Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-28 00:00:00

У квітні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 07 травня 1994 року помер його батько [PERSON], що посвідчується свідоцтвом про смерть серії VІІІ-ИК № 388659, виданим міським бюро ЗАГСу міста С.Посад Московської області Російської Федерації 11 травня 1994 року. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 497/1000 часток житлового будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області, побудованого у 1973 році його батьками [PERSON] і [PERSON] під час їхнього перебування у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Броварського районного народного суду Київської області від 18 вересня 1978 року у справі № 2-437 шлюб між батьками розірвано, а житловий будинок із надвірними будівлями поділено. За [PERSON] визнано право власності на 503/1000 часток вказаного будинку та 1/3 частку господарського сараю, за [PERSON] право власності на 497/1000 часток будинку. В натурі останньому у будинку були виділені приміщення: 1-1 площею 9,6 м2, 1-3 площею 12,3 м2, 1-4 площею 19,3 м2, а також 2/3 часток господарського сараю. Згідно із заповітом від 17 грудня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за № 75, посвідченого секретарем Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, [PERSON] заповідав йому та братові [PERSON], відповідачу у справі. При цьому у заповіті визначено, що жила кімната площею 19,3 м2 і 1/3 частка сараю з погребом заповідається [PERSON], а жила кімната площею 12,3 м2, частина веранди з крильцем площею 9,6 м2 та 1/3 частка сараю заповідається йому, [PERSON] Інші спадкоємці за законом, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року), який був чинним на час смерті [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк він і брат звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області для складання заяви про прийняття спадщини. Заяви від їхнього імені були складені та посвідчені державним нотаріусом. Після цього його брат [PERSON] поїхав у м. Поворіно Воронежської області, щоб подати заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем постійного проживання їхнього батька [PERSON] У прийнятті цих заяв нотаріусом було відмовлено, у звязку з тим, що вони були складені українською мовою і не перекладені на російську. Однак, незважаючи на те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не була заведена, він, [PERSON], спадщину після смерті батька прийняв шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (1963 року). З 1983 по 1997 рік, у тому числі і на момент смерті батька у 1994 році, він з дружиною та двома дочками постійно проживав у житловому будинку по вулиці К.Свірської, 1 (нині це № 24) у селі Бобрик Броварського району Київської області у тій половині будинку, яка згідно із рішенням суду була виділена батькові, що свідчить про вчинення дій по прийняттю ним спадщини. Іншого житла на той час їхня сімя не мала. Квартиру у місті Києві за місцем своєї роботи він отримав лише у 1995 році. Після проведення ремонту у квартирі у 1997 році вони переїхали на постійне місце проживання до Києва, проте продовжували користуватися тією частиною будинку і сараю, яку йому заповідав батько, підтвердженням чого є робочий проект на встановлення газового лічильника у цій частині будинку та договір від 20 травня 2002 року про надання послуг з газопостачання, укладений між ним та Броварською філією по експлуатації газового господарства. Після рішення суду [PERSON] до органів БТІ з приводу реєстрації за ним права власності на 497/1000 часток домоволодіння не звертався, тому на час його смерті право власності на належну батькові частину будинку у БТІ зареєстроване не було. 15 липня 1994 року Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області прийняла рішення про оформлення права власності на ? частку житлового будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області за [PERSON]. Броварське БТІ повинно було видати свідоцтво про право власності на ? частку цього нерухомого майна. Оскільки спадкова справа після смерті батька [PERSON] не відкривалась, цим рішенням скористатися він (позивач) не зміг, тому своє право на спадщину не оформив. На даний час відповідачі у справі його мати [PERSON] та брат [PERSON] право на спадщину за ним не визнають, у звязку з чим він змушений звернутися до суду. Із заперечень відповідачів на позов йому стало відомо, що на підставі рішення виконкому Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 25 березня 2011 року № 47 відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на весь житловий будинок № 24 із надвірними будівлями по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області, яке зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 08 квітня 2011 року. Вважає, що вказане рішення виконкому Бобрицької сільської ради є незаконним, порушує його права на частку спадкового зазначеного вище житлового будинку після смерті батька [PERSON] Рішенням суду від 18 вересня 1978 року шлюб між його батьками був розірваний, належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок із надвірними будівлями поділено. За його матірю [PERSON] визнано право власності на 503/1000 часток будинку, за його батьком [PERSON] право власності на 497/1000 часток будинку, які останній заповідав йому та братові відповідачу [PERSON] За таких обставин виконком сільської ради міг визнати за відповідачем [PERSON] лише право власності на 503/1000 часток будинку, а не на весь будинок, тому вказане вище рішення суперечить вимогам закону. Згідно із ч. 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи уточнення у судовому засіданні позовних вимог, просив: встановити факт прийняття ним, [PERSON], спадщини за заповітом від 17 грудня 1992 року після смерті батька [PERSON], який помер 07 травня 1994 року, у вигляді частки житлового будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області, яка складається з житлової кімнати площею 12,3 м2, веранди площею 9,6 м2 та 1/3 частки сараю, розташованого за цією ж адресою; визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 25 березня 2011 року № 47 Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна в частині оформлення на імя [PERSON] права власності на житловий будинок загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, 1973 року побудови, із господарськими будівлями та спорудами: гараж, сарай, сарай, літній душ, сарай, вбиральня, вбиральня, колонка та огорожа, що розташовані за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24, та доручення КП КОР Броварське МБТІ видати свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти нерухомого майна; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2011 року, видане виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області на імя [PERSON], на житловий будинок А, 1973 року побудови, загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, гараж Б, сарай В, сарай Г, літній душ Д, сарай Ж, вбиральня З, вбиральня І, колонка К та огорожа N за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24 (а. с. 3-7, 71-76, 116-117). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 року) позивач є таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння частиною спадкового житлового будинку, проживав разом із сімєю в успадкованій ним частині будинку, користувався та користується цією частиною спірного житлового будинку і в даний час, зробив певні переобладнання. Належна йому частина житлового будинку має відокремлений вхід. Виконком Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області не мав права оформляти на відповідача [PERSON] право власності на весь спірний житловий будинок, оскільки згідно із рішенням суду вона має право лише на 503/1000 його часток. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона будувала цей житловий будинок, тому він належить їй. Після розірвання шлюбу її колишній чоловік [PERSON] виїхав із будинку, вона є єдиним господарем будинку. Оскільки протягом 17 років з дня смерті спадкодавця [PERSON] позивач [PERSON] не оформив своє право на спадщину, він не має права на частку у спірному житловому будинку. Останні два роки позивач із нею не спілкується, про звернення до суду з позовом її не попереджав. На підставі її звернення сільська рада прийняла правильне рішення, підстави для задоволення позову відсутні. Просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що після смерті батька усі документи на житловий будинок були у позивача [PERSON], тому він мав можливість оформити своє право на частку у будинку, проте протягом 17 років нічого не зробив. Право позивача на частку у будинку ніхто не заперечував. Їхня мати [PERSON], оформивши на себе право власності на весь будинок, нічого не порушила, зробила це для того, щоб у подальшому подарувати позивачу належну йому за заповітом частку у будинку. Позбавляти [PERSON] частки у будинку ніхто не збирався, оскільки він має на неї право, провів у свою частину будинку газ, користується нею. Вважає, що рішення про оформлення на їхню матір [PERSON] права власності на весь житловий будинок сільською радою прийнято правильно, підстави для скасування цього рішення відсутні. Просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Відповідач виконком Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області та третя особа: Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області до суду не зявилися, направили суду заяви про розгляд справи у відсутності їхніх представників за наявними у справі матеріалами (а. с. 26, 109). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Рішенням Броварського районного народного суду Київської області від 18 вересня 1978 року шлюб між батьками позивачами було розірвано та поділено належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок із надвірними будівлями, що розташовані за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24. За батьком позивача [PERSON] визнано право власності на 497/1000 часток цього будинку та виділено йому в натурі приміщення: 1-1 площею 9,6 м2, 1-3 площею 12,3 м2, 1-4 площею 19,3 м2, а також 2/3 часток господарського сараю. За відповідачем [PERSON] визнано право власності на 503/1000 часток вказаного вище житлового будинку (а. с. 12-16). Після цього рішення суду ні [PERSON], ні [PERSON] до органів БТІ з приводу реєстрації права власності на належні їм частки житлового будинку не зверталися, право власності на ці частки у БТІ за ними зареєстровано не було. Відповідно до заповіту, посвідченого 17 грудня 1992 року секретарем Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 75, [PERSON] належну йому на праві власності частину зазначеного вище житлового будинку заповідав таким чином: позивачу [PERSON] жилу кімнату площею 12,3 м2, частину веранди з крильцем площею 9,6 м2 і 1/3 частку сараю; відповідачу [PERSON] жилу кімнату площею 19,3 м2 і 1/3 частку сараю з погребом (а. с. 10-11). 07 травня 1994 року [PERSON] помер у місті С.Посад Московської області Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії VІІІ-ИК № 388659, виданим 11 травня 1994 року (а. с. 8). У ст. 548 ЦК України (1963 року), який був чинним на момент смерті спадкодавця [PERSON], передбачалося, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 року) визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] прийняв спадщину за заповітом у вигляді частини житлового будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області, оскільки фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, проживаючи з 1983 по 1997 рік разом із дружиною та двома дочками в успадкованій ним частині житлового будинку, його діти у селі Бобрик відвідували дитячий садок та навчались у школі. І-а сесія Бобрицької сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області, розглянувши 15 липня 1994 року заяву позивача [PERSON], прийняла рішення, оформити право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться у селі Бобрик Броварського району Київської області по вулиці К.Свірської, 24, на [PERSON] (а. с. 18). У вересні 1999 року позивачем [PERSON] в успадкованій ним частині житлового будинку встановлений окремий газовий лічильник. Виходячи з наведених обставин, суд вважає встановленим факт прийняття позивачем [PERSON] після смерті батька [PERSON], який помер 07 травня 1994 року, спадщини за заповітом від 17 грудня 1992 року, а саме: житлової кімнати площею 12,3 м2 і веранди площею 9,6 м2 у житловому будинку № 24 по вулиці К.Свірської у селі Бобрик Броварського району Київської області та 1/3 частки сараю за цією ж адресою. 25 березня 2011 року виконавчий комітет Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області розглянув заяву відповідача [PERSON] та прийняв рішення № 47 Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, яким вирішив оформити право власності на житловий будинок загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, 1973 року побудови, із господарськими будівлями та спорудами: гараж, сарай, сарай, літній душ, сарай, вбиральня, вбиральня, колонка та огорожа за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24 на імя [PERSON] та доручив КП КОР Броварське МБТІ видати свідоцтво про право власності на вищевказані обєкти нерухомого майна. Приймаючи рішення про оформлення за [PERSON] права власності на весь вказаний вище житловий будинок виконком Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області не врахував того, що згідно із рішенням суду від 18 вересня 1978 року вона має право лише на 503/1000 його часток, інші 497/1000 часток будинку їй не належать. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У ч. ч. 2, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Оскільки відповідач [PERSON] має право лише на 503/1000 часток житлового будинку, оформлення за нею права власності на весь житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами суперечить вимогам закону і порушує права позивача [PERSON], у звязку з чим рішення виконкому Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 25 березня 2011 року № 47 є протиправним та підлягає скасуванню. Враховуючи той факт, що рішення про оформлення за відповідачем [PERSON] права власності на весь житловий будинок виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області прийнято безпідставно, видане на її імя 08 квітня 2011 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно: житловий будинок А, 1973 року побудови, загальною площею 130,4 м2, житловою площею 78,5 м2, гараж Б, сарай В, сарай Г, літній душ Д, сарай Ж, вбиральня З, вбиральня І, колонка К та огорожа N, що розташовані за адресою: село Бобрик Броварського району Київської області, вулиця К.Свірської, 24, судом визнається недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved