Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-02 00:00:00

16 березня 2011 року Ніжинський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до СТОВ „АПК „Злагода", в якому просив стягнути з останнього на користь [PERSON] заборгованість із орендної плати за землю в розмірі 209,19 грн., 280,73 грн. пені за прострочення виплати орендної плати за землю, судовий збір та витрати ІТЗ, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] з відповідачем уклала 01.09.2004 року договір оренди земельної ділянки площею 1,69 га терміном на 5 років, дія якого закінчилась 01.06.2010 року. У передбачений договором термін орендна плата за 2010 р. не сплачена відповідачем, у зв"язку з чим виникла заборгованість. Рішенням Ічнянського районного суду від 13.05.2011 року позов задоволено. Стягнуто з СТОВ „АПК „Злагода" на користь [PERSON] заборгованість по орендній платі за землю в 2010 році в розмірі 209,19 грн. та пеню за несвоєчасну виплату орендної плати за землю за період з 01.01.2011 року по 09.03.2011 року в розмірі 280,06 грн., а всього стягнуто 489,25 грн. Стягнуто з СТОВ „АПК „Злагода" на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат з ІТЗ розгляду справи. В апеляційній скарзі СТОВ „АПК „Злагода" просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на неповноту з"ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не дано згоду на переукладення договору оренди земельних ділянок який закінчився 1 червня 2010 року, а тому договір вважається розірваним. Крім того, в 2010 році земельні ділянки не використовували, їх використовувало ТОВ „[PERSON] прогрес", яке і повинно сплатити позивачу кошти за оренду земельних ділянок. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд першої інстанції встановив і це підтверджується матеріалами справи"" що 01.09.2004 року між [PERSON] та СТОВ „АПК „Злагода" був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 1,69 га (а.с.3-4), яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 180536 (а.с. 6), терміном на 5 років, згідно з умовами якого орендар повинен виплачувати власнику земельних ділянок орендну плату в розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки землі не пізніше 31 грудня кожного року. Згідно з п.4 договору оренди, нормативна грошова оцінка кожної з земельних ділянок становить 13946 грн. Відповідно до п.П договору за несвоєчасну сплату орендної плати орендар сплачує 2% суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Зазначений договір зареєстрований у Державному реєстрі земель 01.06.2005 р., набувши з цього часу чинності в силу ст. 18 Закону України „Про оренду землі". Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач має перед [PERSON] заборгованість по несплаті орендної плати за користування земельними ділянками. Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим. Проте, апеляційний суд не погоджується із розміром стягнутої судом заборгованості по орендній платі за землю за 2010 рік, оскільки суд не дослідив усіх передбачених доказових фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи. Відповідно до статті 31 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі, закінчення строку, на який його було укладено. Суд першої інстанції всупереч положенням ст.57 ЦПК не звернув уваги на наявні в матеріалах справи факти які мають значення для справи, і зокрема строк дії договору оренди, оскільки орендна плата за землю орендарем вноситься орендодавцеві за користування земельною ділянкою. З матеріалів справи вбачається, що дія договору оренди закінчилася 01.06.2010 року і саме по цю дату слід вираховувати заборгованість по орендній (13 946 грн. х 1,5 % : 100 = 209,19 грн.; 209,19 грн. х 1 (кількість зем.ділянок) = 209,19 грн. - орендна плата за 12 місяців за 1 зем.ділянку. 209,19 грн. : 12 місяців = 17,43 грн. - орендна плата за місяць. 17,43 х 5 місяців = 87,15 грн.). Суму заборгованості по орендній платі за землю в розмірі 87,15 грн. необхідно стягнути з СТОВ „АПК „Злагода" на користь [PERSON] Оскільки договором оренди між сторонами передбачена сплата орендної плати до 31 грудня кожного року, пеня, виходячи з обсягу позовних вимог, рахується за 67 днів і становитиме 101,84 грн. (87,15 грн. х 2% : 100 = 1,52 грн. -пеня за 1 день. 1,52 грн. х 67 днів = 101,84 грн.),яку необхідно стягнути на користь [PERSON] Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення суми, що стягується з відповідача на користь [PERSON] Інші доводи апеляційної скарги обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для задоволення апеляційної скарги в повному обсязі відсутні. В іншій частині судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Outcome: partial