Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Бузівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивачі та представник в ході судового засідання посилалися на те, що 12.05.2003 року [PERSON] на імя позивачів був складений заповіт, згідно якого остання заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося у випадку своєї смерті. Даний заповіт був завірений приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 819. 12.08.2006 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина, а саме: домоволодіння № 25 квартира № 1 по вул.. Нікопольській у м. Дніпропетровську. Після відкриття спадщини стало відомо, що [PERSON] 28.12.2005 року склала заповіт на імя [PERSON], [PERSON], який був завірений Бузівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області. Згідно висновку спеціаліста від 23.10.2006 року /Т.1 а.с.46-51/ підпис від імені [PERSON] і рукописний запис «Гонтовая Елена Михайловна » у заповіті серії ВАК№470558 від 12.05.2003 року виконані [PERSON]. Оригіналом для ксерокопіювання рукописного запису «Заповіт мною прочитано в голос. Підписано власноручно в присутності секретаря в 14:00» у заповіті від 28.12.2005 року, завіреного Бузівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області послужив не запис, виконаний [PERSON], а запис виконаний іншою особою. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав та з урахуванням їх уточнення /Т.2 а.с. 101-102/ просив суд: ·визнати заповіт складений [PERSON] 28.12.2005 року на імя [PERSON], [PERSON], який був завірений Бузівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області недійсним; ·зобовязати Бузівську сільську раду Магдалинівського району Дніпропетровської області у журналі реєстрації нотаріальних дій за 2005 рік вчинений на листі 18 скасувати запис за № 210; ·визнати заповіт складений [PERSON] 12.05.2003 року на імя [PERSON], [PERSON], нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 819 дійсним. Відповідачі і їх представник в судове засідання зявилися, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість заявлених позовних вимог, а саме, що з висновку спеціаліста від 23.10.2006 року не є можливим встановити хто саме підписував спірний заповіт. Третя особа - Бузівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направили, надали на адресу суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутністю /Т.1 а.с.97, 101,108,109; Т.2 а.с.83, 87,95,119/ Третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора - в судове засідання свого представника не направили, надали на адресу суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутністю /Т.1 а.с.58, 87,88,90; Т.2 а.с.108/ Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 12.05.2003 року [PERSON] на імя позивачів був складений заповіт, згідно якого остання заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося у випадку своєї смерті. Даний заповіт був завірений приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 819. 12.08.2006 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина, а саме: домоволодіння № 25 квартира № 1 по вул.. Нікопольській у м. Дніпропетровську. Після відкриття спадщини стало відомо, що [PERSON] 28.12.2005 року склала заповіт на імя [PERSON], [PERSON], який був завірений Бузівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області. З зазначеного суд приходить до висновку, що між сторонами виникли цивільні правові відношення, урегульовані гл. 85 ЦК України. Так, відповідно до ст. ст.1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Разом з тим правилами ст..1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Така ж норма закону знаходить своє відображення у п.17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування » від 30.05.2008 року № 7, яким наголошено, що Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON], які завірені секретарем виконкому Чернетчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області /Т.2 а.с.122/ [PERSON] склала у приміщені сільської ради заповіт 28.12.2005 року, а також наданих в ході судового засідання пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] які зазначили, що спірний заповіт бачили, а при його складані присутні не були. Однак к даним показанням суд відноситься критично в силу нижчевикладеного. Як вбачається з висновку експерта від 06.07.2011 року №65/04-121 /Т.2 а.с.134-139/ підпис від імені [PERSON] та рукописний запис: «Гонтовая Елена Михайловна» у заповіті серії ВАК № 470558від 12.05.2003 року виконані самою [PERSON]. Оригінали для отримання технічного зображення рукописного запису: «Заповіт мною прочитано в голос. Підписано власноручно в присутності секретаря в 14:00» у копії заповіту від 28.12.2005 року, складеного Бузівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області послужив не запис, виконаний [PERSON], а запис, виконаний іншою особою. Дослідження технічних зображень підписів в копії заповіту від 28.12.2005 року і копії листа за № 18 з журналу реєстрації нотаріальних дій не проводилося, оскільки на дослідження дані документи надані у вигляді копій, для проведення дослідження підписів необхідно надати оригінали документів, що також відображається у висновку спеціаліста від 23.10.2006 року /Т.1 а.с.46-51/. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частинах визнання заповіту складеного [PERSON] 28.12.2005 року на імя [PERSON], [PERSON], який був завірений Бузівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області недійсним і зобовязання Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області у журналі реєстрації нотаріальних дій за 2005 рік вчинений на листі 18 скасувати запис за № 210. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання заповіту складений [PERSON] 12.05.2003 року на імя [PERSON], [PERSON], нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 819 дійсним, суд вважає можливим відмовити виходячи з наступних міркувань. Відповідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Таким чином оскільки недійсність заповіту складений [PERSON] 12.05.2003 року на імя [PERSON], [PERSON], нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 819, сторонами у справі не оспорюються, то заявлені позовні вимоги в цій частині є необґрунтовані. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивачів підлягає стягненню оплачені ними судові витрати у сумі 16,00 грн - солідарно. На підставі викладеного,

Outcome: partial