Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

27.09.2011 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення юридичних фактів, в якій просила встановити юридичний факт визначення частки померлого [PERSON] у спільному сумісному майні у розмірі 2/3 частин квартири [ADDRESS] та Ѕ частини автомобіля ВАЗ 21065 реєстраційний номер 42722ОЕ та встановити факт того, що вона прийняла спадщину на майно у розмірі 2/3 частин вказаної квартири та Ѕ частини автомобіля, що належав [PERSON], померлому 24.01.2011 року. Свої вимоги мотивувала тим, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло належала їй, її чоловіку [PERSON] та його матері, [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 18.01.1995 року [PERSON] померла. [PERSON] єдиний спадкоємець першої черги, свідоцтво про право на спадщину після смерті матері не отримав. 24.01.2011 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно. Інші спадкоємці, діти померлого, подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини. Заявник своєчасно звернулась до нотаріальної контори, однак, отримати свідоцтво на спадщину не змогла у зв`язку з невиділенням частки чоловіка у спільному майні. Заітересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заінтересована особа Третя одеська нотаріальна контора у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника. Розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.01.1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому ОМР, належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.11). 19 січня 1995 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Одеси (а.с.16). Згідно листа [PERSON] одеської державної нотаріальної контори від 04.12.2007 року №6652 на ім`я [PERSON] останньому було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадкування у зв`язку з тим, що не були визначені частки у спільній сумісній власності. 24.01.2011 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 26.01.2011 р. (а.с.14). [PERSON] ОДНК від 12.04.2011 року [PERSON] було роз`яснено, що в Свідоцтві про право власності на квартиру не зазначені частки, які належали кожному з власників. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно п.12 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України „Про практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України). Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки. Таким чином, суд доходить до висновку про те, що [PERSON], померлому 24.01.2011 року, на праві спільної власності належала 1/3 частина спірної квартири, а не Ѕ її частина. Крім того, відповідно до п.23 наведеного Пленуму, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, заявнику слід було звертатись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, а не встановлення факту прийняття нею спадкового майна. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed