Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-07 00:00:00

13.04.2011 року вищевказані позивачі звернулися з позовними вимогами до відповідача у справі, ухвалою Біловодського районного суду від 15.072011 року була прийнята до провадження цивільна справа з причин задоволення самовідводів суддів Марківського районного суду. В судовому засіданні представник позивачів гр. [PERSON] позовні вимоги повністю підтримав та вказав, що договори оренди від 10.10.2008 року земельних ділянок площею 10,2650 га та 11,2615 га ріллі за реєстраційними №225888040940000059 та № 225888040940000056 від 30.03.2009 року та були укладені з відповідачем в особі ПП [PERSON] з орендодавцями, позивачами у справі. За доводами позивачів та їх представника, відповідачем в порушення умов договору , а саме п. 9,11 договорів, в 2009 році ним орендна плата була виплачена у розмірі, меншому , ніж це встановлено Указом Президента України від 13.09.2002 року № 830/2002 та від 19.08.2008 року № 725/2008, тобто менше відповідно 2% та 3 % від вартості земельних паїв, не переглянув договорів оренди з позивачами в порушення вимог ст. 23 Закону України «Про оренду землі», подовжуючи користуватися земельними ділянками до цього часу. На письмову пропозицію позивачів у справі про переукладення договору або укладання додаткової угоди по договору оренди у справі відповідач не погодився, тому позивачі просять суд про дострокове розірвання договорів оренди, мотивуючи свої вимоги посиланням на ст. 654 ЦК України та ст. ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі». Також представник позивачів в судовому засіданні додатково пояснив, що відповідач сплатив орендну плату позивачам за 2010 рік у розмірі 3500 гривень кожному , але з значним запізненням , тобто в цю суму ввійшли 3% він нормативної вартості паю, враховано індекс інфляції та утримано 15% в дохід держави як податок з доходів фізичних осіб . Представник позивач просить суд позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача всі понесені ним витрати у справі. Відповідач гр. [PERSON] прибув в сьогоднішнє судове засідання, позовні вимоги не визнав та вказав, що внаслідок погіршення особистих стосунків до нього з боку позивачів , останні неодноразово відмовлялися отримати від нього готівкові кошти як орендну плату за орендовані у них земельні ділянки, тому він почав з ними переписку та виплатив на їхній рахунок кошти в сумі 5950 гривень, перед цим утримавши та порахувавши на користь держави прибутковий податок у розмірі 15% від перерахованої ним орендної плати за двох осіб. Також відповідач аргументував свої доводи про невизнання позову тим, що він не порушував вимог ст. 32 , 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» , також відповідно не мав порушень і ст. 141 Земельного Кодексу України та ст.. 651 ЦК України , бо не мало місця в його діях як систематичної несплати земельного податку або орендної плати, так і інших пунктів вказаної ним норми закону, також не мало місця і будь - яке істотне порушення умов договору. Відповідач також не бажає сплачувати позивачам заявлені ними до зміни умов договору 10% він нормативної оцінки земельних ділянок як новий розмір орендної плати. За викладених ним у письмових запереченнях обставинам гр. [PERSON] просить суд в задоволенні позову відмовити за його необґрунтованістю. Вислухавши позицію сторін у справі, та інші, надані позивачами та їх представниками докази в оригіналі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно договорів оренди земельних ділянок, строк дії договорів передбачений на 5 років, орендна плата повинна вноситися орендарем у формі та розмірі 1905,96 гривень з урахуванням індексу інфляції , за п. 38 обох договорів визначено припинення дії договору шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Також за п. 39 договорів розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. , а умовами розірвання договорів в односторонньому порядку визначено - в разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи , також реорганізації юридичної особи - орендаря, та право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря , засудження або обмеження її дієздатності не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Відповідно до ст. 651 ч. 2 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі істотного порушення другою стороною умов договору , в тому числі і у випадках, передбачених ст.ст. 24, 25 , 32 Закону України „Про оренду землі . Суд не вважає доведеним істотне або суттєве порушенням умов договорів оренди між позивачами та відповідачем , бо відповідачем здійснено нарахування і виплата проіндексованої орендної плати, також не наведені докази щодо наявності інших підстав для дострокового розірвання спірних договорів оренди . Оскільки суд відповідно ст. ст. 10, 11 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, то приходить до висновку, що за наявності вищевикладених обставин позовні вимоги є безпідставними і не можуть бути задоволеними. На основі викладеного,

Outcome: dismissed