overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 29.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, від спільного життя мають доньку Каріну, [INFO]. Позивачка посилалася на те, що вони із відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, по цій причині часто виникають сварки та скандали, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, сімя розпалася остаточно і примирення неможливе, просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 29.04.2009 року, від спільного життя мають неповнолітню доньку доньку Каріну, [INFO]. Причиною розпаду сімї стали постійні сварки та скандали, що виникали з різних причин,сторони втратили почуття любові та поваги один до одного,тривалий час не підтримують подружніх стосунків. Сторони неодноразово намагалися зберегти сімю, але спроби до примирення позитивного результату не дали, сімя розпалася остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам обох сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

У грудні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 27 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 472. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу малолітню доньку Валерію, [INFO], яка проживає з матірю. Шлюбні відносини між ними фактично припинені та проживають вони окремо, оскільки в них різні погляди на вирішення сімейних проблем, на виховання дитини, ведення домашнього господарства, що приводило до конфліктних ситуацій та виникнення сварок, які впливали на психіку доньки. Спору щодо проживання дитини та майнового спору в них немає.Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав по викладених в заяві підставах, просив їх задовольнити.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Прізвище просила залишити шлюбне. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі норм ст.ст.110-112, 115 СК України, так як суд має право постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного та інтересам їхньої дитини, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

В грудні 2011 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача - ПП МЖК «Вітовка» про визнання угоди дійсною, посилаючись на те, що 14 жовтня 1996 року він та ПП МЖК «Вітовка», уклали договір купівлі-продажу № 5620 нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений на Південній Товарній Біржі та 18 жовтня 1996 року зареєстрований в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 46. Дана угода виконана сторонами повністю, однак відповідач відмовився від її нотаріального посвідчення. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує на підставах, викладених у позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Третя особа - Південна Товарна Біржа була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, причина неявки суду не відома. Третя особа - представник КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши надані сторонами докази по справі, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст.47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 14 жовтня 1996 року [PERSON], з одної сторони, та ПП МЖК «Вітовка», з другої сторони, уклали на Південній Товарній Біржі договір № 5620 купівлі -продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], даний договір за законом потребує нотаріального посвідчення. Сторони за цим договором досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, виконали угоду повністю, набули прав відповідно покупця і продавця, право власності зареєстроване за покупцем у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 46 від 18 жовтня 1996 року. На сьогоднішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаної квартири. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості провести відчуження належної йому нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе,відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, з 28.07.1990 року. Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], який досяг повноліття та дочка [PERSON] [INFO], яка знаходиться на її вихованні та утриманні. Так як відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з нього в її користь аліменти на утримання дитини до її повноліття. В судове засідання позивачка не з»явилася, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності, просить стягувати на її користь аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача на утримання дочки. Відповідач у судове засідання не з»явився , однак подав суду заяву про слухання справи у його відсутності та визнання позовних вимог. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав . Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.07.1990 р. (а.с.3). Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], який досяг повноліття та дочка [PERSON] [INFO], яка знаходиться на її вихованні та утриманні, що стверджує довідка КП «ЖЕО №4 « №2664 від 14.11.2011 року (а.с.5). В судовому засіданні з»ясовано, що відповідач працює та иає стабільних дохід. У відповідності ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином,визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, тому позов слід задовольнити. У відповідності ст.88,84 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у даній справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 24 вересня 2005 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відмінність характерів. За останні роки подружнього життя не припинялись сварки між сторонами. Спроби примирення мали місце неодноразово. Відповідач ображав позивачку, іноді при дитині. На протязі двох років сторони ведуть окремі бюджети з відповідачем, через розбіжність фінансових питань родини. Шлюбні відносини припинились в серпні 2011 року. Спільне господарство не ведеться. На примирення позивачка не згодна. Угоду про поділ майна досягнуто. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, позов підтримала, просила задовольнити, на примирення не згодна, просила справу розглядати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу розглядати за його відсутності, про що надав письмову заяву. У судовому засіданні досліджені докази: свідоцтво про шлюб (а.с.4), копія паспорта позивачки (а.с.5),, копія свідоцтва про народження (а.с.7). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 571 (а.с.4). Подружні стосунки між сторонами були припинені в серпні 2011 року через відмінність характерів. За останні роки подружнього життя не припинялись сварки між сторонами. Спроби примирення мали місце неодноразово. На протязі двох років сторони ведуть окремі бюджети з відповідачем, через розбіжність фінансових питань родини. Відновлення подружніх стосунків сторони не бажають, від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який залишається жити з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

01.11.2011 року представник ПАТ «Дельта Банк»звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором №002-14049-230708 від 23.07.2008 року у сумі 609,55 грн., а також судові витрати в розмірі 51,00 грн. та інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився так як направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але причин своєї відсутності суду не пояснив. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Так судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 23.07.2008 року укладено кредитний договір №002-14049-230708 відповідно якого відповідачу було надано кредит в національній валюті в сумі 1027,50 гривень на придбання певного майна (послуг) терміном на один рік. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 609,55 грн. Таким чином станом на 28.07.2011 року загальна сума заборгованості відповідача складає 609,55 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає також стягненню з відповідача на користь позивача суму державного мита в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що 12 лютого 2008 року між ним та АКБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір №037231-1-144-8. Посилаючись на те, що вказаний договір не відповідає вимогам закону та порушує його права, позивач просив суд задовольнити заявлені вимоги. Позивач та його представник в судове засіданні не з'явились, направивши суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Представники відповідачів також в судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення повідомлені належним чином, направили суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог. Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року між ним та АКБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір №037231-1-144-8. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що при укладанні оспорюваного правочину кредитором допущено порушення норм ЦК України, Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в договорі відсутній детальний розрахунок вартості кредиту, умови договору містять положення, які є несправедливими щодо позичальника. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, в ході розгляду даної справи судом не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, що згідно норм закону могли б бути підставою для визнання даного правочину недійсним. Посилання позивача на невідповідність даного договору положенням Закону України «Про захист прав споживачів» суд вважає необґрунтованими, оскільки застосування вказаного Закону до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедуру виконання, які передують укладенню договору. Оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви, даний спір виник між сторонами вже після укладання договору, дія положень Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюється. Таким чином, оскільки твердження позивача щодо недійсності кредитного договору у судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2010 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 05 березня 1994 року. Від шлюбу має неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою. На протязі п’яти останніх років їх стосунки поступово погіршувалися, що призвело до припинення шлюбних стосунків взагалі. Їх сім’я фактично розпалася. Вони мешкають окремо одне від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільним побутом та взаємними правами та обов’язками не пов’язані. Примирення та збереження родини неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Спору про поділ нажитого майна немає. Після розірвання шлюбу дитина буде мешкати з відповідачкою. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити позов у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Відповідачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але до суду не з’явилася, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 35). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення позивача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 05 березня 1994 року уклали шлюб у Жовтневій сільській раді Семенівського району Полтавської області, актовий запис № 02 (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою (а.с. 6). На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 38 гривень 50 копійок (а.с. 1-2). Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім’ї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 02 серпня 1986 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. У зв’язку із тим, що відповідач повідомила йому, що зустріла іншого чоловіка, з яким має стосунки та бажає створити сім’ю, а також із тим, що шлюбні стосунки вони припинили з травня 2009 року, вважає, що сім’я фактично розпалася. З цих підстав, а також із взаємною втратою почуття поваги та кохання одне до одного, шлюб необхідно розірвати, так як це відповідає його інтересам та не суперечить інтересам відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити позов у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з’явилася. Відповідач надав суду її заяву про розгляд справи за її відсутності, що розцінюється судом, як визнання позову (а.с. 8). Заслухавши пояснення позивача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони 02 серпня 1986 року уклали шлюб у Полтавському міському палаці шлюбів, актовий запис № 1881 (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 38 гривень 50 копійок (а.с. 1-2). Згідно зі ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім’ї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2011 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 01 червня 2002 року. Від шлюбу має двох неповнолітніх дітей –[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкає з нею. Причиною розірвання шлюбу є подружня невірність чоловіка. На даний час вони мешкають окремо одне від одного, шлюбних стосунків не підтримують, спільним побутом та взаємними правами та обов’язками не пов’язані. Примирення та збереження родини неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Спору про поділ нажитого майна немає. Після розірвання шлюбу діти залишаться мешкати з нею. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохала задовольнити позов у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що відповідач пішов з дому до іншої жінки і вже сім місяців живе у неї. Відновлення дошлюбного прізвища не бажала. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але до суду не з’явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 10). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення позивача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 01 червня 2002 року уклали шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 404 (а.с. 4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей –[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкає з нею (а.с. 5, 11). На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 38 гривень 50 копійок (а.с. 9-10). Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім’ї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved