Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До суду звернулася [PERSON] з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, мотивуючи свій позов тим, 27.04. 2006 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем по справі. Від шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою по справі, та знаходяться на її повному та постійному утриманні. Подружнє життя у сторін не склалося, на даний час питання про розірвання шлюбу вирішується Золотоніським міськрайонним судом. Відповідач, як батько, згідно діючого законодавства, зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, але він своїх обовязків по утриманню та вихованню сина в добровільному порядку не виконує, що й змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково , просив суд визначити аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 2 000 гривень щомісяця, оскільки відповідач хоч і має постійне місце роботи, але його заробіток не є стабільним , він отримує дохід від 18 до 25 тисяч гривень щомісяця. Крім того, відповідач не зобов»язаний утримувати свою колишню дружину , він не заперечує щодо обов»язку утримувати неповнолітнього сина. Представник позивача повідомив, що у разі стягнення судом аліментів в розмірі ј частини заробітку відповідача розмір аліментних платежів буде становити від 4 500 гривень до 6 200 гривень, що перевищує необхідну суму для утримання сина, позивачка буде використовувати аліменти не за їх цільовим призначенням. Також, відповідно до сімейного законодавства України батьки мають рівні обов»язки щодо виховання та утримання неповнолітнього сина, тому відповідач вважає, що й позивачка повинна витрачати на утримання сина таку ж суму коштів, як сума , в якій ним будуть сплачуватися ним аліменти. Вивчивши матеріали справи, пояснення позивачки та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов позивачки є цілком підставним та таким, що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON], [INFO] , копія якого є в матеріалах справи , його батьками є [PERSON] та [PERSON], сторони по справі . Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з довідки № 3450 від 08.08.2011 року син [PERSON] проживає разом із матір»ю, позивачкою по справі - [PERSON]. Сторони не дійшли згоди щодо утримання дитини в добровільному порядку , тому аліменти повинні бути стягнуті з відповідача рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні відповідач по справі має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітнього сина, оскільки має задовільний стан здоров»я, постійне місце роботи, стабільний заробіток, який визначається щомісяця різними сумами, але робота є постійною , а заробіток - гарантованим щомісяця. Відповідач не має на утриманні інших утриманців, син є його єдиним утриманцем. Неповнолітній син [PERSON] хворий на рахіт, тому потребує додаткових коштів на утримання : лікування, харчування , виготовлення спеціального взуття, реабілітацію та санаторне лікування. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи думку сторін, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] необхідно стягнутим саме в частці від доходу батька, а не в твердій грошовій сумі, як просить того представник відповідача, оскільки закон передбачає стягнення в твердій грошовій сумі в тому випадку, коли платник аліментів отримує заробіток нерегулярно або в натуральному виразі. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні відповідач отримує заробітну плату щомісяця , а амплітуда коливань заробітку ніяким чином не вплине на інтереси дитини та не позбавить дитину коштів на щомісячне утримання в сумі, яка передбачена законодавством . Стягнення коштів в твердій грошовій сумі визначається в тому випадку, коли платник аліментів отримує дохід кілька разів на рік, тобто не регулярно або в натуральній формі. Посилання представника відповідача на той факт, що у разі стягнення аліментів в розмірі ј частини заробітку відповідача приведуть до нецільового використання коштів, тобто будуть витрачатися позивачкою не на утримання дитини є безпідставними та нічим не вмотивованими. Крім того, контроль за цільовим використанням коштів відповідно до ст. 186 Сімейного кодексу України покладається на орган опіки та піклування, про що суд вважвє за необхідне роз»яснити відповідачеві. Максимальний розмір аліментів , які стягуються з боржника , не повинен перевищувати 50 відсотків заробітку цієї особи, визначає ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про утримання неповнолітнього сина, то суд приходить до висновку, що аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж зазначений у ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України , тобто не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , тому суд стягує аліменти в частці від заробітку відповідача, але в сумі не меншій ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved