Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-23 00:00:00

07 грудня 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 грудня 2011 року близько 18 години відповідачка [PERSON] прийшла в будинок культури с. Шолудьки Немирівського району, де відпочивала молодь села і цинічно та грубо зробила черговий випад в його сторону, обзивала його наркоманом, алкоголіком, звинувачувала в тому, що він нюхає щось із чайника, обзивала іншими різними непристойними та нецензурними словами , розповсюджувала слухи, що він «спить зі своєю матір»ю», що мати народила його від свого батька, обзивала безбатченком, демонструвала в його сторону різні непристойні жести. Все це відбувалось в присутності молоді села. Дана неправдива та образлива інформація порушило його особисті немайнові права, а саме право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ст.. 3 Конституції України честь та гідність людини визнаються вищими соціальними цінностями, а ст.. 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її честі та гідності, а також можливості захисту у випадку їх порушення. Розповсюдження [PERSON] недостовірної інформації, образливих та нецензурних слів на його адресу заподіяло йому моральної шкоди, яка полягає в заподіяні душевного болю, у принижені честі та гідності, формувані негативного іміджу серед односельчан, друзів та знайомих. Ці обставини призводять до різкого погіршення самопочуття, морального пригнічення і дискомфорту. Моральну шкоду він оцінює в 10000 грн. Просить суд зобовязати [PERSON] припинити розповсюдження недостовірної інформації, яка принижує його честь та гідність, зобовязати [PERSON] попросити вибачення у нього та його матері на сході громадян села чи іншим способом, стягнути з неї на його користь 10000 грн моральної шкоди та 688 гривнів оплачених ним судових витрат та послуг адвоката та спростувати неправдиву поширену інформацію. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали свій позов з підстав зазначених в позовній заяві і просять його задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що 03 грудня 2011 року між нею та позивачем виникла сварка, у ході якої вона не ображала його, а розмовляла на підвищених тонах поскільки позивач та інші молоді люди села неодноразово сприяли вживанню спиртних напоїв її онука. В цей вечір онука також був в клубі в присутності позивача та інших молодих людей і він знаходився в стані сп»яніння. Фактів висказування образливих слів в сторону відповідача не заперечує, однак пояснила, що це було висказано в пориві гніву та під час припинення пиятики в клубі до якої було залучено відповідачем та іншими її онука. Позов не визнає, оскільки будь яких грошей щоб відшкодувати збиток у неї немає, а пробачення просить у відповідача у залі судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково зі слідуючих підстав:наступного. Факти того, що 03 грудня 2011 року біля 18 години в сільському клубі с. Шолудьки Немирівського району відбулася сварка між сторонами не заперечувалося сторонами та підтвердилися показаннями всіх допитаних у судовому засіданні свідків. Те, що відповідач ображала позивача нецензурними словами, та поширювала неправдиву інформацію підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд вважає, що підстав для сумніву в цих показаннях немає, оскільки вони у родинних відносинах з позивачем не перебувають. Їх показання цілком узгоджуються з показаннями позивача та поясненнями, які вони давали працівникам міліції в цей же вечір, що зазначено в постанові про відмову в порушені кримінальної справи від 03.12.2011 року. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 38 Конституції України. Як зазначено у розясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи»чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь(поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Як випливає із змісту ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та противоправних посягань. За таких обставин суд вважає, що розповсюджені відповідачем відомості слід визнати такими, що порочать честь, гідність позивача, а тому вони повинні бути спростовані відповідачкою шляхом поміщення відповідного оголошення в районній газеті «Прибузькі новини». Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, та вважає за необхідне визначити розмір компенсації моральної шкоди у сумі 2000 грн. Виходячи з положень ст. 19 Конституції України, ст. ст. 16, 277 ЦК України та розяснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи»суд не вправі зобовязувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено. Тому у цій частині у задоволенні позовної заяви має бути відмовлено. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial