overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, указавши, що з останнім перебуває в шлюбі з 2004 року. Шлюб у них перший, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Сімя з [PERSON] розпалась, оскільки під час спільного проживання виявилися суттєві розбіжності в їхніх характерах, поглядах на життя, через що між ними часто виникали конфлікти, які призвели до повної втрати взаєморозуміння та почуттів любові між ними. Разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. Позивачка надала письмову заяву у якій просила провести слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надав письмову заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності позовні вимоги визнає у повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2004 року. Шлюб зареєстрований Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №256, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Спір про місце проживання дитини відсутній. Шлюбні відносини між сторонами були припинені, сторони спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що сім'я [PERSON] розпалася остаточно і відновлена бути не може, а отже позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу повинна бути судом задоволена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача , в якому вказує , що вона є власницею квартири [ADDRESS]. Відповідач її син зареєстрований в зазначеній квартирі,але з грудня 2009 року він мешкає в с.Тітарівка, Старобільського району,Луганської області. Вона здійснює оплату за комунальні послуги в розрахунку і на відповідача. Добровільно знятися з реєстрації він відмовляється. Просить визнати відповідача таким,що втратив право користування спірною квартирою та зобовязати сектор у справах громадянства ,іміграції і реєстрації фізичних осіб РМВ ГУ УМВС України в Луганській області зняти його з реєстрації . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала ,дав аналогічні пояснення по суті заявленого позову. Відповідач в судове засідання не зявився ,надав заяву про розгляд справи за його відсутності , позов визнав. Представник відповідача сектору у справах громадянства ,іміграції і реєстрації фізичних осіб РМВ ГУ УМВС України в Луганські області в судове засідання не зявився,був повідомлений належним чином про час ,місце і дату розгляду справи. Заслухавши позивача ,дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Позивач є власницею квартири [ADDRESS](договір дарування від 26.05.2004 року). Відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі з 27.04.2006 року (довідка від 22.09.2011 року,видана КП „Жилсервісм.Рубіжне. Судом встановлено,що відповідач не проживає в спірній квартирі з грудня 2009 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік ,якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.) З урахуванням згоди відповідача з позовними вимогами суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначила, що 17.03.1983р. її було прийнято на роботу до відповідача. 05.02.2008 року вона звільнилася з роботи за скороченням штату і на день звільнення відповідач нарахував позивачу заробітну плату за період з 2006 року по лютий 2008 року в сумі 3972 грн. 75коп., але виплатити її внаслідок відсутності коштів відмовився. 27.03.2008 р. Літинським районним судом було винесено судовий наказ, яким вказану суму заборгованості було стягнуто і 02.02.2009 року ДВС Літинського РУЮ судовий наказ було виконано і повернуто [PERSON] 3972 грн. 75 коп.. Однак з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч.1 ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який відбувся 02.02.2009 р. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 27436 гривень 74 копійок. Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача за час затримки розрахунку 25225,63 гривень, оскільки 2211,12 гривень позивачка отримала через державну виконавчу службу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 25225,63 гривень. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове відправлення. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно наданих документів встановлено, що позивачка дійсно працювала у відповідача і її в період з 05 лютого 2008 року по 02 лютого 3009 року затримали виплату розрахунку, в звязку з чим виникла заборгованість по невиплаченому середньому заробітку за час затримки розрахунку в сумі 25225,63 гривень, які і підлягають стягненню в повному обємі. Дані правовідносини регламентуються ст.117 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначив, що 28.06.1993 р. його було прийнято на роботу до відповідача. 05.02.2008 року він звільнився з роботи за згодою сторін і на день звільнення відповідач нарахував позивачу заробітну плату за період з 2006 року по лютий 2008 року в сумі 30657 грн. 10 коп., але виплатити її внаслідок відсутності коштів відмовився. 03.04.2008р. Літинським районним судом було винесено рішення, яким вказану суму заборгованості було стягнуто і 02.02.2009 року ДВС Літинського РУЮ рішення суду було виконано і повернуто [PERSON] 30657 грн. 10 коп. Однак з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч.1 ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який відбувся 02.02.2009 р. На день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 49596 гривень 69 копійок. Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача за час затримки розрахунку 45599,43 гривень, оскільки 3997,26 гривень він отримав через державну виконавчу службу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 45599,43 гривень. Представник відповідача Малахов С.А. в судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове відправлення. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно наданих документів встановлено, що позивач дійсно працював у відповідача і йому в період з 05 лютого 2008 року по 02 лютого 2009 року затримали виплату розрахунку, в зв'язку з чим виникла заборгованість по невиплаченому середньому заробітку за час затримки розрахунку в сумі 45599,43 гривень, які і підлягають стягненню в повному об'ємі. Дані правовідносини регламентуються ст.117 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ДСП Вінницькес.Петрик, Літинського району про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначив, що у 1988 році його було прийнято на роботу до відповідача. 04.02.2008 року його було звільнено за скороченням штату. На день звільнення відповідач нарахував позивачу заробітну плату в сумі 5126,11 гривень, але виплатити її внаслідок відсутності коштів відмовився. Однак з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч.1 ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який відбувся 04.02.2008 р. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 49731 гривень 25 копійок. Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача лише за час затримки розрахунку, оскільки основну суму заробітку він отримав через державну виконавчу службу, а також зменшив позовні вимоги щодо стягнення суми середнього заробітку до 28724,77 гривень, оскільки при підготовці позову було взято більший період затримки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги змінив та просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 28724,77 гривень. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове відправлення. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дані правовідносини регламентуються ст.117 КЗпП України. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки згідно наданих документів встановлено, що [PERSON] дійсно працював у відповідача і йому нараховано, але не виплачено заробітну плату в сумі 5126,11 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 28724,77 гривень , які і підлягають стягненню в повному обємі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем 15 серпня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрований шлюб, актовий запис № 567. Проживаючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не змогли створити міцну сімю. Шлюбні відносини припинили, причиною розпаду сімї стало те, що відповідач вчиняв в сімї скандали, ображав, принижував її гідність та декілька разів під час скандалів застосовував до позивачки фізичну силу. Сторони до суду не зявились, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернулись з заявами про розгляд справи в їх відсутності. У відповідності зі ст. 197 ЦПК України , суд вважає за можливе розглянути справу в відсутності сторін. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 серпня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрований шлюб, актовий запис № 567, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Суд встановив, шлюбні відносини між сторонами припинені. На протязі останнього часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, такі докази має подати і позивач у справі про розірвання шлюбу. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач надав достатній обсяг доказів, які підтверджують позов, та вважає за необхідне вимогу позивача задовольнити та шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

У травні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони подали суду заяви, у яких просили суд розглянути справу у їх відсутність. В обгрунтування пред*явленого позову позивачка вказала, що з відповідачем вона шлюб уклала 29 серпня 1998 року. Шлюб у них перший. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.. Між ними спору стосовно розподілу спільного майна немає. Сімейних стосунків вони не підтримують з березня 2008 року. Сім*я їхня розпалась з тих причин, що відповідач зловживав спиртними напоями, на цьому грунті вчиняв у сім*ї сварки та скандали. На її неодноразові прохання припинити такий спосіб життя він не реагував. Між ними також не було взаєморозуміння. У них різні характери та погляди на життя. За останній час, що вони мешкають окремо, між ними спроб для примирення та поновлення сімейних стосунків не було. Вважає, що їхня сім*я розпалась. Просить позов задовольнити. Відповідач пред*явлений позов визнав та також просив суд їхній шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки не підтримують з березня 2008 року з тієї причини, що між ними не було взаєморозуміння, що відповідач зловживав спиртними наппоями. Сторони припинили спільне проживання та весь цей час мешкають окремо. За минулий час між сторонами спроб для примирення та поновлення сімейних стосунків не було. Позивачка вважає, що їхня сім*я розпалась остаточно. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначила, що 11.04.1986 р. її було прийнято на роботу до відповідача. 05.02.2008 року вона звільнилася з роботи за скорочення штату і на день звільнення відповідач нарахував позивачу заробітну плату за період з 2006 року по лютий 2008 року в сумі 2852грн. 34коп., але виплатити її внаслідок відсутності коштів відмовився. 27.03.2008р. Літинським районним судом було винесено судовий наказ, яким вказану суму заборгованості було стягнуто і 02.02.2009 року ДВС Літинського РУЮ судовий наказ було виконано і повернуто [PERSON] 2858 грн. 34коп.. Однак з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч.1 ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який відбувся 02.02.2009 року. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 18224 гривень 15 копійок. Проте згідно виконавчого листа від 18.01.2010 року позивачу виплачено 1468,71 гривень,. Тому просить стягнути 16755,44 гривень. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовільнити. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову. Просить в його задоволенні відмовити. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно наданих документів встановлено, що позивачка дійсно працювала у відповідача і їй в період з 05 лютого 2008 року по 02 лютого 2009 року затримали виплату розрахунку, в звязку з чим виникла заборгованість по невиплаченому середньому заробітку за час затримки розрахунку в сумі 16755,44 гривень, які і підлягають стягненню в повному обємі. Дані правовідносини регламентуються ст.117 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначила, що 23.03.2007 р. її було прийнято на роботу до відповідача. 05.02.2008 року вона звільнилася з роботи за згодою сторін і на день звільнення відповідач нарахував позивачу заробітну плату за період з 2007 року по лютий 2008 року в сумі 5313грн. 13коп., але виплатити її внаслідок відсутності коштів відмовився. 27.03.2008 р. Літинським районним судом було винесено судовий наказ, яким вказану суму заборгованості було стягнуто і 02.02.2009 року ДВС Літинського РУЮ судовий наказ було виконано і повернуто [PERSON] 5313 грн. 13коп.. Однак з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч.1 ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який відбувся 02.02.2009 р. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 38748 гривень 34 копійок. Проте згідно виконавчого листа від 18.01.2010 року позивачу виплачено 3122,91 гривень. Тому просить стягнути 35625,43 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову. Просить в його задоволенні відмовити, оскільки є розбіжність в розрахунках. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно наданих документів встановлено, що позивачка дійсно працювала у відповідача і її в період з 05 лютого 2008 року по 02 лютого 2009 року затримали виплату розрахунку, в звязку з чим виникла заборгованість по невиплаченому середньому заробітку за час затримки розрахунку в сумі 35625,43, які і підлягають стягненню в повному обємі. Дані правовідносини регламентуються ст.117 КЗпП України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] посилається на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває в розірваному шлюбі з 18 серпня 2011 року, згідно рішення Коломийського міськрайонного суду . Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] , [INFO]. Батьком дитини являється відповідач [PERSON]. На сьогоднішній день відповідач матеріальної допомоги та коштів на утримання неповнолітньої дитини не надає. Неповнолітня донька [PERSON] проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, так як він добровільно допомоги на утримання дитини не дає, хоча його матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву та просить справу розглянути у її відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Врахувавши подані заяви сторін, проаналізувавши матеріали справи: копію рішення Коломийського місьрайонного суду від 18 серпня 2011 року, з якого видно, що між сторонами розірвано шлюб 18 серпня 2011 року; копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.3), з якого видно, що батьком дитини є відповідач [PERSON]; довідки № 178 від 22 серпня 2011 р. виданої КП «Житлотеплосервіс» про склад сімї позивачки (а.с.4), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення так як відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобовязаний надавати утримання своїй неповнолітній дитині до досягнення нею повноліття, та що у повному обсязі визнає даний позов. На підставі ст.ст. 181,182,184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

08.09.2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі 450 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 2008 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого в них народився син [PERSON]. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальну допомогу на його утримання не надає. Досягти домовленості про участь в утриманні та вихованні не вдалося, а тому звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявився. Про час та місце справи відповідач повідомлений належним чином. Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідача з винесенням заочного рішення. Позивачка та її представник не заперечували проти винесення заочного рішення. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], її представника [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі з 2008 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб (а.с. 3), від якого в них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, про що відповідна довідка (а.с. 5). Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальну допомогу на його утримання не надає. Враховуючи те, що відповідач не має постійного місця роботи, має мінливий дохід, на утримання дитини допомоги не надає суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати. В силу ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved