Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-05 00:00:00

Позивач в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідачів та третіх осіб позов визнали у повному обсязі та проти задоволення позовних вимог не заперечували. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON], яка померла 23.01.2010 року (свідоцтво про смерть серії I-КИ №316764, видане 25.01.2010 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Так, згідно заповіту від 25.01.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 393, [PERSON] заповіла належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Нижньодніпропетровський», що знаходиться в смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області розміром 3,00 га в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДП №0321124, виданого Дніпропетровською районною державною адміністрацією 19.06.1997 року, а в разі розпаювання згідно Державного акту на право приватної власності на землю. Згідно ст.ст.1233-1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин; має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. На момент смерті [PERSON] була земельної ділянки площею 2,280 га розташованої на території Ювілейної селищної ради (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №043476 від 10.07.2002 року). Постановою Державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON], від 20.04.2011 року, було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,280 га, що знаходиться на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, після смерті [PERSON], померлої 23.01.2010 року, оскільки неможливо встановити відповідність спадкового майна вищезазначеному заповіту. Згідно з п.п.212,216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Третя особа по справі [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON], право позивача, [PERSON] на спадкову долю, яка відкрилася після смерті [PERSON] не оспорює. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачів на вищезазначене нерухоме майно та неможливості їх оформлення у встановленому законом порядку, а їхні вимоги не суперечать чинному законодавству та не порушують прав третіх осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved