Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-21 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя у сторін не склалось, оскільки в процесі спільного проживання вони переконались, що є зовсім різними людьми, мають різні погляди на життя та сімейні стосунки. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у звязку з чим подальше збереження сімї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Зазначив, що примирення між сторонами неможливе. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку, передбаченим ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с. 28). У день судового розгляду через канцелярію суду відповідач подала клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначено, що в цей час вона не зможе зявитись у судове засідання. Будь-яких доказів поважності причин неявки до клопотання додано не було. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що клопотання про відкладення розгляду справи подаються відповідачем до суду вже втретє (а.с. 14, 23, 29), суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 вересня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї від 07 вересня 2001 року (а.с. 6); від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві 12 грудня 2006 року (а.с. 5). У судовому засіданні позивач підтвердив, що вони з відповідачем проживають окремо з червня 2010 року, з того ж часу не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, діти проживають з відповідачем. Зазначив, що сторони не змогли знайти шляхів для примирення та збереження шлюбу, тому вважає за необхідне розірвати шлюб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, стягненню з відповідача підлягають судові витрати в сумі 08 гривень 50 копійок судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом відповідач не порушувала питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved