Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-28 00:00:00

Позивачка в березні 2011 року звернулася до суду з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в своїй позовній заяві посилалася на те, що квартира [ADDRESS] була приватизована гр. [PERSON] та [PERSON] згідно з Законом України Про приватизацію державного житлового фонду. Їм було видано свідоцтво про право власності на житло від 03.04.2001 року, де було вказано, що квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Крім [PERSON] та [PERSON] з ними постійно з 1999 року однією сімєю без прописки проживала вона - [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]) разом з матірю [PERSON], як їх близькі родичі. [PERSON] була двоюрідною бабкою ( рідна сестра бабки [PERSON]Й.) і інших родичів вони не мали. 21.04.2001 року померла [PERSON] Після її смерті спадкове майно у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] успадкувала її рідна сестра [PERSON] ( її бабка). 09.07.2001 року померла [PERSON] ( яка була свекрухою [PERSON]Й.). Спадкоємцями майна після її смерті не було. Але, після її смерті, майном: ? частиною квартири [ADDRESS], продовжували володіти та користуватися вона та її мати [PERSON] 01.11.2003 року ? частини квартири [ADDRESS] була подарована [PERSON] ( спадкоємець після смерті [PERSON]Й.) [PERSON] ( її матері) на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 17.08.2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №622. Їх сімя продовжувала користуватися квартирою і користується до теперішнього часу. Вважає, що вона добросовісно заволоділа ? частиною квартири [ADDRESS], так як в 2000 році не тільки з дозволу, а й на прохання власників [PERSON] та [PERSON] вселилась та відкрито, безперервно володіє і користується нею з 2000 року по теперішній час, тобто більше ніж 10 років. Нею та її матірю за весь час проживання в квартирі проводилася оплата за комунальні послуги, періодично купувалася побутова техніка та меблі, де в документах вказано адресу: [ADDRESS] та укладалися договори на газопостачання, надання послуг електрозвязку, підключення кабельного телебачення. Просила визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] загальною площею 49,8 кв.м., яка складається з житлової кімнати площею 15,3 кв.м.; житлової кімнати, площею 12,9 кв.м.; кухні, площею 7,6 кв.м.; коридору, площею 7,4 кв.м.; ванної, площею 2,7 кв.м; туалету, площею 1,2 кв.м.; кладова, площею 0,3 кв.м.; кладова , площею 0,5 кв.м.; лоджа, площею 1,9 кв.м. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні просив суд ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Третя особа просила суд позов задовольнити. Вказала, що вони з донькою з дозволу та на прохання власників вселилися в квартиру та більше 10 років проживають в ній. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 квітня 2001 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно до розпорядження від 03 квітня 2001 року за №3/269/2001 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Як встановлено в судовому засіданні та підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] крім [PERSON] та [PERSON] в квартирі з 1999 року однією сімєю без прописки проживали [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]) разом з матірю [PERSON], як їх близькі родичі. [PERSON] була двоюрідною бабкою ( рідна сестра бабки [PERSON]Й.) і інших родичів вони не мали. Доказами родинного звязку між [PERSON] та [PERSON] є: копія свідоцтва про народження [PERSON], копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON], копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON], копія свідоцтва про народження [PERSON], копія свідоцтва про народження [PERSON]Й, та [PERSON], копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], копія свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 19-23,35-37) 21.04.2001 року [PERSON] померла ( а.с.24) . Після її смерті спадкове майно у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] успадкувала її рідна сестра [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 березня 2002 року, посвідчено державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №5-206 ( а.с.25). Відповідно до договору дарування від 01 листопада 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2742, [PERSON] подарувала [PERSON] ( третя особа по справі) належну їй ? частину квартири [ADDRESS] ( а.с. 30,31). 09.07.2001 року [PERSON] померла ( а.с. 18). Відповідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 23 листопада 2011 року за №1736/01/16 спадкова справа після смерті [PERSON] померлої 09.07.2001 року не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось ( а.с.100). Після її смерті, майном: ? частиною квартири [ADDRESS], продовжували володіти та користуватися [PERSON] та її мати [PERSON] 17.08.2007 року між [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]) та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №622. Їх сімя продовжувала користуватися квартирою і користується до теперішнього часу, тобто більше ніж 10 років. [PERSON] та її матірю [PERSON] за весь час проживання в квартирі проводилася оплата за комунальні послуги. Це підтверджується квитанціями про оплату, копії яких додані до матеріалів позовної заяви в період з 2001 року по теперішній час. В період з 2000 року по теперішній час [PERSON] періодично купувалася побутова техніка та меблі, де в документах вказано адресу: [ADDRESS] та укладалися договори на газопостачання, надання послуг електрозвязку, підключення кабельного телебачення ( а.с. 38-56). Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що дії позивачки при вселенні були добросовісними, оскільки в 2000 році вона не тільки з дозволу, а й на прохання власників [PERSON] та [PERSON] вселилась та відкрито, безперервно володіє і користується квартирою з 2000 року по теперішній час, тобто більше ніж 10 років. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи, у їх сукупності, суд приходить до висновку проте, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

Outcome: approved