Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

[PERSON], яка діяла від імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], звернулась до суду з позовом до [PERSON], яка діє від імені та в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO] та просила включити до спадкової маси після смерті [INFO]. [PERSON], квартиру [ADDRESS] і квартиру [ADDRESS], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 02.09.1995р. по 24.06.2003р. перебувала в шлюбі з [PERSON], від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON], також, є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], матір*ю якого є відповідачка [PERSON] [INFO]. [PERSON] помер, спадкоємцями якого є його діти. Вона, позивачка, вважала, що спірні квартири були придбані за кошти саме [PERSON], у зв*язку з чим повинні входити до спадкової маси після його смерті та спадкуватись в рівних частках обома спадкоємцями за законом. Просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 1267, 1278 ЦК України. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення майнових і спадкових прав її неповнолітньої доньки. Представник відповідачки проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, безпідставність, не відповідність обставин, викладених позивачкою в позові, дійсним обставинам справи, а також на те, що спірні квартири придбані відповідачкою за особисті кошти у встановленому законом порядку і вже після офіційного розірвання шлюбу позивачки з [PERSON], у зв*язку з чим вважав, що ці квартири не можуть бути включені до спадкової маси і поділені між спадкоємцями. Треті особи явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, що стверджується листами (а.с. 28 Том №1, а.с. 211 Том №2), про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представників третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки і її представника, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в шлюбі з 02.09.1995р. (а.с. 13 Том №2 - копія свідоцтва про укладення шлюбу) по 24.06.2003р. (а.с. 23 Том №2 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу), від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7 Том №1 - копія свідоцтва про народження). [PERSON], також, є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], матір*ю якого є відповідачка [PERSON] (а.с. 25 Том №2 - копія свідоцтва про народження) [INFO]. [PERSON] помер (а.с. 5 Том №1 - копія свідоцтва про смерть). 11.05.2007р. [PERSON] в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 6 Том №2 - копія заяви), а 06.07.2007р. [PERSON] в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO] звернулась до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 39 Том №2 - копія заяви). Спірна квартира [ADDRESS] належала відповідачці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 01.06.2005р. (а.с. 214 Том №2 - копія свідоцтва), а спірна квартира [ADDRESS] належала відповідачці [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 03.06.2004р. (а.с. 215 Том №2 - копія свідоцтва). Тобто, спірні квартири були набуті відповідачкою у встановленому законом порядку вже після розірвання 24.06.2003р. шлюбу позивачкою [PERSON] з [PERSON] В подальшому [PERSON] як власник нерухомого майна розпорядилась ним, уклавши договори купівлі-продажу від 18.05.2007р., про що вказано в довідках про вчинення нотаріальної дії (а.с. 212, 213 Том №2 - копії довідок). Як вбачається з інформаційної довідки КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» від 10.06.2010р., право власності на квартири [NUMBER] і [ADDRESS] за [PERSON] ніколи не реєструвалось (а.с. 216 Том №2 - копія інформаційної довідки). Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, квартири [NUMBER] і [ADDRESS] не належали спадкодавцю [PERSON] на день смерті [INFO]. і ніколи раніше, придбані і відчужені відповідачкою [PERSON] у встановленому законом порядку, правочини щодо їх відчуження: договори купівлі-продажу від 18.05.2007р. ніким не оспорювались та є чинними, право власності у відповідачки на спірні квартири виникло вже після розірвання шлюбу між позивачкою і спадкодавцем - [PERSON], у зв*язку з чим правові підстави для включення цих квартир до спадкової маси після смерті [INFO]. [PERSON] відсутні, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню по суті, оскільки не ґрунтовані на нормах матеріального права. Посилання позивачки в обґрунтування позову на показання свідків, в допиті яких суд відмовив, та інші обставини особистих стосунків її, померлого [PERSON] і відповідачки [PERSON], юридичного і правового значення для вирішення даного спору не мають, оскільки відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України не можуть бути належними і допустимими доказами в даному конкретному спорі, у зв*язку з чим не можуть бути прийняті судом до уваги. Також, позивачка фактично оспорювала право власності на квартири, власником яких ні вона, ні її неповнолітня дитина, ні колишній чоловік [PERSON]. не були. Крім цього, враховуючи, що спірні квартири були набуті у власність відповідачкою [PERSON] згідно правовстановлюючих документів 03.06.2004р. і 01.06.2005р. та з цього часу позивачка мала можливість дізнатися про дані обставини справи, а з даним позовом [PERSON] звернулась до суду 12.08.2010р., тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, не просила суд поновити їй встановлений законом строк і не вказувала на причини його пропуску, а тому позивачка [PERSON] пропустила строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, не ґрунтовані на нормах матеріального права, заявлені з пропуском строку позовної давності, у зв*язку з чим задоволенню не підлягають по суті.

Outcome: dismissed