Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-04 00:00:00

В липні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір оренди землі від 18 жовтня 2007 року за №040783900206, укладений нею з ТОВ „Інтрансавтострой. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 3,8994 га, яка знаходиться на території Кархівської сільської ради, і яку вона передала в оренду відповідачу для сільськогосподарського використання строком на 10 років на підставі зазначеного вище договору. Проте, всупереч п.п. 9, 11 даного договору оренди та ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі, орендна плата ТОВ „Інтрансавтострой з листопада 2009 року і по даний час не сплачувалась. Враховуючи наведене та у звязку зі скрутним матеріальним становищем, викликаним неможливістю обробляти власну земельну ділянку, збирати врожай та хоч якось себе забезпечувати, позивачка просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 18 жовтня 2007 року за №040783900206, укладений нею з ТОВ „Інтрансавтострой. Рішенням Чернігівського районного суду від 03 серпня 2011 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що він не отримував від відповідача орендну плату, а тому надані останнім відомості про видачу орендної плати за 2008-2009 роки, в яких зазначене прізвище позивачки, є неналежним доказом виплати [PERSON] грошової суми по договору оренди земельної ділянки. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умовами договору оренди земельної ділянки сторони передбачали у разі невнесення орендної плати в строк, передбачений договором, не розірвання договору, а сплату пені і вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення п. 33 договору оренди та вимоги ст. 141 ЗК України. У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ „Інтрансавтострой просить відхилити апеляційну скаргу [PERSON], а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду ухвалене на підставі наявних у справі доказів і є законним та обгрунтованим. В засідання апеляційного суду сторони не зявились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з метою витребування з Кархівської сільської ради рішення виконкому про покладення на секретаря сільської ради обовязку посвідчення довіреностей, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки наявна у справі довіреність позивача [PERSON] не визнана недійсною. Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,8994 га, яка знаходиться на території Кархівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 911563 (а.с.6), і яку вона передала в оренду ТОВ „Інтрансавтострой 18 жовтня 2007 року на підставі договору оренди землі за №040783900206 (а.с.5). [PERSON], звертаючись до суду з позовом, просила розірвати вказаний договір оренди, оскільки має місце порушення орендарем умов договору, а саме щодо сплати орендної плати. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що п. 14 укладеного договору оренди передбачено відповідальність орендаря у разі невиконання зобовязання по сплаті орендної плати у вигляді пені в розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, а не розірвання договору. Такі висновки суду не відповідають обставинам справи і суперечать нормам матеріального права, а саме ст.ст. 24, 32 Закону України „Про оренду землі, ст. 141 Земельного кодексу України. Пунктом 34 договору передбачено право сторони договору на його розірвання в судовому порядку у разі невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України „Про оренду землі на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону, а також умов договору. Пунктами 9, 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 393 грн. 46 коп. Орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 20 числа місяця після закінчення календарного року, за який вноситься орендна плата. Статтею 24 Закону України „Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Судом достовірно встановлено, що відповідачем систематично не виконувались умови договору оренди, не сплачувалась орендна плата протягом 2009 року і по даний час, що є порушенням як умов цього договору, так і норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а також є підставою для розірвання договору оренди. Посилання відповідача на те, що [PERSON] не зявляється за отриманням орендної плати, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки повідомлення на адресу [PERSON] було надіслано 29 липня 2011 року, тобто після відкриття Чернігівським районним судом провадження у даній справі (а.с.19-20). За таких обставин, коли судом встановлено, що відповідачем не сплачено орендну плату позивачці за користування земельною ділянкою, яка належить їй на праві власності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню, а договір оренди землі від 18.10.2007 року - розірванню. Згідно з правилами ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивачки підлягають стягненню понесені нею по справі судові витрати в сумі 86 грн. 75 коп. (37 грн. витрат з ІТЗ та 8 грн.50 коп державного мита, сплачених при подачі позову та 37 грн. витрат з ІТЗ та 4 грн.25 коп державного мита, сплачених при подачі апеляційної скарги).

Outcome: approved