Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначивши, що 04 липня 2007 року о 16-30 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], та рухаючись в напрямку вул. Коцюбинського в м. Дніпропетровську, скоїв зіткнення з мікроавтобусом Мерседес, н/з [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] В результаті ДТП мікроавтобусу Мерседес були спричинені пошкодження, чим позивачу заподіяно матеріальні збитки, розмір яких, згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 30 липня 2009 року складає 20385 грн. 70 коп. Вина [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 03 липня 2009 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу також спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5000 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20385 грн. 70 коп., моральної шкоди 5000 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та за проведення експертизи 350 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд зі згоди позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 04 липня 2007 року о 16-30 год., керуючи автомобілем [NUMBER], який належить відповідачу [PERSON], та рухаючись з боку пр. Воронцова в напрямку вул. Коцюбинського в м. Дніпропетровську, скоїв зіткнення з мікроавтобусом Мерседес, н/з [NUMBER], який належить позивачу [PERSON]., яким керував [PERSON], внаслідок чого автомобілю позивача було завдано механічні пошкодження, а [PERSON], як власнику автомобіля, спричинено матеріальну шкоду. За вказаним фактом постановою відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська та автотехнічної інспекції підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 13 липня 2009 року відмовлено у порушенні кримінальної справи за ознаками ч.1 ст.286 КК України, однак встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення водієм [PERSON] п.п. 1.3., 1.4., 1.5., 12.1 Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, оскільки автомобілем фактично володів відповідач [PERSON] під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини останнього, тому з нього і підлягає відшкодуванню завдана шкода, виключивши солідарну відповідальність з другим відповідачем по справі [PERSON] Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №200701 від 30 липня 2009 року вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Мерседес, н/з [NUMBER], склала 20385 грн. 70 коп. Відповідно до ст.7 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україніпроведення оцінка майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги саме висновок експертного дослідження №200701 від 30 липня 2009 року, проведений у відповідності до зазначених вище нормативних актів. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення солідарно з відповідачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 20385 грн. 70 коп. з відповідача [PERSON] Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд зважає на те, що під час розгляду справи позивачем не було надано доказів на підтвердження цих вимог, а відтак у їх задоволенню слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача також підлягають стягненню витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., витрати по складанню звіту спеціаліста-автотоварознавця у розмірі 350 грн. В частині задоволення вимоги про відшкодування витрат по відправці телеграми відповідачу у розмірі 38,84 грн., суд вважає слід відмовити, оскільки відповідно до ст. 79 ЦПК України ця вимога не належить до судових витрат.

Outcome: partial