Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення майнової шкоди у розмірі 20450,00 грн. в порядку регресу. \~\~В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач працював водієм в концерну Укрспиртта під час виконання ним своїх трудових обов'язків, керуючи автомобілем Фольксваген, д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу, вчинив адміністративне правопорушення, спричинивши технічні пошкодження автомобілю Міцубісід.н.з. АА7345ВС, який належить [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Рішенням \~Оболонського районного суду м. Києва від 22.04.2011 року \~з \~позивача на \~користь [PERSON] \~стягнуто \~в \~рахунок \~відшкодування \~шкоди, заподіяної \~ДТП, \~ суму \~20450,00 грн. На підставі чого, позивач просить в порядку регресу відшкодувати шкоду з винної особи та стягнути стягнути з \~відповідача на користь позивача \~судові \~витрати \~по \~оплаті \~судового \~збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав аналогічні пояснення. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що в час скоєння ним ДТП він перебував в трудових відносинах із позивачем, а норми чинного законодавства не передбачає можливості стягнення повного розміру заподіяної шкоди з працівників. Третя особа до суду не зявилася: про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, заперечень щодо позову не подав. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі третьої особи, яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні відповідач 08.07.2008 р. близько 7 год. 30 хв. по пр.-ту Оболонському в м. Києві, керуючи автомобілем марки Фольксвагенд.н.з. АА2149МІ, що належав позивачу, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Міцубісід.н.з. АА7345ВС, який належить [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07.08.2008 р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала \~законної сили. \~ Згідно \~до \~ч.\~4 \~ст.\~61 \~ЦПК \~України, \~ вирок \~у \~кримінальній \~ справі, що \~ набрав \~законної сили, \~або \~постанова \~ суду \~у \~справі \~ про \~адміністративне \~ \~правопорушення \~ \~обовязкові \~ для суду, \~що \~розглядає \~справу \~про \~цивільно-правові \~ наслідки \~дій особи, стосовно \~якої ухвалено вирок \~або \~постанова \~суду, \~з \~питань \~ чи \~мали\~ місце\~ці \~дії\~та \~чи\~вчинені \~вони \~цією особою. Оскільки \~постанова \~про \~притягнення \~відповідача до \~ адміністративної \~ \~ відповідальності по \~ст. \~124 \~КУАП \~ \~не \~скасована \~ відповідним судом\~у \~порядку, \~ визначеному\~ процесуальним законом, \~в \~межах \~провадження\~справи, в якій \~\~вона \~ухвалена, тому суд визнає\~провину \~ відповідача\~ в \~ ДТП \~ встановленою\~та\~не потребуючу \~ доказуванню. Відповідач працював на посаді водія 1 класу в Державному концерні Укрспиртз 25.10.2006 р. по 22.04.2010 р., що підтверджується довідкою позивача та наказом про звільнення №56-к від 22.04.2010 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична \~особа \~ відшкодовує шкоду, завдану їхнім \~працівником \~під \~час \~ виконання \~своїх \~ трудових (службових) обовязків. \~ \~ 30.06.2011 р. позивачем на підставі рішення \~Оболонського районного суду м. Києва від 22.04.2011 року відшкодовано матеріальну шкоду [PERSON] у розмірі 20450,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №382. Відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст.130 КзПП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і в порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством (ч.2 зазначеної статті). Відповідно до ст.132 того ж Кодексу, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Як \~ вбачається \~із \~матеріалів \~справи, \~доказів наявності повної\~матеріальної відповідальності \~відповідача, \~передбачених \~ст. \~134 \~КЗпП України,\~нема, а тому на підставі наведених нормативних актів вимога позивача стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі, що перевищує його середньомісячний заробіток, є такою, що не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню. Згідно \~наданої \~суду \~довідки \~ від \~09.11.2011 \~року \~за \~ № 65/16-02.09 \~середньомісячна заробітна \~плата \~відповідача за останні два місяці його роботи складала \~3394 \~грн. 13 коп., що визнається сторонами та не потребує додатковому доказуванню. Таким \~чином, \~на користь \~ позивача \~з \~відповідача підлягає \~стягненню \~саме \~ця \~сума. \~ \~Відповідно до \~положень \~ст. 88 ЦПК \~України \~суд \~також \~стягує \~з \~ відповідача \~на \~користь \~позивача \~судові \~ \~витрати \~ пропорційно \~задоволеним \~ вимогам. \~

Outcome: partial