Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення юридичного факту свої позовні вимоги мотивуючи наступним. Позивач є дочкою померлої 01.11.1998 року [PERSON]. Остання по своїй смерті залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області [PERSON] 14.11.1983 року за реєстром № 60, в якому померла заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] [INFO]. По своїй смерті [PERSON] залишила спадщину, яка складається з житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Терешкової, 8, с. Куми, Карлівського району, Полтавської області. Успадкувати зазначене вище нерухоме майно позивач не має можливості, так як згідно договору дарування від 01.03.1995 року [PERSON] вже отримала його у дар від [PERSON], однак даний договір не був зареєстрований у встановленому законом порядку. Більше того, в документах, які підтверджують родинний звязок [PERSON] з її померлою матірю [PERSON] маються розбіжності, а саме: в деяких належних спадкодавці документах її імя та по-батькові зазначено як Химка Фалимоновна, а також Хима Филимонівна. Причини виникнення таких розбіжностей позивачу невідомо. Таким чином, з метою своїх порушених прав та інтересів [PERSON] вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Терешкової, 8, с. Куми, Карлівського району, Полтавської області в порядку спадкування після своєї померлої 01 листопада 1998 року матері [PERSON], встановити той факт, що [PERSON] є рідною дочкою померлої 01 листопада 1998 року [PERSON], а також встановити той факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що [PERSON] є рідною дочкою нині покійної [PERSON] чи [PERSON] ,її по різному називали в селі,але це одна й та сама особа і вони підтвердили цей факт. Позивач та його представник в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але від них надійшов до суду лист, в якому вони позовні вимоги позивача визнають повністю і не заперечують проти їх задоволення, а також просять справу розглянути за відсутності їх представника. Суд, заслухавши позивача та його представника, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 097857 від 01.11.1998 року (а. с. 9) [PERSON] померла 01 листопада 1998 року. Згідно довідки Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області № 29 від 21.07.2005 року, [PERSON], проживала з 1945 року по день своєї смерті за адресою: вул. Терешкової, 8, с. Куми, Карлівського району, Полтавської області (а. с. 16). В довідці Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області №919 від 23.10.2007 року зазначається, що їм відомо про факт наявності розбіжностей у записах імя та по батькові [PERSON] в належних їй документах. Разом з тим вони повідомляють, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, оскільки інших осіб з подібним цій особі прізвищем імям та по-батькові на території сільської ради у період 1945-1948 років не проживало (а. с. 16). Згідно ч.1 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі є донькою померлої 01.11.1998 року [PERSON], що підтверджується посвідкою про народження № 832768 (а. с. 6). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини після своєї померлої 01.11.1998 року матері [PERSON]. Інших спадкоємців немає, що підтверджується листом від 16.09.2011 року за №62401-16 Карлівської державної нотаріальної контори. Оскільки цивільні відносини виникли раніше і регулювалися Цивільним кодексом Української РСР від 18.07.1963 року, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується тільки до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3 ст. 5 ЦК України) Відповідно до п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном то визнається, що він прийняв спадщину. Нотаріус Карлівської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] в оформленні спадкових прав на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Терешкової, 8, с. Куми, Карлівського району, Полтавської області, оскільки в неї відсутній право установчий документ. Таким чином суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування після своєї померлої матері [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Терешкової, 8, с. Куми, Карлівського району, Полтавської області. Разом з тим, Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Разом з тим, згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення№ 5 від 31.03.1995 року в редакції від 25.05.1998 року, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Судами не встановлюється тотожність особи, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Таким чином, встановлення факту тотожності громадянина з особою, прізвище, імя та по-батькові якої по-різному записано в документах, судовому розгляду не підлягають, так як рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають відповідні органи, а є лише підставою для їх одержання.

Outcome: partial