Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-04 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, в якому зазначили, що 05 жовтня 2010 року працівниками виробничої одиниці «Дзержинськтепломережа»ОКП «Донецьктеплокомуненерго» розповсюдили відносно них недостовірну інформацію про те, що вони нібито мають заборгованість з оплати наданих послуг ВО «Дзержинськтепломережа», розмістив в трьох підїздах будинку № 29а по вулиці Маяковського в м. Дзержинську список квартиронаймачів, які мають заборгованість за теплову енергію більше 300 гривень на перше півріччя 2010 року, з плакатом наступного змісту : (рос. «Они живут рядом, они не платят коммунальные услуги, они живут за счет Вас. Они ваши соседи … стыдно», зазначив при цьому номер їх квартири. Розміщення вказаної інформації в образливій формі суперечить принципам, встановлених ст. 3 Конституції України, де закріплено, що найвищою соціальною цінністю людини є його честь і гідність, ст. 68 Конституції України зобовязує кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Розповсюджена інформація є крім того недостовірною, оскільки вказана заборгованість виникла за періоди з 01.04.2011 року по 01.04.2004 року і згідно рішення Дзержинського міського суду від 20 квітня 2005 року, яке набрало чинності, у задоволенні вимог ВО «Дзержинськтепломережа»на цю суму відмовлено. Про це рішення суду відповідачу було відомов, оскільки в судовому засіданні був присутній їх представник і на адресу підприємства була направлена копія цього рішення і отримана від них відповідь від 08.09.2009 року № 1040. Порушив їх право на гідність і честь шляхом розміщення інформації в громадському місці, доступному для огляду багатьом стороннім особам, змінили встановлений образ і умови їх життя. Вони вимушені до них пристосовуватися, ріже зявлятися у дворі будинку, інших громадських місцях, ухилятися від спілкування з сусідами, знайомими, у звязку з розповсюдженою про них негативної і недостовірної інформації. З огляду на вказане, розмір моральної шкоди, заподіяної відповідачем, визначають в сумі 10000 грн. кожному. Просить стягнути з відповідача на їх користь по 10 000 гривень в відшкодування моральної шкоди. Позивачі в судовому засіданні наполягали на задоволенні заявлених вимог. Представник відповідача в суді з позовом не згоден, пояснив, що плакат, на який посилаються позивачі не належить ВО «Дзержинськтепломережа», але не заперечує, що він був приклеєний до розміщеного ними списку квартиронаймачів, які мають борг за послуги теплопостачання. Вважає, що плакат міг приклеїти будь-хто. Список розміщений тепломережею на підїзді складений без зазначення прізвищ жильців будинку, а лише номера квартир. Дійсно, рішенням суду від 20.04.2005 року з позивачів був стягнутий борг в сумі 77 грн. 77 коп., в межах строку позовної давності. [PERSON] виплатили борг за вказаним рішенням, тобто в сумі 77 грн. 77 коп., поточні платежі позивачі здійснюють регулярно, заборгованості за поточними платежами у них не має, крім суми в розмірі 540 грн., яку ВО «Дзержинськтепломережа»просила стягнути при подачі позову до суду в 2005 році, але суд цю суму не стягнув посилаючись на строк позовної давності. Представник ВО «Дзержинськтепломережа»зазначив, що строк позовної давності не є підставою для зупинення відповідальності відповідача платити вартість спожитих послуг в повному обсязі за весь період їх надання. Окрім того, вважає, що розмір моральної шкоди не обґрунтований. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Так, з матеріалів справи вбачається, і що не спростовується представником відповідача, ВО «Дзержинськтепломережа»був розміщений список жильців будинку № 29а по вулиці Маяковського в м. Дзержинську, які мають заборгованість за послуги теплопостачання із зазначенням особового рахунку, номерів квартир та суми заборгованості, на трьох підїздах будинку. Позивачі мешкають в квартирі [ADDRESS], і згідно зазначеного списку їх заборгованість складає 540,03 грн. (а.с. ). До списку доданий плакат наступного змісту : (рос. «Они живут рядом, они не платят коммунальные услуги, они живут за счет Вас. Они ваши соседи … стыдно». (а.с. ). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 20 квітня 2005 року з [PERSON] на користь ВО «Дзержинськтепломережа»ОКП «Донецьктпелокомуненерго»стягнута заборгованість по оплаті послуг за теплову енергію в розмірі 77 грн. 77 коп. Рішення набрало чинності 20.05.2005 року. (а.с. ). Як зазначили в судовому засіданні позивачі, і що не спростував представник відповідача, борг за зазначеним рішенням суду позивачами сплачений, заборгованості по поточним платежам по послуги з теплопостачання не мають. З огляду на зазначене, фактично в період розповсюдження спірної інформації заборгованості у позивачів за послуги теплопостачання не було, тобто зазначена інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що в межах даного спору є підстави вважати, що має місце порушення особистих немайнових прав позивачів, оскільки в суді встановлено, що відповідач розповсюдив недостовірну інформацію стосовно позивачів, яка принижує честь і гідність останніх, і що відповідно передбачає відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Виходячи з наведеного, враховуючи надані позивачами докази, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову компенсацію в розмірі 1000 гривень кожному. Оскільки позовні вимоги позивача задовольняються частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial