Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-23 00:00:00

31.10.2011 року [PERSON] звернулася до суду до Товариства з обмеженою відповідальністю Квант, третя особа [PERSON] з позовом про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Судом, зі згоди позивача, до участі у справі у якості співвідповідача залучено Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Статус. Позивач мотивує свій позов тим, що вона на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОІС № 508193 є власницею автомобілю ДЕУр.\\н. 306-04 ОК. 09.02.2011 року приблизно о 07-50 годин водій [PERSON] та керуючи автомобілем LAND ROVER DISCOVERI р.\\н. ВН 3726 СА, який належить ТОВ Квант, рухаючись заднім ходом по пр. Академіка Глушка 1-А в м. Одесі, скоїв зіткнення з автомобілем ДЕУр.\\н. 306-04 ОК під керуванням позивача. Після зіткнення, водій автомобілю LAND ROVER DISCOVERI р.\\н. ВН 3726 СА [PERSON], залишив місце ДТП, поїхавши з нього на даному автомобілі. За даним фактом працівниками ДАІ на водія [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення ВН1 № 300981 від 09.02.2011 року. 10.02.2011 року позивач звернулася до ПрАТ Страхова компанія Статус із заявою про виплату страхового відшкодування у зв*язку із настанням страхового випадку ДТП від 09.02.2011 року, яке скоєне водієм забезпеченого транспортного засобу - LAND ROVER DISCOVERI р.\\н. ВН 3726 СА [PERSON] Згідно висновку від 17.02.211 року експертного дослідження Приватного науково-виробничого підприємства ЕКОДматеріальний збиток, завданий ДТП власнику автомобілю [NUMBER] становить 3542 грн. 60 коп. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2011 року по справі № 3-2765\\11 встановлено вину [PERSON] у скоєнні правопорушень передбачених статтями 124 КУпАП скоєння ДТП та 122-4 КУпАП залишення місця ДТП та накладено адміністративний штраф за сукупністю в сумі 340 грн. Згідно листа ПрАТ Статусвід 03.06.2011 року у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено з посиланням на невиконання ТОВ Квантумов страхового договору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов про стягнення матеріальної шкоди, завданої ДТП підтримала у повному обсязі і просила його задовольнити. Представник відповідача ТОВ Квант в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, однак в подальшому позов [PERSON] визнав частково - у частині матеріальної шкоди, яка дорівнює сумі франшизи за страховим договором 510 грн., в решті позовних вимог вважав, що матеріальну шкоду слід стягнути з ПрАТ Страхова компанія Статусі пояснив, що директор ТОВ Квант[PERSON] дійсно керуючи автомобілем LAND ROVER DISCOVERI р.\\н. ВН 3726 СА на підставі подорожнього листа, 09.02.2011 року о 07-50 г. напроти будинку № 1-А по пр. Академіка Глушка в м. Одесі скоїв ДТП і спричинив матеріальну шкоду водію автомобіля [NUMBER] [PERSON], яка також є і власником даного автомобілю. ТОВ Квант повідомило страхову компанію, де була застрахована цивільна відповідальність ТОВ Кванті зокрема водія [PERSON], за допомогою телефонного зв*язку, оскільки Законом України Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не передбачено обов*язковість письмового звернення до страховика. Більше того даним Законом, зобов*язання своєчасного повідомлення страховика протягом 3-х днів від дати скоєння ДТП, покладено на учасника ДТП, а не конкретно страхувальника, як намагається у тому запевнити ПрАТ Статусу листі про відмову у виплаті потерпілій особі страхового відшкодування. Отже відмова страховика у виплаті страхового відшкодування є незаконною. В подальшому представник ТОВ Квант залишив судове засідання без надання у встановленому порядку відповідного клопотання або заяви про продовження слухання справи за його відсутністю, що у відповідності до ч. 5ст. 169 ЦПК України не перешкоджає продовженню розгляду справи. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Статусв судове засідання не з*явився, повідомлявся, надіслав заперечення проти позову, де зазначив про розгляд справи без представника ПрАТ СК Статусі просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] з посиланням на те, що дійсно в ПрАТ Статус було застраховано цивільну відповідальність автомобілю ТОВ Кванті зокрема водія [PERSON] на період з 01.08.2010 року до 31.07.2011 року включно. Однак, страхувальник після скоєння ДТП 09.02.2011 року , не повідомив страховика про настання страхового випадку, що позбавило страхувальника права на відшкодування шкоди за свої винні дії страховою компанією Статусна підставі ст. 1194 ЦК України. Крім того така позиція узгоджується з позицією Верхового суду України, викладеною в постанові від 24.12.2010 року про перегляд Верховним судом України ухвали судді Верховного суду України від 28.09.2010 року з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме положень ст. 1194 ЦК України. Тому згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, як зобов*язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з*явився, повідомлявся, про причини не явки суду не повідомив. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю Квант, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Статус, третя особа [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою підлягає задоволенню, при цьому суд виходить із наступного: Як вбачається з матеріалів справи 09.02.2011 року приблизно о 07-50 водій [PERSON] та керуючи автомобілем LAND ROVER DISCOVERI р.\\н. ВН 3726 СА, який належить ТОВ Квант, рухаючись заднім ходом по пр. Академіка Глушка 1-А в м. Одесі, скоїв зіткнення з автомобілем ДЕУр.\\н. 306-04 ОК під керуванням [PERSON], після чого залишив місце ДТП. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2011 року по справі № 3-2765/11 встановлено вину [PERSON] у скоєнні правопорушень передбачених статтями 124 КУпАП скоєння ДТП та 122-4 КУпАП залишення місця ДТП та накладено адміністративний штраф за сукупністю в сумі 340 грн. (а. с. 9). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальної справі , що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно , якої ухвалено вирок або постанову суду , з питань , чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Згідно заяви вх. №\~190 від 10.02.2011 року [PERSON], будучи учасником ДТП, повідомила ПрАТ Страхова компанія Статуспро подію ДТП від 09.02.2011 року за участю водія забезпеченого транспортного засобу, цивільна відповідальність якого застрахована в ПрАТ Статус(а. с. 8). Згідно експертного дослідження визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальної шкоди, завданої ДТП автомобілю ДЕУр./н. 306-04 ОК, остання складає 3542 грн. 60 коп. (а. с. 10-11). Згідно відповіді ПрАТ Страхова компанія Статусвід 03.06.2011 року [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв*язку із невиконанням ТОВ Квантобов*язків передбачених страховим договором щодо своєчасного протягом трьох днів повідомлення про настання страхової події, що позбавляє страхувальника права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком. Згідно ст. 991 ЦК України Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Згідно ст. 999 ЦК України Законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно преамбули Закону України Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівцей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно п. 2.1. Закону України Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобіввідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. У відповідності до ст. 32 Закону України Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівВідповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: - шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; - шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; - шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України "Про страхування"; - шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; - шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; - шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; - шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; - шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; - шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов'язаної з цією пригодою У відповідності до ст. 33 Закону України Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівучасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: - терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України; - вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально; - проінформувати один одного про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; - вжити всіх можливих заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. У відповідності до ст. 38 Закону України Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівстраховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди чи ухилився від проведення в установленому порядку перевірки, констатуючої дію алкогольних напоїв, наркотичних чи інших одурманюючих речовин, чи споживав ці речовини після дорожньо-транспортної пригоди до відповідної констатуючої перевірки; г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином, суд вважає встановленим, що: - [PERSON] будучи учасником ДТП, яке сталося 09.02.2011 року наступного дня 10.02.2011 року повідомила страхову компанію Статуспро дорожньо-транспортну пригоду, винним у скоєнні якої визнано [PERSON], який знаходячись у трудових відносинах, керував автомобілем, належним ТОВ Квант, цивільна відповідальність якого застрахована ПрАТ СК Статус - ПрАТ СК Статусвідмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування з посиланням на невиконання страхувальником ТОВ Квантобов*язків передбачених страховим договором та законодавством щодо своєчасного повідомлення протягом трьох днів про ДТП. Суд надає правову оцінку положенням законодавства і вважає, що спеціальним Законом, яким регулюються відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачений обов*язок учасників ДТП вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином суд вважає неспроможними заперечення ПрАТ СК Статуспроти задоволення позову [PERSON] з посиланням на не виконання страхувальником ТОВ Квантобов*язку щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку протягом строку, встановленого ст.. 33 Закону України Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Суд, вивчивши та проаналізувавши позицію Верхового суду України, викладену в постанові від 24.12.2010 року про перегляд Верховним судом України ухвали судді Верховного суду України від 28.09.2010 року з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме положень ст. 1194 ЦК України, доходить до переконання, що посилання ПрАТ СК Статусна дану позицію із застуванням її до правовідносин, що склалися між сторонами по даній справі, є неспроможним, оскільки у рішенні Верховного суду України від 24.12.2010 року йдеться про випадок, коли страховик не повідомлявся про настання ДТП жодним із його учасників, що позбавило страхувальника права на відшкодування шкоди за його винні дії. В той же час по даній справі судом встановлено, що учасник ДТП своєчасно повідомив страховика про подію ДТП та водій забезпеченого транспортного засобу, цивільна відповідальність якого застрахована страховиком визнаний винним у скоєнні ДТП. Отже, заперечення ПрАТ СК Статусз посиланням на положення ст. 360-7 ЦПК України судом не приймаються до уваги, у зв*язку з їх безпідставністю. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Суд приймає до уваги, що згідно експертного дослідження, розмір матеріальної шкоди, завданої ДТП власнику автомобіля ДЕУ р./н. 306-04 ОК [PERSON] складає 3542 грн. 60 коп., що відповідає ліміту відповідальності страховика і е у відповідності до ст. 1192 ЦК України реальної вартості втраченого майна. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, суд вважає, що зі страховика ПрАТ СК Статуспідлягає стягненню сума страхового відшкодування 3542 грн. 60 коп. за відрахуванням франшизи суми збитків, яка не відшкодовується страховиком і становить 510 грн., що складає 3032 грн. 60 коп. Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків З таких обставин, решта матеріальної шкоди, яка дорівнює сумі франшизи 510 грн. підлягає у відповідності до ст. 1172 ЦК України відшкодуванню ТОВ Квант, директор якої визнаний винним у скоєнні ДТП під час виконання трудових обов*язків в ТОВ Квант- власнику транспортного засобу, яким керував під час винуватець ДТП. Також з ТОВ Квантпідлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем і підтверджені документально - витрати на проведення експертного дослідження в сумі 400 грн., судового збору в сумі 51 грн. та збору на ІТЗ судового процесу в сумі 120 грн., а всього на загальну суму 571 грн. Суд вважає , що судові витрати на правову допомогу в сумі 300 грн., про стягнення яких заявив позивач, документально не підтверджені і тому відмовляє у їх стягненні. На підставі викладеного і

Outcome: approved