Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-09 00:00:00

позивачі просять суд визнати за ними, [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування, право власності на земельні ділянки площею, відповідно, відповідно, 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, вартістю 4020,64 грн., та 0,0671 га і 0,2544 га у межах згідно з планами, з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, вартістю відповідно 1079,14 грн. та 4091,40 грн., які розташовані по вул. Степова, 24 в с. Расавка ( Ліщинська ) Кагарлицького району Київської області, згідно з Державними актами на земельні ділянки, відповідно, відповідно, серії ЯК № 681071, 681072 та 681073 виготовленими землевпорядними органами після її смерті, належали спадкодавцю [PERSON], посилаючись на те, що 08 травня 2009 року, у віці 83 років, померла їхня мати [PERSON], яка до дня смерті проживала в с. Расавка (Ліщинська ) Кагарлицького району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею, відповідно, 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, вартістю 4020,64 грн., та 0,0671 га і 0,2544 га у межах згідно з планами, з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, вартістю відповідно 1079,14 грн. та 4091,40 грн., які розташовані по вул. Степова, 24 в с. Расавка ( Ліщинська ) Кагарлицького району Київської області. Вказані земельні ділянки перебували у користуванні матері та за її життя були передані їй у власність на підставі рішення 19 сесії Ліщинської сільської ради 5 скликання № 114 від 26 травня 2009 року та право власності посвідчено Державними актами на земельні ділянки, відповідно, серії ЯК № 681071, 681072 та 681073 виготовленими землевпорядними органами після її смерті. Вказані земельні ділянки є спадковим нерухомим майном, яке після смерті матері, згідно положень ст. 1223 ЦК України, фактично перейшло до них, її дітей, спадкоємців за заповітом. Спадщина ними прийнята шляхом звернення з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса Кагарлицької районної держнотконтори. Спадкова справа заведена нотаріусом вказаної вище держнотконтори та зареєстрована 30 вересня 2009 року за № 378. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Дані обліку земельних ділянок у державному земельному кадастрі та кадастровий номер суб'єкта нерухомості є основою для формування Державного реєстру прав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Про те, оформити спадкові права на земельні ділянки після смерті матері вони не маю змоги, так як згідно частини 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, а відповідно до частини 1 статті 126 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. За життя мати в установленому порядку не встигла отримати Державний акт на право власності на земельні ділянки, а відтак на час відкриття спадщини був відсутній правовстановлюючий документ який би підтверджував це майнове право матері. За таких умов, коли юридичне право власності матері на земельні ділянки , виникло після її смерті, нотаріальна контора не може визнати наше право спадкоємців на спадкові земельні ділянки, які законом віднесені до нерухомого спадкового майна. Враховуючи, що власник нерухомого майна, мати, померла і згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вони не можуть отримати Державні акти на право власності на земельні ділянки в оригіналі чи належним чином уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію, виникла необхідність звернутися до суду для визнання права власності на об'єкти нерухомості , земельні ділянки площею, відповідно, 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, вартістю 4020,64 грн., та 0,0671 га і 0,2544 га у межах згідно з планами, з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, вартістю відповідно 1079,14 грн. та 4091,40 грн., які розташовані по вул. Степова, 24 в с. Расавка ( Ліщинська ) Кагарлицького району Київської області, згідно з Державними актами на земельні ділянки, відповідно, відповідно, серії ЯК № 681071, 681072 та 681073 виготовленими землевпорядними органами після її смерті, належали спадкодавцю за нами, спадкоємцями за заповітом. Позивачі в судове засідання не зявилися та подали до суду заяви, в яких свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечували проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в засідання суду не зявився, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник Управління Держкомзему в Кагарлицькому районі в засідання суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що в матеріалах є розписка про отримання судової повістки, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, і позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 травня 2009 року, у віці 83 років, померла мати позивачів - [PERSON], яка до дня смерті проживала в с. Расавка (Ліщинська ) Кагарлицького району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок площею, відповідно, 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, вартістю 4020,64 грн., та 0,0671 га і 0,2544 га у межах згідно з планами, з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, вартістю відповідно 1079,14 грн. та 4091,40 грн., які розташовані по вул. Степова, 24 в с. Расавка ( Ліщинська ) Кагарлицького району Київської області. Вказані земельні ділянки перебували у користуванні спадкодавця та за її життя були передані їй у власність на підставі рішення 19 сесії Ліщинської сільської ради 5 скликання № 114 від 26 травня 2009 року та право власності посвідчено Державними актами на земельні ділянки, відповідно, серії ЯК № 681071, 681072 та 681073 виготовленими землевпорядними органами після її смерті. Вказані земельні ділянки є спадковим нерухомим майном, яке після смерті матері, згідно положень ст. 1223 ЦК України, фактично перейшло до позивачів, її дітей, спадкоємців за заповітом. Спадщина позивачами прийнята шляхом звернення з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса Кагарлицької районної держнотконтори. Спадкова справа заведена нотаріусом вказаної вище держнотконтори та зареєстрована 30 вересня 2009 року за № 378. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Дані обліку земельних ділянок у державному земельному кадастрі та кадастровий номер суб'єкта нерухомості є основою для формування Державного реєстру прав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Про те, оформити спадкові права на земельні ділянки після смерті матері позивачі не мають змоги, так як згідно частини 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, а відповідно до частини 1 статті 126 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. За життя спадкодавець в установленому порядку не встиг отримати Державний акт на право відсутній правовстановлюючий документ на неї , який би підтверджував це майнове право. За таких умов, коли право власності спадкодавця на земельну ділянку, виникло після його смерті, нотаріальна контора не може визнати право позивачів на спадкову земельну ділянку, яка законом віднесена до нерухомого майна. Крім цього, позивачам відмовлено у видачі оригінала державного акта на вказану земельну ділянку так як вона не являюся на даний час її власником, а її власник помер. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а тому вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів, тому суд визнає за [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування, право власності на земельні ділянки площею, відповідно, 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, вартістю 4020,64 грн., та 0,0671 га і 0,2544 га у межах згідно з планами, з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, вартістю відповідно 1079,14 грн. та 4091,40 грн., які розташовані по вул. Степова, 24 в с. Расавка ( Ліщинська ) Кагарлицького району Київської області, згідно з Державними актами на земельні ділянки, відповідно, відповідно, серії ЯК № 681071, 681072 та 681073 виготовленими землевпорядними органами після її смерті, належали спадкодавцю [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved