Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 24 квітня 2008 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 500 000 грн., а відповідачка, у свою чергу, зобов'язалася повернути вказані кошти у строк до 23 квітня 2011 року зі сплатою 22,8% річних. З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за основним договором, 28 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки. Посилаючись на те, що [PERSON] своїх зобов'язань за договором не виконала, позивач просив суд солідарно стягнути з відповідачів суму заборгованості, загальний розмір якої становить 1 070 550 грн. 20 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачка [PERSON] визнала позов в частині пред'явлених до неї вимог. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачці кредит у сумі 500 000 грн., а відповідачка, у свою чергу, зобов'язалася повернути вказані кошти у строк до 23 квітня 2011 року зі сплатою 22,8% річних. З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за основним договором, 28 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки. Умови кредитного договору в частині надання суми кредиту позивачем виконані. Разом з тим, як було встановлено в ході розгляду даної справи, відповідачка [PERSON] не виконувала своїх зобов'язань за кредитним договором щодо погашення суми боргу згідно з узгодженим сторонами графіком, у зв'язку з чим у позичальниці перед позивачем утворилась заборгованість, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 500 000 грн., 313 265,76 грн. простроченої заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 162 300 грн. та 94 984,44 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Оскільки факт порушення відповідачкою [PERSON] умов кредитного зобов'язання знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги про стягнення вищевказаних сум з позичальниці підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги в частині стягнення суми заборгованості з поручителя [PERSON] задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно правила ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняє свою дію в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Умовами договору поруки від 28 серпня 2008 року конкретний строк його дії не встановлено. Обґрунтовуючи позов в цій частині представник позивача посилається на те, що оскільки остаточною датою виконання кредитного зобов'язання є 23 квітня 2011 року, звертаючись до суду з позовними вимогами до поручителя у листопаді 2011 року кредитор не пропустив вищевказаний шестимісячний строк. Разом з тим, згідно положень кредитного договору, укладеного між відповідачем та третьою особою, особливості виконання боржником основного зобов'язання полягають у здійсненні ним періодичних платежів у певні строки та в розмірі, визначеному обумовленим сторонами графіком. Відповідно до додаткових угод до кредитного договору, погашення кредиту здійснюється один раз на місяць шляхом сплати боржником грошових сум, розмір яких попередньо визначений сторонами, а 23 квітня 2011 року є лише датою здійснення останнього платежу. Таким чином, твердження представника позивача про те, що терміном виконання кредитного зобов'язання є дата здійснення останнього платежу спростовуються вищенаведеними умовами кредитного договору. Також, заявляючи вимогу про стягнення неустойки, нарахованої кредитором за період часу з моменту припинення [PERSON] погашення кредиту до 23 квітня 2011 року, банк тим самим фактично констатує порушення позичальником строків виконання кредитного зобов'язання ще до настання дати остаточного розрахунку. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості, останній платіж по сплаті відсотків за користування кредитом [PERSON] здійснила у грудні 2008 року та з моменту отримання кредиту у квітні 2008 року не здійснила жодного платежу по його погашенню (а.с.15), проте кредитор не скористався своїм правом звернення з вимогою до поручителя протягом шести місяців з моменту припинення боржником виконання основного зобов'язання, що, у свою чергу, свідчить про припинення додаткового зобов'язання. Оскільки обґрунтовуючи свої вимоги до [PERSON] позивач посилається на умови зобов'язання, яке на момент звернення до суду з даним позовом вже припинило свою дію, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи, що суд частково задовольняє позов, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial