overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Миргородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 26 вересня 2008 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелетополю, Мелітополького міськрайонного управління юстиції Запоріжської області. Також в і викладена позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі '/, частки з усіх, видів його заробітку (доходу) щомісяця. Мотивуючи позовні вимоги позивачка вказує, що причиною розпаду сімї стало несумісність характерів, втрата подружніх почуттів припинення сімейних відносин. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, добровільно [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Оскільки шлюб існує формально то позивач вважає, що його необхідно розірвати, оскільки х підстав для примирення та збереження сімї не має. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явились. До суду надали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі. Позивачка просить задовольнити позов, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], а відповідач у своїй заяви визнає позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що подальше збереження не можливе, оскільки воно суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбних відносинах, мають спільного літнього сина [PERSON] 28.09.2009 рок народження, який проживає разом із матірю. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач в недостатній мірі приймає участі в утриманні неповнолітньої дитини та не вживає заходів щодо добровільного врегулюванню можливості виконувати свій батьківський обовязок відносно участі у її матеріальному забезпеченні, тому суд вважає, що він можливість та зобовязаний сплачувати аліменти. Оскільки позивачка при подачі позову звільнена від сплати судових витрат в частині позовних щодо стягнення аліментів, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", то розподіл судових витрат буде проведено відповідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Анну, [INFO]. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Подружні відносини припинили 01.10.2010 року. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Просила прізвище залишити «Тимошенко». Позивач в судове засідання не з»явилась. Надала заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутність, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з»явився. Надав заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутність, позов визнав повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу РАГС Комсомольського МУЮ у Полтавській області зроблено запис за № 313. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Анну, [INFO]. Сторони припинили подружні відносини, миритись категорично не бажають, їх сімя розпалась. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Подружні відносини припинили 25.11.2010 року. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Просила прізвище залишити «Гуленок». Позивач в судове засідання не з»явилась. Надала заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутність, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з»явився. Надав заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутність, позов визнав повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2008 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу РАЦС Комсомольського МУЮ у Полтавській області зроблено запис за № 411. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні відносини, миритись категорично не бажають, їх сімя розпалась. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 30 липня 2011 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви слідує, що шлюб між сторонами зареєстровано 03 червня 2000 року у виконкомі Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про що зроблено актовий запис № 10. Спільно подружжя прожило вересня 2008 року. Між тим неодноразово сварилися, припиняли сімейні стосунки. За час спільного проживання в сторін народилася одна дитина: дочка [PERSON] - [INFO], які проживає з позивачкою. Позивачка [PERSON] позов про розлучення мотивує тим, що у них з чоловіком різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними часто виникали різного роду сварки та непорозуміння. Чоловік не поважав її, як дружину, постійно її ображав та принижував її гідність. Виправити свою поведінку відповідач не бажає. Це стало причиною для припинення їх спільного подружнього проживання. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Впевнившись в тому, що сімя розпалася остаточно і відновити її не можливо, просила суд шлюб між нею та відповідачем, [PERSON] - розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - Романюк. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві, миритися з відповідачем не бажає. На задоволені позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, також не бажає миритися з позивачкою, оскільки тривалий час як чоловік та дружина не підтримують жодних стосунків, згідний на розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 03 червня 2000 року, у виконкомі Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №10. Від шлюбу народилася одна дитина, дочка [PERSON] - [INFO], шо стверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-ФМ № 117159 від 04 травня 2001 року. Суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони з вересня 2008 року спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин. У даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON], третя особа ВГІРФО УМВС України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що йому на праві приватної власності належить будинок № 35 по вул.. Вороніна в м. Молочанськ Токмацького району Запорізької області де він і зареєстрований зі своєю родиною. Відповідач за зазначеною адресою не проживає більше 5 років, однак зареєстрований. Позивач не має можливості оформити субсидію, що призводить до додаткових витрат, відповідач з реєстрації не знімається, у звязку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, з підстав викладених в позові, просив визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням [PERSON]. Третя особи в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, при цьому суду пояснив, що він зареєстрований у будинку свого батька по вул.. Вороніна, 35 в м. Молочанськ, однак останні пять років проживає зі своєю співмешканкою, його речей у будинку батька не має, за комунальні послуги він не сплачує, вселитися у будинок не намагався. Свідки [PERSON] та [PERSON] в удовому засідання підтвердили, що [PERSON] не проживає у будинку батька приблизно з 2005 року, оскільки мешкає у співмешканки. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору забудови від [INFO] належить будинок № 35 по вул.. Вороніна в м.Молочанськ Токмацького району Запорізької області. Відповідно до довідки виконкому Молочанської міської ради в будинку по вул.. Вороніна, 35 зареєстровані [PERSON], [PERSON], , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено показаннями свідків [PERSON] з 2005 року в будинку 35 по вул.. Вороніна в м.Молочанськ не проживає, особистих речей в квартирі не має, за комунальні послуги відповідач не сплачує; вселитися до будинку з 2005 року не намагався. Виходячи з положено ст.. 71 ЖК України та розяснень наданих у п. 10 ППВС від 12.04.1985 р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу», право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців або інших строків передбачених законом. Таким чином, відповідач [PERSON] не проживає без поважних причин в спірному будинку з 2005 року, тобто понад строки передбачені ст.. 71 ЖК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем на документально підтверджені судові витрати в розмірі 38,50 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чаплинського районного суду із заявою, де вказує, що між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу житлового будинку садибного типу з відповідними надвірними з забудовами та спорудами, який знаходиться за адресою Чаплинський район Херсонська область с. Кучерявоволодимирівка вул. Леніна, 13. Ціна за будинок становила 3700 гривень. Право власності [PERSON] на будинок підтверджено наявністю технічного паспорта та реєстраційного посвідчення Каховського БТІ. Факт укладення договору купівлі продажу між позивачем та [PERSON] підтверджується розпискою даною [PERSON] в присутності свідка, його сина [PERSON]. Після підписання розписки і отримання грошей [PERSON] передав йому всі наявні у нього документи на будинок. Їхати до нотаріальної контори в смт Чаплинка він відмовився через хворобу. У свою чергу, він зробивши ремонт в будинку, разом із своєю сімєю в 2006 році переїхав на постійне проживання, в будинку він проживає до теперішнього часу. В 2011 році їхнє село має бути підключено до газопостачання. Позивач також вирішив газифікувати будинок, але при вивченні його документів на будинок газопостачальною компанією, йому повідомили, що він не має документів на право власності на будинок і через це не може реалізувати свого плану. Згідно ст.. 657 ЦК України договір купівлі продажу житлового будинку має укладатися у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В даний час він не може нотаріально посвідчити договір купівлі продажу, так як 1- травня 2009 року [PERSON] помер. Відповідно до ст.. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх умов договору, що підтверджується письмовими доказами, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору не вимагається. У його випадку є письмове підтвердження виконання його умов договору. Ухилення від нотаріального посвідчення продавця від його не залежало. Представник відповідача не заперечує проти визнання дійсним договору купівлі продажу будинку, та визнання права власності на житловий будинок. Матеріалами справи встановлено, що Право власності [PERSON] на будинок підтверджено наявністю технічного паспорта та реєстраційного посвідчення Каховського БТІ. Факт укладення договору купівлі продажу між позивачем та [PERSON] підтверджується розпискою даною [PERSON] в присутності свідка. В даний час позивач не має можливості нотаріально посвідчити договір купівлі продажу, та к як 10 травня 2009 року [PERSON] помер. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, народилась вона [INFO], 21 травня 1972 року вона одружилася з [PERSON] та проживали разом до дня його смерті. 02 липня 2008 року її чоловік [PERSON] помер, чим підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 069079 від 02 липня 2008 року. Після його смерті залишилась спадщина земельна ділянка площею 5,09 га розташована на території Шевченківської сільської ради, Чаплинського району Херсонської області. Відповідно ст. 1270 ЦК України. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України , за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Своєчасно заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивачка не подала. Причиною пропуску 6-місячного строку послужило те, що після смерті чоловіка хворіла та вважала , що відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вона вважається особою , яка прийняла спадщину, то згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України подавати заяву до нотаріальної контори в 6-місячний строк їй не обовязково. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але є заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення вимог заявника не заперечує. Матеріалами справи встановлено, що протягом строку прийняття спадщини після смерті чоловіка, позивачка проживала разом із своїм чоловіком, але після смерті чоловіка хворіла та вважала особою, яка прийняла спадщину, тому суд вважає, що строк прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.1270 ч.1 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України, суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, який був пропущений з поважної причини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 30 травня 2007 року помер його рідний брат [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, зокрема житловий будинок по вул. Гагаріна, 32 в смт Чаплинка . Відповідно ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлено шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини може подати позов до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, якщо причина пропуску строку поважна. Своєчасно заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивач не подав. Причиною пропуску 6-місячного строку послужило те, що після смерті брата, який проживав самотньо, було загублено його документи, в тому числі свідоцтво про його народження, а без вказаного документа позивач не мав підтвердження наявності родинних відносин із померлим та свого права на спадкування. Займатися відновленням втрачених документів він не мав можливості, так як його робота має розїздний характер і після смерті брата позивач тривалий час працював на території іншої держави. Лише нещодавно він зміг отримати документ , підтверджуючий те,що померлий був рідним братом , тому змушений звертатися до суду за захистом своїх інтересів. Представник відповідача [PERSON] не заперечує проти заявлених вимог позивача. Матеріалами справи встановлено, що протягом строку прийняття спадщини після смерті брата, залишилась спадщина житловий будинок та інше майно, своєчасно заяву до нотаріальної контори не подав. Причиною пропуску 6-місячного строку послужило те, що після смерті брата, який проживав самотньо, було загублено його документи. Таким чином визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України, суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, який був пропущений з поважної причини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 10 січня 2008 року помер його батько [PERSON]. Внаслідок смерті батька відрилася спадщина. До спадкового майна померлого відноситься право на земельну частку ( пай ) із землі, яка перебувала у колективній власності КСП імені Калініна розміром 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі. Факт отримання права на земельну ділянку підтверджується довідкою Чаплинської райдержадміністрації. Так, як його батько на час смерті не склав заповіту на спадкове майно, то відповідно до ст.. 1261 ЦК України, позивач як син померлого має право на спадщину за законом у першу чергу. На час смерті батька він постійно проживав разом і відповідно до ст.. 1368 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину померлого. Заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини ним не подавалася. Відповідно до ст.. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право спадщину на нерухоме майно. Коли позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, йому було запропоновано надати оригінал земельного сертифікату виданого батькові. На час звернення до нотаріуса і в теперішній час він має лише вищевказану довідку Чаплинської райдержадміністрації, яка видана з причини відсутності у відділі Держкомзему в Чаплинському районі бланків сертифікатів на земельну частку ( пай ), що нотаріусом не визнається як правовстановлюючий документ. Представник відповідача в судове засідання не зявились , але не заперечують проти задоволення позовних вимог. Судом встановлені слідуючі факти і відповідні їм правовідносини. 10 січня 2008 року помер батько позивача [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. До спадкового майна померлого відноситься право на земельну часту ( пай) із землі, яка перебувала у колективній власності КСП імені Калініна розміром 4,89 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі. На час звернення до нотаріуса і в теперішній час позивач має лише довідку Чаплинської райдержадміністрації , яка видана з причини відсутності у відділі Держкомзему в Чаплинському районі бланків сертифікатів на земельну частку ( пай ) , що нотаріусом не визначається як правовстановлюючий документ. За таких обставин визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує чиїх-небудь прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Чаплинського районного суду із заявою, де вказує, що 02 червня 2009 року вона уклала із [PERSON] усний договір про те, що позивачка купує у неї належний [PERSON] житловий будинок із надвірними забудовами та спорудами , що знаходиться за адресою смт Чаплинка вул. Північна 63. Вартість будинку 30000 тисяч гривень. Так як у позивачки не було всієї суми грошей за будинок, то вона передала продавцеві [PERSON] перший внесок в сумі 10\~400 гривень, а решту коштів за будинок 19\~600 гривень мала б сплатити до 02 грудня 2010 року. Договір мав би бути зареєстрований після остаточного розрахунку. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка була приватизована [PERSON] . Так як вона була дуже хворою то позивачка вимушена була запросити додому нотаріуса, яка 17 жовтня 2009 року зареєструвала договір купівлі продажу земельної ділянки, розміром 0.14 га, належної [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності за адресою смт Чаплинка вул. Північна,63. Договір зареєстровано 17 жовтня 2009 року Чаплинською державною нотаріальною конторою. В грудні 2009 року [PERSON] померла. Решту коштів за будинок а розмірі 19\~600 гривень вона 03 квітня 2010 року передала спадкоємцеві [PERSON] її рідному онукові [PERSON], що підтверджується розпискою. В 2010 році позивачка звернулася до Чаплинського районного суду Херсонської області із заявою про встановлення факту , що має юридичне значення, а саме того , що нею проведено розрахунок за куплений ним вищевказаний будинок. Відповідачі не заперечує проти визнання правочину дійсним, та надання право власності на квартиру. Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок розташований на земельній ділянці , яка була приватизована [PERSON]. Так як вона була дуже хворою викликали додому нотаріуса, яка 17 жовтня 2009 року зареєструвала договір купівлі продажу земельної ділянки, розміром 0,14 га належної [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності за адресою смт Чаплинка вул. Північна,63. В грудні 2009 року [PERSON] померла. Решту коштів за будинок в розмірі 19\~600 гривень позивачка 03 квітня 2010 року передала спадкоємцеві [PERSON] її рідному внукові [PERSON], що підтверджується розпискою. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст.220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухились від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved