overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії БТ-1, 32377035, виданої 1978 році, Комунарським комбінатом громадського харчування на прізвище Яценко, Качало, [PERSON] Григоровнана (російській мові) та трудової книжки №1619626, виданої у 1991 році колгоспом ім.Енгельса Новопсковського району на прізвище [PERSON] Григоровнана (російській мові). В судовому засіданні заявниця наполягала на своїх вимогах викладених нею у заяві і просила суд заяву задовольнити, з тих підстав, що в її трудовій книжці невірно вказано по батькові Григоровнана (російській мові), так як необхідно - Григорьевнана (російській мові) та зазначила, що встановлення цього факту їй необхідно для призначення пенсії, оскільки без цього їй буде відмовлено в призначені пенсії за віком. Представник заінтересованої особи Районного управління Пенсійного фонду України не заперечував у встановлені зазначеного факту. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії ЕН № 444036, виданого 08.09.2005 року Новопсковським РВ УМВС заявниця [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії III-ЕД №320510 виданого 22.01.1993 року Кам*янською сільською радою прізвище, ім*я, по батькові заявниці зазначено, як [PERSON] Григоровнана (російській мові). В трудовій книжці серії БТ-1 №2377035 виданої 1978 року, Комунарським комбінатом громадського харчування та трудовій книжці №1619626 виданої у 1991 році колгоспом ім.Енгельса Новопсковського району по батькові заявниці зазначено як Григоровнана (російські мові), тоді як дійсно по батькові Григорьевна,на (російській мові). Відповідно до діючого законодавства, допущені помилки в трудовій книжці серії БТ-1 №2377035 виданої 1978 року, Комунарським комбінатом громадського харчування та трудовій книжці №1619626 виданої у 1991 році колгоспом ім.Енгельса Новопсковського району, які є документом, що підтверджує факт роботи заявниці, являється перепоною для здійснення [PERSON] права на отримання пенсії за віком, згідно Закону України Про пенсійне забезпечення. Той факт, що трудова книжка серії БТ-1 №2377035 виданої 1978 року, Комунарським комбінатом громадського харчування та трудова книжка №1619626 виданої у 1991 році колгоспом ім.Енгельса Новопсковського району, належить заявниці підтверджується копією посвідчення №114842 виданим 25.05.1995 року, а також свідоцтвом про народження серії IV-ЕД №474911 виданого 22.06.1993 року Кам*янською сільською радою, де зазначено по батькові Григорьевна. Виходячи з наведеного, вивчивши матеріали справи, у чинність п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд вважає вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

В квітні 2011 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Полтаваобленергов особі Полтавської філії ВАТ Полтаваобленергоелектромереж району звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення завданих збитків. В своєму позові зазначали, що 14.10.2010 року при перевірці електричного споживання за адресою: м. Полтава, пров. Перекопський, 11, контролерами Полтавської філії ВАТ Полтаваобленергобув виявлений факт порушення Правил користування електричною енергією для населення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 та розкрадання електричної енергії побутовим споживачем [PERSON] Про порушення був складений відповідний документ акт № 00009758 від 14.10.2010 року. Порушення Правилзгідно вищевказаного акта полягало в самовільному підключенні будинку до електричної мережі поза електролічильником без дозволу енергопостачальника відкритою проводкою мідним дротом 2х1,5 мм, шляхом відгалуження фазного та нульового дротів на вводі в будівлю. Внаслідок чого спожита електроенергія лічильником не обраховувалась. Перевірка проводилась в присутності [PERSON], який підписався в акті, підтвердивши факт порушення Правил. На підставі складеного акта,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін , на що може бути витрачений значний час , суд вважає на необхідним проголосити вступну та резолютивну частини .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов"язаного з потребою обґрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголостити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначає, що вона з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі до 10.08.2004року, від спільного шлюбу мають дітей : [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, їй одній важко забезпечити їх усім необхідним, тому просить стягнути з відповідача на утримання синів по 50 гривень, щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву в якій просить справу розглянути в її відсутності. Позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просить справу розглянути без нього. Позов визнав. Вивчивши документи, які є в матеріалах справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Копії свідоцтв про народження (а.с.6-7) свідчать, що відповідач є батьком синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Довідка (а.с.8) вказує, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] перебувають на утриманні матері [PERSON]. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу . Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст..184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики, посилаючись на те, що у 1996 році позичив відповідачу 1700 доларів США під відсотки. Відповідач частину боргу повернув, однак кошти в сумі 5100 дол. США, не повернув, порушуючи терміни повернення таких коштів, які визначені в самих розписках. Строк повернення коштів обумовлений в розписці сплив, однак відповідач зазначені кошти не повернув. Позивач неодноразово звернувся до відповідача з проханням повернути борг, проте відповідач не реагував на ці прохання. Тому просить в судовому порядку стягнути з відповідача борг в сумі 5100 дол. США, а також судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що дійсно позичив в відповідача в 1996 році 1700 дол. США, зі сплатою річних за користування грішми. Однак борг в сумі 4800 дол. США повернув позивачу, а останній в свою чергу з цього залишку в сумі 300 дол. США нарахував відсотки, які намагався лихварським методом заробити. Крім цього просить відмовити у задоволенні позову у зв?язку зі сплином позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист своїх цивільних прав. Представник відповідача зазначив про необхідність відмови у позові у звязку зі сплином строку позовної давності. Проаналізувавши обставини та матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у позові, мотивуючи це наступним. Відповідно до представленої в судовому засіданні оригіналу розписки між позивачем та відповідачем станом на 12.11.1998 року існували боргові зобовязання. Згідно статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що позивач не клопоче про поновлення строку для звернення до суду, з таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №125 в будинку №14 по вул. Хортицьке шосе в м. Запоріжжі, усунути перешкоди в користуванні своєю власністю, шляхом зняття його з реєстрації ,посилаючись на те, що відповідач не проживає в спірній квартирі з серпня 2001 року без поважних причин, його фактичне проживання не відоме, особистих речей в квартирі немає, оплату по квартплаті та комунальним послугам не провадить,що ставить її в тяжке матеріальне становище . Позивач [PERSON] позов підтримала , надала суду заяву в якій просить позов задовольнити, справу розглянути без її участі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно ,письмових заперечень проти позову суду не надав. Третя особа : [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі . Як третя особа не заперечує проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи - відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Хортицького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Самостійних вимог не заявляє. Дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу [PERSON]В, на праві власності належить двох кімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 52,45 кв. м , житловою 30,70 кв. м . В вищевказаній квартирі зареєстровані і проживають позивачка та її дочка [PERSON], також в даній квартирі зареєстрований , але з серпня 2001 року не проживає [PERSON] місце проживання його невідоме . Спроби встановити місцезнаходження відповідача , позитивних результатів не дали, що підтверджується постановою Хортицького РО ЗГУ УМВС України від 23.03.2011 про відмову в порушенні кримінальної справи Ці обставини підтверджуються матеріалами справи , а саме: договором купівлі-продажу від 02.08.1996 року, реєстраційним посвідченням,технічним паспортом на квартиру, довідкою ВРЕЖО-8 про реєстрацію , актом ЖЕД №35, в якому вказано ,що зі слів сусідів [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] за спірною адресою не проживає з 2001 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України , член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Дії відповідача створюють позивачу, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном, крім того, позивач несе необґрунтовані витрати по оплаті комунальних послуг за відповідача. Враховуючи вищевказане, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства. На обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вона з червня 2009 року без реєстрації шлюбу, проживала однією сімєю із [PERSON] В»ячеславовичем, вели спільне господарство. 18.11.2010 року у них народився син [PERSON]. [PERSON] визнав себе батьком [PERSON], але в зв»язку з тим, що він хворів та знаходився в поганому стані на час народження сина, позивачка зареєструвала дитину 14.12.2010 року у виконавчому комітеті Лиманської селищної ради Роздільнянського району без його присутності. Ім»я та по батькові сина у Книзі реєстрації народжень було записано у відповідності з ч.І ст.135 СК України, за вказівкою матері дитини. 19.02.2011 року [PERSON] помер, і не встиг зареєструвати сина на своє імя. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала, пояснила, що просить встановити даний факт з метою оформлення пенсії по втраті годувальника на свого сина. [PERSON] за життя визнавав [PERSON] своїм сином. Представники заінтересованих осіб - управління Пенсійного фонду України у Роздільнянському районі Одеської області та виконавчого комітету Лиманської селищної ради Роздільнянського району в судове засідання не зявився. Суд, заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був батьком малолітнього [PERSON], 18.11.2010 року. За життя [PERSON] визнавав [PERSON] своїм сином, хоч і не був записаний у свідоцтві про юго народження. Свідок [PERSON], в письмових поясненнях, підтвердила, що її донька [PERSON] проживала однією сім»єю із [PERSON], і народила від нього сина [PERSON]. Згідно наданих заявницею копій медичних документів, [PERSON] тяжко хворів і 19 лютого 2011 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Згідно довідки відділу РАЦС (а.с.48-49) запис про батька дитини [PERSON] у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. І ст.135 СК України, тому відповідно т.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства встановлюється за рішенням суду. Даний факт дає заявниці можливість оформити пенсію на малолітнього [PERSON] по траті годувальника, тому повинен бути встановлений судом, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків, відповідно до ст.11 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В травні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 10.02.2007 року вона уклала свій шлюб із відповідачем. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина Микиту, [INFO]. В грудні 2010 року шлюбні відносини фактично розірвано. Відтоді позивач мешкає з сином окремо від відповідача. 04.04.2011 року Дзержинським міським судом Донецької області шлюб було розірвано. Після розлучення відповідач взагалі припинив надавати матеріальну допомогу, у звязку з чим дитина на теперішній час перебуває лише на утримані позивача. Відповідач працює та отримує заробітну платню, що свідчить про його можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. з відповідачем перебувала у громадянському шлюбі з вересня 2009 року, від якого має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягала на задоволенні позову.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, оскільки згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

В червні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.02.2002 року між ним, та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір № 3490 купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. В даний час позивач не може розпорядитися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, позивач просив визнати договір купівлі-продажу дійсним та Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. Відповідачі в судове засідання не зявились, про місце й час розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив провадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 27.02.2002 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], від імені якого діяла його мати [PERSON] був укладений договір № 3490 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір в порушення вимог закону був укладений на Універсальній біржі «Південь» та зареєстрований 18.03.2002 року Миколаївським МЕТІ в реєстрову книгу № 125 за реєстровим № 20960. Всі істотні умови сторонами були виконані, а саме позивач сплатив гроші за квартиру відповідачам, а останні звільнили житло і переїхали на інше постійне місце проживання. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року). Таким чином, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у сукупності суд, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

В квітні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його такими, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона проживає у [INFO]. У вказаній квартирі зареєстрований її чоловік - [PERSON], який з травня 1994 року за вказаної адресою не проживає, особистих його речей не має, комунальні послуги не сплачує, місце проживання його не відоме. Посилаючись на те, що [PERSON] у вказаній квартирі не проживає понад 16 років без поважних причин, просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою № 7 по вул. Листопадовій, 1-а в м. Миколаєві. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив провадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків - [PERSON] та [PERSON] дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] проживає у [INFO], вона є квартиронаймачем згідно ордеру від 15.08.1975 року. Згідно довідки Ф-3 виданої ЖКП ММР «Південь» від 27.04.2011 року за № 2059 у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідач з травня 1994 року у вказаній квартирі не проживає, особистих його речей не має, комунальні послуги не сплачує, місце проживання його невідоме, про що свідчать складені акти. Ці обставини у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до правил ст.ст. 71,72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнанні судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Згідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право користування цим житлом у разі відсутності членів його сімї без поважних причин понад один рік. Отже, судом встановлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає понад шістнадцяти років без поважних причин. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

19 квітня 2011р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконкому Миколаївської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, квартирою №124 по вул. Космонавтів, 98 в м. Миколаєві і зобов'язання відповідача укласти з [PERSON] договір найму вказаної квартири. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 1995р. постійно проживала в спірної квартирі однією сім'єю з [PERSON], але зареєстрована за цією адресою не була. Після смерті [PERSON] - 05 лютого 2011р., позивачка продовжує проживати в спірній квартирі. В зв'язку з чим просила позов задовольнити. Визнати за нею право користування зазначеним вище житловим приміщенням і зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір найму вказаної квартири. В судовому засіданні позивач, представник позов підтримали. Представник відповідача - Виконкому Миколаївської міської ради у судовому засіданні позов не визнав. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторін, представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить державному житловому фонду. У вказаній квартирі був зареєстрований [PERSON] 05 лютого 2011р. [PERSON] помер. Позивачка зазначала, що постійно проживала з [PERSON] однією сім'єю за адресою: квартира [ADDRESS] з 1995р. Проте, позивачка не надала суду переконливих доказів в підтвердження постійного проживання з 1995р. за спірною адресою, ведення спільного господарства та доказів постійного проживання на час розгляду справи. Відповідно до ст. 65 Житлового Кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. [PERSON] не надала письмову згоду, або інші докази наявності такої згоди про її реєстрацію у спірне приміщення. Тобто не був виконаний передбачений законодавством порядок вселення. Також зазначала, що за весь час спільного проживання [PERSON] не звертався до СКП "Гуртожиток" з заявою про реєстрацію позивачки за спірною адресою. Копії платіжних документів про сплату позивачем комунальних послуг по спірному житловому приміщенню, на які посилається позивачка не є підставою набуття права користування житловим приміщенням, так як всі витрати сплачувалися із розрахунку однієї особи. Крім того, позивачка в судовому засіданні пояснила, що у 1998р. нею та її сином [PERSON] була придбана квартира №21 по вул. 4 Повздовжня у м. Миколаєві, позивачка є співвласником цієї квартири. За вказаною адресою [PERSON] була зареєстрована з часу її придбання та знялася з реєстрації 15.02.2011р. - лише через десять днів після смерті [PERSON] з метою зареєструватися в спірній квартирі. Таким чином [PERSON] з 1998р. по 2011р. зберігала право користування квартирою №21 по вул. 4 Поздовжня у м. Миколаєві як співвласник цієї квартири. На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що позивачка не набула права користування спірним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 64, 65 ЖК України,

Outcome: dismissed