Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-20 00:00:00

20.09.2011 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідачку усунути перешкоди в його зустрічах з донькою [PERSON], [INFO], а саме: надавати йому дитину для спілкування за місцем його проживання у визначений час, та встановити час і місце його зустрічей з донькою у вівторок, четвер та суботу з 15.00 год. до 18.00 год. Позовні вимоги мотивував тим, що з 29 серпня 2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з матір'ю, однак відповідачка, навіть після рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 08 вересня 2011 року, яким йому було встановлено час і місце зустрічі з його малолітньою донькою [PERSON], 24 листопада 2009 р., у вівторок, четвер та суботу з 11.00 год. до 14.00 год. щотижня за місцем проживання батька дитини, перешкоджає йому спілкуватися з донькою та виховувати її, порушуючи встановлений порядок, чим позбавляє його права спілкуватися з дитиною. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, повідомлення про причину неявки від неї не надійшло. Представник третьої особи Відділу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та третьої особи, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов до слідуючого. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). За рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2011 року (а.с. 9), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] звертався до виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про встановлення йому часу і місця зустрічі з малолітньою донькою [PERSON], яка залишилася проживати з матірю. Рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 08 вересня 2011 року за № 668 було встановлено час і місце зустрічі батька [PERSON] з його малолітньою донькою [PERSON], [INFO], у вівторок, четвер та суботу з 11.00 год. до 14.00 год. щотижня за місцем проживання батька дитини (а.с. 5). Та обставина, що між сторонами після розпаду сімї склалися неприязні стосунки, а відповідачка під різними приводами перешкоджає відповідачеві у призначені йому дні та години спілкуватися з дочкою, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] підтвердив в судовому засіданні той факт, що рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області позивачу було встановлено час і місце зустрічі з його малолітньою донькою [PERSON]. Однак, відповідачка не дає позивачу жодної можливості спілкуватися з дитиною. Аналогічні пояснення дав суду свідок [PERSON] У відповідності до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, а розірвання шлюбу між ними та проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків, щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані не тільки утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але й виховувати її в дусі поваги до прав та обов'язків інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В силу ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України той із батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні та у вихованні з дитиною, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, і для цього мають право обирати форми і методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. При цьому відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання батьківських обовязків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, суди мають приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції та ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», дитина має право на сім`ю, спілкування з обома батьками та на піклування як з боку матері, так і з боку батька. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved