Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

07.11.2011 року до суду звернувся [PERSON] з позовом у якому посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ВСТ №730657 від 18.05.2006 року. Вказане майно було придбано під час шлюбу з [PERSON]. 18.03.2009 року шлюб з [PERSON] був розірваний, а 23.06.2010 року він був знятий з реєстраційного обліку. З 01.01.2009 року квартирою та послугами фактично користується [PERSON]. Позивач посилається на те, що в нього відсутня потреба в отриманні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, так як він вже тривалий час проживає в [INFO], вказаними послугами не користується. Тому просить розірвати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов просять задовольнити та розірвати договір № 12234 від 01.09.2008 року про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки позивач є власником квартири та зобовязаний сплачувати послуги повязані з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій. Третя особа в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивач є власником квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору-купівлі продажу ВСТ № 730657 від 18.05.2006 року, що підтверджується довідкою КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с 17). 01.09.2008 року між позивачем та ОСББ «Вікторія» було укладено договір №12234 про надання послуг по утриманню будинків (споруд) та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року визначено обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання житлово-комунальних послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обовязок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків. Стаття 179 ЖК України передбачає, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивач просить розірвати договір № 12234 від 01.09.2008 року про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, однак жодного доказу на недійсність правочину не надає. Посилання позивача на п. 19 Договору № 12234 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є безпідставним, оскільки позивач є власником квартири і договір у даній ситуації достроково може бути розірвано виключно при переході права власності до іншої особи, тобто при відчуженні зазначеної квартири. Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники приватизованого житла є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати частку витрат у загальних витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача безпідставні і необґрунтовані, в звязку з чим у їх задоволенні відмовляє саме з цих підстав.

Outcome: dismissed