overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на самочинно збудовані дачний будинок "А-1", розміром 4,90х6,15+4,61х7,43 м.кв., житловою площею 25,7 м.кв., загальною - 53,2 м.кв., сарай "Б", розміром 4,97х5,35 м.кв., льох "В", площею 11,8 м.кв., вбиральню "Г", розміром 1,20х1,20 м.кв., розташовані по вул.Дачній, 23а в с.Рідний Край Золочівського району Харківської області. В 2010 р. ним самовільно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації виконано будівництво даних будівель, про що 04.10.2011 року спеціалістами КП Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського районускладено відповідний акт. Дані будівлі знаходяться у задовільному стані. Від [PERSON] надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача - Довжицької сільської ради Золочівського району також надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 376 п.1, 5 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухома майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо воно не порушує права інших осіб. Рішенням Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області від 11.07.2003 року [PERSON] в с.Рідний Край Золочівського району передано в безоплатну власність земельну ділянку в розмірі 0,15 га, в т.ч. для будівництва індивідуального дачного будинку - 0,10 га, для ведення садівництва - 0,05 га (а.с.7). Згідно акту обстеження даного домоволодіння, складеного спеціалістами КП „Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району 04.10.2011 р. та затвердженого начальником відділу містобудування, архітектури та ЖКГ Золочівської РДА, по вул.Дачній, 23а в с.Рідний Край Золочівського району Харківської області [PERSON] самовільно, без рішення виконкому та без оформлення технічної документації в 2010 р. збудував дачний будинок "А-1", розміром 4,90х6,15+4,61х7,43 м.кв., житловою площею 25,7 м.кв., загальною - 53,2 м.кв., сарай "Б", розміром 4,97х5,35 м.кв., льох "В", площею 11,8 м.кв., вбиральню "Г", розміром 1,20х1,20 м.кв. Будівлі знаходяться в задовільному стані (а.с.8). Виходячи з вищевказаного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно торгівельний ларьок № 334, що розташований за адресою: м. Генічеськ, вул. Махарадзе, 64. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не прибув, але надіслав суду листа, в якому просить розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. На підставі рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради, від 17.03.2011 р. № 70, міським головою [PERSON] надано дозвіл № 36 від 17.03.2011 р., на розміщення об'єкта торгівлі (а.с. 36). Позивачкою на земельній ділянці, наданій їй в користування на підставі договору особистого строкового сервітуту № 309 від 11.04.2011 р. (а.с. 28), побудовано торгівельний ларьок № 334. Технічним оглядом стану конструкцій торгівельного ларку № 210 за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ вул. Махарадзе, 64, визначено, що ця споруда відноситься до об'єктів нерухомого майна (а.с. 8-26) Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Згідно ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливо без їх знецінення. В даному випадку мова йде про обєкт, який має стаціонарний фундамент, переміщення якого неможливо без руйнування, та, внаслідок чого, їх знецінення, тому він є нерухомим майном. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на те, що визнання права власності на зазначене майно за позивачем не порушує прав і інтересів третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

22.09.2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором вкладу на депозитний рахунок на загальну суму 6802 грн 28 коп, який підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просить в поданій заяві розглянути справу у відсутності представника спілки. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27.06.2008 року між сторонами був укладений договір №100425 (термін дії до 27.07.2009 року) про внесення вкладу на депозитний рахунок в розмірі 6000 грн. Відповідач за користування грошовими коштами зобовязаний нарахувати проценти з розрахунку 24% річних з виплатою відсотків щоквартально та повернути депозит в кінці терміну дії договору, а згідно додаткової угоди від 30.03.2009 року термін дії договору був продовжений до 27.01.2010 року (а.с.4-5). По закінченню строку дії вищевказаного договору відповідач взяті на себе зобовязання не виконав - вклад та відсотки на загальну суму 6802 грн 28 коп позивачу не повернув (а.с.6). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно положень ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Так як відповідач порушив зобовязання щодо умов договору депозитного вкладу - тому позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 6802 грн 28 коп, що включає грошові внески на депозитний рахунок та невиплачені відсотки за ним станом на 27.01.2010 року. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

[PERSON] 27 липня 2011 року предявила позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у будинку № 39 по вул. Івана Франка у с. Ралівка Самбірського району Львівської області. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона є власником вказаного будинку. Відповідач колишній чоловік її дочки, між якими шлюб розірвано. Однак, ще до подачі заяви про розірвання шлюбу, у травні 2010 року, відповідач покинув сімю, забрав усі речі та перейшов проживати у квартиру своїх батьків за адресою вул. Шевченка, 23 а/24 у м. Самборі, де і до сьогодні проживає. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із реєстраційного посвідчення, виданого Самбірським МБТІ вбачається, що житловий будинок № 39 по вул. Івана Франка у с. Ралівка, Самбірського району Львівської області на праві приватної власності належить [PERSON] ( а.с. 8). Згідно будинкової книги за даною адресою з 23.08.2005 року зареєстрований [PERSON] Там само зареєстрована [PERSON] ( а.с. 10). Із паспорта [PERSON] видно, що на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 6). Відповідно до акту обстеження будинку, складеного комісією виконавчого комітету Ралівської сільської ради від 11.07.2011 року, відповідач з дружиною [PERSON] розлучений і в будинку з травня 2010 року не проживає ( а.с. 9). Із показань свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] ще до розірвання шлюбу з [PERSON] перейшов проживати у квартиру [INFO], де проживає його мати. Згідно ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сімї власника будинку права користуватися займаним приміщенням, однак вони набувають статус наймача. Відповідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Отже, [PERSON], припинивши сімейні відносини з власником будинку та перейшовши на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, втратив право користування жилим приміщенням у будинку № 39 по вул. Івана Франка у с. Ралівка Самбірського району Львівської області .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, просить стягнути з [PERSON]. 448,20 грн. нанесених збитків за безобліково використану електричну енергію, мотивуючи тим, що відповідачка є споживачем електричної енергії, на її імя відкритий особовий рахунок № 2-2-161. 04.02.2010 року у присутності відповідачки за адресою: [ADDRESS], працівниками РЕМ повторно виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: розбите оглядове скло електролічильника СО-2 № 0280265, лічильник знято і замінено на новий, складений акт про порушення ПКЕЕН, з яким порушник ознайомлений, про що свідчить його підпис. Згідно з Методикою обчислення розміру збитків здійснено нарахування на суму 548,10 грн. за період з 07.05.2009 року по 04.02.2010 року за 273 дні. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала з зазначених в позові підстав, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, про дату судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить її розписка. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Вивчивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. (а.с.14) На її імя відкритий особовий рахунок № 2-2-161 для сплати за користування електричною енергією.(а.с.8) 25.11.2004 року між енергопостачальною компанією та відповідачкою укладений договір на постачання енергії споживачу за зазначеною вище адресою. Згідно з актом від 04.02.2010 року в квартирі [ADDRESS] виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення: розбите оглядове скло електролічильника, проведено його заміну. Акт підписаний [PERSON] (а.с.5) Позивачем наданий розрахунок збитків на суму 548,10 грн. за період з 24.10.2009 року по 04.02.2010 року, відповідно до Методики обчислення розміру збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення.(а.с.6) Відповідачка проти розрахунку суми збитків заперечень не надала, згідно з квитанцією від 05.02.2010 року в рахунок погашення боргу нею сплачено 99,90 грн.(а.с.7) Залишок боргу становить 448,20 грн. Відповідно до вимог ст.26 ЗУ „Про електроенергетику споживач елекетроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією для населення. На підставі п.48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електроенергії у разі споживання електричної енергії без приладів обліку. Як вбачається з акту від 04.02.2010 року відповідачка, яка є споживачем електроенергії для населення на підставі договірних правовідносин з позивачем, допустила порушення Правил за місцем проживання, тому повинна відшкодувати завдані збитки. Суд вважає позовні вимоги доведеними і стягує з відповідачки розмір збитків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 27.10.2004 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на домоволодіння по вул. 2-й Кільцевій, 9 в с. Шевченкове Броварського району Київської області. Ще при житті 16.06.2004 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого заповів позивачці все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене домоволодіння їй відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове домоволодіння. У судовому засіданні позивачка підтримала позов. Шевченківська сільська рада та третя особа [PERSON] у судове засідання не зявились, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 27.10.2004 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на домоволодіння по вул. 2-й Кільцевій, 9 в с. Шевченково Броварського району Київської області. Згідно заповіту, посвідченого 16.06.2004 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого заповів позивачці все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право. Як вбачається із спадкової справи, 20.04.2005 року позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно довідки Шевченківської сільської ради № 1339 від 30.09.2011 року, власником домоволодіння є [PERSON], але рішення про оформлення права власності за його життя не приймалось. Беручи до уваги наведене, суд задовольняє позовні вимоги, оскільки вищевказане домоволодіння належало [PERSON], а позивачка є спадкоємцем за заповітом і у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

[PERSON] 12 жовтня 2011 року предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 гривень щомісячно. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], котрий перебуває на її утриманні. Вона, позивачка, сама здійснює витрати на продукти харчування, забезпечення одягом, необхідними предметами гігієни та медичними препаратами. Відповідач постійного місця праці не має, але працює на випадкових роботах та виїжджає на тимчасові роботи за межі України. Після розірвання шлюбу він переїхав проживати у [INFO] і жодних коштів на утримання дітей не надає. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини , викладені у позовній заяві. [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що він згідний сплачувати аліменти у меншому розмірі, оскільки він не має постійного заробітку, працює на тимчасових роботах і не має жодних інших доходів. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], котрий проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини та довідкою з місця проживання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. [PERSON] ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене і те, що [PERSON] не має постійного місця праці, працює на тимчасових роботах, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, проживає окремо та на своєму утриманні не має інших осіб, є підстави присудити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

Сторони уклали шлюб 22.11.2008 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, їхні погляди на життя не мають нічого спільного. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких є дитина, що впливає на її психічний стан та спричиняє душевні страждання. Протягом останніх десяти місяців їх сімейне життя погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а тому вважає, що сімя розпалась остаточно. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала, суду показала, що дійсно їх сімейне життя не склалось. Останнім часом між ними постійно виникали непорозуміння, сварки, що вплинуло на їх відносини і вони стали проживають окремо. Їм надавався строк для примирення, але нічого в їх відносинах не змінилось. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Новицька». Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась остаточно. сторони втратили почуття поваги друг до друга, припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство. Сторони разом не проживають і не мають наміру проживати. Подальше збереження сім'ї суперечило б інтересам сторін. Сина [PERSON], [INFO] для подальшого виховання залишити з відповідачкою. Судовий збір стягнути з позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 01 вересня 2011 року її (позивача) дочка [PERSON], [INFO], навчається на денному відділенні факультету германської філології Київського національного лінгвістичного університету. До досягнення дочкою 18 років відповідач сплачував аліменти, але на даний момент припинено їх стягнення. Дочка знаходиться на її (позивача) утриманні, потребує матеріальної допомоги, відповідач добровільно аліменти не сплачує. Позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дочки аліменти на час навчання у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дочкою 23 років. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, пояснила, що від шлюбу з відповідачем вона має дочку [PERSON], якій виповнилося 18 років. Дочка навчається в університеті. Відповідач не надає матеріальної допомоги дочці. Сама вона не в змозі утримувати дочку. Дочка самостійного заробітку не має, потребує матеріальної допомоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд проводить заочний розгляд справи, оскільки позивач погодилася на таке вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] відповідно до поданої копії свідоцтва про народження являється батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Факт навчання [PERSON] підтверджується довідкою № 15-01/19 -988, з якої видно, що [PERSON] навчається на І курсі денного відділення факультету германської філології Київського національного лінгвістичного університету. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має у приватній власності земельну ділянку (пай), отримує щорічно орендну плату, отримує пенсію по інвалідності,тобто має змогу надавати матеріальну допомогу дочці. Відповідно до ст. 182 СК України визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини та платника аліментів, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача необхідно проводити стягнення в частці від його заробітку (доходу). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме: державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення в сумі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-17 00:00:00

Подружжя [PERSON] уклали шлюб, який 30 квітня 2009 року зареєстрували у відділі реєстарції актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, про що було зроблено запис № 29. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON]. 18 квітня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що сімейне життя не склалося з вини чоловіка, який не проявляє належної уваги сімї, не турбується про сина. В грудні 2010 року відповідач залишив сімю. Суд надавав сторонам строк шість місяців для примирення та збереження сімї. В судовому засіданні позивач підтримала позов, пояснила, що примирення не відбулося. Вона не підтримує шлюбних відносин з чоловіком, спільно не проживає. Бажає залишити собі прізвище набуте в шлюбі. В судовому засіданні відповідач позов визнав, пояснив, що примирення не відбулося. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, враховуючи, що примирення не відбулося, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved