Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 24.09.2010 року по даний час, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Але на даний час вони разом не проживають, матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини відповідач не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліментів в розмірі 2.000 грн. щомісячно на утримання дитини та 2.000 грн. на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, стягнути аліменти з відповідача в розмірі 2.000 грн. щомісячно на утримання дитини до її повноліття та в розмірі 2.000 грн. - на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він надає постійно матеріальну допомогу на утримання дитини, але також не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в судовому порядку. Але категорично заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дружини. Також заперечував щодо розміру аліментів, оскільки він отримує заробітну плату значно в меншому розмірі. На підставі викладеного просив позов задовольнити частково. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2010 року по даний час. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що на даний час вони разом не проживають, відповідач не надає їй матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини. При розгляді справи встановлено, що відповідач періодично надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, придбає речі, продукти харчування. Але позивачка вважає таку допомогу недостатньою і наполягає на стягненні аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також на утримання дитини не надає, відповідач працює, отримує заробітну плату, розмір якої складає 1.500 грн. щомісячно, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивачки аліменти на її утримання та утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини та 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років до 18.12.2013 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 188 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial