Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 04.01.2009 року між нею та Білоцерківським міським відділенням ВАТ НАСК «Оранта» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно якого вона є страхувальником. 07.07.2009 року сталося ДТП, в період дії договору, то б то наступив страховий випадок. Позивач після ДТП зателефонувала до страхової компанії і повідомила про страховий випадок. Страховик повинен був відшкодувати завданні збитки. Однак всупереч договору страхування відповідач не здійснив страхову виплату. Потерпілій стороні у ДТП було виплачено страхове відшкодування страховою компанією «Інгосстрах», яка в свою чергу звернулась до суду в порядку регресу і з неї були стягнені кошти страхового відшкодування за судовим рішенням в сумі 8883,75 грн. Оскільки зазначену суму страхового відшкодування мав виплатити відповідач позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на її користь 8883,75 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини та підстави викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв до суду не надходило, тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до ст.. 224 ЦПК України. Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» будучи належним чином повідомленим про день час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи та справи № 2-1078/2011, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно полісу № ВС/4025023 позивач уклала з відповідачем договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з 04.01.2009 року по 03.01.2010 року, яким було забезпечено її транспортний засіб "Фольксваген Кадді" держ. № [NUMBER]. 07.07.2009 року позивач [PERSON], керуючі зазначеним автомобілем, в смт. Затока, вул. Приморська, 108, допустила зіткнення з застрахованим автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить [PERSON]. В результаті Дорожньо-транспортної пригоди автомобілю, який належить [PERSON], заподіяно матеріальну шкоду. Згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, № 1307-09-Б від 22.07.2009 року, розмір заподіяної шкоди автомобілю [PERSON] складає 9 488,65 грн. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахування визначеної договором страхування франшизи на підставі страхового акту складає 8 883,75 грн. Зазначене страхове відшкодування страхувальнику виплачено на підставі страхового акту № И-10102 від 24.07.2009 року в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 11775 від 29.07.2009 року. Зазначена сума була стягнута з позивача в порядку регресу на користь ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», що підтверджено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 25.07.2011 року, матеріалами цивільної справи № 2-1078/2011 та квитанцією про сплату стягнених коштів за вказаним рішенням суду. Після настання страхового випадку позивач [PERSON] вчасно повідомила страховика про подію, що підтверджено копією заяви, але відповідач ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в порушені вимог ст. 22.1 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодувало заподіяну шкоду в результаті ДТП майну [PERSON] Судом також встановлено, що на звернення позивача до відповідача 10.07.2009 року, а також 12.05.2011 року до Моторного транспортного страхового бюро України (МТСБУ) з листом про причини невиконання умов договорів та правовідносин між двома страховиками, відповіді не отримала. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 8 Закону України „ Про страхування., від 07 березня 1996 року, страховий випадок визначається як подія, передбачена договором страхування або законом, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок Страховика здійснити виплату страхової суми /страхового відшкодування/. Стаття 9 цього ж Закону визначає поняття страхової суми, як грошової суми, в межах якої Страховик, відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхові виплати - грошова сума, яка виплачується Страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно ст.26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови Страховика у здійснені страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії Страхувальника або особи на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Враховуючи, що позивач виконала всі умови договору, підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування судом не встановлено, відповідач свої зобовязання не виконав, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 81,84,88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати з оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та 200 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджено відповідними квитанціями, а також підлягає стягненню на користь держави державне мито пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved