Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь половину коштів, витрачених на навчання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за період 2010-2011 роки в сумі 3500,00 грн., стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки згідно діючого законодавства, посилаючись на те що відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від обовязку щодо її утримання під час її навчання, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що вона працює в Харківському обласному управлінні лісничого та мисливського господарства, отримує дохід, недостатній для належного забезпечення своєї доньки, оплати її навчання, відповідач має постійний заробіток, на її погляд достатній для сплати аліментів під час навчання дитини на денному відділенні Харківської гуманітарно-педагогічної академії та відшкодування витрат по оплаті навчання, оскільки донька навчається на платній основі, перебуває на диспансерному обліку та потребує коштів на лікування. Відповідач [PERSON] заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на його утриманні перебуває малолітня донька [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], яка перебуває у декретній відпустці, доглядає маленьку доньку та не працює, а також його престаріла мати, яка також потребує матеріальної допомоги, погашає заборгованість по кредитному договору. При цьому від отримує дохід, який дорівнює приблизно 2000,00 грн. щомісячно, тому не має можливості утримувати ще і свою повнолітню працездатну доньку, при цьому з ним не обговорювалось питання щодо навчання доньки на платній основі саме в цьому навчальному закладі. Представник відповідача також заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, пояснюючи, що ст.. 199 Сімейного кодексу України передбачає обовязок батьків щодо утримання ними свої повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, але лише за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Також позивачем не надано доказів щодо необхідності лікування доньки на дату звернення із позовом до суду. Що стосується позовних вимог щодо відшкодування половини витрат на навчання за попередній рік, то вони не ґрунтується на положеннях закону, оскільки їх не можна віднести до категорії аліментів, оскільки останні мають стягуватися лише з дня подачі позову до суду. Віднести їх до категорії боргу також не має підстав, оскільки між позивачем та відповідачем не укладалось жодних правочинів, ні письмових ні усних, щодо відшкодування витрат на оплату навчання, тому і жодних зобовязань у відповідача [PERSON] не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.01.1993 народилась [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 03.03.1993 зроблено відповідний актовий запис № 1173. Батьком дитини зазначений [PERSON], відповідач у справі. Згідно довідки Харківського гуманітарно-педагогічного інституту від 17.10.2011 за № 649 [PERSON] є студенткою 2 курсу денного відділення, навчання на контрактній основі, стипендію не отримує. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Однак право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] та його представник не представили суду переконливих доказів щодо відсутності у [PERSON] можливості надавати своїй повнолітній дочці матеріальну допомоги на час її навчання, враховуючи, що дружина відповідача отримує державну соціальну допомогу на малолітню дитину, мати відповідача також отримує пенсією, тому їх утримання повністю на відповідача не покладається, при цьому позивач просила стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі, встановленому діючим законодавством, покладаючись на розсуд суду. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо відшкодування половини коштів, витрачених на навчання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за період 2010-2011 роки в сумі 3500,00 грн., вони не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, тому задоволенню не підлягають. Стаття 191 Сімейного кодексу України встановлює, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказах. На підставі викладеного,

Outcome: partial