Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

17 жовтня 2005 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у реалізації спадкових прав та примусове виселення із житлового приміщення звернувся [PERSON] (т. 1 а.с. 2-3). У подальшому позовні вимоги уточнювались та доповнювались (т.1 а.с. 241-244). В обгрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні, з урахуванням уточнень, посилались на те, що бабуся позивача [PERSON] заповідала квартиру [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності, своєму сину [PERSON] , який в свою чергу склав заповіт на випадок своєї смерті на користь позивача [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Однак після його смерті відповідач [PERSON] самоправно зайняла спірну квартиру, чим перешкоджає йому користуватись квартирою. Вважає такі дії відповідача незаконними та просив суд усунути перешкоди у користуванні житлом, виселити [PERSON] із спірної квартири. 18 квітня 2006 року відповідач [PERSON] подала до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зустрічну позовну заяву до [PERSON] , у якій просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за нею право власності на житлове приміщення, посилаючись на те, що 03 червня 2005 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового приміщення, відповідно до якого [PERSON] продав, а вона купила однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Таким чином [PERSON] розпорядився належним йому правом власності на квартиру до моменту складання заповіту. Відповідно до умов договору продаж квартири було здійснено за 75\\~000,00 грн. Факт передачі коштів підтверджується вищевказаним договором та розпискою [PERSON] від 03 червня 2005 року. Останній не заперечував проти нотаріального посвідчення цього договору, однак оформити належним чином його не встигли оскільки [PERSON] помер, сплативши лише вартість послуг КП „ДМ БТІ та отримавши витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. Вважає, що повністю виконала умови договору купівлі-продажу, вселилась та зареєструвалась у спірній квартирі, тобто фактично вступила у володіння нею, тому просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 03 червня 2005 року та визнати за нею право власності на вказане житло, у задоволенні позову про усунення перешкод в реалізації спадкових прав та примусове виселення із житлового приміщення просила відмовити. \\~ Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2006 року в задоволенні позову [PERSON] \\~було відмовлено, зустрічний позов [PERSON] було задоволено у повному обсязі та визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений 03 червня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 83-86). Однак [PERSON] подав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2006 року в повному обсязі, посилаючись на те, що судом всупереч вимогам закону визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири та за відповідачем визнано право власності на майно, при цьому судом неповно були з`ясовані обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, а також неправильно застосовано норми матеріального права. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2007 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено та скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2006 року, а справу направлено на новий розгляд (т. 1 а.с. 138-140). Позивач та його представник у судовому засіданні основний позов, з урахуванням уточнень, підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні, посилаючись на те, що його бабуся [PERSON] в своєму заповіті зазначила, що квартира [ADDRESS] після її смерті буде належати її сину [PERSON] , який є його дядьком, а після смерті [PERSON] буде належати позивачу. Крім того, [PERSON] у своєму заповіті також зазначив, що вказана квартира після його смерті буде належати також позивачу. [INFO] [PERSON] в результаті ножових поранень помер. 07 вересня 2005 року позивач звернувся до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де позивачу було підтверджено, що заповіт не відкликаний та він є спадкоємцем. У спірній квартирі мешкають відповідач [PERSON] , якій [PERSON] з метою влаштування на роботу дозволив поселитись та зареєструватись, разом зі своїм сином [PERSON] . Однак після його смерті відповідачі самовільно зайняли спірну квартиру, позивача до квартири не допускають, змінили замки, розпродають меблі, чим порушують його спадкові права не маючи на те ніяких підстав. Тому [PERSON] просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] , усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] із квартири, зобов`язавши при цьому відділ ГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. Проти задоволення зустрічного позову заперечували, просили відмовити у повному обсязі (т. 1 а.с. 241-244). Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні проти основного позову заперечували, зустрічні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, посилаючись на те, що 03 червня 2005 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , тому вона не визнає вимоги заявлені [PERSON] , оскільки [PERSON] розпорядився належним йому правом власності на спірну квартиру ще до укладання заповіту. 04 липня 2005 року [PERSON] на виконання договору купівлі-продажу подав до КП „ДМ БТІ заяву про реєстрацію права власності на спірну квартиру, 05 серпня 2005 року тим також було сплачено вартість послуг КП „ДМ БТІ та він отримав витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та в цей же день звернувся з заявою про виклик техніка та виготовлення технічного паспорту квартири. 22 серпня 2005 року за її рахунок [PERSON] сплатив вартість послуг КП „ДМ БТІ, згідно повідомлення від 05 серпня 2005 року, вихід техніка було призначено на 09 вересня 2005 року, але [INFO] [PERSON] помер, а тому можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири втрачено та вона вимушена звернутись до суду з зустрічним позовом, у якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 03 червня 2005 року між нею та [PERSON] дійсним, визнати за нею право власності на спірну квартиру. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, виселення та зняття з реєстраційного обліку заперечував та просив в їх задоволенні відмовити, зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності підтримав, визнавши все викладене в них і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являлась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином (т. 1 а.с. 231-232, 337-238, 249-252). Представники третіх осіб - Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та відділу ГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, надали на адресу суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, покладались на розсуд суду (т. 1 а.с. 214, 253). Вислухавши пояснення сторін, їх представників, експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення основних позовних вимог та відмови у зустрічних з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 червня 2005 року, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, [PERSON] був власником однокімнатної квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 26-27). Судом встановлено, що 04 червня 2005 року на випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, у якому все своє майно заповідав [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с. 11). Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 67). \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~ Відповідно до копії спадкової справи (т.1 а.с.196-210) до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] , спадкоємець за заповітом, [PERSON] , дочка померлого, та [PERSON] , племінниця померлого. Судом встановлено, що за життя зі згоди [PERSON] , відповідно до довідки по склад сім`ї від 22.07.2005 року, в спірній квартирі з 19.07.2005 року була зареєстрована [PERSON] (т.1 а.с. 46). У судовому засіданні відповідачем [PERSON] було надано оригінал договору купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] від 03 червня 2005 року, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила вищевказану квартиру, а також оригінал розписки [PERSON] від 03 червня 2005 року про отримання коштів за продажу квартири (т.1 а.с. 225, 226). Однак, відповідно до висновку експерта № 70/04-31 від 09 лютого 2010 року підпис від імені [PERSON] у договорі домашньої угоди купівлі-продажу квартири від 03.06.2005 року, а також текст розписки та підпис у ній від імені [PERSON] виконані не [PERSON] , а іншою особою (т. 2 а.с. 97-102). Судом також встановлено, що на час розгляду справи у спірній квартирі [ADDRESS] мешкає відповідач [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] , що не заперечувалось відповідачами у судовому засіданні. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права, і одним із способів захисту цивільного права може бути визнання права. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемний. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати сі майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги первісного позивача [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру [ADDRESS] , суд виходить з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт правомірності набуття права власності [PERSON] на зазначену квартиру. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті \\~дядька [PERSON] , у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] , та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вирішуючи вимоги позивача [PERSON] про виселення із спірної квартири [PERSON] та [PERSON] , суд виходив з того, що позивач як власник квартири [ADDRESS] , має право на володіння, користування та розпорядження належною йому квартирою, а тому, враховуючи, що позивач не має можливості користуватися житловою площею вказаної квартири, оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються надати позивачу можливість проживати у спірній квартирі, а також те, що такі їх дії чинять для позивача перешкоди у користуванні житловою площею квартири, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] до відповідачів щодо усунення йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] із зазначеної квартири та зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. Вирішуючи вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності, суд виходив з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт правомірності набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру в порядку укладання домашньої угоди купівлі-продажу, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених зустрічних позовних вимог та вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити. При цьому, суд критично оцінює посилання позивача за зустрічним позовом на те, що [PERSON] особисто уклав з нею та підписав договір купівлі-продажу спірної квартири, надавши при цьому розпису про отримання грошей, оскільки у матеріалах справи наявні відповідні доказі на спростування таких посилань позивача за зустрічним позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved