Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що її рідними дядьками, а братами її матері [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], батьки яких були різними. [PERSON], [PERSON] і [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченому 10 вересня 1996 року четвертою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-3388, в рівних частках (по 1/6 частині) належала ? частина жилого будинку № 55 по вул.Ростовській у м. Дніпропетровську. На день смерті [PERSON] усе належне йому майно заповідав заявникові. Матірю [PERSON], [PERSON] і [PERSON]А є [PERSON], [INFO], яка в 1935 році одружилася з [PERSON]. В 1939-1940 роках даний шлюб між ними було розірвано. Свідоцтва про шлюб та про розірвання шлюбу не збереглися. Відомостей про це вона отримати в органах державної реєстрації актів цивільного стану не мала можливості, оскільки дані відомості є конфіденційними. Як вказала заявник 06.01.1951 року народився син її бабусі, [PERSON], бабуся уклала шлюб з батьком сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження її бабусі [PERSON] і [PERSON]С, яке зареєстроване 12.06.1956 року Амур-Нижньодніпровським райЗагсом м. Дніпропетровська, актовий запис № 646. [PERSON] помер 25 лютого 2000 року, після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частину житлового будинку №55 по вул. Ростовській в м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцем на його спадщину був його брат [PERSON], який мешкав разом зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується витягом з домової книги. [PERSON] на той час вже померла 25 червня 1997 року. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті брата не оформляв. [PERSON] помер 14 серпня 2008 року, після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/6 частину, а також на успадковану після смерті брата [PERSON] частину, спадкоємицею 2/6 частин належних [PERSON] є заявник, як племінниця, оскільки він уклав заповіт на її користь. У звязку із зверненням із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини заявниці було відмовлено у наданні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона не була в змозі надати документи, які би підтверджували родинні стосунки між [PERSON] і [PERSON] бо в їх свідоцтвах про народження їх мати зазначена з різними прізвищами (Смирна-Мартиненко), у звязку з чим заявник й звернувся до суду із зазначеними вимогами. В судовому засіданні заявник надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просила заяву задовольнити, в подальшому просила справу розглядати за її відсутності. Представник заінтересованої особи Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, але до суду надійшов лист с проханням розглядати справу у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог, з наступних підстав. Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст.3 ЦПК України. Відповідно до положень статей 10,11 ЦПК України суд розглядає цивільній справи лише в межах заявлених вимог та зазначених і доведених ним обставин. Обовязок доказування ст.60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченому 10 вересня 1996 року четвертою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-3388, в рівних частках (по 1/6 частині) належала ? частина жилого будинку № 55 по вул. Ростовській у м. Дніпропетровську (а.с.13). На день смерті [PERSON] усе належне йому майно заповідав [PERSON] Матірю [PERSON], [PERSON]. і [PERSON] є [PERSON], [INFO], яка в 1935 році одружилася з [PERSON]. В 1939-1940 роках даний шлюб між ними було розірвано. Свідоцтва про шлюб та про розірвання шлюбу не збереглися. 06.01.1951 року народився [PERSON], [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження яке зареєстроване 12.06.1956 року Амур-Нижньодніпровським райЗагсом м. Дніпропетровська, актовий запис № 646. [PERSON] помер 25 лютого 2000 року, після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частину житлового будинку №55 по вул. Ростовській у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцем на його спадщину був його брат [PERSON], який мешкав разом зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується витягом з домової книги. [PERSON] на той час вже померла 25 червня 1997 року. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті брата не оформляв. [PERSON] помер 14 серпня 2008 року, після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/6 частину, а також на успадковану після смерті брата [PERSON] частину. Спадкоємицею 2/6 частин належних [PERSON] є [PERSON], як племінниця, оскільки він уклав заповіт на її користь. 28.10.2010 четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] та після померлого [PERSON], у звязку з відсутністю документів які б підтверджували родинні відносини між померлими [PERSON] та [PERSON], та у звязку з тим, що в свідоцтвах про народження померлих мати зареєстрована з різними прізвищами, на звернення [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для зясування питання ступені спорідненості між [PERSON] та [PERSON] ( а.с.15) Факт родинних відносин підтверджуються поясненнями заявника та матеріалами справи. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд \~розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, як вбачається зі змісту п.1 ч.1 вказаної статті, в тому числі і встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, встановлення вищезазначених фактів для заявника має юридичне значення, оскільки від їх встановлення залежить його право на спадкове майно після померлого [PERSON], а тому заявлені вимоги є обґрунтованими та повинні бути задоволенні, оскільки знайшли своє обєктивне підтвердження в судовому засіданні. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про те, що судові витрати розподілу не підлягають, оскільки заявником такі вимоги не заявлялися.

Outcome: approved