Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зобовязання ДП №502 ЗАТ „Сантехмонтаж-60 зробити перерахунок розміру втраченого заробітку та надати [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків України в Київському районі м. Харкова нову довідку про розмір втраченого заробітку позивача станом на 01.04.2001 р. 185 грн. 71 коп., стягнення з [PERSON] виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків України в Київському районі м. Харкова на його користь недонарахованої та недоплаченої суми відшкодування втраченого заробітку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач він знаходився з відповідачем 1 в трудових відносинах, працював газозварником 6-го розряду, в 1970 році отримав важку травму на виробництві, в результаті якої був визнаний МСЕК інвалідом 3-ої групи з втратою професійної працездатності 60% безстроково. При встановленні суми відшкодування шкоди та її перерахунку відповідач 1 неправильно розрахував її розмір, внаслідок чого має місце недоплата. Після передачі справи [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків України в Київському районі м. Харкова останній також недоплачував позивачеві і всього за період з 01.04.2001 р. по 01.01.2011 р. недоплата відшкодування шкоди склала 8916 грн. 25 коп. Вважає, що з 01.01.2011 р. сума щомісячного відшкодування повинна складати 635 грн. 61 коп. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов, посилаючись на наведені в ньому обставини. Представник відповідача ДП №502 ЗАТ „Сантехмонтаж-60 позов не визнала, посилаючись на те, що позивач з питання неправильного перерахунку відшкодування шкоди не звертався, на даний час всі документи по справі позивача передані [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків України в Київському районі м. Харкова позов не визнала, посилаючись на те, що у відповідності із Законом України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які призвели до втрати працездатності [PERSON] продовжує виплати, які призначені роботодавцями станом на 01.04.2001 р., проводить перерахування тільки у відповідності зі ст. 29 Закону, тобто в разі зміни ступеню втрати професійної працездатності, а також у випадках підвищення середньої заробітної плати в галузях національної економіки. Ці перерахунки [PERSON] робить своєчасно. Вважала, що позивач пропустив строк звернення до суду, а також, що не може стягуватися сума без врахування 3-річного строку позовної давності. Вислухавши пояснення і доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з Харківським спеціалізованим управлінням №502, яке реорганізоване в Дочірнє підприємство №502, де працював газозварником 6-го розряду, в 1970 році отримав важку травму на виробництві, що підтверджується Актом про нещасний випадок на виробництві від 25.06.1980 р. Внаслідок виробничої травми позивач за висновком МСЕК від 25.12.1983 р. визнаний інвалідом 3-ої групи від трудового каліцтва зі стійкою втратою професійної працездатності 60% безстроково. Підприємство ХСУ №502 (ДП №502) призначило та виплачувало потерпілому відшкодування шкоди, розмір втраченого заробітку, починаючи з січня 1996 року, склав 153,48 грн., до 01.04 2001 р. не перераховувся. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.92 р. №276, підприємства повинні розрахувати відшкодування шкоди з 01 травня 1992 року потерпілим, які отримали каліцтво до 1992 року, виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємств за січень-квітень 1992 року, відкоригованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок (посадових окладів). Постановами Кабінету Міністрів України від 03.12.92 р. №676; від 26.01.93 р. №46; від 02.06.93 р. №392; від 30.08.93 р. №671; від 02.12.93 р. №974; пунктом 28 Правил відшкодування шкоди, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.92 р. №472, встановлено, що перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку) проводиться одночасно з підвищенням тарифних ставок (окладів) на величину їх фактичного підвищення. Як вбачається з письмових заперечень відповідача 2 від 10.05.2011 р. №602/06-04, подання технічної інспекції праці від 24.10.2001 р. №04-262, пояснень представника відповідача 1 та позивача, підприємство розрахувало розмір втраченого заробітку потерпілого станом на 01.04.2001 р. в сумі 51,02 грн., потім за вимогою Обєднання профспілок Харківської області проведено перерахунок і його розмір, починаючи з 1996 р., склав 153,48 грн. В той же час на підприємстві мало місце підвищення тарифних ставок з 01.10.97 р. в 1,21 рази, однак черговий перерахунок відшкодування шкоди на цей коефіцієнт не проведено, що суд розцінює як порушення законодавства. З урахуванням коефіцієнта підвищення тарифних ставок з 01.10.1997 р. величина втраченого заробітку [PERSON] становить: 153,48 грн. х 1,21 = 185,71 грн. Ця сума втраченого заробітку підлягає подальшому перерахуванню з додержанням положень частини 6 пункту 28 Правил відшкодування шкоди, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.92 р. №472 зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.97 р. №1100, згідно яких перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути вищим середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або в перерахунку на повний календарний місяць. Постанова №1100 КМУ від 03.10.97 р. набрала чинності 25.10.97 р. Перерахований втрачений заробіток [PERSON] з 01.10.97 р. складає 185,71 грн. В перерахунку на 100% втрати у нього професійної працездатності це складає 309,52 грн. з розрахунку: 185,71 грн. : 60% х 100% = 309,52 грн. З врахуванням наведеного, подальший перерахунок втраченого заробітку позивача може проводитися у разі перевищення середнього заробітку 309,52 грн. газозварювальників 6-го розряду на підприємстві. Оскільки ДП №502 після підвищення тарифних ставок з 01.10.97 р. в 1,21 рази перерахунок розміру втраченого заробітку [PERSON] не провело, продовжило виплачувати по 153,48 грн. замість 185,71 грн., суд вважає за необхідне зобовязати ДП №502 провести вказаний розрахунок, встановити розмір втраченого заробітку [PERSON] станом на 01.04.2001 р. 185,71 грн. У відповідності із Законом України від 23.09.1999 р. №1105-ХІV „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності підприємства передають справи потерпілих [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків України (його робочим органам), який продовжує виплату відшкодування шкоди з моменту передачі справи. ДП №502 ЗАТ „Сантехмонтаж-60 передало документи [PERSON] [PERSON] виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків України в Київському районі м. Харкова по акту передачі №23 від 20.06.2001 р., яке своєю постановою №116 від 21.12.2001 р. продовжило виплату призначеної підприємством суми втраченого заробітку 153,48 грн. замість суми 185,71 грн. Тобто, [PERSON] недоплачував позивачу по 32,23 грн. щомісячно (185,71 грн. 153,48 грн. = 32,23 грн.). Відповідно до ст. 29 Закону України №1105-ХІV щомісячна страхова сума втраченого заробітку підлягає перерахуванню у випадках зміни ступеню втрати професійної працездатності потерпілого, а також у разі підвищення середньої заробітної плати в галузях національної економіки. Правлінням [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків України встановлено коефіцієнти перерахунку: з 01.03.02 р. 1,193; з 01.03.03 р. 1,182; з 01.03.04 р. 1,152; з 01.03.05 р. 1,238; з 01.03.06 р. 1,203; з 01.03.07 р. 1,183; з 01.03.08 р. 1,125; з 01.03.09 р. 1,063. Відповідно підлягає перерахунку сума втраченого заробітку [PERSON] з врахуванням призначеної у звязку із каліцтвом пенсії. Згідно довідок Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова розмір пенсії по трудовому каліцтву склав: на 01.03.02 р. 129 грн.; на 01.03.03 р. 141,90 грн. З 12.11.03 р. [PERSON] перейшов на пенсію за віком, яка не враховується при перерахунку страхової суми втраченого заробітку. Відповідно Київське районне [PERSON] [PERSON] повинно перерахувати [PERSON] щомісячні страхові суми втраченого заробітку в наступному порядку: з 01.03.02 р. перерахована сума втраченого заробітку складає 221,55 грн. з розрахунку 185,71 грн. х 1,193 = 221,55 грн., разом з пенсією сума складає 350,55 грн. (221,55 грн. + 129 грн.), що не перевищує перераховану суму середнього заробітку 369,24 грн. (185,71 грн. : 60% х 100% = 309,51 грн. х 1,193 = 369,24 грн.). Тобто, підлягає виплаті позивачу з 01.03.02 р. по 221,55 грн. Аналогічний розрахунок проводиться починаючи з 01.03.03 р. Перерахована сума втраченого заробітку складає 261,87 грн. (221,55 грн. х 1,182), разом з пенсією сума складає 403,77 грн. (261,87 грн. + 141,90 грн.), що не перевищує перерахований середній заробіток 436,44 грн. (369,24 грн. х 1,182 = 436,44 грн.), тому підлягає виплаті з 01.03.03 р. по 261,87 грн. У звязку з переходом [PERSON] з 12.11.03 р. на пенсію за віком, яка не враховується при перерахунках втраченого заробітку, , то його розмір становить: з 12.11.03 р. 261,87 грн. з 01.03.04 р. 261,87 грн. х 1,152 = 301,67 грн. з 01.03.05 р. 301,67 грн. х 1,238 = 373,47 грн. з 01.03.06 р. 373,47 грн. х 1,203 = 449,28 грн. з 01.03.07 р. 449,28 грн. х 1,183 = 531,50 грн. з 01.03.08 р. 531,50 грн. х 1,125 = 597,94 грн. з 01.03.09 р. 597,94 грн. х 1,063 = 635,61 грн. Фактично [PERSON] виплачував позивачу з 01.04.01 р. по 153,48 грн.; з 01.03.02 р. 176,17 грн.; з 01.03.03 р. 208,23 грн.; з 01.03.04 р. 239,88 грн.; з 01.03.05 р. 296,97 грн.; з 01.03.06 р. 371,32 грн.; з 01.03.07 р. 439,27 грн.; з 01.03.08 р. 494,18 грн.; з 01.03.09 р. 525,31 грн., що підтверджується відповідними постановами [PERSON] за 2001-2009 р.р. Враховуючи норми ст. 71 ЦК 1963 р. (з урахуванням правила п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р.) та розяснень, викладених в п.п. 1.1-2.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (з наступними змінами), згідно з якими загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права (позовна давність), встановлюється тривалістю у три роки. Так як [PERSON] звернувся до суду 24.12.2010 року, він має право на перерахування неправильно нарахованих виплат починаючи з 24.12.2007 року. За період з 24.12.2007 р. по 01.01.2011 р. [PERSON] виплатив позивачу 19529 грн. (439,27 грн. : 31 дн. х 8 дн. + 439,27 грн. х 2 міс. + 494,18 грн. х 12 міс. + 525,31 грн. х 24 міс.). В той же час [PERSON] повинен був виплатити позивачу за вказаний період 23630,08 грн. (531,50 грн. : 31 дн. х 8 дн. + 531,50 грн. х 2 міс. + 597,94 грн. х 12 міс. + 635,61 грн. х 24 міс.). Враховуючи викладене, суд стягує з [PERSON] виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків України в Київському районі м. Харкова на користь позивача недонараховану та недоплачену суму втраченого заробітку за період з 24.12.07 р. по 01.01.2011 р. 4100,58 грн. (23630,08 грн. 19529,50 грн.) та встановлює суму щомісячної виплати втраченого заробітку починаючи з 01 січня 2011 року 635 грн. 61 коп. з наступним перерахуванням у відповідності із законодавством. Згідно п. 34 ч. 1 статті 4 Декрету „Про державне мито №7-93 від 21.01.93 року з наступними змінами та доповненнями [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України звільнений від сплати судового збору, у звязку з чим за змістом ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір, що належало стягнути з [PERSON], компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial