overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 31.01.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають доньку Карину [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали конфлікти із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а тому він вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди провадиться в порядку, передбаченому статтями 174,175 цього Кодексу. А за п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 31.01.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Карину [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження та про народження дитини, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з вересня 2011 року, наміру зберігати сімю не мають. Враховуючи те, що сторони взагалі не мають наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Майнові спори сторони будуть вирішувати окремо,. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити прізвище-Романенко. На підставі ст..4 Декрету КМ України «Про державне мито» за згодою позивача суд вважає за можливе стягнути з нього судовий збір за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], який зареєстрований 22.09.2006 року у Харківському міському відділі РАГС №2, актовий запис № 1433. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюб фактично не існує ще з початку 2011 року. Сімя розпалась та поновлена бути не може. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із матірю [PERSON]. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, не оспорює доводи позивача. Суд, вислухав сторони, вивчив матеріали справи вважає, що позов є мотивованим та підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 22.09.2006 року у Харківському міському відділі РАГС №2, актовий запис № 1433 (а.с.4). Судом встановлено, що брачно-сімейні відносини між подружжям припинені з початку 2011 року, подальше існування сімї не можливе, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд розриває шлюб, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення та фактично встановлено у судовому засіданні. На підставі вищенаведеного, куруючись ст..ст.10, 11, 208, 213, 217 ЦПК України, ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 18 червня 2010 року. Від шлюбу у них є неповнолітніх син [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Бородянського районного суду від 11 березня 2011 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання дитини, а також в розмірі ? части з усіх видів заробітку на утримання позивачки до досягнення сином трьох років. Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів просила стягнути з нього пеню за кожен день прострочення сплати аліментів в сумі 6598 гривень 94 копійки. В подальшому позивачка позовні вимоги уточнила та просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 2313 гривень 24 копійки, а також судові витрати. В судове засідання позивачка не з`явилась, надіслала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Оглянувши письмові матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження дитини, копію виконавчого листа, копії постанов про відкриття виконавчого провадження, копію довідки про неотримання аліментів, копії довідок про заборгованість по аліментах, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з 1959 року вона постійно проживає в [INFO], яка у 2002 році була передана їй у приватну власність. Право власності на зазначену квартиру вона зареєструвала в БТІ Бородянського району. В даний час у неї виник намір подарувати квартиру своїй дочці, однак, державний нотаріус відмовляє у посвідченні договору дарування, оскільки в свідоцтві на право власності на житло від 18 вересня 2002 року зроблено виправлення загальної площі квартири з 33.9 кв.м. на 64.1 кв.м. У вказаному свідоцтві зроблено напис Виправленому віритита цей напис засвідчено печаткою Бородянського ЖКП, що позбавляє її можливості скористатися своїми законними правами. Тому просила вказане свідоцтво про право власності скасувати та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки викладене в позовній заяви підтвердила, просила позов задовольнити. Представник відповідача Бабинецької селищної ради позов визнала, підтвердивши, що зміни в свідоцтво про право власності дійсно були внесені з їх відома. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка постійно з 1959 року проживає у [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 18 вересня 2002 року, вказана квартира належить позивачці. У вказаному свідоцтві мається виправлення площі квартири, проте, ці виправлення відповідають технічному паспорту на квартиру № 3 в житловому будинку № 75 по вул.Калініна в смт.Бабинці Бородянського району Київської області, який складено Бородянським БТІ 23 вересня 2010 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях позивачки не вбачається будь-яких порушень під час отримання свідоцтва на право власності на житло, а тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

[PERSON]В звернувся в суд з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зазначивши, що [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, являється власником двохкімнатної квартири під № 15, яка знаходиться по вул.Лапаєва, 40 в м.Сторожинець. Крім нього за вказаною адресою зареєстровані його діти [PERSON], [PERSON], його дружина [PERSON] їх син [PERSON], відповідачка [PERSON] та її неповнолітіній син [PERSON] З весни 2009 року відповідачі не проживають по вказаній адресі, а проживають [INFO]. Позивач просить визнати [PERSON] та її сина [PERSON] особами, які втратили право на проживання в [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені вище. Відповідачі в судове засідання не зявились, однак їх представник за дорученням, [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності його довірительки [PERSON], визнавши позовні вимоги. Суд, заслухавши думку позивача, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, на підставі наданих доказів. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, являється власником двохкімнатної квартири під № 15, яка знаходиться по вул..Чапаева, 40 в м.Сторожинець. У відповідності до ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Згідно ст. 72 ЖК України особу, яка не проживає понад шість місяців в займаному будинку по неповажній причині, можна визнати такою, що втратила право на користування даним житлом. Той факт, що відповідачі понад шість місяців не проживають у належній позивачу квартирі підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 13.12. 2011 року (а.с. 10),що є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням. Окрім того, представник відповідачки позивні вимоги визнав. Виходячи з викладеного, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні та виховуються позивачем одноособово. Батько дітей, відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму громадян для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в суді позов визнав в повному обсязі та проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму громадян для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття не заперечує. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є сторони по справі. Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, батько дітей, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», підлягають до стягнення з відповідача на користь держави 188,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те. шо його батько [PERSON] помер 01 червня 1996 року. Після його смерті відкрилася спадщина яка складається з права на сертифікат на право на земельну частку (пай), який належав його батькові. Заявник фактично прийняв спадщину так як постійно проживав з батьком та залишився проживати після Його "смерті. Мати заявника спадщину не приймала. Отримати свідоцтво на спадщину заявник не може із-за розбіжностей у імені спадкодавця. У свідоцтві про смерть батько заявника записаний як Октавян, а згідно свідоцтва про народження заявника - [PERSON]. Заявник просив встановити факт родинних відносин між [PERSON], який помер 01.06.1996 р. та заявником. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа виконком Банилово-Підгірнівської сільради в судове засідання свого представника не направила, однак направила заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували проти задоволення заяви. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] батько записаний як [PERSON] (а.с.5), а згідно свідоцтва про смерть виданого 07.02.2001 р. серії 1-МИ №063397 помер [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Банилово-Підгірнівської сільської ради Сторожинецького району від 14.11.2011 р. №2795, [PERSON] до дня смерті 01.06.1996 р. проживав в [INFO]. Спадкоємець [PERSON] був зареєстрована та постійно проживав в одному будинку разом з померлим [PERSON] (а.с.11). Дослідженими в судовому засіданні доказами та показаннями заявника, який був допитаний в якості свідка підтверджується те, що [PERSON] являється батьком [PERSON]. Виходячи з чого суд знаходить, що заява [PERSON] є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій cyмi в poзмipi 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обовязку по утриманню дитини, матеріальної допомоги не надає . Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій позов підтримала та з мотивів, викладених у ньому, просить його задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява, у якій він попросив розглядати справу у його відсутності . Суд встановив наступні факти: Від цивільного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] 16.08.2009 року народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №115265 від видане 17.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №2052. Дитина проживає разом з матірю в м.Тернополі по Злуки, 53/54. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, будь-яких доказів того, що за своїм станом здоровя чи з iнших поважних причин він не може виконувати аліментного обовязку по утриманню неповнолітньої дитини останній суду не представив, i в ході розгляду справи не здобуто. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ч.3 ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька i (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити pозмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи те, що відповідач не представив суду доказів стабільності своїх заробітків, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій cyмі в розмірі по 450 грн. щомісячно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання. Судовий збір в дохід держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги мотивує тим, що спільного з відповідачем життя не склалось через несумісність характерів та відмінність поглядів на життя. Вважає, що їх шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та попросила його задовольнити з викладених у заяві мотивів. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи у суді у встановленому законом порядку. Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі факти. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.01.1997 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ИД № 271842, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Козівської райдержадміністрації, актовий запис №06. У шлюбі в подружжя народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ИД №101049 та № 031491. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. Проаналізувавши докази в їх сукупності, фактичні взаємини, які склалися між подружжям та причини позову, суд прийшов до висновку, що подальше збереження сімї суперечитиме інтересам позивачки. Отже, шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 09 жовтня 1998 року. Від шлюбу мають двоє дітей доньку Галину, [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Матеріальну допомогу дітям позивач надає. З відповідачкою остаточно припинили шлюбні відносини у вересні 2011 року, через те, що між ними втрачено почуття поваги та любові, вони не розуміють один одного, постійно виникають сварки. Позивач залишив сімю та пішов проживати окремо, вважає що їх шлюб носить формальний характер, що їх сімю зберегти не можливо. Строк для примирення їм не потрібен, сімя розпалась остаточно Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов повністю підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні повністю визнала позов. Просила постановити рішення про розірвання шлюбу. Після розлучення бажає залишити прізвище Сакевич. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям [PERSON] фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Тому суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці слід залишити шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

В вересні 2011 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд не досліджує докази, в звязку з визнанням позову в повному обсязі. Суд приходить до наступного: Сторони в 2001 році уклали шлюб, від шлюбу мають спільних дітей: доньку Карину [INFO] та доньку Аміну [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2011 року в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу . Посилається на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 04 серпня 1996 року. В шлюбі народилось двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали різні характери, різні погляди на життя, спільного господарства не ведуть, а також те що відповідач займається рукоприкладством відносно неї.. З серпня 2011 року проживають окремо. Все це спонукало до повного розриву їх відносин. Їх сім'я остаточно розпалася, а шлюб існує формально. Збереження шлюбу є неможливим. Просить шлюб укладений між ним та відповідачем [PERSON]В розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, обґрунтувавши вищевикладеним Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки до суду не повідомив. Згідно відповіді на запит у СГІРФО Заставнівського РВ УМВС України в Чернівецькій області №8658 від 17.11.2011р. відповідач [PERSON]В зареєстрований за адресою [INFO]. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи у відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 серпня 1996 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, який був зареєстрований виконкомом Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом № 13. Від сумісного життя мають сина: [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Сторони з серпня 2011 року проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не пов'язані спільним побутом, у них різні бюджети. На сьогоднішній день їх шлюб існує формально. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що сім я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved