Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк»про визнання недійсним та дострокове розірвання кредитного договору, посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «Правекс-Банк»був укладений Кредитний договір № 1936-006/07Р, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 47500,00 (сорок сім тисяч п'ятсот) доларів США 00 центів, зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,8% річних. На момент підписання кредитного договору відповідач називався - Акціонерним Комерційним Банком «Правекс-Банк». Позивач вважає, що наявність у кредитному договорі положень, щодо вираження грошових зобов'язань між позивачем та відповідачем у доларах США, за відсутності генеральної та індивідуальної ліцензії на надання відповідачем кредиту в іноземній валюті, використання позивачем долару США (при поверненні грошових коштів та сплаті відсотків) як засобу платежу за кредитним договором та включення умов кредитного договору на шкоду інтересам позивача, суперечить законодавству України. Банк має право проводити банківські операції, які розглядаються, як кредитні, в які не входить надання оплатної позички за кредитним договором. Це фінансова послуга, за якою передаються не гроші вкладників, а власні гроші банку і гроші третіх осіб. Банк має право здійснювати операції з іноземною валютою, в які не входять операції, які заборонені і не дозволені. В даному випадку банк уклав конкретний договір, порушив норми, які регулюють укладення і виконання договорів, і порушив вимоги закону у відношенні валютних операцій. Тому наявність ліцензії на банківські операції, і письмового дозволу на визначені операції з іноземною валютою, ніяк не пов'язано з укладенням кредитного договору, і ніяк не пов'язано з діями, передбаченими договором, так як ці дії не є операціями, на які банку видана банківська ліцензія і письмовий дозвіл. Позивач просив визнати оспорюваний кредитний договір недійсним, та застосувати наслідки його недійсності. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, прохав відмовити у їх задоволенні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2007 року між громадянином [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційним банком «Правекс-Банк»був укладений Кредитний договір № 1936-006/07Р, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 47500,00 (сорок сім тисяч п'ятсот) доларів США 00 центів, зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,8% річних. На момент підписання кредитного договору відповідач називався - Акціонерним Комерційним Банком «Правекс-Банк». Відповідно до кредитного договору кінцевим терміном повернення грошових коштів є 16 листопада 2032 року. 3 метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 16.11.2007р. між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений 16.11.2007р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] Кредитний договір було укладено між Позивачем і Відповідачем на підставі заяви позивача від 19.11.2007 року, в якій просить відповідача видати суму кредиту в розмірі 47500 долара США. Договір підписано позивачем особисто. Підписання сторонами кредитного договору свідчить про те, що вони досягли згоди з усіх істотних умов договору та погоджуються з ними. ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» виконав всі зобов'язання перед Позивачем відповідно до умов Кредитного договору та діючого законодавства. А заборгованість позивача по кредитному договору перед ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК»станом на 07.11.2011 становила 61419 доларів США. Верховний Суд України в Узагальненнях судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин від 07.10.2010 зазначив, що правова природа кредитних правовідносин урегульована в нормах цивільно-правового зобов'язального інституту "Позика. Кредит. Банківський вклад" (глава 71 ЦК України), Закону України "Про банки і банківську діяльність" та інших відповідних правових актах. Зокрема, Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств" вперше дав поняття кредитної операції, товарного, комерційного та фінансового кредитів. Використання іноземної валюти як засобу платежу за умов дотримання вимог валютного законодавства не може бути підставою для визнання його недійсним і, укладаючи такий договір, сторона з'ясовує, на яких умовах він укладається, а відтак з власної ініціативи на момент отримання коштів визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не мають безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін. Також Верховний Суд України зазначив, що при вирішенні справ про визнання недійсним кредитного договору з підстав того, що кредит виданий в іноземній валюті, судам треба мати на увазі, що ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. При цьому в Узагальненнях Верховний Суд України також посилається на статті 2, 47 та 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та статтю 5 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" і дійшов висновку, що єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Тому при розгляді спорів про визнання недійсними договорів про надання кредиту в іноземній валюті судам треба враховувати, що у випадку наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. Копія Банківської ліцензії та Дозволу НБУ додаються. Спеціальне законодавство у сфері банківської діяльності не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті. Тобто на підставі банківської ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій банк має право здійснювати кредитні операції як у національній так і у іноземній валютах. Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. При укладенні кредитного договору позивач мав можливість обирати валюту кредитування. Обираючи долар США як валюту кредиту, позивач виходив з невеликого розміру процентної ставки для кредитів в цій валюті по відношенню до інших валют, у тому числі національної валюти України, проте мав усвідомлювати, що низький розмір процентної ставки по відношенню до процентної ставки у національній валюті, пов'язаний із більш високим ризиком для позивача росту курсу цієї валюти по відношенню до гривні в період кредитування. Банк, встановлюючи більш низьку процентну ставку для кредиту в доларах США, та позивач, обираючи валюту за власним бажанням та на власний розсуд, укладаючи кредитний договір, мав усвідомлювати можливість збільшення курсу долара США по відношенню до національної валюти України, а отже сторони не виходили з того, що така подія не настане. До того ж, стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплено. Отже, видача кредитів в іноземній валюті, зокрема в доларах США не порушує законодавство України у сфері банківських правовідносин, відповідають всім нормативно-правовим актам Національного банку України та не потребують видачі НБУ індивідуальних ліцензій.

Outcome: dismissed