Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-26 00:00:00

Прокурор Казанківського району звернувся до суду в інтересах Казанківської районної державної адміністрації з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Казанківського району і [PERSON]. в якій посилаючись на протиправність рішення [PERSON] сільської ради Казанківського району за №146/28 від 08.11.2001 року Про затвердження Проекту організації земельних ділянок (паїв), про передачу в приватну власність громадянам земельних ділянок (паїв), встановлення їх меж в натурі (на місцевості) та складання державних актів на право приватної власності на землю в частині передачі земельної ділянки в приватну власність [PERSON] Л:А., просив скасувати зазначене рішення, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ №531205, виданого на ім'я [PERSON], вилучити спірну земельну ділянку та передати її в розпорядження Казанківської районної державної адміністрації. В судовому засіданні прокурор уточнив позовні вимоги, просив скасувати рішення [PERSON] сільської ради Казанківського району за №83/17 від 19.05.2000 року Про передачу земель із постійного користування (резервний фонд) в колективну власність в частині передачі земельної ділянки в приватну власність [PERSON], визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ №531205, виданого на ім'я [PERSON], вилучити спірну земельну ділянку та передати її в розпорядження Казанківської районної державної адміністрації. Представник заінтересованої особи Казанківської районної державно адміністрації в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що на момент паювання земель КАСП ім. Дзержинського [PERSON] була членом цього колективного сільськогосподарського підприємства і тому їй було передано у приватну власність земельну ділянку, просила відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. Відповідно до п.10 статуту КАСП імені Дзержинського прийом в члени колгоспу здійснюється зборами уповноважених членів колгоспу в присутності особи, яка подала заяву. Згідно копії трудової книжки відповідачки [PERSON], остання 12.02.1993 року була прийнята в члени колгоспу імені Дзержинського на підставі протоколу №1 від 11.02.1993 року. З протоколу засідання правління колгоспу імені Дзержинського №1 від 11 лютого 1993 року вбачається, що рекомендовано загальним зборам членів колгоспу імені Дзержинського прийняти в члени колгоспу [PERSON] КАСП імені Дзержинського Казанківського району 26 грудня 1995 року отримано державний акт на право колективної власності на землю. Згідно протоколу засідання правління колгоспу імені Дзержинського №9 від 08 липня 1998 року в задоволені заяви [PERSON] про видачу їй земельного сертифікату відмовлено. З протоколу загальних зборів членів КАСП імені Дзержинського №2 від 08 лютого 2000 року видно, що у виділенні земельного паю [PERSON]А відмовлено. З додатку №62 до акту №13-24/02 від 11.03.2010 року вбачається, що відомості про прийняття [PERSON] в члени колгоспу по протоколах загальних зборів КАСП ім. Дзержинського Казанківського району відсутні. Рішенням 17 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради № 83/17 від 19.05.2000 року «Про передачу земель із постійного користування (резервний фонд) в колективну власність» передано земельні ділянки із постійного користування (резервний фонд) площею 38,0 га умовних кадастрових гектарів в приватну власність (список додається), в списку вказаного рішення під №1 зазначено прізвище [PERSON] На підставі рішення 28 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 08.11.2001 року №146/28 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 7,09 га та видано Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ №531205, який зареєстровано 17 грудня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №162. В силу ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Пунктом 7 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08 серпня 1995 року установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. В силу ст.5 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місце розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Відповідно до ст.56, ст.57, ст.67 Земельного Кодексу України (в редакції 1990 року) передбачено граничні розміри земельних ділянок, які можуть бути передані в приватну власність або в користування, з них земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства не може перевищувати 1 гектару, а збільшення розмірів ділянок до 2 гектарів може проводитись по узгодженню. Відповідачка [PERSON] на момент видачі КАСП імені Дзержинського Казанківського району державного акту на право колективної власності на землю, що мало місце 26 грудня 1995 року, не являлася членом цього колективного сільськогосподарського підприємства, тобто не мала правової підстави набувати земельну частку (пай), хоча могла отримати земельну ділянку в порядку та межах передбачених ст.56, ст.57, ст.67 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року). За таких обставин рішення 17 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради №83/17 від 19.05.2000 року в частині передачі [PERSON] земельної ділянки із постійного користування (резервний фонд) в приватну власність прийняте в порушення Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 і є неправомірним, а державний акт на право приватної власності на землю, виданий [PERSON] на підставі рішення 28 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 08.11.2001 року №146/28, згідно з положеннями ст.48 ЦК УРСР слід визнати недійсним як такий, що не відповідає вимогам закону. Згідно з ч.2 ст.48 ЦК УРСР по недійсній угоді кожна з сторін зобовязана повернути другій стороні все одержане за угодою. Зважаючи на таке положення закону і враховуючи, що земельна ділянка отримана відповідачем безоплатно, за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського використання, вона підлягає поверненню Казанківській районній адміністрації, до компетенції якої згідно з ст.ст. 17, 122 ЗК України відноситься розпорядження землями сільськогосподарського призначення. За таких обставин, суд приходить до висновку, про те, що позов прокурора є обгрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 673 грн. 56 коп.

Outcome: approved