Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду зі зміненим позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , СГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, зняття з реєстрації та вселення, в якому зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності їй належить квартира [ADDRESS] . Однак вселитись до квартири вона не має можливості, оскільки в ній зареєстровані та фактично мешкають відповідачі по справі, які в добровільному порядку не бажають з неї виселятись та зніматись з реєстрації. Право власності відповідачів на вищевказану квартиру припинено на підставі п.8 ч.1 ст.346 ЦК України. За позовом [PERSON] просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом зняття сектором громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області з реєстрації місця проживання із зазначеної квартири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом заборони проживання та виселення із зазначеної квартири відповідачів; усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом вселення в зазначену квартиру. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем їх реєстрації, причини не явки суду не повідомили, заперечень не надали. Суд ухвалив, постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Представник СГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, рішення по справі відносять на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майно, придбане з прилюдних торгів, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 16.09.2011 р. за реєстраційним № 4949 (а.с.4) є власником квартири [ADDRESS] . Право власності позивача на вищевказану квартиру зареєстровано в ОП ЗМБТІ (а.с.5,6). Після придбання квартири позивач не має можливості користуватися своєю власністю, оскільки в квартирі фактично мешкають та зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено наданою довідкою КП «ВРЕЖО № 3»(а.с.15), які не є членами родини позивача. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] , оскільки, припинення права власності на квартиру попереднього власника за відсутності відповідного договору з новими власниками, за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150,156 ЖК України припиняє його право на користування цим житлом, а відтак позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджені доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved