Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсним договір поруки № б/н від 12 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] в забезпечення зобов'язань за договором кредиту № 101/МК/2007-980 від 18.10.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Агротехінсервис». Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що її чоловік [PERSON], з яким вона перебуває у шлюбі з 02.09.1978 року в порушення чинного законодавства не отримав її згоди на укладення такої угоди, а отже оскаржуваний договір є недійсним з підстав, передбачених ст. 203 ЦК України. Тому позивачка просить визнати договір поруки № б/н від 12 жовтня 2007 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] недійсним. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Представник відповідача -ВАТ КБ «Надра»в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність вимог позивача. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Встановлено, що 12.10.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки, за яким [PERSON]взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати як солідарний боржник по зобов'язанню ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Агротехінсервис» за договором кредитної лінії 101/МК/2007-980 від 12.10.2007. (а.с.4). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконано боржником. За положеннями ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою іншого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Зі змісту ст. 65 СК України випливає, що ця норма регулює відносини, які стосуються розпорядження майном, що є в спільній сумісній власності подружжя, і не стосується права одного із подружжя на укладення цивільно -правових угод, оскільки сам по собі договір поруки не створює обов'язків для позивача, а лише для відповідача [PERSON], як сторони договору. Таким чином, порука є засобом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового), а не правочином щодо розпорядження майном, належним поручителю; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а відтак до даних правовідносин норми ст. 65 СК України не застосовуються Враховуючи вищевикладене, з підстав, заявлених позивачем, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed