Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Договору банківського рахунку без номера від 18.07.2007 року, укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» СФ та відповідачкою, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, отримавши кредит, відповідачка не виконала своїх зобовязань по Кредитному договору і станом на 15.08.2010 рік має заборгованість перед позивачем у сумі 15119,78 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7000 грн., прострочених відсотків за користування кредитом 6923,04 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 0,56 грн., а також штрафу відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 696,18 грн. (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості, з відшкодуванням понесених судових витрат, а саме: 151,20 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, а також витрати на правову допомогу у розмірі 1088,40 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, згідно поданої заяви просить справу розглядати у свою відсутність, позовні вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлена судовою кореспонденцією про час та місце розгляду справи. Однак в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, не подавши ніяких заяв чи клопотань щодо подальшої своєї участі у справі. Тому суд вважає за можливим розглянути справу в його відсутність, з ухваленням заочного рішення. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем як банківською установою та відповідачкою [PERSON] 18.07.2007 року був укладений кредитний договір, та на підставі якого остання отримала кредит у сумі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а.с.6,7-8/. Отримавши кредит, відповідачка [PERSON] не виконала своїх зобовязань по Кредитному договору і станом на 15.08.2010 року має заборгованість перед позивачем у сумі 15119,78 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7000 грн., прострочених відсотків за користування кредитом 6923,04 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 0,56 грн., штрафу (фіксована частина) 500грн., штрафу (відсоток від суми заборгованості) 696,18 грн. (а.с.4-5). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини щодо зобовязання позивальника на повернення грошових коштів за умовами кредитного договору. Так як права кредитодавця на отримання належних йому сум порушені, вони підлягають захисту у судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути сплачене при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 151,20 грн., витрати за інформаційне-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн. Згідно постанови Кабінету Міністрів України за № 590 від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації за рахунок держави», відшкодування витрат за правову допомоги при умові участі адвоката чи фахівця права у розгляді справи, і граничний розмір суми відшкодування становить 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Однак фахівець права участі у розгляді справи не приймав та позивачем не надано суду достатніх доказів, щодо отримання ним правової допомоги. З урахуванням зазначеного суд вважає, що вимога про стягнення витрат за отримання юридичної допомоги не може бути задоволена.

Outcome: partial