Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-15 00:00:00

У 2009 році [PERSON] звернувся до суду з позовом проти [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. У 2010 році [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] про відшкодування 3000 грн. матеріальних збитків, 30\~000 грн. немайнової шкоди та 13\~500 грн. упущеної вигоди. Позови розглядалися в одному провадженні. Справа розглядалася судом неодноразово. Ухвалою суду від 22.10.2010 позов [PERSON] залишено без розгляду. Під час розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача по 20\~000 грн. спричиненої неї та її дочці моральної шкоди. В судовому засіданні позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі. Стверджувала, що відповідач у присутності дочки поводив себе неправомірно, вчиняв щодо неї насильницькі дії, принижував, погрожував фізичною розправою, намагався вигнати її та доньку з квартири, за насильство в сімї його неодноразово притягували до адміністративної відповідальності. У подальшому поведінка відповідача погіршилася. Дочка важко переносила сварки, які влаштовував відповідач, стала часто хворіти, втратила дитячу радість при виді батька, була переведена на індивідуальне заняття. Така ситуація в сімї, зухвала поведінка відповідача призвела позивача до пригніченого стану, страждань, усі турботи за дитину лягли на позивача, її заробітки фактично були втрачені Відповідач та його представник позов не визнали. Вважають, що неправомірна поведінка відповідача належними доказами не доведена. Постанови суду, на які в обґрунтування своїх позовних вимог посилається позивач, не доводять винуватість відповідача, оскільки на той час сторони не проживали однією сімєю, а тому насильство в сімї взагалі не могло бути. На їх думку позивач сама створює конфліктні ситуації в сімї. Вважають, що упущена вигода також позивачем не доведена, так як наведені у декларації доходи іншими доказами не підтверджуються. Хвороби дитини повязані з відсутністю належного догляду з боку позивача. Просили у задоволенні позову відмовити. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У 2002 році у них народилася дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу у 2009 році сторони та їх дочка проживали разом в одній квартирі №13,по вул. Червоноармійській, 4 в смт. Новогуйвинськ, Житомирського району. Відповідач неодноразово вчиняв насильство в сімї, у тому числі в присутності неповнолітньої дочки, за що [PERSON] за постановами цього суду від 18.10.2009, 29.10.2009 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 173-2 КУпАП України та були накладені адміністративні стягнення. (а.с. 17,18). Ці постанови набрали чинності. Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою, а тому суд дійшов висновку, що вина [PERSON] у вчиненні неправомірних дій стосовно [PERSON] доведена. Доводи відповідача про незаконність наведених постанов на думку суду є неґрунтовними. Суд також вважає, що конфлікти, сварки відбувалися у присутності їх неповнолітньої дочки. Зі справи видно, що застосування заходів адміністративного впливу до належних наслідків не призвели, оскільки у подальшому відповідач заважав проживанню в квартирі. Так 8.02.2010 позивач з дочкою не змогли потрапити до квартири з причин заміни відповідачем замка за що йому було винесено офіційне попередження про недопустимість в сімї та побуті. У подальшому відповідачеві також були винесені офіційні попередження з приводу його неправомірних дій про недопустимість насильства в сімї та побуті, умов проживання в квартирі. (а.с.16,86). Наведені обставини підтверджується показаннями свідків в суді [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] та інших. А отже суд вважає, що конфлікти, сварки відбувалися у присутності їх неповнолітньої дочки,що вплинуло на її підготовку до заняття. (а.с.25) На даний час [PERSON] та її дочка вимушено проживають з батьками позивачки в [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження. (а.с.84). Дочка сторін часто хворіє, втім відповідач не цікавиться життям та здоровєм дитини; дочкою займається лише мати. (а.с.87). Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність,недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ст.150 СК України встановлений обовязок батьків поважити дитину, піклуватися про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами положень ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, а тому сварки, образи, насильство в с1мї є неприпустимі, що дає підстави для висновку суду, що позивач та її дочка зазнали моральної шкоди від неправомірних дій відповідача. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом враховуються періоди моральних та емоційних страждань, хвилювань, які повязані з протиправною поведінкою відповідача, погрозах фізичною розправою, ображаннях в присутності дочки, порушення звичного для них порядку життя та наявні додаткові зусилля для його відновлення. Суд вважає за можливе задовольнити позов частково та визначає розмір моральної шкоди на користь позивача [PERSON] в сумі 4000 грн. та на користь її неповнолітньої дочки [PERSON] в сумі 7000 грн., виходячи з кратності встановленої мінімальної заробітної плати \~ \~ З досліджених матеріалів видно, що дочка сторін неодноразово перебувала на лікуванні, втім належних доказів, що хвороба дитини повязана саме з неправомірною поведінкою [PERSON] позивач суду не надала, а тому суд вважає недоведеним вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків в сумі 3000 грн. \~Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками у тому числі є доходи, які позивач могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).\~\~При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення достовірності (реальності) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обовязок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку не посягання на її право, покладається на потерпілого, у даному випадку на позивача. За приписами положень ст.ст.57,59 ЦПК України позов доводиться належними та допустимими доказами. Доказів того, що саме з вини відповідача [PERSON] втратила доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено остання суду не надала. Клопотань про призначення з цього приводу відповідної експертизи позивач в суді не заявляла. Наведене є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. З огляду на наведене,

Outcome: partial