overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

Позивач в позовній заяві посилається на те, що 07.11.2010 помер його батько [PERSON], який проживав у [INFO]. Він прийняв спадщину, подавши заяву до Рокитнянської державної нотаріальної контори. Після смерті батька відкрилася спадщина, а саме земельна ділянка площею 0,2024 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована в с.Ольшаниця по вул.Леніна,186, але позивач не може вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування даної земельної ділянки через те, що Державний акт на право власності [PERSON] на цю земельну ділянку належним чином не зареєстрований. Просить суд визнати недійсним Державний акт, виданий на ім»я [PERSON] та визнати за ним право власності на дану земельну ділянку. В судове засідання позивач не з»явився, натомість подав до суду заяву, в якій просить заслухати справу за його відсутності та підтримав позовні вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, подав до суду заяву, в якій просить заслухати справу за відсутності його предстсвника. За вказаних обставин суд ухвалив постановити рішення без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням 42 сесії 5 скликання Ольшаницької сільської ради від 25.08.2010 року №1267 [PERSON] передана у власність вказана земельна ділянка. 05 жовтня 2011 року був виготовлений Державний акт на право власності [PERSON] серії ЯК № 349868 на дану земельну ділянку. 07.11.10 [PERSON] помер, не отримавши Державний акт на землю і відповідно не зареєструвавши його. Позивач є спадкоємцем першої черги. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Позивач, прийнявши спадщину, відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України та п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Селищенської сільської ради, в якому просили встановити факт, що [PERSON], яка померла 8 січня 2005 року, є їхньою матірю, факт належності на праві власності матері домоволодіння по вул. І. Франка, 13 в с. Селище Сарненського району та визнання за позивачами права власності на зазначене домоволодіння та земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Посилалась на те, що спадкове майно з братом успадкувала за законом після смерті матері, прийнявши належним чином спадщину, однак через помилки у написанні по-батькові матері у правовстановлюючих документах та відсутність реєстрації домоволодіння не можуть оформити свідоцтво про право на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Селищенської сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням слухати справу без участі відповідача, позов визнав. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1262 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

Позивач пред'явила позов про розірвання шлюбу. Зазначила, що 26.02.2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON]. Відносини в шлюбі не склались через різні погляди на життя, що призводить до виникнення постійних непорозумінь та конфліктних ситуацій. Позивач вказує на те, що шлюбні відносини вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім'ї. В судове засідання позивач не з»вилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2000 року Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб актовий запис № 172. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Маючи різні погляди на життя, подружжя є несумісними у відносинах. Сторони спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, життям одне одного не цікавляться, отже шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

12.07.2011 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 02.11.1991 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано Нововознесенською сільскою радою Високопільського району Херсонської області, актовий запис № 7. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON],[INFO]. Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися і були припинені в червні 2010 року. Причиною розпаду сімї стали різні інтереси, різні погляди на життя, несумісність характерів, що призводило до постійних сварок та суперечок. Сторони остаточно втратили почуття любові та взаємної поваги одне до одного. Суперечку про розподіл спільно нажитого майна вирішуватимуть в добровільному порядку. Позивачка до судового засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду. Таким чином, суд вважає недоцільним подальше збереження сімейно шлюбних відносин між сторонами, оскільки вони самі усвідомлено дійшли до такого висновку через відсутність спільних інтересів та бажання проживати однієї сімєю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

У жовтні 2011року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свої позовних вимог позивач послалася на те, що 18 вересня 2004року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини між ними не склалися та погіршувалися на протязі останніх років через зловживання відповідача спиртними напоями, постійні сварки, втрату поваги один до одного, різні погляди на життя, не прийняття і не розуміння відповідачем сімейних проблем. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] 20 травня 2006року народження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, пояснила що на примирення не згодна та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що згоден на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2004року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1ФП №088429 виданим 19 жовтня 2004року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського РУЮ Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] 20 травня 2006року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП №029400 виданим 15 червня 2006року відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського РУЮ Миколаївської області. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 18 вересня 2004року року між сторонами - розірванню. [PERSON] у в судовому засіданні просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON], це клопотання слід задовольнити так як воно не суперечить закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

31 березня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач подала заяву, де позов підтримала і просила провести розгляд справи у її відсутності. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Судом обєктивно встановлено, 26 липня 1996 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. На даний час дитина проживає із позивачкою в с. Веснянка Старокостянтинівського району Хмельницької області. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини та довідкою про склад сім'ї позивачки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» вернулося до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, з [PERSON] 20909 грн. 71 коп. та 209 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ, посилаючись на те. що 20.11.2009 року відповідач керуючи автомобілем [NUMBER] порушив п.16.6 ПДР та здійснив зіткнення з автомобілем [PERSON] ДЕУ д.н.з. [NUMBER], чим спричинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України внаслідок чого завда матеріальної шкоди [PERSON] в сумі 20 909 грн. 71 коп. На виконання умов договору страхування, страховою компанією «Єталон» було проведено страхове відшкодування [PERSON], що сталося з вини відповідача яка доведена постановою від 15 грудня 2009 року Деснянського районного суду м. Києва на суму 20 909 грн. 71 коп.. що підтверджується страховим актом № 42-23089 від 09 лютого 2010 року та платіжним дорученням № 8184 від 12 лютого 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив йога задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 05 жовтня 2007 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір, за яким, позивач надав відповідачу кредит в сумі 14 850 грн., з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 10.10.2008 року, а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Взяті на себе зобовязання щодо надання кредитних коштів позивач виконав. Відповідач взяті на себе обовязки щодо сплати процентів та суми кредиту належним чином не виконує, в звязку з чим має заборгованість у сумі 14 139,63 грн., в тому числі: залишок кредиту - 4 983,26грн., залишок процентів - 6 664,74грн., нараховані штрафні санкції -2 491,63 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14 139,63 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить задовольнити позов в повному обсязі, дав суду пояснення аналогічні змісту заяви. Відповідач у судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутності не надав. Тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 жовтня 2007 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір, за яким, позивач надав відповідачу кредит в сумі 14 850 гри., з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 10.10.2008 року, а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Відповідно до п. 3.2. договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеню в розмірі 0,5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Відповідач взяті на себе обовязки щодо сплати процентів та суми кредиту належним чином не виконує, в звязку з чим має заборгованість у сумі 14 139,63 гри., в тому числі: залишок кредиту 4 983,26грн., залишок процентів - 6 664,74 грн., нараховані штрафні санкції 2 491,63 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Оскільки відповідач не виконує зобовязання відповідно до умов кредитного договору, то суд задовольняє позовні вимоги. На підставі ст. ст. 526, 610, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № 583, за яким, позивач надав відповідачу кредит в сумі 5 500 грн., з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 16.11.2008 року, а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Взяті на себе зобовязання щодо надання кредитних коштів позивач виконав. Відповідач взяті на себе обовязки щодо сплати процентів та суми кредиту належним чином не виконує, в звязку з чим має заборгованість у сумі 15 612,48 грн., в тому числі: залишок кредиту -5 039,85 грн., залишок процентів - 8 052,70грн., нараховані штрафні санкції -2 519,93 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності представника. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутності не надав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка пошти. Тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 16.11.2007 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір, за яким, позивач надав відповідачу кредит в сумі 5 500 грн., з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 16.11.2008 року, а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Відповідно до п. 3.2. договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеню в розмірі 0,5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Відповідач взяті на себе обовязки щодо сплати процентів та суми кредиту належним чином не виконує, в звязку з чим має заборгованість у сумі 15 612,48 грн., в тому числі: залишок кредиту - 5 039,85 грн., залишок процентів | 8 052,70 грн., нараховані штрафні санкції - 2 519,93 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися йалежним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує зобовязання відповідно до умов кредитного договору, то суд задовольняє позовні вимоги. На підставі ст. ст. 526, 610, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 16 серпня 2007 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № 4, за яким, позивач надав відповідачу кредит в сумі 1 575, 00 грн., з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 16.11.2008 року, а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Взяті на себе зобовязання щодо надання кредитних коштів позивач виконав. Відповідач взяті на себе обовязки щодо сплати процентів та суми кредиту належним чином не виконує, в звязку з чим має заборгованість у сумі 5 489,49 грн., в тому числі: залишок кредиту - 1 575 грн., залишок процентів - 3 126,99 грн., нараховані штрафні санкції - 787.50 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності представника. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутності не надав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка пошти. Тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 16.08.2007 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір, за яким, позивач надав відповідачу кредит в сумі 1575,00 грн., з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 16.08.2008 року, а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Відповідно до п. 3.2. договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеню в розмірі 0,5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Відповідач взяті на себе обовязки щодо сплати процентів та суми кредиту належним чином не виконує, в звязку з чим має заборгованість у сумі 5 489,49 грн., в тому числі: залишок кредиту -1 575 грн., залишок процентів - 3 126,99грн., нараховані штрафні санкції - 787.50 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує зобовязання відповідно до умов кредитного договору, то суд задовольняє позовні вимоги. На підставі ст. 526, 610, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved