноосібним власником даного будинку, та як 1\\2 частина його належала бабі як спільне майно подружжя. 12.01.2003 року померла баба [PERSON], яка при житті склала заповіт на [PERSON] на все належне їй майно. Вважає, що прийняла спадщину фактичними діями після смерті матері [PERSON]. Але в липні місяці 2010 року дізналася, що право власності на будинок її батьків зареєстровано за [PERSON], який помер 30.10.1999 року, який був племінником покійної [PERSON].Також дізналась, що власником будинку в даний час є відповідачка по справі [PERSON] як спадкоємниця. Вважає свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 08.12.2000 року не дійсним та яке підлягає скасуванню. Дане свідоцтво було видане нотаріусом на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Веселинівською сільською радою в листопаді 2000 року, яке також вважає недійсним. Під час розгляду справи позивачка доповнила заявлений позов вимогою по визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та його скасування з підстав, що право власності на земельну ділянку біля будинку відповідачка набула в зв»язку з отриманням у власність спірного будинку без відповідних правових підстав. В позові просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок, встановити факт прийняття спадщини, визнати право власності на житловий будинок, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] звернувся до суду з аналогічними зустрічними позовними вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок, визнання не дійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірний будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка збудований його дідом та бабою [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі. 05.06.1974 року дід помер і баба прийняла спадщину у вигляді 1\\2 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і стала фактично одноосібним власником даного будинку, та як 1\\2 частина його належала бабі як спільне майно подружжя. 12.01.2003 року померла баба [PERSON], яка при житті склала заповіт на [PERSON] на все належне їй майно. Після смерті баба [PERSON] звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Але в 2010 році дізнався, що документально власником будинку є [PERSON]М, яка оформила його як спадщину після смерті чоловіка. Також вважає недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку з підстав, що право власності на земельну ділянку біля будинку відповідачка набула в зв»язку з отриманням у власність спірного будинку без відповідних правових підстав. Вважає, що він прийняв спадщину після смерті баби тому і має право на визнання за ним на права власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивачка по основному позову [PERSON] підтримала заявлений нею позов та просить його задоволити. Пояснила суду, що 1964 році її батьки [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, в 1951 році побудували житловий будинок в с. Веселинівка по вулиці Шевченка, 9 Баришівського району. Приблизно з 1959 року батьки перестали проживати однією сім«єю і мати пішла проживати до своїх батьків. А позивачка залишилась проживати разом із батьком в будинку по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка. З 1961 року батько почав проживати з іншою жінкою [PERSON] в її будинку по вулиці Жовтневій, 16 в с. Веселинівка, а в будинку батьків з їхнього дозволу залишилась проживати рідна сестра батька [PERSON], яка померла 13 січня 2005 року. 05 червня 1974 року помер батько позивачки [PERSON] і відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 9, який був власністю батьків позивачки як спільне майно подружжя. Після смерті батька мати позивачки [PERSON] прийняла спадщину фактичними діями шляхом догляду за спадковим будинком. І з цього часу [PERSON] стала власником всього житлового будинку. 12.01.2003 року померла мати позивачки [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка. Після смерті матері позивачка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщині, але прийняла спадщину фактичними діями шляхом отримання особистих речей матері. Також після смерті матері позивачка вела догляд за спадковим будинком по вулиці Шевченка, 9, а саме відразу після смерті матері у січні місяці знесла сарай біля будинку, який порубали на дрова, щоб було тим отоплювати будинок взимку, також відремонтувала піч та щотижня прибирала будинок. Вважає, що прийняла спадщину фактичними діями після смерті матері [PERSON]. Але в липні місяці 2010 року дізналася, що право власності на будинок її батьків зареєстровано за [PERSON], який помер 30.10.1999 року, який був племінником покійної [PERSON] і що власником будинку в даний час є відповідачка по справі [PERSON] як спадкоємниця. Вважає свідоцтво про поаво власності на спадщину за законом є не дійсним та яке підлягає скасуванню, так як видане на підставі свідоцтва про право власності на спірний будинок, виданого Веселинівською сільською радою в листопаді 2000 року, яке також вважає не дійсним. Також вважає недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, який оформлений на підставі документів на будинок, які вважає не дійсними. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки та просила суд задовольнити заявлений та доповнений позов в повному об»ємі. Відповідачка по основному та зустрічному позову [PERSON] не визнала заявлені позови, в задоволенні яких просить відмовити. Пояснила суду, що з 1987 року почали їздиш в с. Веселинівка, де обробляла земельну ділянку біля спірного будинку, який належав [PERSON] і яка при житті склала заповіт на [PERSON]. А потім згодом в 1990 році [PERSON] |склала заповіт на чоловіка позивачки [PERSON], який помер в 1999 році. Позивачка після смерті чоловіка [PERSON] оформила свідоцтво на право власності на спадковий спірний будинок на підставі свідоцтва на право власності на спірний будинок, яке видане Веселинівською сільською радою в 2000 році. А договором дарування за 1995 рік спірного будинку [PERSON] її чоловіку [PERSON] позивачка не скористалась, хоча знала про даний договір. З 08.12.2000 року відповідачка стала власником спірного будинку. Ввважає, що підстав для задоволення позову немає. Представник відповідачки [PERSON] не визнала заявлені позови, в задоволенні яких просить відмовити. Представник відповідача по справі Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області [PERSON] заявлені позови не визнав, пояснив суду, що йому відомо про те, що в спірному будинку до смерті проживала [PERSON], на яку автоматично перевели по господарський номер як на власника даного будинку після смерті інших хто жив в ньому. На той час достатньо було запису в по господарській книзі. Згідно записів в по господарських книгах [PERSON] записана постійно в особовому рахунку на спірний будинок, а хто був власником його представнику не відомо. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] підтримав заявлений ним зустрічний позов та пояснив суду, що його дідом та бабою [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі було побудовано спірний будинок. 05.06.1974 року дід помер і баба прийняла спадщину у вигляді 1\\2 частини спірного житлового будинку і стала власником даного будинку. 12.01.2003 року померла баба [PERSON], яка при житті склала заповіт на [PERSON] на все належне їй майно. Після смерті баба [PERSON]М, звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Вважає, що він прийняв спадщину після смерті баби тому і має право на визнання за ним на права власності на спадкове майно. Заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позови є обґрунтованим частково та таким, що підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про одруження серії 11 ЯК № 0661136 батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище Дніпровська) [PERSON] уклали шлюб 01 лютого 1946 року. Відповідно до вимог ст. ст.. 20,22 КпШС УРСР 1963 року майно, нажите в період шлюбу, є спільною власністю подружжя. Згідно записів в погосподарській книзі с. Веселинівка ( стара назва Скопці) за 1944-1946 роки в будинку, де власником записана мати покійного батька позивачки [PERSON], членами сім»ї записані її сини [PERSON] та [PERSON]. За іншим погосподарським номером 136 за 1944-1946 роки власником іншого будинку записана [PERSON] та її чоловік Прудко Митро, що є підтвердженням того, що [PERSON] була власником іншого будинку і проживала за іншою адресою в с. Веселинівка. Відповідно до записів погосподарської книги 1947-1949 років с.Веселинівка № 74 власником будинку записаний [PERSON], членами сім»ї записана дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. Згідно запису в по господарській книзі за 1950-1952 роки по особовому рахунку № 100 власником іншого будинку записана одна [PERSON], а відповідно до запису № 91 за ці роки власником іншого будинку записаний [PERSON], членами сім»ї записана дружина [PERSON], дочка [PERSON] та сестра [PERSON]. Аналогічні записи мають особові рахунки за 1953-1955, 1955-1957роки в по господарській книзі с. Веселинівка. Згідно виписки з по господарської книги за 1958-1960 роки по особовому рахунку № 318 власником іншого будинку записана [PERSON], членами сім»ї записано син [PERSON], внучка [PERSON] та [PERSON]. А відповідно до запису № 304 та без дати за 1958-196о, 1961-1963 роки цієї ж по господарської книги власником іншого будинку записана [PERSON], членами сім»ї записана дочка [PERSON] та чоловік [PERSON]. Відповідно до записів в по господарській книзі за 1961-1963,1964-1966, 1967-1969 роки власником іншого будинку була [PERSON], де членом сім»ї записана [PERSON]. А з 1971 року даний по господарський номер рахується за [PERSON]. Встановлені обставини підтверджують наявність двох будинків за адресою по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка, власником одного з яких з даних років записаний батько позивачки [PERSON], що підтверджує роки його побудови подружжям [PERSON] та [PERSON]. Власником іншого будинку, який був до цих років побудований, була [PERSON], який згодом був знесений як непридатний для проживання і залишився в наявності будинок побудований батьками позивачки [PERSON] та [PERSON]. До 1947 року [PERSON] мала у власності Інший будинок, де проживала з чоловіком Прудко Митром. А з 1950 -1952 років, коли був побудований новий будинок, стала проживати в ньому на правах сестри [PERSON], але власником його не була. На підтвердження даних обставин свідок [PERSON] в судовомуу засіданні зазначив, що коли батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] одружились, то проживали у стпрому будинку, який згодом розкидали і побудували новий. Дані обставини відповідачами не спростовані і не надані докази їх спростування. Тому, обставини, що спірний будинок по вулиці Шевченка 9 в с. Веселинівка будували батьки і позивачки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] приблизно в 1951 році, суд вважає доведеними позивачкою і приймає як доказ їх підтвердження. Відповідачкою не надано спростування встановлених обставин. Тому вважає за необхідне задоволити позовні вимоги [PERSON] та пічки О.М. в частині встановлення факту що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою; Київська область Баришівський район с.Веселинівка по вул.Шевченка,9 належав [PERSON], яка померла 12 січня 2003 року та [PERSON], який помер 06 червня 1974 року у рівних частинах кожному, тобто по 1\\2 частині. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) чинного на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. 07.06.1974 року помер [PERSON] і його дружина [PERSON] прийняла спадщину фактичними діями після смерті свого чоловіка шляхом догляду за спадковим будинком, так як [PERSON], яка проживала на той час в будинку була людиною похилого віку та часто хворіла. І з цього часу [PERSON] фактично стала власником всього житлового будинку, так як 1/2 його частина вже належала їй як спільне майно подружжя. Крім того, згідно записів по господарських книг [PERSON] була постійно зазначена в членах сім»ї [PERSON] ( останній наявний запис мається по 1963 рік). Тому суд вважає за необхідне задоволити позовні вимоги основного позову [PERSON] про те, що [PERSON] прийняла спадщину фактичними діями після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 06 червня 1974 року. 12.01.2003 року померла [PERSON], яка доводиться [PERSON] бабою. І так як 05.06.1974 року помер дід [PERSON] - [PERSON] і баба [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1\\2 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і стала фактично одноосібним власником даного будинку, так як 1\\2 частина його належала бабі як спільне майно подружжя. [PERSON] при житті склала заповіт на [PERSON] на все належне їй майно. І після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району. Третя особа [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON]. Крім того, разом зі свою матір»ю відразу після смерті баби в січні місяці розібрали біля будинку сарай, порубали на дрова, щоб було чим топити будинок. А відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) чинного на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Тому суд вважає, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї баби [PERSON], яка померла 12.01.2003 року. Тому необхідно задоволити його позовні вимоги про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті баби. 13.11.1987 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно сестрі [PERSON] Юхімії Парамонівні. Але 11.03.1995 року [PERSON] укладає з [PERSON] договір дарування і дарує йому житловий будинок з господарськими спорудами в с. Веселинівка житловою площею 42 кв.м., яким він не скористався, не перевів на себе по господарський номер в сільській раді. І згідно записів в по господарській книзі № 162 за 1991-1995 роки одноосібним власником будинку в с. Веселинівка рахується [PERSON], а з 1996 роки членом її господарства за писаний [PERSON], але власником залишається [PERSON]. І по 2005 роки згідно записів в по господарській книзі особовий рахунок записано на [PERSON]. 30.10.1999 року [PERSON] помер. Відповідачка по справі [PERSON] в 2000 році звертається до Веселинівської сільської ради із заявою про видачу їй свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в с. Веселинівка по вулиці Шевченка, 9 Баришівського району. І отримує рішення виконавчого комітету Веселинівської сільської ради Баришівського району № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого на підставі її заяви вирішено дозволити Баришівському інвентар бюро видати свідоцтво про право власності (особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на ім.»я померлого чоловіка [PERSON]. Вперше в даному рішенні з»являеться адреса спірного будинку вулиця Шевченка, 9 с. Веселинівка, хоча в по господарській книзі до цього року і за цей рік відсутня адреса житлового Будинку. Дане рішення не підписане ні секретарем, ні головою і відсутній його оригінал, хоча як підтвердив представник сільської ради [PERSON], що рішення за 2000 рік не знищені, але серед них відсутнє вказане рішення. Як підтвердила суду свідок [PERSON], яка працювала по 2000 рік секретарем Веселинівської сільської ради, її попросили видати таке рішення і вона особисто через тиждень надрукувала дане рішення і завірила його, так як у неї була печатка без розгляду даної заяви на виконкомі.. І згодом виписала свідоцтво про право власності на даний будинок на покійного [PERSON]. Крім того, рішення вона завірила як секретар Дробіна О.Ф., хоча як підтвердила сама в судовому засіданні, що в 1966 році вийшла заміж і їй було змінено прізвище [PERSON] на [PERSON]. Як підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] , який по 26.06.2000 року працював головою Веселинівської сільської ради, рішення № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого вирішено дозволити Баришівському інвентарбюро видати свідоцтво про право власності ( особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на ім.»я померлого чоловіка [PERSON], не приймалось на засіданні виконкому не розглядалось і він особисто як голова його не підписував, так як оформлялось право власності на померлого. Він ніколи б навіть не виніс дане питання на розгляд на виконком на оформлення документів на померлого. Печатка була у сейфі нільської ради, доступ мав він та секретар, яка могла її залишати де завгодно. Отже, заява [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в с. Веселинівка по вулиці Шевченка, 9 Баришівського району на виконкомі Веселинівської сільської ради не розглядалась і рішення № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого на підставі її заяви вирішено дозволити Баришівському інвентарбюро видати свідоцтво про право власності ( особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на Ім.»я померлого чоловіка [PERSON] не виносилось. І 01 листопада 2000 року Веселинівська сільська рада видає свідоцтво про право власності на житловий будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка, яке посвідчує право власності на даний будинок [PERSON]. Дане свідоцтво підписане [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила на ньому свій підпис і пояснила, що виписала його особисто. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Веселинівської сільської ради від 17.06.2000 року № 23, яке як встановлено в судовому засіданні виконкомом Веселинівської сільської ради не розглядалось і не виносилосьвідсутній взагалі його оригінал чи належна копія з підписами голови та секретаря сільської ради. Отже, свідоцтво про право власності на житловий будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка від 01 листопада 2000 року , яке посвідчує право власності на даний будинок [PERSON] є недійсним, яким його визнає, поскільки виписане на підставі підробленого рішення. Тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок підлягають до задоволення. 25.07.2000 року відповідачка [PERSON] подає до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], куди згодом надає свідоцтво про право власності на будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка на [PERSON]. І на підставі даного свідоцтва державний нотаріус 16-ої Київської державної нотаріальної контори видає відповідачці [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району. Отримане відповідачкою свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.12.2000 року необхідно визнати не дійсним, так як видане воно на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Веселинівською сільською радою Баришівського району 01 листопада 2000 року, яке судом визнається не дійсним. Тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2000 року підлягають до задоволення. 13.01.2005 померла [PERSON], після її смерті за оформленням спадщини ніхто не звертався до нотаріальної контори. Поскільки судом визнається недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок видане Веселинівською сільською радою Баришівського району Київської області, зареєстроване у Баришівському бюро технічної інвентаризації Київської області 27 листопада 2000 року у реєстрові книзі №2 за реєстровим номером 69 та визнається недійсним свідоцтво про право на спадщину зі законом від 08.12.2000 року, виданого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] і встановлюється факту прийняття [PERSON] спадщин: після смерті баби [PERSON] і відсутні правовстановлюючі документи про право власності ні покійну [PERSON] свідоцтва про право власності, то є підстави для визнання за [PERSON]М права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці, Шевченка, 9 в с. Веселинівка Баришівського району. Позовні вимоги третьої особи [PERSON]М про визнання недійсним Державний акт серії Р1 №292263 на право приватної власності на землю розміром 0,600 га, що знаходиться по вул.Шевченка,9 в с.Веселинівка Баришівського району Київської області підлягають до задоволення так як дана земельна ділянка знаходиться за тією самою адресою, що і спірний житловий будинок з цільовим призначенням для його будівництва та обслуговування. А свідоцтво на право власності на житловий будинок за вказаною адресою судом визнається не дійсним. Крім того відповідно де рішення Веселинівської сільської ради № 1 від 31.01.2001 року [PERSON] передано безкоштовне у власність земельну ділянку площею 0,60, з яких 0,10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,30 га для розвитку особистого підсобного господарства, 0,20 га для садівництва та огородництва. А згідно державного акту на право власності на землю від 24.01.2003 року [PERSON] передано у власність 0,60 га, з яких 0,35 га для особистого підсобного господарства, а 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Даний державний акт виданий на підстав: рішення Веселинівської сільської ради № 1 від 31.01.2001 року, в якому зазначені інші розміри та інше цільове призначення земельної ділянки, яка передається у власність [PERSON], Тому є підстави дл скасування вказаного державного акту серії РІ №292263 на право приватної власності не землю розміром 0,600 га, що знаходиться по вул.Шевченка,9 в с.Веселинівка і задоволення позовних вимог [PERSON]. Відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд вважає, що позивачем по основному позову пічкою О.Ф. та позивачем по зустрічному позову [PERSON] не пропущено строк позовної давності, так як в липні 2010 року вони дізнались про те, що свідоцтво про право власності видане на [PERSON] і за ним зареєстровано праве власності. Відповідачами не спростовано і не надано доказів про іншу дати коли позивачі дізнались про порушення своїх прав. Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами: -показами свідка [PERSON] проте, що по 2000 рік вона працювала секретарем Веселинівської сільської ради, відповідачка попросила її видати таке рішення і вона особисто через тиждень надрукувала дане рішення і завірила його, так як у неї була печатка без розгляду даної заяви на виконкомі, потім на підставі даного рішення виписала свідоцтво пре право власності на даний будинок на покійного [PERSON] і завірила його як секретар Дробіна О.Ф., хоча в 1966 році вийшла заміж І їй було змінено прізвище [PERSON] на [PERSON]; -показами свідка [PERSON], який підтвердив суду, що по 26.06.2000 року працював головою Веселинівської сільської ради, рішення № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого вирішено дозволити Баришівському інвентарбюро видати свідоцтво про право власності ( особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на ім»я померлого чоловіка [PERSON], не приймалось, на засіданні виконкому не розглядалось і він особисто як голова його не підписував, він ніколи б навіть не виніс дане питання на розгляд на виконком на оформлення документів на померлого, доступ до печатки сільської ради мав він та секретар, яка могла її залишати де завгодно, у неї була халатність залишати печатку де завгодно; -показами свідка [PERSON] про те, що позивачка [PERSON] проживала з бабою у спірному будинку в дитинстві, а хто і коли його будував їй не відомо; -показами свідка [PERSON]М про те, що в с. Веселинівку почала їздити з 2000року, допомогала відповідачці [PERSON] по будинку і їй не відомо хто і коли будував даний будинок; -показами свідка [PERSON] про те, що батько і мати позивачки [PERSON] та галина проживали відразу у старому будинку, а потім розкидали його і почали будувати новий, куди забрали проживати бабу [PERSON] і згодом батько позивачки помер. А баба залишилась проживати в будинку; -показами свідка [PERSON] про те, що спірний будинок будував батько позивачки [PERSON] з дружиною, в 1951 році перебудували старий будинок на новий; -показами свідка [PERSON] про те, що після смерті баби півторацької Г. він з матір»Ю розібрали сарай біля будинку І порубали на дрова опалювати будинок, бо в будинку проживала стара баба [PERSON]; -показами свідка [PERSON] про те, що записи в по господарські книги робить вона, а коли і які не пам»ятає; -копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії 1-ОК № 022388, яка померла 13.01.2005 року (т. а.с.7): -копією свідоцтва про смерть серії 1-БК № 425492, згідно якого [PERSON] померла 12.01.2003року (т.1 а.с.8); -свідоцтвом про одруження серії 11 ЯК № 0661136, згідно якого [PERSON] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище Дніпровська) [PERSON] уклали шлюб 01 лютого 1946 року (т.1 а.с. 13); -копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 190817, згідно якого [PERSON] помер 07.06.1974 року ( т.1 а.с.9); -копією Державного акту серії Р1 №292263 на право приватної власності на землю розміром 0,600 га, що знаходиться по вул.Шевченка,9 в с.Веселинівка Баришівського району Київської області (т.1 а.с.50); -рішенням виконавчого комітету Веселинівської сільської ради Баришівського району № 23 від 17 червня 2000 року «Про дозвіл на видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок», згідно якого на підставі її заяви вирішено дозволити Баришівському інвентар бюро видати свідоцтво про право власності ( особистої) на житловий будинок № 9 по вулиці Шевченка в с. Веселинівка на ім.»я померлого чоловіка [PERSON] ( т.1 а.с.78); -свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 01.11.2000 року, яке посвідчує право власності на житловий будинок по вулиці Шевченка, 9 в с. Веселинівка Химаніч [PERSON] (т. 1 а.с.80); -копією спадкової справи № 459 до майна померлого 30.10.1999 року [PERSON] ( т.1 а.с. 109-120); -копією спадкової справи № 673 до майна померлої 12.01.2003 року [PERSON] ( т.1 а.с.124-137); -випискою з погосподарської книги с. Веселинівка ( стара назва Скопці) за 1944-1946 роки в будинку, згідно якої власником записана [PERSON], членами сім»ї записані [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 155); -випискою з по господарської книги с. Веселинівка № 136 за 1944-1946 роки, де власником іншого будинку записана [PERSON] та її чоловік Прудко Митро (т.1 а.с.156); -випискою з погосподарської книги 1947-1949 років с.Веселинівка № 74, де власником будинку записаний [PERSON], членами сім»ї записана дружина [PERSON] та дочка [PERSON]Ф, (т. а.с. 157); -випискою з по господарської книги за 1950-1952 роки, згідно якої по особовому рахунку № 100 власником іншого будинку записана одна [PERSON] ( т. а.с.158); випискою з по господарської книги за 1950-1952 роки, згідно якої по особовому рахунку Яз 91, згідно якого власником іншого будинку записаний [PERSON], членами сім»ї записана дружина [PERSON], дочка [PERSON] та сестра [PERSON] (т. 1 а.с. 159); -виписками з по господарської книги за 1953-1955 та 1955-1957 роки, згідно яких по особих рахунках власником Іншого будинку записаний [PERSON], членами сім»ї записана дружина [PERSON], дочка [PERSON] та сестра [PERSON] (т.1 а.с.161, 163); -випискою з по господарської книги за 1953-1955, 1955-1957 роки, згідно якої по особових рахунках власником іншого будинку записана одна [PERSON] ( т. а.с.160,162); -випискою з по господарської книги за 1958-19560 роки, згідно якої по особовому рахунку № 318 власником іншого будинку записана [PERSON], членами сім»ї записано син [PERSON], внучка [PERSON] та [PERSON] ( т. 1 а.с. 164); -записом по господарській книзі за 1961-1963,1964-1966, 1967-1969 роки, де власником іншого будинку значиться [PERSON], членом сім»ї записана [PERSON] (т.1 а.с. 166, 168, 169); -записом в по господарській книзі № 162 за 1991 -1995 роки, згідно якого власником будинку е с. Веселинівка рахується [PERSON] (т.1 а.с. 176); -випискою з по господарської книги за 1996-2000 роки, згідно якої по особовому рахунку № 162 власником будинку записана [PERSON], членами сім» записано [PERSON] (т.1 а.с. 177), -договором дарування від 11.03.1995 року укладеним між [PERSON] житлового будинку з господарськими спорудами в с. Веселинівка житловою площею42 кв.м. (т.1 а.с.54-55,73-74); -свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 254038, згідно якого [PERSON] помер 30.10.1999 року(т.1а.с. 111); -рішенням Веселинівської сільської ради № І від 31.01.2001 року, згідно якого [PERSON] передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,60, з яких 0,10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,30 га для розвитку особистого підсобного господарства, 0,20 га для садівництва та огородництва (т. 1 а.с. 87); -іншими матеріалами справи. За даних обставин заявлений основний позов підлягає до задоволення частково, а зустрічний до задоволення в повному об»ємі..

Outcome: partial