Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-18 00:00:00

Відповідно до вироку Попаснянського райсуду Луганської області від 16 грудня 2010 року відповідач був визнаний у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.285, ч.2 ст.187 КК України, та йому із застосуванням правил ст.70 КК України було призначено покарання у вигляді позбавлення свободи строком на вісім років з конфіскацією належного йому майна на користь держави. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача в поданому позові також зазначає, що потерпілий від злочину [PERSON], який працює сторожем автотранспортної дільниці БМЕУ-3 ст.Попасна ДП Донецька залізниця, у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями знаходився на лікарняному в період з 07 серпня по 10 вересня 2010 року. При цьому позивач за рахунок коштів Фонду та на підставі листків непрацездатності був змушений сплатити на користь [PERSON] допомогу з тимчасової втрати працездатності на загальну суму 1624 грн.56 коп. А тому в поданому позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь сплачену суму страхових виплат у розмірі 1624 грн.56 коп., а також понесені по справі судові витрати у розмірі 120 грн. Справу просив розглянути без його участі. Відповідач, який був допитаний за судовим дорученням, позов визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, підставою для відшкодування матеріальної шкоди є наявність таких складових елементів, як протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, настання матеріальної шкоди та причинний звязок між протиправною поведінкою та настанням шкоди. При цьому відповідно до вимог ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Із наданих позивачем доказів (а.с.3-10), судом встановлено, що відповідно до вироку Попаснянського райсуду Луганської області від 16 грудня 2010 року відповідач був визнаний у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.285, ч.2 ст.187 КК України, та йому із застосуванням правил ст.70 КК України було призначено покарання у вигляді позбавлення свободи строком на вісім років з конфіскацією належного йому майна на користь держави. Також судом встановлено, що потерпілий від злочину [PERSON], який працює сторожем автотранспортної дільниці БМЕУ-3 ст.Попасна ДП Донецька залізниця, у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями знаходився на лікарняному в період з 07 серпня по 10 вересня 2010 року. При цьому позивач за рахунок коштів Фонду та на підставі листків непрацездатності був змушений сплатити на користь [PERSON] допомогу з тимчасової втрати працездатності на загальну суму 1624 грн.56 коп., що передбачено п.1 ч.1 ст.35, ч.1 ст.50 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, які обумовлені похованням. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позов таким чином суд враховує, що позивачем при зверненні до суду були сплачені судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1), у звязку з чим зазначені витрати суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, на підставі п.34 ст.4 Декрету КМУ Про державне митопозивач звільнений від сплати держмита при зверненні до суду, у звязку з чим суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача та стягнути з нього на користь держави держмито у розмірі 51 грн. На підставі викладеного, ст.ст.1166,1191 ЦК України, Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, які обумовлені похованням №2240 від 18.01.2001р.,

Outcome: approved