Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначили, що їм на праві спільної часткової власності в рівних частках, належить квартира [ADDRESS]. З 12.07.2001 року в даній квартирі зареєстрований відповідач, але він у квартирі ніколи не проживав і не проживає, його речей у квартирі немає. У звязку з тим, що реєстрація відповідача в належній позивачам квартирі перешкоджає їм розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд та на підставі ст. 405 ЦК України просили усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування зазначеною квартирою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся у відповідності з ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у газеті Запорізька правда № 151 від 11.10.2011 року. За згодою позивачів суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачів, свідків, зясувавши обставини справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних долях [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 17073 від 03.02.2005 року(а.с. 6). За їх згодою у 2001 році у квартирі був зареєстрований [PERSON] (двоюрідний брат [PERSON]О.) - а.с. 10). За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 цього Кодексу та ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб.. Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності, а у відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України установлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вирішуючи позов на користь позивачів, суд бере до уваги акт комісії про не проживання відповідача, показання свідків [PERSON], [PERSON], з яких випливає, що відповідач з дня реєстрації у спірній квартирі не проживає. Зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що з 1999 року вона мешкає в будинку № 12 по вул. Бочарова, позивачі - її сусіді, спілкується з ними, часто приходять до них у квартиру. Відповідача у них ніколи не бачила. Свідок [PERSON] пояснив, що на протязі 20 років знає позивачів, спілкується з ними, часто буває у них вдома. Йому звісно про те, що у них в квартирі зареєстрований двоюрідний брат [PERSON], але він ніколи його не бачив, речі брата [PERSON] у квартирі відсутні. Перелічені докази обєктивні, послідовні, допустимі, логічно поєднуються одне з одним, вказують на непроживання [PERSON] у спірній квартирі без поважних причин та дають суду всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved