Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-10 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ВДВС Каховського міськрайонного управління юстиції, третя особа: Виконавчий комітет Каховської міської ради про зняття арешту із заставленого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.03.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080353П, надалі за текстом «Основний договір» згідно з яким Відповідачу було надано кредит в сумі 150000 гривень зі сплатою 15 процентів річних та його повне повернення до 27.03.23 року. В забезпечення виконання [PERSON] перед Позивачем своїх зобов'язань за Основним договором, між сторонами 01.04.2008 року було укладено Іпотечний договір №02-23-Ф080353П-623, надалі за текстом «Договір забезпечення», який посвідчено приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] за реєстровим №1307, згідно з умовами якого в іпотеку Позивачу було оформлено нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення громадського харчування, яке складається з приміщення з підвалом - загальною площею 508,7 кв.м, що знаходиться за адресою: вулиця К.Маркса, 97/1, м. Каховка, Херсонської області, та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ номер 439345, виданого 18 лютого 2008 року виконкомом Каховської міськради на підставі рішення номер 66 від 13 лютого 2008 року. Заборона відчуження даної нерухомості зареєстрована за реєстровим №1308. 09.11.2010 року від [PERSON] на адресу Позивача надійшла заява якою він повідомив Позивача про те, що предмет іпотеки, що забезпечений за Основним договором, 09.11.2010 року було описано та арештовано Державним виконавцем ВДВС Каховського МРУЮ згідно Акту серії АА №647005 «Опису арешту». Позивач, вважає, що вказане майно підлягає виключенню з даного Акту опису та арешту. В ході судового розгляду справи відповідач [PERSON] державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції був замінений належним відповідачем - Виконавчим комітетом Каховської міської ради, а сам [PERSON] державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції був притягнутий до участі в справі в якості третьої особи, оскільки, згідно ч. 3 п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості ст. 24 ЦПК України, позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядається вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Аналогічне правило передбачене і ч. 2 п. 4 Постанови Пленуму від 27.08.1976 р. № 6 з наступними змінами «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису». В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю на позові наполягав, просив його задовольнити з вищевикладених підстав. Відповідач [PERSON] з позовними вимогами погодився. Представник Виконавчого комітету Каховської міської ради позовні вимоги не визнав. Представник ВДВС Каховського міськрайонного управління юстиції позовні вимоги не визнав, вказавши, що вартість предмета застави значно перевищує розмір заборгованості боржника перед ПАТ «Укрсоцбанк». Крім того, згідно даних БТІ, ДАІ, ПФУ, банківських установ у [PERSON] відсутнє інше майно на яке може бути звернене стягнення в рахунок погашення боргу за вказаним вище виконавчим документом. За весь час виконавчого провадження, а саме з 19.07.2010 по теперішній час боржником рішення суду не виконано, на депозитний рахунок ВДВС Каховського МРУЮ не надходило жодної суми. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що нежиле приміщення громадського харчування, яке складається з приміщення з підвалом - загальною площею 508,7 кв.м, що знаходиться за адресою: вулиця К.Маркса, 97/1, м. Каховка, Херсонської області та належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ номер 439345, виданого 18 лютого 2008 року виконкомом Каховської міськради на підставі рішення номер 66 від 13 лютого 2008 року є предметом іпотечного договору №02-23-Ф080353П-623, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] Обтяження зазначеного майна було зареєстровано за реєстровим №1308. Постановою ВДВС Каховського МРУЮ згідно Акту серії АА №647005 «Опису арешту» від 09.11.2010 року предмет іпотеки було арештовано. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема заставою, а відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченої заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент задоволення, включаючи сплату проценті неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат; на утримання заставленого майна, а також, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредит (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпечено заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про заставу», якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. На час проведення виконавчих дій з арешту майна, діяла редакція статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. В редакції закону від 04.10.2010 року - це стаття 54. Стаття 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 р. та Статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.10.2010 р. передбачають, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Оскільки вказані підставі відсутні, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення зобов'язань стягувача, який не є заставодержателем, є неможливим. Таким чином заставодержатель ПАТ «Укрсоцбанк» має право одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами, а тому зазначене майно слід звільнити з-під арешту.

Outcome: approved