Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-23 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача в якому зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції 19.07.2003 року та зроблено відповідний актовий запис №1462. Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народилась дитина - [PERSON], яка проживає разом із відповідачем. Посилаючись на те, що протягом 2008 -2009 років відносини між сторонами стали поступово погіршуватись в результаті чого відповідач з серпня 2009 року почала підтримувати тісні стосунки із іншим чоловіком. Після чого, почуття поваги та кохання у сторін зникли і з березня 2010 року шлюбні відносини між сторонами були припинені разом із веденням спільного господарства. Крім того зазначив, що спору щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя у сторін немає та між ними досягнуто згоди щодо порядку утримання та приймання позивачем участі у вихованні спільної дитини. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу однак вказала, що в результаті погіршень між сторонами стосунків, позивач з початку 2008 року почав підтримувати тісні стосунки з іншою жінкою, що знайшло своє підтвердження у жовтні 2009 року, а це, в свою чергу, призвело до припинення у грудні 2009 року шлюбних відносин між сторонами. З березня 2010 року позивач почав проживати окремо від відповідача якого залишив з дитиною. Щодо наявності спору про розподіл спільного сумісного майна сторін представник відповідача відмітив, що на момент розгляду справи ситуація щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя між сторонами не врегульована. Крім цього, за твердженнями представника відповідача у квітні 2011 року позивач силою забрав у відповідача як документи на спільну сумісну власність сторін так і документи на її особисту власність. Разом з цим підтвердив факт позасудового врегулювання між сторонами питання утримання та виховання спільної дитини шляхом укладення відповідного договору. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи між сторонами, відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції 19.07.2003 року було зареєстровано шлюб та зроблено відповідний актовий запис №1462. Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народилась дитина -[PERSON], яка проживає разом із відповідачем проти чого, позивач не заперечує. Порядок утримання та виховання дитини між сторонами був визначений шляхом укладення відповідного договору, що визнається представниками сторін. Сторони спільного господарства не ведуть з березня 2010 року, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Спір щодо розподілу спільного сумісного майна сторін буде вирішуватись сторонами в іншому провадженні оскільки представник відповідача вказує на його наявність, а представник позивача заперечує наявність спору щодо розподілу спільного сумісного майна. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень позивача та відповідача почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не забажав відновлювати своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved