Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на гаражний бокс. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 28.05.2003 року він та ТОВ „СВМП „Путна уклали між собою договір про будівництво гаражного боксу №0-28 на 0 поверсі будинку №1/38 по вул. Кошиця в м. Києві, за яким позивач зобовязався сплатити 29864,80 грн., а відповідач побудувати вказаний бокс, здати весь гаражний комплекс у експлуатацію, передати йому всі документи для отримання свідоцтва про право власності на бокс, а сам бокс передати у користування протягом двох тижнів. В травні 2003 року він повністю сплатив суму 29864,80 грн., а відповідач в свою чергу, здавши гаражний комплекс у експлуатацію, не передає йому документи для оформлення на гаражний бокс право власності на позивача. Тому вважає, що поскільки з боку позивача виконані всі умови договору, а відповідач зволікає з передачею документів, тому у суду є всі підстави визнати за позивачем право власності на гаражний бокс №0-28 на 0 поверсі будинку №1/38 по вул. Кошиця в м. Києві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи відповідач був повідомлений належним чином (а.с.17), однак у направленій заяві до суду просить розглянути справу у відсутність свого представника (а.с.18). Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно ст.41 Конституції України право власності громадян є непорушним. Як наголошує ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 28 травня 2003 року ТОВ „СВМП „Путна та [PERSON] уклали між собою угоду на будівництво №316/2003 індивідуального боксу в гаражі „Позняки 6А, за яким відповідач взяв на себе обовязки своїми силами та засобами за рахунок залучених коштів від позивача побудувати та передати позивачу бокс №28 на 0 поверсі в гаражі, розташованому по вул. Кошиця, 1/38 в м. Києві, до 30.12.2003 року, а позивач зобовязувався проінвестувати вартість будівництва свого баксу (а.с.8-9). У відповідності до п.1.2 цієї угоди позивач отримує зазначений бокс у багатоповерховому гаражі при умові повного ним інвестування його вартості. Пункт 2.2 обумовив договірну ціну будівництва боксу №28 з урахуванням вартості індивідуальної сторожової системи сигналізації в розмірі 29864,80 грн. 29.05.2003 року [PERSON] сплатив в рахунок інвестування будівництва гаражу грошову суму в повному обсязі, що відображено в квитанції (а.с.12). 6.06.2011 року відповідач надав позивачу довідку №426/06/Д про те, що [PERSON] сплатив ТОВ „СВМП „Путна повну вартість будівництва гаражного боксу в розмірі 29864,80 грн. (а.с.11). Як вбачається зі змісту акту прийому-передачі боксу в гаражі від 2.02.2010 року ТОВ „СВМП „Путна передав, а [PERSON] прийняв бокс №28 на 0-му поверсі гаражного комплексу по вул. Кошиця, 1/38 в м. Києві (а.с.10). Вказані обставини не були спростовані у судовому засіданні будь-якими доказами. У відповідності до п.9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним Кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. Як передбачено ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України вказує, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З тексту угоди на будівництво №316/2003 вбачається, що відповідач повинен передати позивачу вказаний гаражний бокс до 30.12.2003 року, однак позивачем не був порушений термін звернення до суду, поскільки гаражний комплекс тривалий час не був зданий у експлуатацію, тому термін дії договору ще тривав. І тільки після здачі гаражного комплексу у експлуатацію 28.12.2008 року, про що позивач дізнався тільки у 2010 році слід відраховувати строк позовної давності. Як наголошує ч.2, ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частина 3 цієї статті наголошує, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершенного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Згідно п.12.9 Розпорядження Київської міської державної адміністрації №1820 від 31.08.2001 року „Про затвердження Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, зареєстрованого в Київському міському управлінні юстиції 31.08.2001 року за N 62/364, для оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності заявниками до Головного управління житлового забезпечення надаються: на гаражі (в т.ч. одно-, двоповерхові, багатоповерхові гаражі, наземні та підземні гаражі), гаражі - автостоянки, автопаркінги та машиномісця в них (в т.ч. розташовані у вбудованих та прибудованих нежитлових приміщеннях в житлових будинках), гаражні бокси на підставі документів, встановлених законодавством України, які підтверджують їх (в т.ч. суб'єктів інвестиційної діяльності) право власності на ці об'єкти нерухомого майна: акт приймальної комісії про прийняття об'єкта в експлуатацію, оформлений в установленому порядку. У відповідності до п.7 Рішення II сесія XXIV скликання Київської міської ради №74/74 від 20.06.2002 року „Про затвердження Тимчасового положення про державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна та прав власності на них в місті Києві державній реєстрації права власності підлягають об'єкти нерухомого майна, що розташовані в місті Києві, будівництво або реконструкція яких закінчені, незалежно від форм власності та які прийняті в експлуатацію в установленому порядку при наявності актів прийняття об'єктів в експлуатацію та матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених Бюро. Як зазначає п.1.6 „Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року за №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445 реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Як вбачається з наданих відповідачем документів 22.12.2008 року був складений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта про прийняття у експлуатацію гаражного комплексу з вбудованими приміщеннями по вул. Кошиця, 1/38 в Дарницькому районі м. Києва (а.с.19-20). Даний акт був затверджений розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 30.01.2009 року за №79 та зареєстрований ІДАБК у м. Києві 27.03.2009 року за №083-09. На даний гаражний бокс мається технічний план з його описом і технічними параметрами (а.с.21-23). Крім того, 3 липня 1998 року Київською міською державною адміністрацією був виданий ТОВ „СВМП „Путна державний акт на право постійного користування землею ІІ-КВ №004536, яка складається з 0,5396 га і знаходиться на розі вулиць Ревуцького і Кошиця в м. Києві (а.с.24-29). Враховуючи вище перелічені обставини, суд вважає, що поскільки в наявності у ТОВ „СВМП „Путна є всі необхідні документи для визнання права власності за позивачем [PERSON] на бокс №28 на 0 поверсі в гаражі, розташованому по вул. Кошиця, 1/38 в м. Києві, а відповідач в свою чергу не виконує умов угоди і не передає їх позивачу, тому за позивачем необхідно визнати таке право на зазначений гаражний бокс.

Outcome: approved