Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-03 00:00:00

В березні 2011 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості, мотивуючи це тим, що 19 квітня 2007 року відповідачка позичила у неї 12000 доларів США, без зазначення терміну повернення, що підтверджується розпискою. 23 травня 2008 року відповідачка без розписки позичила у неї 12000 гривень та зобов'язалась повернути через два тижні. 18 вересня 2008 року відповідачка позичила у неї ще 15000 доларів США, без зазначення терміну повернення, що підтверджується розпискою. Так як в договорах позики від 19.04.2007 року та від 18.09.2008 року термін повернення позичених коштів не був визначений, то нею 21 жовтня 2010 року на адресу місця проживання відповідачки було направлено лист-вимогу про їх повернення. Згідно поштового повідомлення, відповідачка отримала лист - вимогу 22 жовтня 2010 року і у відповідності з ч.І ст. 1049 ЦК України вона повинна була повернути їй позичені грошові кошти до 22 листопада 2010 року. Гак як відповідачка у зазначений термін їй грошові кошти за договорами позики не повернула, то вона 22.12.2010р. звернулась з письмовою заявою до Києво-Святошинського районного відділу ГУ МВС України в Київській області про порушення відносно [PERSON] кримінальної справи. 28.12.2010 року за результатами перевірки її заяви дільничним інспектором Києво-Святошинського РВ було постановлено про відмову в порушенні кримінальної справи та рекомендовано їй звернутись до суду в порядку цивільною судочинства. Згідно даної постанови [PERSON] повідомила, шо найближчим часом вона повністю розрахується з позивачкою та поверне позику з відсотками за час користування грошовими коштами. Однак, відповідачка гроші їй не повернула. Просить суми боргу в доларах США, згідно наданого нею розрахунку, стягнути з відповідачки на її користь у гривневому еквіваленті: за договором позики від 19.04.2007 року основний борг в сумі 95221.20 грн., проценти за користування коштами в сумі 44753,96 гривень, три % річних за час прострочення повернення позики в сумі 853,10 грн.; за договором позики від 18.09.2008 року основний борг в сумі 119026,50 грн., проценти за користування коштами в сумі 71415,90 грн., три % річних за час прострочення повернення позики в сумі 1066,32 грн., а за договором позики від 23.05.2008 року основний борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення з червня 2008 року по лютий 2010 року в сумі 15999,60 грн., та три % річних в сумі 360,00 грн., а також судові витрати. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представники відповідачки проти позову заперечували з посиланням на те. що кошти від позивачки вона не отримувала, так як в наданих позивачкою розписках не зазначено від кого [PERSON] отримала кошти. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Я* вбачається з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2007 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивачки 12000 доларів США, без зазначення терміну повернення, що підтверджується розпискою від 19.04.2007 року. В розписці зазначено, що кошти беруться під 1% щомісячно. 18 вересня 2008 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивачки 15000 доларів США, без зазначення терміну повернення, що підтверджується розпискою від 18.09.2008 року. В грудні 2010 року позивачка змінила прізвище із Савоненко на [PERSON] у відповідності з свідоцтвом про одруження. Посилання представників відповідачки, що кошти від позивачки вона не отримувала, спростовуються вищезазначеними розписками, які надані позивачкою суду, а також матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.12.2010р. (реєстраційний №10661) за заявою позивачки від 22.12.2010р. до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, щодо неправомірних дій відповідачки. В даних матеріалах є письмове пояснення відповідачки від 26.12.2010р., згідно якого, вона визнала, що отримала позичені гроші від позивачки 19 квітня 2007 року в сумі 12000 доларів США під 1 відсоток та у вересні 2008 року в сумі 15000 доларів США під 2 відсотка, про що написала відповідні розписки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що позивачка 21 жовтня 2010р. на адресу місця проживання [PERSON] направила лист-вимогу відповідачці про повернення позичених коштів з відсотками. Згідно поштового повідомлення [PERSON] отримала лист - вимогу 22 жовтня 2010р. У відповідності з ч.І ст.1049 ЦК України відповідачка повинна була повернути позивачці позичені грошові кошти у тридцятиденний термін з дня отримання даного листа - вимоги, тобто до 22 листопада 2010р. В порушення зазначених вимог закону відповідачка до цього часу позичені грошові кошти та відсотки за їх користування позивачці не повернула. Тобто, за договором позики від 19.04.2007р. основний борг відповідачки перед позивачкою становить 12000 доларів США, а за договором позики від 18.09.2008 р. - 15000 доларів США. У відповідності із ч.І ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За договором позики від 19.04.2007р. на суму 12000 доларів США відповідачка за користування грошима зобов'язалась сплачувати один відсоток щомісячно. Розмір відсотків за користування грошовими коштами в сумі 12000 доларів США, за період визначений в позові позивачкою, тобто з 19.04.2007р. по 10.03.2011р. - 47 міс. складає: 12000 дол. США х (47 міс. х 1%) = 5640 доларів США. За договором позики від 18.09.2008р. на суму 15000 доларів США відповідачка за користування грошима зобов'язалась сплачувати два відсотки щомісячно. Розмір відсотків за користування грошовими коштами в сумі 15000 доларів США, за період визначений в позові позивачкою, тобто з 18.09.2008р. по 10.03.2011р. - 30 міс. складає: 15000 дол. США х (ЗО міс. х 2%) = 9000 доларів США. Відповідно до ч.І ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦК України, передбачена відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики від 19.04.2007р. на суму 12000 доларів США три проценти річних з простроченої суми, за період визначений в позові позивачкою, тобто з 22.11.2010р. по 10.03.2011р., за 109 днів прострочення складають: 12000 дол.США х 3% х 109 дн. 365 дн. х 100% = 107,51 доларів США За договором позики від 18.09.2008р. на суму 15000 доларів США три проценти річних з простроченої суми, за період визначений в позові позивачкою, тобто з 22.11.2010р. по 10.03.2011р., за 109 днів прострочення складають: 15000 дол.США х 3% х 109 дн. 365 дн. х 100% = 134,38 доларів США Згідно зч. 1 та 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже сума боргу в доларах США за договорами позики підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки у гривневому еквіваленті, за офіційним курсом гривні до долара США, який був встановлений НБУ станом на 10.03.2011р., а саме: 7,9351 грн. за 1 долар США. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивачки за договором позики від 19.04.2007р. основного боргу в сумі 95221,20 грн.; процентів за користування коштами за період з 19.04.2007р. по 10.03.2011р. в сумі 44753,96 грн., трьох процентів річних за час прострочення повернення позики за період 22.11.2010р. по 10.03.2011р. в сумі 853,10 грн. та за договором позики від 18.09.2008р. основного боргу в сумі 119026,50 грн., процентів за користування коштами за період з 18.09.2008р. по 10.03.2011р. в сумі 71415,90 грн., трьох процентів річних за час прострочення повернення позики за період з 22.11.2010р. по 10.03.2011р., в сумі 1066,32 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивачки за договором позики від 23.05.2008р. основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення з червня 2008р. по лютий 2010р. в сумі 15999,60 грн., та трьох процентів річних в сумі 360,00 грн., так як позивачкою в судовому засіданні не доведено факт передачі позивачкою відповідачці грошей в сумі 12000 грн., належними та допустимими доказами.

Outcome: partial