Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-28 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за вищезазначеним позовом, який позивачем в ході розгляду справи було уточнено. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві, судовому засіданні послалась на наступне. 29 лютого 2008 року між відповідачем та Кредитною Спілкою «Добробут`укладено кредитний договір №КСД-01839, за умовами якого відповідач отримав на 36 місяців кредит в розмірі 15000 гривень та зобов`язався повернути вказаний кредит, сплативши 24% річних. З 04 жовтня 2008 року відповідач перестав виконувати свої обов`язки за договором, внаслідок чого заборгованість станом на 03 квітня 2010 року склала 39083,31 гривень. 03 квітня 2010 року між позивачем та КС «Добробут`укладено договір №52, на підставі якого відбулась заміна кредитора у зобов`язанні за кредитним договором №КСД-01839 від 29 лютого 2008 року. Посилаючись на зазначені обставини, вказуючи, що відповідача належним чином було повідомлено про заміну кредитора, запропоновано погасити заборгованість, що відповідачем здійснено не було, позивач просила суду стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості, яка станом на січень 2011 року склала 45729 гривень. Також позивач просила суд стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 29 лютого 2008 року між Кредитною Спілкою «Добробут», як кредитором, та відповідачем, як членом КС «Добробут», укладено кредитний договір №КСД-01839 (а.с.6-7). За умовами даного договору кредитор зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 15000 гривень, а відповідач повернути вказаний кредит до 28 лютого 2011 року щомісячними платежами, сплативши 24% річних. У разі прострочення позичальником строків сплати відсотків по кредиту більш ніж на 91 календарний день позичальник сплачує кредитору підвищену відсоткову ставку у розмірі 120% річних. Умовами вказаного договору передбачено право кредитора вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих відсотків та можливих підвищених відсотків у випадку прострочення виконання позичальником своїх грошових зобов`язань. Окрім того, умовами договору передбачено право кредитора уступити вимогу з повернення кредиту третій стороні без згоди на це позичальника. Як свідчить копія видаткового касового ордеру від 29 лютого 2008 року (а.с.9), КС «Добробут`на виконання умов кредитного договору №КСД-01839 від 29 лютого 2008 року були надані відповідачу передбачені вказаним договором кредитні кошти в повному розмірі. Згідно копії додатку до кредитного договору (графік) №КСД-01839 від 29 лютого 2008 року, копії відомості про повернення кредиту (а.с.8) відповідач з 04 жовтня 2008 року перестав виконувати належним чином взяті на себе договірні зобов`язання із повернення кредиту. При цьому, письмова вимога кредитора від 23 березня 2010 року (а.с.11) щодо повернення суми заборгованості відповідачем також виконана не була. 03 квітня 2010 року між КС «Добробут`та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги №52 (а.с.12), за умовами якого до позивача перейшли права кредитора за договором №КСД-01839 від 29 лютого 2008 року, зокрема право вимоги до позичальника [PERSON] зі стягнення суми заборгованості, яка станом на 03 квітня 2010 року склала 39083 гривні. Також судом встановлено, що відповідач неодноразово повідомлявся про укладення вказаного договору про відступлення права вимоги №52 (а.с.10, 14) та про необхідність погашення заборгованості, яка станом на січень 2011 року становить 45729 гривень (а.с.59). Як з`ясовано в судовому засіданні та не спростовується матеріалами справи, вказана заборгованість відповідача перед позивачем на час розгляду справи не погашена. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про кредитні спілки». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. До таких фінансових послуг, відповідно до ст.21 ч.1 Закону України «Про кредитні спілки», відноситься, зокрема, надання кредитів своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування наданими нею кредитами, види кредитів, що надаються кредитною спілкою, а також умови надання та строки повернення кредитів. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, зі сплатою процентів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ст.ст.512-514, 516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою також і внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Такий правочин вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти укладення в належній формі кредитного договору, договору про відступлення права вимоги, а також факт невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 45729 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останньою при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) на суму 457,29 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved