Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-29 00:00:00

У суд з позовною заявою звернулася [PERSON], яка просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 50 гривень щомісяця на кожну дитину. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 14 вересня 2004 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу вони мають одинадцять дітей, троє з яких є неповнолітніми, а саме доньку [PERSON] 17 вересня 1994 року, сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO]. Діти знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бажає в добровільному порядку цього робити, у звязку з цим, позивачка змушена звернутися з відповідним позовом до суду. При цьому, позивачці відомо, що відповідач має нерегуляриний мінливий дохід, тому спроможний сплачувати аліменти. Тому, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 50 гривень на кожну дитину щомісячно. В судове засідання сторони не зявилися, проте від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому від відповідача про те, позов визнає повністю. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Виходячи з навденого, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попреднього судовго засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визання відповідачем позову суд за наявності для того законних ухвалює рішення про задовлення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шюбу серії 1-ЕГ № 047914 від 14.09.2004 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області, про що зроблено запис в книзі реєстрації розірвань шлюбу № 84. З довідки від 22.08.2011 року № 689 виданої виконавчим комітетом Вишнівської сільської ради, вбачається, що позивачка проживає разом з вісьмома дітьми внучкою та співмешканцем. Згідно довідки від 23.08.2011 року № 356 [PERSON] отримує пенсію за віком багатодітним матерям і матрям (батькам) інвалідів з дитинства. Згідно довідки виданої фельдшерсько акушерським пунктом с. Вишнів, [PERSON] , [PERSON], [PERSON] фізично здорові. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Вишнівської сільської ради №674 від 22.08.2011 року вбачається що на утримані позивачки перебуває троє неповнолітніх дітей. [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати у формі судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи слід покласти на відповідача.

Outcome: approved