Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості Б сумі 180 192,05 грн. та понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належно та вчасно. Представники третьої особи на судове засідання призначене на 13.07.201 Іроку не з'явились про причини неявки суд не сповістили. Дослідивши матеріали справи, суд з'ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що згідно договору про відновлювальну кредитну лінію № 74-01-08 від 11 серпня 2008 року та додаткової угоди № 1 від 06 листопада 2008 року товариству з обмеженою відповідальністю «Дистрибуційна компанія Вікторія» було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 210 000 гривень, з остаточним строком повернення отриманих кредитних ресурсів до 05 серпня 2010 року (пункт 1.1. Кредитного договору), під поруку фізичної особи - [PERSON], згідно договору поруки № 122 від і! серпня 2008 року та додаткової угоди № 1 від 06 листопада 2008 року. Таким чином, між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» від імені та в інтересах якого діє філія «Придніпровське регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та третьою особою на стороні відповідача на підставі названого кредитного договору виникли цивільно-правові відносини. На виконання вимог названого вище кредитного договору, позивачем було відкрито на ім'я третьої особи на стороні відповідача позичковий рахунок та надано кредитну лінію. При відкритті відновлювальної кредитної лінії ліміт кредитування визначається у вигляді ліміту заборгованості з позики. Це дозволяє підприємству - позичальнику отримати позику у межах встановленого ліміту, погасити всю її суму (або частину суми) і автоматично отримати повторно кредит у межах терміну дії кредитної лінії. Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору, видача кредитних ресурсів у рамках кредитної ::шії здійснюється траншами за письмовими заявками позичальника, за узгодженням з банком шляхом перерахування їх з позичкового на поточний рахунок позичальника, якщо Інше не зазначено у письмовій заявці. Так, на підставі письмових заявок третьої особи на стороні відповідача позивачем за названим кредитним договором було перераховано 210 000,00 грн., у тому числі: 26.08.2008 р.-ЮО 000,00 грн., - 28.08.2008 р. - 110 000,00 грн., що підтверджується ПИСЬМОВИМИ заявками третьої особи на стороні відповідача від 26.08,2008 р.. від 2008 р. (без дати) та платіжними дорученнями № 1 від 26.08.2008 р., №> 8 від 28.08.2010 р. на видачу (перерахування) коштів, а також актом від 31.08.2008 р. взаємозвірки розрахунків - перевірки цільового використання кредитних ресурсів, виданих за названим вище кредитним договором, копії яких додаються. Таким чином, позивачем було виконано у повному обсязі свої договірні зобов'язання перед третьою особою на стороні відповідача. За умовами зазначеного кредитного договору (пункти 1.1., 2.4.) третя особа на стороні відповідача зобов'язана повернути кредитні кошти, отримані в рахунок кредитної лінії, шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок згідно графіку зниження ліміту. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами, виходячи із таких процентних ставок: а) 25 % річних (з дня видачі кредиту до 05.08.2010 р.), б) у випаду порушення позичальником строків погашення, згідно графіку 37,5 % річних від суми невиконаного вчасно зобов'язання по кредиту згідно вищевказаному графіку, з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї позичкової (основної) заборгованості, але не більше кінцевого строку погашення кредиту -05.08.2010 р. в) 37,5 % річних (з 06.08.2010 р. до дня фактичного погашення позичкової (основної) заборгованості). Проте, третя особа на стороні відповідача неналежним чином виконуючи свої договірні зобов'язання, не зважаючи на настання кінцевого строку повернення кредиту, розрахунки у повному обсязі з позивачем у відповідності до перелічених вимог Кредитного договору не провела, має прострочення по поверненню кредитних коштів - з 6.08.2010 р., по сплаті пені - з 2.09.2009 р. Дата останнього погашення по кредиту - 1.09.2010 р. (25 000 грн.). За час користування третьою особою на стороні відповідача кредитними коштами (станом на 28.09.2010 р.): - з 210 000 грн, (кредиту) самостійно погашено - 40 117,90 грн., - з нарахованих відсотків - ПО 932,28 грн., - самостійно сплачено - 104 956,34 грн.. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, у зв'язку з порушенням строків платежів в період з 02 вересня 2009 року до 30.08.2010 року третій особі на стороні відповідача нарахована пеня в сумі 4 334.01 гривень. Отже, загальна сума заборгованості третьої особи на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Дистрибуційна компанія Вікторія» перед позивачем - АТ Фінанси та Кредит» за Кредитним договором № 74-01-08 від 11 серпня 2008 року становить 180 192,05 гривень, у тому числі 169 882,10 грн. -основний борг по кредиту, 5975,94 грн. - проценти за користування кредитом, 4 334,01 грн. -пеня. Разом з цим, з метою забезпечення названого вище Кредитного договору між позивачем і відповідачем був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого, відповідач виступив поручителем за названим вище кредитним договором перед позивачем. Таким чином, між позивачем та відповідачем на підставі названого договору поруки виникли цивільно-правові відносини, які регулюються статтею 553 ЦК України, відповідно до вимог якої, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до пунктів 2, 3 Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам. У випадку непогашення боржником заборгованості за кредитним договором протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку сплати процентів, основного боргу, передбачених Кредитним договором у кредитора виникає повне право вимоги сплати боргу в повному обсязі до поручителя. Виконання зобов'язань поручителем за даним договором є безумовним. У випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором у зазначений у цьому договорі строки, поручитель зобов'язується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором (письмового або телетрансмісійного) про невиконання Боржником прийнятих на себе зобов'язань сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор, шляхом її перерахування на рахунок кредитора будь - яким способом, вказаним кредитором. Відповідно до приписів статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку ^ Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ,У відповідності до вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України). Згідно вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Вимогами статей 549, 550 ЦК України, передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до вимог статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до вимог статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно вимог статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель виповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку,- відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Станом на 04 жовтня 2010 р. відповідачем не виконано своїх зобов'язань за договором поруки по погашенню заборгованості за кредитним договором (повернення кредитних коштів, сплата процентів за користування кредитними коштами та пені), що підтверджується розрахунком заборгованості. На неодноразові звернення позивача до відповідача та третьої особи на стороні відповідача з вимогою погасити заборгованість, зобов'язання не виконано (копії листів та вимог про повернення кредитних коштів від 09.07.2010 р., 06.08.2010 р. та доказів про направлення їх поштою додаються). Згідно до ст. 61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Я встановлено при розгляді справи позивач звертався до господарського суду з аналогічними в даному позову вимогами до ТОВ «Дистрибуційна компанія Вікторія». Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 22.04.201 Іроку по справі №12/135 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ «Дистрибуційна компанія Вікторія» про стягнення боргу по договору про відновлювальну кредитну лінію № 74-01-08 від 11 серпня 2008 року та додаткової угоди № 1 від 06 листопада 2008 року позов банку задоволено частково. Із врахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог та застосування спеціальних строків по вимозі про стягнення пені, господарський суд стягнув з ТОВ «Дистрибуційна компанія Вікторія» на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 77106грн. 93коп. основного боргу, 1373,81грн. процентів за користування кредитом, 12333,81грн. нені, розподілив судові витрати. Таким чином вимоги позивача до відповідача, який є поручителем виниклих правовідносинах виконання зобов'язань ТОВ «Дистрибуційна компанія Вікторія» перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не можуть бути задоволені у обсязі визначеному в позовній заяві враховуючи вищезгадане рішення господарського суду. Як зазначає В СУ в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин - при солідарному обов'язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника. Наявність, рішення господарського суду про стягнення заборгованості за кредитним договором із боржника - юридичної особи не є перешкодою для пред'явлення окремого позову до поручителя - фізичної особи. Розгляд справи в загальному суді за позовом банку до поручителя-фізичної особи не залежить від наслідків розгляду справи господарським судом за позовом банку до боржника-юридичної особи. Таке вирішення цього спірного процесуального питання не порушує прав жодної зі сторін процесу та відповідає вимогам процесуального закону. Так, згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Отже, за законом у даному випадку немає так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо. Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником за кредитним договором; між кредитором і поручителем (іпотекодавцем тощо) за відповідним договором або ж ці відносини можуть врегульовуватись одним кредитним договором, що не змінює суті окремих договірних відносин). Немає проблем у цій ситуації й щодо виконання рішень, які можуть бути ухвалені як в порядку цивільного, так і в порядку господарського судочинства, оскільки стягувачем є одна й та сама особа, банк, і відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» саме стягувану належить право вибору органу виконавчої служби, якщ: виконавчі дії будуть вчинятися на різній території їх повноважень. А ст. 544 ЦК України врегульовано ситуацію в разі виконання солідарного обов'язку одним з боржників раніше інших. В разі, якщо господарським судом на користь банка вже стягнуто заборгованість за кредитним договором з боржника-юридичної особи та пред'явлено окремий позов до поручителя - фізичної осорби, необхідно враховувати положення ст. 543 ЦК України, згідно з якою кредитор у разі наявності солідарних боржників має право на пред'явлення окремих позовних вимог незалежно від того, що іншим судом сума заборгованості стягнута з одного з боржника та із врахуванням положення ч. 2 ст. 544 ЦК України, зміст якої вказує на те, що якщо кредитор не одержав від одного з солідарних боржників всієї суми боргу, то він має право пред'явити позов до решти солідарних боржників на недоодержану суму заборгованості. Враховуючи досліджені при розгляді справи докази щодо погашення суми боргу перед банком ТОВ «Дистрибуційна компанія Вікторія» суд стягує з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 56545грн. 36коп. заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №74-01-08 від 11.08.2008року та додаткової угоди,№1 від 06.1ї.2008року. Таким чином на підставі викладеного,

Outcome: partial