Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-18 00:00:00

18.04.2011року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. В обгрунтування своїх вимог позивач по даній справі [PERSON] вказав, що за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.10.2010р. відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, а саме в спричиненні йому колото-різаної рани лівого стегна, гемморогічного шоку 3-го ступеня, при розгляді кримінальної справи з [PERSON] на його користь стягнуто на відшкодування витрат на лікування 2770 грв. 82 коп. та моральну шкоду в розмірі 2 тис. грв., однак відповідач до цього часу не повернув йому жодної копійки, а навпаки, насміхається над ним, що він інвалід. Також позивач вказує, що здоровя його з кожним днем погіршується, через відповідача він став інвалідом 2-ї групи. Після винесення вироку він уже вчетверте знаходиться на сгацлікуванні, а саме з 08.10.2010р. до 18.10.2010р. в неврологічному відділенні Первомайської ЦМБЛ; з 09.11. 2010р. до 22.11.2010р.; з 22.03.2011р. до 06.04.2011р. в інституті нейрохірургії м. Києва. На лікування ним витрачено кошти в розмірі 1736 грв. 86 коп., що підтверджується чеками, які додаються. Вартість проїзду автобусом до м. Києва на стаціонарне лікування в інститут нейрохірургії і назад в м. Первомайськ складає 400грв. Всього позивачем витрачено коштів на лікування та проїзд 2136 грв. 86коп., котрі він просить стягнути з відповідача. Окрім цього, позивач вказує, що злочинними діями відповідача [PERSON] йому завдана і моральна шкода, яку він оцінює в 15 тис. грв., поскільки тривалий час знаходиться на лікуванні, переносить нестерпний біль, не може пересуватись без милиць, обійти себе, не може утримувати свою сімю, втратив сенс життя. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити позов. Відповідач по справі заявлені позивачем позовні вимоги визнав частково, в частині витрат, повязаних з лікуванням в м. Києві та витрат на проїзд до Києва та назад визнав в повному обсязі. Також визнав витрати, понесені позивачем в період стаціонарного лікування в м. Первомайську з 08.10.2010р. по 18.10.2010р., визнає повністю на підставі тих доказів, що надані позивачем і в котрих вказані найменування ліків, що закуповувались саме позивачем. Витрат, на котрі вказує позивач і на їх підтвердження надав письмові докази, а саме, квитанції без вказівки найменування медикаментів, що були придбані, без вказівки, для кого і ким придбані медикаменти та лікувальні засоби, а також без дати придбання - не визнає. Таким чином відповідач не визнав позовні вимоги, доказами котрих містяться на аркушах справи 6,9, 11-14, також не визнав витрати відповідно до квитанцій, що є на а с. 39, поскільки ліки були придбані в період, коли позивач не знаходився на стаціонарному лікуванні. Витрати на придбання ліків під час лікування в м. Києві в сумі 195грв.26 коп. та сплату добровільного страхування на суму 400грв (а с. 15) визнав в повному обсязі, також витрати на проїзд до Києва і назад в сумі 400 грв. відповідач визнав в повному обсязі. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, не визнає повністю, поскільки дане питання про відшкодування моральної шкоди було розглянуто і вирішено при постановлені вироку по кримінальній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засідання встановлено, що за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.10.2010р. відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК У країни, а саме в спричиненні позивачу колото-різаної рани лівого стегна, гемморогічного шоку 3-го ступеня, при розгляді кримінальної справи з відповідача [PERSON] на користь на відшкодування витрат на лікування 2770 грв. 82 коп. та моральну шкоду в розмірі 2 тис. грв. Після винесення вироку відповідач знаходиться на стаціонарному' лікуванні з 08.10.2010р. до 18.10.2010р. в неврологічному відділенні Первомайської ЦМБЛ, у відділенні відновлювального лікування з 09.11. 2010р. до 22.11.2010р, та з 22.03.2011р. до 06.04.2011р. в інституті нейрохірургії м. Києва. Вартість проїзду автобусом до м. Києва на стаціонарне лікування в інститут нейрохірургії і назад в м. Первомайськ склала 400грв. Відповідно до довідки №1553 від 05.07. 2011р. Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні, [PERSON] періодично перебуває на амбулаторному лікуванні у лікаря-невропатолога і з 02.08.2010р. по 16.05.2011р. хворому призначалися медикаменти, котрими [PERSON] поліклінікою не забезпечувався. Тому на підставі викладеного, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач визнав позов частково позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задоволенню підлягають витрати, повязані з придбанням ліків в м. Києві (а.с. 15) на суму 195,26 грв., добровільне страхування 400 грв., проїзд до м. Києва і назад - 400грв. та витрати на придбання ліків при амбулаторному лікуванні на суму 1029,65 грв. (а.с.39). Всього підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2024,91коп. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, поскільки даний спір був вирішений при розгляді кримінальної справи. На підставі ч. З ст. 1272 ЦК України,

Outcome: partial