Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.07.2006 року [PERSON] придбав у СТОВ «Колос»в особі ліквідатора боржника-банкрута [PERSON] склад панельний площею 550 м2, розташований на території свинокомплексу в с. Рябушки Лебединського району. Договір купівлі-продажу даної споруди нотаріально посвідчений не був і в органах БТІ будівля за [PERSON] не реєструвалася. 30.06.2011 року позивач придбав зазначену споруду у [PERSON] і в даний час бажає вирішити питання щодо визнання на неї права власності. Але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на будівлю в звязку з неналежним оформленням купівлі-продажу. Тому позивач просить визнати дійсними договори купівлі-продажу б/н від 28.07.2006 року, укладений між [PERSON] та СТОВ «Колос»в особі ліквідатора боржника-банкрута [PERSON] та договір купівлі-продажу б/н від 30.06.2011 року, укладений між ним та [PERSON] й визнати за ним право власності на склад панельний площею 550 м2, розташований на території свинокомплексу за адресою: с. Рябушки, вул. Миру, 23 «а», Лебединського району, Сумської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач проти задоволення вимог [PERSON] не заперечив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, в наданій заяві справу просив розглянути без його участі, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Вислухавши представника позивача, відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 28.07.2006 року між [PERSON] та СТОВ «Колос»в особі ліквідатора боржника-банкрута [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу складу панельного площею 550 м2, розташованого на території свинокомплексу в с. Рябушки Лебединського району (а.с. 5-6). Розрахунки та передача майна відбулися у день укладання договору, що стверджується актом приймання-передачі та квитанцією (а.с. 7). 30.06.2011 року [PERSON] продав дану будівлю [PERSON], що вбачається з договору купівлі-продажу (а.с. 8). З акту приймання-передачі та розписки (а.с. 9, 10) вбачається, що продавець - [PERSON] передав, а покупець - [PERSON] прийняв склад панельний площею 550 м2, розташований на території свинокомплексу в с. Рябушки Лебединського району. При цьому, покупець провів повний розрахунок з продавцем за придбану будівлю. Суд приймає до уваги те, що зазначені договори оформлені у простій письмовій формі й нотаріально посвідчені не були, незважаючи на те, що сторони досягли усіх істотних мов даних угод і відбулося їх повне виконання. Відповідно вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно вимог ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що права позивача порушені і його вимоги підлягають задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved