Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулвся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про вселення, виділ ідеальної далі та визначення порядку користування квартирою №14 в будинку № 9 по бул. Будівельників у м. Запоріжжі, в якому зазначив, що згідно договору купілі-продажу від 17.05.2001 року він разом з відповідачами став власником спірної квартири. Квартира складається з двох жилих кімнат: кімната - площею 12,6 кв.м. та кімната площею 17,4 кв.м.. Оскільки жила площа квартири становить 30 кв.м., то на кожного з співвласників квартири припадає по 10 кв.м. Шлюбні стосунки між ним та [PERSON] припинені у 2010 році. Відповідачі змінили замки та не пускають його до квартири. Просить вселити його до спірної квартири. Через те, що на теперішній час між співвласниками спірної квартири виникли складні стосунки з приводу визначення порядку користування квартирою, позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 12,6 кв.м., а відповідачам кімнату площею 17,4 кв.м., визнати за ним право власності на кімнату площею 12,6 кв.м. оскільки вважає що це не погіршує житлові інтереси кожного з співвласників. В судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив, що він після спричинення відповідачці тяжких тілесних ушкоджень самостійно виїхав із квартири та вивіз свої речі. Після цього він неодноразово намагався потрапити до квартири, але у нього не підійшов ключ до загальної двері. Хто змінив замок йому не відомо. За ключем до відповідачів не звертався. Оскільки він є інвалідом 2 групи та не має можливості придбати інше житло просить задовільнити позов в повному обсязі та виділити йому у користування кімнату площею 12,6 кв.м., а відповідачам кімнату площею 17,4 кв.м., визнати за ним право власності на кімнату площею 12,6 кв.м. Відповідачі та представник позов не визнали. Пояснили, що перешкод позивачу вони не створювали. Він самостійно виїхав із квартири та вивіз речі. Після цього він до них з проханням надати ключ від загальної двері, в якій замок змінив сусід, не звертався. Відповідно до реєстраційному напису на правовстановлювачому документі долі у спільній власності були виділені. Враховуючі те, що кімната, на яку претендує позивач більше на 2,6 кв.м. ніж його 1/3 частка квартири, а також те, що разом з відповідачами в квартирі зареєстрована та мешкає малолітня дитина [PERSON], [INFO], вважають, що вимоги позивача суттєво погіршують їх інтереси та просять в задоволенні позову відмовити. Представник 3-ї особи - ОП «ЗМБТІ» в судове засідання не зявився. Про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що згідно договору купілі-продажу від 17.05.2001 року сторонам по справі належить квартира №14 в будинку № 9 по бул. Будівельників у м. Запоріжжі. Відповідно до реєстраційному напису на правовстановлювачому документі долі у спільній власності були виділені і кожному із співвласників належить по 1/3 частині квартири. Квартира складається з двох жилих кімнат: кімната - площею 12,6 кв.м. та кімната площею 17,4 кв.м.. Оскільки жила площа квартири становить 30 кв.м., то на кожного з співвласників квартири припадає по 10 кв.м. Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном , відповідної матеріальної компенсації. Через те, що між співвласниками спірної квартири виникли складні стосунки з приводу визначення порядку користування квартирою позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 12,6 кв.м., а відповідачам кімнату площею 17,4 кв.м. та визнати за ним право власності на кімнату площею 12,6 кв.м., залишивши у їх спільному користуванні кухню, коридор, ванну кімнату та туалет. Згідно довідки ВРЕЖО в квартирі зареєстрована та мешкає малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Пропонований позивачем варіант порядку користування квартирою та вимога про визнання за ним право власності на кімнату площею 12,6 кв.м. не відповідає вимогам закону та суттєво порушує права співвласників. Як вбачається із тексту постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] позивач сам залишив квартиру та вивіз з неї деякі речі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що замок на загальній двері замінив її син. [PERSON] до неї за ключем не звертався. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суду не надано доказів того, що відповідачі заважають позивачу володіти та користуватись спірною квартирою. [PERSON] не довів суду, що він навіть намагався вселитись до спірної квартири, а відповідачі йому в цьому заважали. Тому на думку суду питання про вселення до квартири передчасне. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed