Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-23 00:00:00

15 вересня 2011 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з зазначеною позовною заявою та просить ухвалити рішення суду, яким розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06 червня 2003 року відділом державної реєстрації цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 318. Мотивує заявлені вимоги втратою між подружжям взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення дружніх стосунків, яке триває біля двох років. Спору про розподіл майна не існує. В судовому засіданні позивач підтвердив викладені у позові обставини, повідомивши, що подружжя має дитину, поки проживає в одному домі. Наполягає на задоволенні позову, вважаючи примирення з позивачем неможливим. Відповідач [PERSON] вимоги позивача визнала, проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу не заперечує, погодившись зі всіма обставинами, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги крім відсутності майнового спору. Надала письмові заперечення, в яких вважає вирішення питання про розірвання шлюбу можливим за умови одночасного вирішення питання про розподіл спільного майна подружжя. Зустрічного позову відповідач не надав, скористувавшись на свій розсуд правами та обовязками, визначеними в статтях 27, 31 ЦПК України, з якими [PERSON] ознайомлена під особистий підпис. Позивач не визнав умовностей для розірвання шлюбу, заявлених [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав: 06 червня 2003 року [PERSON], [INFO] уклав шлюб з [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис за № 318. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на Кравченко. 25 квітня 2005 року під час перебування у шлюбі у подружжя народився син [PERSON] (свідоцтво про народження І-ЖД № 009355). Шлюбні відносини не склались. Стосунки в родині погіршились. Подружжя біля двох років не відносяться один до одного як чоловік та дружина, втративши почуття кохання та поваги один до одного. Проживають в одному будинку, але в різних кімнатах. Дитиною піклуються обидва. Позивач та відповідач на збереження шлюбу не згодні. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та даний факт має істотне значення. Шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, а також шлюб це добровільний, рівноправний союз, спільність чоловіка та жінки, спрямований на створення сімї. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією слід зробити висновок, що сімя у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може існувати. Право одного з подружжя розірвати шлюб не може бути незаконно порушене. Не можливо насильно, без волі особи змусити її перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою фізичного або психічного насильства. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Суд враховує визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу. Задовольняючи позов без вирішення майнового спору суд виходить з положень статей 68, 69 СК України згідно з якими розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Незалежно від розірвання шлюбу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісної власності, як за взаємною згодою так і в судовому порядку. Розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не порушує та не позбавляє сторони права звернутись до суду з самостійним позовом в разі неузгодженості спірного питання мирним шляхом. Після розірвання шлюбу відповідач прізвище не змінює. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved