Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-06 00:00:00

04.11.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»про скасування наказу генерального директора № 02-1339/к від 30.09.2011 року про його звільненням з посади охоронця служби охорони дирекції по захисту ресурсів Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В позовній заяві [PERSON] вказує, що на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 19.05.2010 року його було поновлено на роботі помічником машиніста тепловозу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», про що прийнято відповідний наказ по підприємству № 02-350/к від 22.06.2010 року та зроблений запис до його трудової книжки. Згідно до наказу № 02-537/к від 23.09.2010 року його було переведено у межах цього підприємства охоронцем служби охорони дирекції по захисту ресурсів. Наказом № 02-1339/к від 30.09.2011 року з 03.10.2011 року його було звільнено з роботи з підстав виявлення невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджає продовженню даної роботи (п. 2 ч. 1ст. 40 КЗпП України). На думку позивача, його звільнення відбулося з грубим порушенням положень чинного законодавства про працю, оскільки такої хвороби як «бронхіальна астма»в нього ніколи не було, проте всім його доводам та наявність медичних документів, представлених на засіданні профкому, не була надана належна оцінка як з боку профспілки, так і з боку адміністрації підприємства, у звязку з чим він просить задовольнити його позовні вимоги. Також, позивач вважає, що відповідач має сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 7071,76 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягають на його задоволенні на підставі обставин, викладених в позові. Представники відповідача ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»позов не визнали, вважають позовні вимоги не обґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Письмові заперечення проти позову залучені до матеріалів справи. Третя особа генеральний директор ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»в судове засідання не зявився, повідомлялись про день та час слухання справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення. Зазначена норма трудового права дає підстави для висновку, що держава забезпечує особливий захист працівника і це зобовязує роботодавця при укладенні і припиненні трудового договору діяти у такий спосіб ,щоб забезпечувалася не формальна, а фактична рівність сторін і у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Судом встановлено, що на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 травня 2010 року [PERSON] було поновлено на роботі помічником машиніста тепловозу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», про що прийнято відповідний наказ по підприємству № 02-350/к від 22.06.2010 року та зроблено відповідний запис в трудову книжку. Згідно до наказу № 02-537/к від 23.09.2010 року [PERSON] переведено у межах цього підприємства охоронцем служби охорони дирекції по захисту ресурсів. Наказом № 02-1339/к від 30.09.2011р. [PERSON] з 03.10.2011 року звільнено з роботи з підстав виявлення невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджає продовженню даної роботи (п. 2 ч. 1ст. 40 КЗпП України) (а.с. 3). За приписами п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України обов'язковою підставою для звільнення працівника у зв'язку з його невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, повинно бути належний медичний висновок. За даними наказу № 02-1339/к від 30.09.2011 року підставою щодо звільнення [PERSON] зазначено висновок місцевої клінічної лікарні № 10, яка на вимогу адміністрації підприємства проводила у серпні 2011 року позачерговий медичний огляд стану здоров'я [PERSON] За результатами огляду [PERSON] встановлено діагноз «бронхіальна астма». Враховуючи наслідки такої хвороби, та те, що за даними адміністрації підприємства робоче місце [PERSON] є відкрита площа, медичним висновком були надані рекомендації виключно до заборони його праці у зазначених умовах, а саме на відкритій площі (а.с. 4). Проте не зазначено, що виконувати роботу охоронця позивач не може за станом здоров'я. Також як встановлено судом такої хворобі як «бронхіальна астма» в [PERSON] ніколи не було, що підтверджується листком непрацездатності та витягом із історії хвороби, виданого Запорізькою обласною клінічною лікарнею, відділення профпаталогії, де [PERSON] проходив курс лікування з 09.09.2011 року по 23.09.2011 року, значно пізніше за висновки лікарні № 10 (а.с. 6-8). У звязку з наявністю у [PERSON] захворювання за діагнозом - ХОЗЛ II стадія, яке встановлено йому 25 жовтня 2010 року інститутом медицини праці Академії медичних наук України м. Києва, та пов'язано з роботою на ПАТ «Запорізький завод феросплавів», [PERSON] періодично проходить курс лікування у спеціальному медичному закладі - відділення профпаталогії Запорізької обласної клінічної лікарні. При обстеженні в вересні 2011 року [PERSON] було проведено тест на обратимість бронхообструктивного синдрому, який надав негативний результат, чим виключено наявність у [PERSON] «бронхіальної астми». Проте зазначеним доводам та запереченням [PERSON] та наявність медичних документів, представлених ним на засіданні профкому, не була надана належна оцінка як з боку профспілки, так і з боку адміністрації підприємства, та передчасно та необґрунтовано було прийнято рішення про звільнення позивача на підставі п. 2 ч. 1ст. 40 КЗпП України, тому у відповідності до ст.5-1 КЗпП України сумніви тлумачаться на користь працівника. За змістом ст. 170 КЗпП України робітників, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або вповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. Таким чином, зазначена норма виключає можливість звільнення робітника з підстав п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (за станом здоров'я), якщо, робітник згоден перейти на легшу роботу рекомендовану медичним висновком. З часу одержання медичного висновку лікарні № 10, а саме з серпня 2011 року по день звільнення 03.10.2011 року, [PERSON] відповідачем не запропоновано іншої другої роботи, відповідно до цього висновку. З огляду на викладене, відповідачем порушена процедура звільнення позивача з роботи, так як в справі відсутні належні докази того, що йому пропонувалися інші посади. Таким чином, під час судового розгляду справи встановлено, що власник (уповноважений ним орган) припустився грубого порушення норм трудового законодавства при звільненні позивача. Відповідно незаконним є звільнення і наказ про звільнення Згідно ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Враховуючі наведені обставини, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відбулось незаконно та з порушенням його прав, передбачених ст. 43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, тому наказ генерального директора № 02-1339/к від 30.09.2011 року про звільненням [PERSON] з посади охоронця служби охорони дирекції по захисту ресурсів Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»підлягає скасуванню та позивача слід поновити на посаді охоронця служби охорони дирекції по захисту ресурсів Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». У відповідності до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню Також, відповідно до п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про поновлення незаконно звільненого працівника суд допускає негайне виконання рішення. Тому підлягають задоволенню частково позовні вимоги [PERSON] про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. У разі незаконного звільнення з роботи працівник, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі. Одночасно з цим повинно бути вирішено питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно до постанови Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року розрахунок середнього заробітку обчисляється за останніх два місяці, що передують події, з якої пов'язана відповідна плата. При цьому суд приймає до уваги надані відповідачем довідки та відомості, з яких видно, що розрахунок за період серпень 2011 року вересень 2011 року складає 1939 грн. 66 коп. та 200,97 годин, середньочасова заробітна плата за останні 2 місяці складає 9,65 грн. (1939 грн. 66 коп./200,97 год.). Таким чином, виходячи з зазначеної середньочасової заробітної плати та часу по графіку, сума виплати за час вимушеного прогулу з 04.10.2011 року по 07.02.2012 року [PERSON] складає 6 818 грн. 31 коп. (жовтень 2011 року: 9,65 грн. х 156,31 год. = 1 508,39 грн.; листопад 2011 року: 9,65 грн. х 156,31 год. = 1 508,39 грн.; грудень 2011 року: 9,65 грн. х 178,64 год. = 1 723,88 грн.; січень 2012 року: 9,65 грн. х 178,64 год. = 1 723,88 грн.; лютий 2012 року: 9,65 грн. х 36,66 год. = 353,77 грн.). Індекс інфляції не нараховується на оплату за час вимушеного прогулу, оскільки входить до розрахунку середньої заробітної плати за останні 2 місяці. Згідно розяснень абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»суд обчислює суму, що підлягає стягненню без урахування податків та обовязкових платежів, оскільки справляння податків і сплата обовязкових платежів є відповідним обовязком робітника і роботодавця. Належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження обґрунтованості винесеного наказу відповідачем не надано, заперечення представників відповідача з приводу позову, не спростовують встановлених судом обставин по справі про незаконність прийнятого відповідачем наказу про звільнення [PERSON] Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial