Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи Дніпропетровська міська рада, Управління інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про визнання права власності на самочинні забудови, зобовязання ввести в експлуатацію. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому належить нежитлове приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Свободи, б. 93. Оскільки зазначена будівля знаходилась в занедбаному стані, позивач самочинно переобладнав та перебудував її. Позивач просив визнати за ним право власності на нежитлове приміщення, магазин із складськими приміщеннями за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Свободи, б. 93, що розташоване на земельній ділянці площею 321 кв.м., та складається: літ. А-1, яке містить приміщення № 1 площею 49,3 кв.м., приміщення № 2 площею 45,3 кв.м., А?-1 приміщення № 3 площею 62 кв.м., А??-1 приміщення № 4 площею 25,3 кв.м. та приміщення № 5 площею 86,9 кв.м., загальною площею 296 кв.м., основною площею 156,8 кв.м., допоміжною площею 112,2 кв.м.; зобовязати Управління інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю м. Дніпропетровська ввести в експлуатацію будівлю за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Свободи, б. 93. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Представники Дніпропетровської міської ради та Управління інспекції Дніпропетровського державного архітектурно-будівельного контролю в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08 червня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4-2394, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 28 липня 2006 року. Згідно технічного паспорту КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 15 грудня 2009 року на магазин зі складськими приміщеннями літ. А-1 по пр. Свободи в м. Дніпропетровську самочинно збудовано прибудову літ. А?-1 та прибудову літ. А??-1, які підлягають введенню в експлуатацію та узаконенню. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У відповідності до вимог ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, будівлі, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 «Про затвердження порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів будівництва. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами. Згідно ст. 14 Закону України «Про основи містобудування» від 16 листопада 1992 року до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: визначення території для містобудівних потреб згідно з рішенням відповідної ради; встановлення в межах своїх повноважень на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність; надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; забезпечення в установленому законодавством порядку розробки і подання на затвердження відповідних рад місцевих містобудівних програм, генеральних планів, детальних планів, планів червоних ліній; проведення робіт з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством; організація охорони культурної спадщини; організація робіт, пов'язаних із створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів; забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу; здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності експлуатації будинків і споруд незалежно від форми власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року до повноважень спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель належать здійснення державного контролю за використанням та охороню земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановлення порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання; розміщення, проектування, будівництва та введення в дію обєктів, що негативно впливають або можуть вплинути на стан земель та ін. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач не надав суду правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Також позивачем не було надано суду доказів, що підтверджують його звернення до Дніпропетровської міської ради, Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради та Управління інспекції Дніпропетровського державного архітектурно-будівельного контролю з проханням оформити право власності, про видачу свідоцтва про право власності на самовільно збудоване нерухоме майно та про прийняття в експлуатацію самовільно збудованих споруд. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, а тому неможливим їх задоволення.

Outcome: dismissed