overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Позивач звернулась з названим позовом в суд. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що вони з чоловіком перестали розуміти одне одного, ведуть різні бюджети. Постійні суперечки негативно впливають на виховання дитини та моральний стан її. У них зникло почуття взаємної любові, поваги та дружби. Вони разом не проживають, припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть. Просила розірвати шлюб. В судовому засіданні свої вимоги підтримала, просить задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився про день розгляду справи повідомлений належним чином. Повідомлень про причини неявки в судове засідання не направив. За цих обставин, згідно ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду проведено заочний розгляд. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2009 року. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина Владислава, [INFO], на утримання якого відповідач матеріальної допомоги не надає. Подружжя разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують з лютого 2010 року, оскільки в сім'ї часто виникали сварки, що негативно впливає на дитину, її здоров'я та виховання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як вона втратила почуття кохання до відповідача, не бажає терпіти його безвідповідальне ставлення до сім'ї. За весь період окремого проживання, вона з відповідачем шляхів для збереження сім'ї не знайшли. Продовження шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам та дитини. Зважаючи на викладені обставини шлюб необхідно розірвати. Витрати, понесені позивачем в силу вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

В січні 2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, пояснюючи це що він зареєстрований в [INFO]. У вказаній квартирі з 30.03.1999 року зареєстрована донька вача [PERSON], але з позивачем вона ніколи не проживала. Всі матеріальні ти по оплаті квартири за комунальні послуги та утриманні її в належному стані несе позивач. Просив визнати [PERSON] такою що втратила право користування житловою площею в тирі №22 будинку №144 по вул. Білгородській в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської ласті. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка та її представник проти позову заперечували, просили відмовити. Представник відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб в Печерському районі Києва в судове засідання не з'явився двічі, до суду надіслав заяву, де просить слухати справу у го відсутність. Суд, вислухавши сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] мешкає в квартирі [ADDRESS]. У вказаній квартирі з 30.03.1999 року зареєстрована донька позивача [PERSON], але з позивачем не проживала,оскільки позивач веде асоціальний спосіб життя, та створив умови такі, що відповідачка не може проживати за місцем своєї реєстрації. У квартирі проживав позивач, але певний час тому був засуджений, та у квартирі загалом проживав незареєстрованим товариш позивача, [PERSON], який змінив замки на вхідних дверях до квартири та не впускав відповідачку у квартиру взагалі. Після звільнення позивача з місця ув'язнення відповідачка проживати у квартирі змоги не могла. Це підтверджується заявами [PERSON] до Прокуратури Києво- Святошинського району Київської області та до Києво-Святошинського РВГУ МВС України у УКиївській області від 12.01.2011 року, постановою про відмову в порушені кримінальної справи від 18.01.2011 року, тощо. Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Отже, власник вправі самостійно визначати коло осіб, які мають право користуватися його майном. Відповідачка була зареєстрована у спірній квартирі за згодою позивача, але проживати там не могла з об'єктивних причин, що позивач не спростував у судовому засіданні. Крім цього, слід зазначити, що відповідачка, як член родини позивача, донька, була на законних підставах зареєстрована у спірній квартирі, не руйнувала її та не створювала позивачу умов, неможливих для проживання.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що з відповідачем по справі з 02 лютого 2009 року вони зареєстрували шлюб в Першокостянтинівській сільській раді Чаплинського району, Херсонської області , актовий запис №2. За час спільного проживання з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Із жовтня 2010 року відповідач з позивачем не проживає, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не бере. Дитина постійно хворіє має діагноз : дитячий церебральний параліч, спастична диплегія з стійкими порушеннями руху, затримка психічного та мовного розвитку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона ставить питання про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 500 ( пятьсот ) гривень до повноліття дитини. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що працює в ЧП Укрпромобеспечениев середньому отримує заробітну плату 1292 гривень , тому немає можливості виплачувати аліменти в сумі 500 гривень Матеріалами справи встановлено, що під час спільного проживання у сторін народився син, батьком якого являється [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, але позов належить задовольнити частково, виходячи з того, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід, розмір якого складає 1292 ( одна тисяча двісті девяносто дві ) гривні щомісячно. Стягнення аліментів має бути у відповідній частці до його доходу враховуючи також , що позивачка має право на стягнення додаткових витрат на дитину у порядку ст.. 185 СК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з відповідачем по справі уклали шлюб у 1986 році, шлюб виявився невдалим , і тому в судовому засіданні шлюб між сторонами розірвано в 1994 році. В шлюбі у сторін народилася дитина син [PERSON] [INFO]. Також згідно рішення суду відповідач [PERSON] сплачував позивачці аліменти на утримання сина до досягнення 18 років. 23 травня 2011 року сину виповнилося 18 років і виплата аліментів за раніше прийнятим судовим рішення припинена. Син навчається на денному відділені в Чаплинському професійному аграрному ліцею і має навчатися до 30 квітня 2012 року, та знаходиться на неповному державному забезпеченні. Позивачка на даний час не працює , і не може надати йому матеріальної допомоги, за станом здоровя їй не рекомендується займатися тяжкою фізичною працею, просить стягнути по 250 гривень щомісячно, оскільки відповідач отримує пенсію військового пенсіонера, вважає , що він має можливість надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позивні вимоги не визнав, пояснивши, що не має можливості сплачувати аліменти в сумі 250 гривень, так як на вихованні є ще одна неповнолітня дитина, якій сплачує аліменти у сумі 204 гривни та дружина яка ніде не працює. Крім того додатково витрачає гроші і на утримання престарілої матері . За таких обставин суд вважає, що рішення по справі можливо постановити під час попереднього розгляду справи. Матеріалами справи встановлено, що під час спільного проживання у сторін народився син, який на даний час є повнолітній, але навчається в Чаплинському професійному аграрному ліцеї, що підтверджується поясненнями позивачки, показами свідка [PERSON] та іншими матеріалами справи. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, за таких обставин позов є обгрунтованим, але підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до доводу відповідача він отримує лише 1144 гривень пенсії, сплачує аліменти неповнолітній дитині, а тому на думку суду спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину який навчається , щомісячно у сумі 150 гривень, враховуючи стан здоровя відповідача та інші сімейні обставини - допомога престарілій матері.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 02 лютого 2009 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося. В їхній сімї ніколи не було злагоди і взаємопорозуміння, а навпаки, завжди були лише сварки та образи. Після реєстрації шлюбу чоловік став безпідставно зникати на довгий час із дому. Не маючи постійної роботи займався пошуками металобрухту , який здавав на прийомний пункт. Сімя існувала за рахунок держаних коштів, що позивачка отримала після народження дитини. Син народився 6 місячним, через що потребував додаткової уваги до себе. Для цього необхідні були кошти, яких батько дитини не мав намір заробляти. Через це часто відбувалися сварки. Із жовтня 2010 року чоловік залишивши позивачку з хворою дитиною поїхав жити до своїх батьків. За цей час чоловік жодного разу сина не відвідував. Через таку поведінку чоловіка вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам її сина. Після розірвання шлюбу бажаю відновити своє дошлюбне прізвище Стасішина. Враховуючи той факт, що батько дитини не займається ні її вихованням, ні наданням матеріальної допомоги, а також довгий час не відвідує дитину, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з матірю. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав , згідний на розірвання шлюбу, та визначення місця проживання дитини. Представник служби у справах дітей підтримав позовні вимоги позивачки. Суд розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, до примирення не націлені і збереження сімї стало неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що з 2008 року позивач зустрічався із [PERSON]. Після того, як вона завагітніла і 30 листопада 2009 року народила дитину сина [PERSON], вони стали спів мешкати, тобто жити як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Позивач та відповідачка [PERSON] та їх син проживали в будинку його бабусі в с. Нове Чаплинського району Херсонської області вели спільне господарство, виховували дитину. Коли дитині виповнилося два місяці співмешканка стала залишати сина з ним та проводила час із сторонніми, дитиною в цей час займається позивач та його бабуся. Перед Новим 2011 роком [PERSON] забрала сина та переїхала жити до свого батька в смт Чаплинка. В квітні [PERSON] повернулася до позивача із дитиною і вони знову стали спів мешкати. В липні 2011 року відповідачка стала зловживати спиртними напоями і служба захисту дітей ставить питання про позбавлення батьківських прав. Так як позивач являється батьком дитини, і не хоче щоб його син виховувався без нього, то запропонував відповідачці звернутися до відділу реєстрації актів цивільного стану із заявою про визнання ним батьківства. Відповідачка погодилася із його пропозицією, але в подальшому відмовилася йти до РАГСу, заявивши, що не заперечує проти відібрання у неї дитини. Так, як [PERSON] народила дитину не будучи в шлюбі, то дитина була зареєстрована згідно до вимог ст.. 135 СК України. Згідно ст.. 128 СК України за відсутності заяв, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду Підставою для визначення батьківства є будь які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Позов про визначення батьківства може бути пред»явлено особою , яка вважає себе батьком дитини. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі та просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON], який народився 30 листопада 2009 року. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 30 листопада 2009 року народила дитину [PERSON], батьком якого являється [PERSON]. Відповідно до ст.. 128 СК України за відсутності заяв, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Універсал Банк (далі ПАТ Універсал Банк) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 24844,98 гривень за кредитним договором (далі Договір), укладеним між сторонами 17 червня 2008 року, борг по якому підлягав сплаті до 17 червня 2013 року. У звязку з неповерненням в строк боргу згідно умов Договору позивач просить стягнути з відповідача 24844,98 гривень, стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 368,45 гривні. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, просить позов задовольнити. Пояснив, що боржник не вживає заходів з погашення боргу, не реагує на нагадування про необхідність погасити борг. Відповідач [PERSON] позов визнала, просять його задовольнити. Наявність зобовязань відповідача перед позивачем підтверджує наданий суду договір (№ CL53087), з якого вбачається, що сторони 17 червня 2008 року уклали Договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 25000 гривень, які відповідач зобовязався повернути позивачу до 17 червня 2013 року. Загальна сума заборгованості згідно розрахунків позивача складає 24844,98 гривні, з чим суд погоджується. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правил ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а в судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений Договір, всупереч умовам якого у визначений строк гроші не повернуті. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Ст. 530 ЦК України передбачає, що у випадку встановлення строку виконання зобовязання, воно підлягає виконанню у цей строк. Нарахування заборгованості згідно розрахункових таблиць кредиту, відсотків, пені, комісії позивачем проведено вірно. З відповідачf на користь позивача слід стягнути 24844,98 грн. боргу по Договору та відповідно до ст. 88 ЦПК України суму документально підтверджених судових витрат\~ 368,45 (248,45+120) грн. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 550, 612, 625, 1046-1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

04 червня 2011 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбала за 3200 грн. будинковолодіння № 49 вул. Мічуріна с. Тернівка Смілянського району Черкаської області. Позивачка, посилаючись на те, що відповідач зобовязався до 04 липня 2011 року посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріальній конторі, але до цього часу свого зобовязання не виконав та всіляко ухиляється від його виконання, звернулася в суд з позовом про визнання його дійсним та визнання за нею права власності на це будинковолодіння. Представник відповідача проти позову не заперечує. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння № 49 вул. Мічуріна с. Тернівка Смілянського району належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування від 22 січня 1991 року, посвідченого секретарем Малосмілянської сільської ради народних депутатів [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 8. Підтвердженням цього є також довідка виконкому Тернівської сільської ради від 30 травня 2011 року № 172. Відповідно до розписки від 04 червня 2011 року відповідач продав позивачці будинковолодіння № 49 вул. Мічуріна с. Тернівка Смілянського району, за що отримав від неї кошти в сумі 3200 грн., тобто розрахунок проведено повністю. У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і частково його виконали, а тому його слід визнати дійсним, визнавши за [PERSON] право власності на будинковолодіння № 49 вул. Мічуріна с. Тернівка Смілянського району. На підставі викладеного, ст.ст. 220, 334 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

В червні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.12.2005 р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу подружжя дітей не має. Подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося з 29 січня 2011 року. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач не зявився, але подав заяву відповідно до якої наполягав на розірванні шлюбу та просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 16 грудня 2005 р., про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 2247 (а.с.4). Від шлюбу подружжя дітей не має. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин виходячи із характеру стосунків, що склалися між подружжям, суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

В серпні 2011 р. [PERSON] звернулася з позовом, в якому зазначено, що 27.10.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом РАЦС м. Запоріжжя, про що зроблено актовий запис № 754. Дітей у шлюбі не мають. Шлюб у сторін перший. Посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2009 року, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, збереження сімї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала з підстав, зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року Про судове рішення в цивільній справіза змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню пропорційно задоволенню позовних вимог витрати на оплату судового збору та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-18 00:00:00

В серпні 2011 р. ПАТ КБ Приватбанк(далі - позивач) звернувся з позовом, в якому зазначено, що 14.02.2008 року між позивачем [PERSON] (далі - відповідач) було отримано кредит у розмірі 8\~000 гривень 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 відсотки на рік. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною картою. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконала, в звязку з чим виникла заборгованість у сумі 15\~121 грн. 22 коп., яка складається з наступного: 7000 грн. заборгованість за кредитом, 6\~124 грн. 97 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 800 грн. 00 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. 00 коп штраф, фіксована частина, 696 грн. 25 коп. процентна складова штрафу. позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 15\~121 грн. 22 коп., стягнути на користь позивача понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю на задоволенні позову наполягав з підстав, зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року Про судове рішення в цивільній справіза змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню пропорційно задоволенню позовних вимог витрати на оплату судового збору та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved