Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON], які уточнили та вказали, що відповідач у 2006 році самовільно побудував камяну огорожу та житловий будинок за адресою вулиця Обільна, 68, в м. Одесі, частина якого споруджена на зайнятій ним частині проїзної дороги, в результаті чого ширина проїзної дороги зменшилась з 3,5 м до 0,9 м, в звязку з чим позивачі були позбавлені можливості підїзду до належних їм споруд та земельних ділянок. При зверненні до відповідача стосовно вказаних обставин, відповідач спочатку обіцяв прибрати огорожу, а потім почав погрожувати. Позивачі просять зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення камяної огорожі та частини будинку за рахунок відповідача, поновити за рахунок відповідача дорожнє покриття дороги, вивезення будівельного сміття здійснити за рахунок відповідача. Вказані дії відповідача порушують їх права землевласників, які не мають можливості дістатися до своїх земельних ділянок, позивачі морально страждають на протязі пяти років, в звязку з чим просять стягнути з відповідача моральну шкоду. В судовому засіданні позивачі по справі та їх представник [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, вказали, що відповідачу належить 940/1000 житлового будинку по вулиці Обільній, 68, в м. Одесі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом ОМР 12.08.2010 року. Окрім того, вказали, що відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 24.03.2011 року слідує, що межі земельних ділянок усіх сторін по справі не відповідають межам земельних ділянок, визначених в Державних актах на землю. Відносно вимог про стягнення моральної шкоди вказали, що позивачами не надано доказів на підтвердження вказаних позовних вимог, в звязку з чим просять в задоволенні уточнених вимог позивачів відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Одеської міської ради до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв не надав. Представник третьої особи СТ Трудівник- голова товариства [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачів, пояснення представника позивачів та представників відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як встановлено судом: - позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності на землю згідно Державного акту, виданого 08.02.1999 року, земельна ділянка № 11 по вулиці Рясній, 68а, на підставі рішення виконкому ОМР народних депутатів від 20 грудня 1997 року № 872 / а.с. 17-18 т.1/. - позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності на землю згідно Державного акту серія 1У-ОД № 019718, виданого 08.02.1999 року, земельна ділянка № 9 по вулиці Рясній, 68б, на підставі рішення виконкому ОМР народних депутатів від 20 грудня 1997 року № 872 / а.с. 19 т.1/. - позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності на землю згідно Державного акту, виданого 06.11.2002 року, земельна ділянка № 10 по вулиці Рясній, 68, на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2002 року / а.с. 21 т.1/. - відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності на землю згідно Державного акту, виданого 10.07.2006 року, земельна ділянка по вулиці Обільна 68, на підставі рішення сесії ОМР від 06.03.2006 року / а.с.101-102 т.1/. Доводи позивачів відносно самовільного захоплення земельної ділянки проїзної дороги по вул. Обільна, 68, в м. Одесі, відповідачем [PERSON] підтверджені відповідями на письмові звернення позивача [PERSON] до компетентних органів, а саме: відповідями Одеського міського управління земельних ресурсів від 14.12.2006р. / а.с.24/, від 01.09.2006р / а.с.130/, від 2006р./ а.с.133/, від 05.03.2007 року / а.с.134/, від 05.12.2006р. / а.с.131/, від 14.12.2006р. / а.с.132/, відповіддю Головного управління МНС України в Одеській області від 26.07.2006 року /а.с.25т.1/, відповіддю Юридичного управління ОМР від 30.05.2007 року /а.с.127/, від 06.08.2007р. /а.с. 128/, від 05.05.2008р. /а.с.129/, відповідями Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ОМР від 03.10.2006р / а.с.135/, від 16.02.2007р. / а.с.136/. Судом досліджено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.02.2007 року, складений головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотримання вимог земельного законодавства ОМР за участю головного спеціаліста відділу землеустрою у присутності позивача [PERSON], стосовно дотримання відповідачем [PERSON] земельного законодавства при встановленні паркану на земельній ділянці. В результаті перевірки встановлено, що шляхом перенесення паркану в бік проїзду сумісного користування, на відстань приблизно 3м30см зменшено проїзд сумісного користування. Таким чином, при обстежені земельної ділянки встановлено, що площа самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] складає приблизно 110 кв.м /а.с.74-75т.1/. З наданого суду технічного паспорту на імя [PERSON], виданого 18.12.2008 року, слідує, що за адресою Обільна, 68 є самовільне будівництво в літ. Ж житлових приміщень / а.с.103-108 т.1/. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1758 від 29.07.2010 року встановлено, що відповідно до норм ДБН мінімальна ширина проїзду повинна бути 3,0 - 3,5 метри, для проїзду пожежних машин 3,5 метри. Фактичні розміри земельних ділянок позивачів та відповідача не відповідають розмірам та межам земельних ділянок, визначених в державних актах сторін, що відображено схематично. Питання, поставлене судом в ухвалі відносно паркану визначено так, що висота паркану 2,0 м цегляної кладки. При цьому експертом вказано, що відповідно до норм та стандартів ДБН паркан має бути не вищим ніж 2,0 м, але конкретних вимог відносно конструктивних елементів парканів немає, так само і будь-яких визначених норм та стандартів / а.с.220-235 т.1/. Згідно висновку додаткової експертизи від 24.03.2011 року № 3178 слідує, що [PERSON] порушив межі проїзду загального користування площею 77,8 кв.м / а.с.22-29 т.2/. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином судом достеменно встановлено, що відповідачем [PERSON] здійснено самовільне зайняття земельної ділянки площею 77,8 кв.м проїзду загального користування по вулиці Обільній, 68 в м. Одесі, вказані обставини доведені належними доказами, дослідженими судом. При цьому суд вважає доводи представників відповідачів про правомірність дій відповідача не обґрунтованими, не доведеними та такими, що протирічять всім дослідженим доказам. В судовому засіданні представники відповідача надали суду свідоцтво про право власності на 94/1000 частини житлового будинку, отримане відповідачем 12.08.2010 року, тобто під час розгляду справи в суді, так як позивачі звернулись до суду в 2008р. та стверджують, що відповідач діє неправомірно. Окрім того надане свідоцтво належним чином не засвідчене. Наявна переписка позивачів з компетентними органами починаючи з 2006 року підтверджує, що відповідач діє неправомірно, порушуючи земельне законодавство. Твердження стосовно того, що у всіх сторін є невідповідність меж земельних ділянок, судом не приймається до уваги, так як це не є підставою для відмови в задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою проїзду загального користування, та з цього приводу будь-яких вимог до позивачів відповідачем не предявлено. Суд погоджується з доводами представників відповідача про ненадання доказів на підтвердження моральної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачами вимоги стосовно зобовязання відповідача вивезти сміття та поновити дорожнє покриття заявлені передчасно, та не можуть бути предметом розгляду в даній справі, так як не можуть бути вирішені на майбутнє, навіть будучи похідними від основних вимог, та у разі їх наявності можуть бути розглянути в іншому процесі, а також вимоги про знесення частини житлового будинку, так як на цей час вказаний будинок не є самочинним, а відносно нього наявне свідоцтво про право власності від 12.08.2010 року. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд вважає недоведеними, тому в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial