Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-09 00:00:00

23.08.2011 року [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідачів, в якому посилається на те, що 26.05.2010 року він позичив останнім 40000 грн. 00 коп. (еквівалент 5000 доларів США), в звязку з чим останні написали розписку. Зазначену суму відповідачі зобовязувалися повернути до 20.10.2010 року. Проте, на даний час відповідачі не повернули йому позичену суму, на його вимогу виконати зобов язання відповіли відмовою. Тому, він (позивач) просить стягнути з відповідачів на свою користь суму боргу, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснивши, що фактично він передав відповідачам власний автомобіль для зайняття підприємницькою діяльністю, а вони зобов язались на протязі шести місяців виплатити його вартість в сумі 5000 доларів США або 40000 гривень. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав, підтвердивши пояснення позивача, також зазначивши, що машиною не користувався, так як вона через деякий час зламалась, він лише розписався в розписці. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] за викликом суду не з явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, свого представника не направили, заяви про слухання справи у свою відсутність та письмових заперечень не надали. Суд ухвалив слухати справу у відсутність відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач, [PERSON], 26 травня 2010 року передав відповідачам власний автомобіль для зайняття підприємницькою діяльністю, в звязку з чим відповідачі написали позивачу розписку на 5000 доларів США або 40000 гривень, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Положеннями ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як пояснили сторони в судовому засіданні, фактично позивач передав відповідачам власний автомобіль для зайняття підприємницькою діяльністю, а вони зобов язались на протязі шести місяців виплатити його вартість в сумі 5000 доларів США або 40000 гривень. Тобто, фактично між ними був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, відносини за яким регулюються іншими нормами ЦК України, та внаслідок невиконання якого настають інші правові наслідки. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь 5000 доларів США або 40000 гривень за договором позики задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, сплачені позивачем при подачі позову, підлягають зверненню в дохід держави. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.526, 1049 ч.1 ЦК України,

Outcome: dismissed