Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, на даний час вона перебуває на другому місяці вагітності, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина та вагітної дружини добровільно не надає. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала повністю, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою позивача, на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.02.2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №024902, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №110 від 03.02.2007року. Від шлюбу в них народилася дитина син [PERSON], 09.06.2007року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 050172, виданим відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1287 від 20.06.2007 року. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] добровільно не бере участі в утриманні дитини. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.2,4,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свого неповнолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітнього сина та вагітної дружини. Інших утриманців у нього немає. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, стягнення аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень з відповідача [PERSON] щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 300грн. щомісячно, починаючи з 21.11.011 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Outcome: partial