Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»звернулось до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з даним позовом. Позивач у позовній заяві посилався на те, що між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Дніпростальконструкція»був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № 11323354000 від 27.03.2008 року, та додаткова угода до нього № 11322659000, відповідно до яких останнє отримало кредит в розмірі 3200000 гривень зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі та на умовах визначених договором. Зобов’язання за кредитним договором забезпечені договорами поруки укладеними піж позивачем та [PERSON] № 11322659000/П2 від 27.03.2008 року та між позивачем та [PERSON] № 11322659000/П1 від 27.03.2008 року. Третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Дніпростальконструкція»не виконало належним чином свої зобов’язання по поверненню коштів, у зв’язку з чим виникла заборгованість. Позивач звернувся з письмовими вимогами до відповідачів, як поручителів, про сплату коштів, які вказані вимоги не задовольнили. Враховуючи вищезазначені обставини позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів, як з поручітелів на користь позивача заборгованість по кредитному договору з урахуванням відсотків та пені в розмірі 3262077,97 гривен та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав у ньому викладених, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що у відповідачів між собою відсутній солідарний обов’язок по сплаті боргу, оскільки договори поруки укладалися окремо між кожним з відповідачів та позивачем. Факти укладення договорів кредиту та поруки, факт отримання коштів позичальником не оспорював. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Рішенням Загальних зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 р. Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк»у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства»змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях АКІБ «УкрСиббанк»(абз. 2 п. 1.1 Статуту). Судом встановлено, що між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Дніпростальконструкція»був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № 11323354000 від 27.03.2008 року, та додаткова угода до нього № 11322659000, відповідно до яких останнє отримало кредит в розмірі 3200000 гривень зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі та на умовах визначених договором, що підтверджується копіями вказаних договорів, досліджених у судовому засіданні та не оспорюється сторонами справи. Зобов’язання за вказаним кредитним договором забезпечені договорами поруки укладеними піж позивачем та [PERSON] № 11322659000/П2 від 27.03.2008 року та між позивачем та [PERSON] № 11322659000/П1 від 27.03.2008 року, що підтверджується копіями вказаних договорів поруки та не оспорюється сторонами справи. Повернення суми кредиту та сплати процентів згідно з умовами кредитного договору повинно відбуватись у відповідності до графіку погашення кредиту. Позичальник (третя особа у справі) - товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Дніпростальконструкція»не виконало належним чином свої зобов’язання по поверненню коштів, у зв’язку з чим виникла заборгованість, яка з урахуванням відсотків та пені на час винесення рішення становить 3262077,97 гривен, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем, та не оспорюється сторонами справи. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України Позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.541 Цивільного Кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до вимог ч.1 ст.543 Цивільного Кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як випливає із ч. 3 ст. 553 ЦК України, за виконання одного і того ж зобов'язання може поручитися одна особа або кілька осіб. В останньому випадку мова йде про множинність осіб на стороні поручителя. Вони можуть поручитися спільно за одним договором або незалежно один від одного. У випадку, коли два або більше поручителі поручилися за боржника спільно за одним договором поруки і кожен з них поручився за все зобов'язання боржника в цілому має місце співпорука. В зазначеному випадку застосуванню підлягатиме норма ч. 3 ст. 554 ЦК України, яка визначає, що за загальним правилом особи, які спільно поручилися по одному і тому ж зобов'язанню, несуть солідарну відповідальність. Це означає, що у випадку невиконання боржником зобов'язання кредитор має право вимагати повного задоволення від будь-якого поручителя. Питання про відповідальність поручителів, які поручилися за виконання одного і того ж основного зобов'язання боржника незалежно один від одного за різними договорами поруки в чинному ЦК України не врегульовано. Осіб, які поручилися незалежно одна від іншої за одного і того ж боржника за різними договорами поруки не можна вважати солідарними боржниками із тих міркувань, що відсутня пряма законодавча вказівка на солідарність їхніх зобов'язань, яка згідно із ст. 541 ЦК України обов'язково повинна існувати. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачі, які є поручителями за різними договорами поруки не несуть солідарної відповідальності між собою, оскільки вони не є особами, які спільно дали поруку в розумінні ч.3 ст.554 ЦК України. У відповідності до ч.3 ст.10 та до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У даній справі позивачем заявлено вимогу саме про солідарне стягнення боргу з відповідачів, які поручилися за виконання одного і того ж основного зобов'язання боржника незалежно один від одного за різними договорами поруки. Згідно декларованого статтею 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи викладене, суд не може вийти за межі позовних вимог та вирішити вимогу про стягнення боргу не солідарно з відповідачів. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що жодних правових підстав для задоволення позову позивачем не надано, а судом не встановлено, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі відносяться на сторону проти якої постановлено рішення, тобто в даному випадку не відшкодовуються позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed