Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 42000 грн. грошового боргу за договором позики та понесені ним судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у квітні 2009 року до нього звернулась [PERSON] з проханням позичити їй гроші. Знаючи відповідача як добропорядну та чесну людину він погодився їй допомогти. 14 квітня 2009 року він та [PERSON] уклали договір позики грошових коштів на суму 20000 гривень. На підтвердження укладеного договору позики відповідач власноручно написала розписку. Окрім того, 14 січня 2011 року він та відповідач уклали іще одтин договір позики коштів на суму 10000 гривень, які остання зобов'язалась повернути до 14 лютого 2011 року. 09 вересня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 12000 гривень, які відповідач зобов'язалась повернути до 18 вересня 2011 року. У вказані строки відповідач позику не повернула. На його прохання добровільно повернути кошти [PERSON] не реагує. Тому позивач звернувся до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи відповідач була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (судових повісток). Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це. В судовому засіданні досліджено розписку від 14.04.2009 р., написану [PERSON], згідно якої остання взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 грн. (а.с. 5) Розпискою не встановлено строк повернення коштів, тому позичальник повинна була повернути кошти протягом 30 днів після предявлення такої вимоги позикодавцем. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути кошти відповідно до договору позики, проте відповідач на такі вимоги не відреагувала і кошти до цього часу не повернула. Згідно розписки від 14.01.2011 р., [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн., які зобовязалася повернути до 14.02.2011 р. (а.с. 6) З матеріалів справи вбачається, що борг [PERSON] в передбачений розпискою строк не повернула. В судовому засіданні також було досліджено розписку від 09.09.2011 р., згідно якої [PERSON] взяла в борг у [PERSON] 12000 грн. і зобовязалась їх повернути до 18.09.2011 р. (а.с. 7) Як вбачається з матеріалів справи у передбачений розпискою строк [PERSON], кошти [PERSON] не повернула. Таким чином, згідно договорів позики від 09.09.2011 р., 14.01.2011 р., 14.04.2009 р., відповідач взяла в борг у позивача 42000 грн. На підтвердження укладення договорів позики було написано розписки. Як встановлено в судовому засіданні кошти за договорами позики, [PERSON], у передбачений законом та розписками термін не повернула. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку умови договорів позики укладених між нею та [PERSON] не виконує, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 42000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме оплачені ним витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved