Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

16 вересня 2011 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON], Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризаторпро скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, про визнання права власності на квартиру, мотивуючи свій позов тим, що 09.07.1998 року померла власник квартири [ADDRESS] [PERSON], яка залишила заповіт, посвідчений 26.06.1991 року Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, згідно якого заповіла квартиру [ADDRESS] своїй дочці, [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] та отримала в Другій Полтаській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.07.2000 року, згідно якого стала власником квартири [ADDRESS], яка розташована в будинку Житлово-будівельного кооперативу Берізка. 23 квітня 2006 року [PERSON] померла. Її дочка, [PERSON] прийняла спадщину після матері та оформила право на деяке майно спадкодавця, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видано 10.04.2007 року нотаріусом Норільського нотаріального округу Красноярського краю [PERSON] З цього свідоцтва вбачається, що чоловік спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] відмовилися від спадщини на користь [PERSON]. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину, отже має право спадкувати все майно, що належало [PERSON]. До спадкового майна [PERSON] також відноситься квартира [ADDRESS]. [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] за останнім місцем проживання спадкодавця, отже, вважається такою, що прийняла спадщину. За життя [PERSON] не зареєструвала право власності на квартиру в ПП ПБТІ Інвентаризатор, чим скористався [PERSON] та в 2010 році в судовому порядку вирішив визнати за собою право власності на квартиру, внаслідок якби відбувшогося договору довічного утримання між ним та [PERSON] На даний час рішення Київського районного суду м.Полтави від 16.12.2010 року скасоване, але за [PERSON] залишається зареєстрованим право власності на квартиру [ADDRESS] в ПП ПБТІ Інвентаризатор. Ця обставина заважає [PERSON] отримати Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того, право власності на квартиру не було зареєстроване за [PERSON], що також перешкоджає спадкоємцю в отриманні Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно та оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Просила суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Зобовязати ПП ПБТІ Інвентаризаторскасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON] позов підтримали. Просили суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Представник ПП ПБТІ Інвентаризатор[PERSON] з позовом згоден. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, але надали суду заяви, в яких просили суд слухати справу у їх відсутність. З позовом [PERSON] згодні. Представник Другої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, але надав суду лист, в якому просив слухати справу у її відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача [PERSON], третіх осіб [PERSON] та [PERSON] та представника Другої Полтавської державної нотаріальної контори. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], думку адвоката [PERSON], представника ПП ПБТІ Інвентаризатор[PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житло [PERSON] належала квартира [ADDRESS]. 26 червня 1991 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві особистої власності квартиру №11, що знаходиться в ЖБК Берізкав м.Полтаві по вулиці Баленка, буд.№4, повністю заповіла [PERSON] (а.с.23). 09 липня 1998 року [PERSON] померла (а.с.15). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру №11, що знаходиться в ЖБК Берізкав м.Полтаві по вулиці Баленка, буд.№4. 27 липня 2000 року було оформлено Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.24), згідно якого спадкоємцем майна зазначеного в заповіті [PERSON], яка померла 09 липня 1998 року є [PERSON], громадянка [PERSON], що мешкає Красноярський край, [ADDRESS]. 23 квітня 2006 року [PERSON] померла (а.с.20). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру №11, що знаходиться в ЖБК Берізкав м.Полтаві по вулиці Баленка, буд.№4. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16.12.2010 року (а.с.12) було визнано договір довічного утримання, укладений 01.06.1998 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Визнано право власності за [PERSON] на житлове приміщення квартиру [ADDRESS]. Вказане рішення підлягало реєстрації в КП ПБТІ Інвентаризатор. Технічний паспорт на квартиру оформлено на [PERSON] (а.с.13-14). Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 04.04.2011 року (а.с.9-11) рішення Київського районного суду м.Полтави від 16.12.2010 року скасовано. Відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог до ЖБК Берізка, КП ПБТІ Інвентаризаторпро визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері та оформила право власності на деяке майно спадкодавця, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видано 10.04.2007 року (а.с.29) нотаріусом Норільського нотаріального округу Красноярського краю [PERSON] З цього свідоцтва вбачається, що чоловік спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] відмовилися від спадщини на користь [PERSON]. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину, отже має право спадкувати все майно, що належало [PERSON]. До спадкового майна [PERSON] також відноситься квартира [ADDRESS]. [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] за останнім місцем проживання спадкодавця, отже, вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч.1 ст.38 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року право власності на нерухоме майно визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Згідно ч.2 ст.45 даної Конвенції право на спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. Частиною 1 ст.1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 1 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частиною 5 статті 1273 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Пунктом 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття і відмова від спадщини мають місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частинук спадщини, а від іншої частини відмовитися. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно частини 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, у суду є всі підстави задовольнити позов позивача [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved