Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

В травні 2011 року позивач звернулася в суд до відповідача з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 07 лютого 1996 року між нею та [PERSON] було укладено договір № 3603 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був укладений на ТОВ „Південна товарна біржа", записаний в Журналі реєстрації біржових угод за № 3603 від 07.02.1996р. та зареєстрований 09.02.1996р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 8190. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки вона не має можливості розпорядитися купленою ним на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вона вимушена звернутися до суду, оскільки на теперішній час вона не може оформити договір нотаріально, тому що [PERSON] померла, іншіх спадкоємців після її смерті немає. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - ТОВ „Південна товарна біржа"- в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 лютого 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 3603 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був зареєстрований в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Південна товарна біржа" в Журналі реєстрації біржових угод за №3603 від 07.02.1996р. 09.02.1996р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на ім`я [PERSON] в Миколаївському МБТІ , та записано за реєстровим номером [PERSON] , №8190. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: [PERSON] уплатила продавцю вартість квартири, вселився в неї, зареєструвавася та користується нею, а [PERSON] отримала оплату договірної вартості квартири, звільнила її від побутового майна та здійснила виселення з неї. Згідно копії запису акта про смерть №797 від 28.10.1996р. [PERSON] померла [INFO] . За даними П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори № 871/01-16 від 29.06.2011р. спадкової справи після смерті [PERSON] не виявлено. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved