Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства "Дніпродзержинськтепломережа" (КП «ДТМ») і просить суд: - зобовязати відповідача виконати перерахунок її заборгованості за теплопостачання по належній їй квартирі [ADDRESS], виключивши суму заборгованості поза строком позовної давності за опалювальний період 1997-2003 років, яка складає 2 120,33 гривень; - визнати відповідача таким, що втратив право на стягнення цієї заборгованості та не стягувати вказану суму. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві та судовому засіданні зазначає, що вона зареєстрована і проживає за адресою [INFO] і отримує від відповідача послуги по опаленню житлової площі. В 2010 році вона отримала від відповідача повідомлення, у якому їй пропонували сплатити суму боргу за період з 1997-2003 роки в сумі 2 120,33 гривень. Протягом тривалого часу вона неодноразово зверталася до відповідача з питання не надання їй вказаної послуги, і пояснювала, що з неї не може бути стягнута сума, так як вона знаходиться за межами строку позовної давності. Вважає, що вказана заборгованість повинна бути відповідачем списана, як безнадійна. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що послуги позивачці їх підприємство надає згідно законодавству, а нарахування за спожиту теплову енергію проводились на протязі всього періоду згідно тарифів, затверджених виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради. Позивачка належних доказів тому, що послуги не відповідали нормативним вимогам, не надала. Крім того, законодавством не передбачено списання боргів у звязку зі спливом строків позовної давності за заявою позивачки. Просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності відносно вимог позивачки за період 1997-2003 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачки повинно бути відмовлено з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 4,6 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на надання йому послуг належної якості, а в силу ст.8 цього Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати пропорційного зменшення ціни. В силу п.1 ст. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ «№630 від 21.07.2005 року споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, а в силу п.9 цієї статті на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання. Статті 33-37 цих Правил передбачають порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг, згідно з якими у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім'я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов'язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов'язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім'я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття. Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг. Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. В судовому засіданні встановлено, що позивачка проживає в [INFO]. Згідно зводу по особовому рахунку вбачається нарахування відповідачем позивачці за надання послуг по опаленню вказаної квартири за період 1997-2003 років; оплата ж позивачкою по даним нарахуванням не провадилася у звязку з тим, що вона вважає послуги, які надавало КП «ДТМ» неякісними. В той же час позивачкою не були надані суду належні докази про неякісні послуги. Так, акти перевірки якості послуг теплопостачання ніким не завірені і були складені тільки мешканцями будинку без залучення представників комунальних підприємств. Свідки ж у судовому засіданні не змогли підтвердити факти неналежної якості опалення в квартирі позивачки по температурному режиму та по датах надання неналежних послуг. Далі. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а згідно зі ст. 267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як бачимо, закон визначає, що позовна давність не може бути застосована без наявності вимоги особи до суду (позову) про захист свого цивільного права або інтересу, а також без заяви сторони у спорі про її застосування. Це означає, що у нашому випадку позовна давність у тому розумінні, як її просить застосувати [PERSON]В.( зобовязати відповідача виключити суму заборгованості за опалення за період, який залишився поза строком позовної давності, тобто застосувати позовну давність до можливих майбутніх вимог КП «ДТМ» до [PERSON] у суді), може бути застосована тільки у випадку подання КП «ДТМ» позову до суду про стягнення заборгованості з [PERSON], та й то тільки у тому разі, якщо яка-небудь із сторін заявить про таке застосування. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст.16 ч.2 ЦК України способами захисту цивільних справ та інтересів в суді можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державноїх влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Разом з тим, в силу ст.16 ч.3 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в своїх вимогах просить суд захистити її право шляхом застосування позовної давності у цивільній справі, де предметом розгляду не є захист прав і інтересів сторони, яка допустила (або не допустила) сплив позовної давності по відношенню до своєї основної вимоги. Крім того, вона не послалась на закон чи договір, згідно з яким вона просить суд захистити її права та інтереси у такий спосіб, а такий спосіб, як бачимо, не передбачений ч.2 ст.16 ЦК України, і не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, а це значить, що якщо суд захистить право особи у спосіб, про який просить суд позивачка, то він таким чином сам вийде за межі повноважень, які надаються йому Конституцією України та Цивільним і Цивільним процесуальним Кодексами України, чого суд собі дозволити не може. Тому вищевказані дії відповідача, а саме: нарахування заборгованності [PERSON] за межами строку позовної давності, - не можуть бути судом визнані такими, що порушують діюче законодавство та права позивачки як споживача, а відповідач не може бути визнаний таким, що втратив право на стягнення цієї заборгованості, так як можливість нараховувати чи не нараховувати заборгованість, подавати чи не подавати позов до суду є правом відповідача і не може бути обмежене судом до подачі КП «ДТМ» позову в суд до [PERSON] і вирішення справи про стягнення заборгованості по суті позову. В той же час суд приймає до уваги те, що вимоги позивачки [PERSON] до КП «ДТМ» стосуються нарахування відповідачем заборгованості за період 1997-2003 року, а заявлені ці вимоги тільки 04.11.2010 року, тобто після спливу строку позовної давності. Відповідач в судовому засіданні заявив про застосування позовної давності щодо вимог позивачки, а позивачка на поважність причин пропуску строку позовної давності у судовому засіданні не вказала. Значить згідно зі ст. 267 ЦК України у задоволенні позову повинно бути відмовлено.

Outcome: dismissed