Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у серпні 2011 року до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням по вул. Червоноармійська, 138, м. Пирятин Полтавська область. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і підтвердив зазначене у позовній заяві, а саме те, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться в м. Пирятині по вул.. Червоноармійській №138. Разом з нею в цьому будинку на протязі тривалого часу проживали її син [PERSON] та невістка [PERSON]. Останнім часом відносини між ними почали погіршуватися, сталося багато непорозумінь які перейшли у сварки і її син поїхав на заробітки до міста Києва, а невістка залишилася проживати з нею. Відносини між ними не покращилися і в кінці липня 2010 року невістка забрала все своє майно і переїхала проживати на квартиру, де до цього часу і проживає. 12 березня 2011 року її син та невістка розірвали шлюб і син переїхав проживати у Київську область. Вона також має намір продати свій будинок, та переїхати до нього і проживати разом з ним. Будинок вона не має змоги продати так як у ньому зареєстрована відповідач, яка більше року у цьому будинку не проживає. Відповідач у судовому засідання пояснила, що з позовними вимогами вона не погоджується,оскільки з сином позивача вони проживали разом 22 роки у будинку,який належав його матері за адресою: вул. Червоноармійська, 138, м. Пирятин Полтавської області. Розлучилися вони 12.03.2011 після чого її колишній чоловік виїхав на постійне місце проживання до іншого міста, після чого вона деякий час проживала разом із позивачем, а потім знайшла собі інше житло де і проживає по теперішній час. [PERSON],яка є її дочкою та дочкою [PERSON] проживає разом з останнім. Представник третьої особи у судовому засіданні погодилася з позовними вимогами позивача і просила суд їх задовольнити,оскільки неповнолітня [PERSON] має постійне місце проживання та реєстрації. Судом встановлено: Позивач [PERSON], народження 26.11.1937 (а.с. 4). Згідно технічного паспорту власником житлового будинку по вул. Червоноармійська, 138, м. Пирятин, Полтавської області, загальною площею 69,8 кв. м., є [PERSON] (а.с.5-7). У відповідності до домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [PERSON] є зареєстрованою за адресою [INFO] (а.с.8-9). Відповідно до рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.03.2011 по справі №2-227/2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.10). Згідно до договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: с. Дівички, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, вул. Дружби, 145 гр. [PERSON] передав у власність житловий будинок (та прибудови) з надвірними будівлями та спорудами [PERSON] (а.с.12-14). Відповідно до довідки № 1182 від 02.09.2011 виданої виконкомом Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, Київської області у житловому будинку,який належить [PERSON], за адресою: с. Дівички, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, вул. Дружби, 145, зареєстрована та постійно проживає його дочка [PERSON], народження 1999 року (а.с.24). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він розлучився з відповідачем і проживає в іншому місті з іншою жінкою, у материній хаті не проживав більше року. Його мати хоче продати хату і переїхати на проживання до нього, а відповідач не хоче добровільно зніматися з реєстрації. У будинку,який належить його матері відповідач не проживає більше року. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача,третьої особи,свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані,оскільки у судовому засіданні було встановлено,те що відповідач добровільно залишила спірний будинок та не проживає в ньому без поважних причин понад один рік, а тому вона втратила право на користування цим житлом у звязку з цим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до п.3 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, є припинення дії, яка порушує право.

Outcome: approved