Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-06 00:00:00

22.06.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № 22 по вул. Близнюка в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, визнання права власності на зазначений будинок та земельну ділянку. Позивач вказує, що 26.12.1997 року придбав у [PERSON] будинок № 22 по вул. Близнюка в с. Прибужани Вознесенського району, зареєструвавши цей договір за реєстровим № 977 на Універсальній Товарній Біржі «Віконт-Т».Вважає, що придбавши будинок придбав і земельну ділянку за зазначеною адресою, надану для її обслуговування розміром 0,14 га. [PERSON] зазначив, що не може оформити земельну ділянку на себе, оскільки вона оформлена на матір відповідачки, тому вимушений звертатись до суду, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні, викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала в повному обсязі. Представник третьої особи відділу Держкомзему в Вознесенському районі Миколаївської області в судове засідання не з»явився, судом належним чином повідомлений про дату слухання справи. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачку, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне . Судом встановлено, що 26.12.1997 року за договором купівлі-продажу позивач за 1400 гривень придбав у [PERSON] будинок № 22 по вул. Близнюка в с. Прибужани Вознесенського району, зареєструвавши цей договір за реєстровим № 977 на Універсальній Товарній Біржі «Віконт-Т» (а.с. 11). Відповідно до інформації КП "Вознесенське МБТІ" за № 383 від 30.03.2011 року зазначена нерухомість зареєстрована 30.12.1997 року за позивачем за реєстровим № 38 , її інвентарна вартість складає 61503 грн.( а.с. 8, 11). Відповідно до свідоцтва про смерть від 03.05.2002 року [PERSON] померла 26.04.2002 року в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області( а.с.9). Згідно інформації державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори від 05.10.2011 року за № 1009/01-16 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 357/2002 за заявою [PERSON], якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 14.11.2002 року за № 408. ( а.с. 28,33). Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі продажу був вчинений у грудні 1997 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який передбачав низку правил з приводу купівлі продажу жилого будинку ( ст. 227). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року, п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ від 03.03.2004 року за № 20/5 підставою як для державної реєстрації що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, та підтвердженням такого права ( правовстановлюючим документом) є в тому числі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Згідно ст. 3 ЦПК України, в порядку, встановленому даним Кодексом кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Доводи позивача щодо необхідності визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, суд вважає обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню відповідно до ст. 47 ЦК України, оскільки обидві сторони виконали умови договору, тобто продавець передав майно, а покупець кошти. Оскільки угода потребувала нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. Стосовно позовної вимоги про визнання права власності на житловий будинок № 22 по вул. Близнюка в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області вона задоволенню не підлягає, як безпідставна, оскільки згідно вищезазначеної довідки МБТІ від 30.03.2011 року № 383 позивач є власником вказаного нерухомого майна. Посилання позивача на належність йому земельної ділянки, площею 0,14 га., призначеної для обслуговування будинку № 22 по вул. Близнюка в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області суд вважає обґрунтованими, а вимога про визнання за ним права власності такими, що підлягають задоволенню враховуючи наступне. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 15.11.1994 року за реєстраційним № 253, на підставі рішення виконкому Прибужанівської сільської ради за № 44 від 29.06.1993 року та № 19 від 28.03.1994 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану на території с. Прибужани вул.. близнюка № 22, площею 0.14 га для обслуговування житлового будинку ( а.с. 10). Відповідно до інформації відділу держкомзему у м. Вознесенську земельна ділянка площею 0,14 га., призначена для обслуговування будинку № 22 по вул. Близнюка в с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області зареєстрована за [PERSON], кадастровий номер ділянці не присвоювався( а.с. 40). Спадщину після смерті [PERSON], яка померла 26.04.2002 року прийняла її дочка [PERSON], відповідачка по справі. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи . Відповідно до чинної на час укладення правочину редакції ст. 30 ЦК України (1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди, дане правило також регламентовано п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою №2 від 19 березня 2010 року). Згідно зазначеної постанови при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження. Суд також враховує, що попередній власник будинку та спірного майна не заявив своїх прав та жодних вимог щодо земельної ділянки, навпаки позов визнає. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання її власником спірного майна.

Outcome: partial