Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача із вищенаведеним позовом в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої спільної дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини, з нею не спілкується хоча має таку змогу. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У сторін 22.12.2004 року народилась дитина [PERSON], який проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач свого обовязку щодо утримання дитини не виконує, з позивачем не спілкується, систематичної матеріальної допомоги позивачу не надає. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із пояснень сторін, відповідач отримує регулярний дохід. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Позовну вимогу щодо стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідач визнав. Інших осіб, які перебувають на його утриманні відповідач не має. Весь заробіток витрачає на особисті потреби. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач довів, що відповідач не виконує належним чином батьківських обовязків по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги, а відповідач дану обставину визнав, у звязку з чим, остання має бути стягнута у примусовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: approved