Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до відповідачів, в якому зазначила, що [PERSON] та ВАТ „[PERSON] банк Аваль 27 липня 2007 року в забезпечення кредитного договору уклали договір іпотеки незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки площею 0,10 га в м. Сарни по вул. Терешкової, 20, які перебувають у власності [PERSON] її колишнього чоловіка і в якому вона разом із сином зареєстрована та проживає з 1999 року. Оскільки договір іпотеки укладений без згоди органу опіки та піклування, просила визнати його недійсним, зобовязати нотаріуса зняти заборону щодо відчуження нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та додала, що домоволодіння, яке являється предметом іпотеки, є фактичним місцем проживання [PERSON] з 1999 року, а тому у відповідності до Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", Закону України "Про охорону дитинства" для укладення угоди, яка порушує майнові права дитини та право користування житлом, мав би бути дозвіл органу опіки та піклування Представник відповідача ПАТ „[PERSON] Аваль [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки договір іпотеки укладений за умов неповідомлення [PERSON] банку обставин реєстрації неповнолітнього [PERSON], оскільки з наданих документів при укладенні спірного договору вбачалось, що в будинку зареєстровані лише [PERSON] та [PERSON] Третя особа приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила врахувати її письмові заперечення на позов, в яких зазначила про посвідчення договору іпотеки стосовно заставного майна, яке відноситься до нежитлового фонду, оскільки будівлі не були закінчені будівництвом та не були прийняті в експлуатацію у встановленому законом порядку. Представник третьої особи виконавчого комітету Сарненської міської ради також подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив вирішити справу відповідно до вимог діючого законодавства. Заслухавши представників сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27 липня 2007 року між ВАТ „[PERSON] Аваль, правонаступником якого є ПАТ „[PERSON] Аваль, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/53-05/63130, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 49980 доларів США строком до 26 липня 2017 року згідно графіку надання кредиту. Процентна ставка за користування кредитом складає 13,5 % річних. 27 липня 2007 року між ВАТ „[PERSON] Аваль як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем було укладено договір іпотеки до кредитного договору № 014/53-05/63130, посвідчений приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 3363. Вказаний договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає із кредитного договору від 27 липня 2007 року, укладеного між іпотекодержателем і позичальником, за умовами якого [PERSON] зобовязаний до 26 липня 2017 року повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 49980 доларів США, сплатити проценти за користування ним, комісійні та можливу неустойку в розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. Предметом іпотеки є нерухоме майно - обєкт незавершеного будівництва в м. Сарни по вул. Терешкової, 20, що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП „Рівненське ОБТІ 12 липня 2007 року, процент готовності будівництва - 74%, складається із житлового будинку, літньої кухні, прибудови, вбиральні, замощення. Також предметом іпотеки є земельна ділянка, на якій розміщене незавершене будівництво в м. Сарни по вул. Терешкової, 20 площею 0,1000 га, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності серії ЯД № 255716 від 4 липня 2007 року, виданого на підставі рішення Сарненської міської ради від 25 червня 2007 року № 536. Заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами в сумі 353944 грн. Відповідно до п.2.1.1 договору іпотеки, [PERSON] гарантував, що предмети іпотеки знаходяться у його власності, до моменту укладення цього договору нікому не відчужені, під забороною ( арештом) , а також заставою, у тому числі податковою, не перебувають, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесені, судового спору щодо них немає, прав щодо них у третіх осіб ( за договорами найму, оренди тощо) як в межах України, так і за межами України немає. Згідно з п.4.1.9 договору іпотеки [PERSON] зобовязався після введення в експлуатацію будинку не реєструвати інших членів сімї до повного виконання обовязків за кредитним договором. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] набув право укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який зареєстроване відповідним органом на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва, у відповідності до положень ст. 331 ЦК України. Оскільки [PERSON] є єдиним власником незавершеного будівництва та земельної ділянки, то мав право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в тому числі і передати його в іпотеку. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого відділом РАГС Сарненського РУЮ 19 травня 2003 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що народився 11 лютого 1994 року. Статтею 17 Закону України „Про охорону дитинства передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 177 СК України. Цими правовими нормами передбачена необхідність отримання згоди органу опіки і піклування у випадках укладення угод батьками щодо майнових прав дитини. Безпідставними є посилання позивачки на те, що оспорюваний договір міг бути укладений лише при наявності попередньої згоди органу опіки і піклування, як це встановлено ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України „Про охорону дитинства, оскільки договір іпотеки від 27 липня 2007 року не зачіпає майнових прав неповнолітнього сина іпотекодавця, доказів, які б свідчили, що співвласником заставного майна був неповнолітній [PERSON], або ж у нього були майнові права на ці обєкти, позивачкою не надано. Отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування передбачено також ст. 12 Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей у випадках здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Між тим, належних доказів, які б підтверджували право користування неповнолітнього [PERSON] земельною ділянкою та розташованим на ній незавершеним будівництвом по вул. Терешкової 20, не подано. Відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації особа подає: письмову заяву, паспортний документ. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України. На підтвердження викладених у позові обставин представник позивачки надала суду будинкову книгу на домоволодіння та паспорт [PERSON] з відомостями про реєстрацію неповнолітнього за адресою: м. Сарни, вул. Терешкової, 20 з 27 грудня 1999 року, розрахункові книжки [PERSON] про сплату комунальних послуг за електроенергію за період з 1999 по 2001 рік та за користування природним газом за 2011 рік. Однак вказані документи не враховуються судом як докази на підтвердження місця проживання дитини та виникнення у неї права користування житловим будинком чи садибою з огляду на наступне. У відповідності до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Житлом фізичної особи в розумінні правових норм глави 28 ЦК України (ст.ст. 379-381 ЦК України) є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим [PERSON] передане в іпотеку нерухоме майно, право власності на яке як на житловий будинок чи садибу він не набув з огляду на незавершеність будівництва, неприйняття його до експлуатації та відсутність державної реєстрації нерухомого майна. Таким чином, для укладення договору іпотеки, за яким [PERSON] передав в іпотеку належні йому на праві власності обєкти нерухомості, не було необхідності отримувати попередній дозвіл органів опіки та піклування, а, відповідно, відсутні підстави для визнання цього договору недійсним виходячи із обставин, якими обґрунтовувався позов, а тому позовні вимоги [PERSON] П., заявлені в інтересах неповнолітнього [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 29, 331, 380 ЦК України, ст. 177 СК України, Закону України „Про охорону дитинства, Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей, Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання,

Outcome: dismissed