Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 03 жовтня 1999 року у управлінні реєстрації актів громадського стану Чернівецької міської ради, актовий запис №1372. Від даного шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя та втратою почуття взаємоповаги і любові один до одного. Тривалий час вони не проживають однією сім»єю, в зв»язку з тим, що відповідач влаштовував сварки та конфлікти, ображав її нецензурною лайкою в присутності дитини. На даний час вони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Вважає що примирення між ними неможливе, так як вони неодноразово намагалися зберегти сім»ю. Просить шлюб укладений між ними розірвати. Відповідачем через канцелярію суду 17.08.2011 року було подано заперечення проти позову, в якому він зазначає, що викладені позивачкою підстави в позовній заяві в певній мірі не відповідають дійсності, оскільки він з позивачкою разом прожили 12 років і як в будь-якій іншій молодій сім»ї між ними виникали певні непорозуміння та негаразди, але вони разом знаходили вирішення спірних питань. Вважає, що розлад між ними має тимчасовий характер. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Просила шлюб розірвати на примирення не згідна. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, підтримав обставини викладені в своєму запереченні. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню так як сім'я розпалась і поновленню не підлягає. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 жовтня 1999 року в управлінні реєстрації актів громадського стану Чернівецької міської ради, місто Чернівці, Чернівецької області, Україна, актовий запис №1372, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, судом встановлено, що шлюбні відносини між ними фактично припинені. Основною причиною розриву відносин стало те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved