Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-27 00:00:00

ПАТ КБ Експобанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1653206 грн 60 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25 вересня 2007 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір №64/АК-2007, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 41000 доларів США на купівлю автомобіля зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами, строком до 24 вересня 2014 року. З метою забезпечення виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави, відповідно до якого [PERSON] передала в заставу автомобіль MITSUBISHI LANCER 2007 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 22 липня 2011 року утворилась заборгованість в розмірі 1653206 грн 60 коп., в тому числі: строкова заборгованість за кредитом - 23563,48 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22 липня 2011 року становить 187826 грн 86 коп., строкова заборгованість за нарахованими процентами - 47,76 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22 липня 2011 року становить 380 грн 70 коп., прострочена заборгованість за кредитом - 14553,50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22 липня 2011 року становить 116007 грн 40 коп., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11501,86 дол. США, що за курсом НБУ станом на 22 липня 2011 року становить 91682 грн 48 коп., прострочена заборгованість за нарахованою комісією за кредитне обслуговування в розмірі 12549 грн 33 коп. та нарахована відповідно до умов договору пеня в розмірі 1244759 грн 83 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором з лютого 2008 року, з березня 2009 року автомобіль відповідача, який передано Банку у заставу, знаходиться у Банку, з 2011 року на автомобіль ухвалою суду накладено арешт, тому Банк не мав можливості його реалізувати для погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач проти задоволення позову в повному обсязі заперечувала, вказувала, що у вересні 2007 року, прочитавши рекламу про сприяння у купівлі автомобіля, звернулася до ТОВ АвтоБізнес Україна, маючи намір придбати автомобіль. За участі представників ТОВ АвтоБізнес Україна, між нею та Банком 25 вересня 2007 року було укладено кредитний договір № 64/АК-2007 на суму 41000 доларів США (207050 грн за курсом НБУ на день укладення договору). Представники ТОВ [PERSON] Україна запевнили її в тому, що вказана сума кредиту включає в себе витрати на придбання автомобіля Мітсубіші Лансер у повній комплектації, а також витрати на оформлення договору добровільного страхування транспортного засобу, оформлення полісу цивільної відповідальності власника транспортного засобу, сплату витрат, повязаних з оформленням автомобіля в органах ДАІ та винагороду ТОВ АвтоБізнес Україна за допомогу при укладенні договору кредиту. Разом з тим, при отриманні автомобіля та підписанні акта приймання-передачі, відповідач побачила справжню ціну автомобіля, яка становила 115056 грн. У листопаді 2007 року автомобіль було пошкоджено внаслідок ДТП, а у лютому 2008 року представники ТОВ АвтоБізнес Україна забрали автомобіль для проведення ремонту, при цьому попросили відповідача видати їм довіреність на право управління автомобілем, мотивуючи це необхідністю переганяти автомобіль до і з місця ремонту. Пізніше представники ТОВ АвтоБізнес Україна запропонували забрати автомобіль, вказавши, що кредит та відсотки за договором буде сплачувати товариство. В грудні 2008 року відповідачу зателефонував представник банку, повідомивши відповідача про існуючу заборгованість за кредитним договором. Відповідач звернулась до ТОВ АвтоБізнес Україна, де дізналась, що її автомобіль відремонтовано, і товариство передало вказаний автомобіль у користування з правом викупу третім особам без згоди на це відповідача. У березні 2009 року автомобіль за допомогою співробітників служби безпеки Банку було вилучено у товариства та разом з ключами і документами передано на відповідальне зберігання Банку, де він знаходиться по теперішній час. Також відповідач вказала, що між нею, Банком та ТОВ АвтоБізнес Україна було укладено договір поруки і товариство, як поручитель, теж має відповідати за невиконання зобовязань за кредитним договором. Також посилалась на безпідставне нарахування Банком пені, оскільки нею в добровільному порядку було передано автомобіль Банку з метою його продажу та погашення заборгованості по кредиту. Також посилалась на несправедливість умов кредитного договору та невідповідність їх вимогам Закону України Про захист прав споживачів. В ході розгляду справи відповідач позовні вимоги визнала частково, в розмірі суми отриманого кредиту та нарахованих відсотків за користування ним, та вказала що погашення заборгованості за кредитом має здійснювати Банк з коштів, отриманих від реалізації автомобіля, який знаходиться у Банку, та яким вона позбавлена змоги користуватись на даний час. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між ТОВ КБ Експобанк (правонаступник ПАТ КБ Експобанк) (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір кредиту № 64/АК-2007 (далі Кредитний договір), відповідно до п.п. 1.1 - 1.3 якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 41000 дол. США, а Позичальник повертає Банку кредит і сплачує відсотки за користування ним у розмірі 12% річних. Строк надання кредиту становить до 24 вересня 2014 року. Згідно п.1.6 Кредитного договору кредит надається позичальнику для придбання автомобіля марки MITSUBISHI Lancer X. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, видавши [PERSON] суму кредиту, що підтверджується заявою на видачу готівки № 05 від 25 вересня 2007 року. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та платити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Пунктом 4.5.1 Кредитного договору передбачено обовязок Позичальника сплачувати Банку комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом, яка обліковується на позичковому рахунку. Відповідно до п.п.5.2-5.3 Кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення до повного повернення кредиту та процентів по ньому. За несвоєчасну сплату комісії за розрахункове обслуговування по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення. З пояснень представника позивача та матеріалів справи, в тому числі й розрахунку заборгованості (а.с. 12-20), вбачається, що відповідач свої зобовязання за Кредитним договором виконала лише частково, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, відсотками та комісією, а саме: 38116, 98 дол. США заборгованість за кредитом, що станом на 22 липня 2011 року за курсом НБУ становить 303834 грн. 26 коп., 11549, 62 дол. США заборгованість по відсоткам, що станом на 22 липня 2011 року за курсом НБУ становить 92063 грн. 18 коп. (всього заборгованість за кредитом та процентами становить 49666 доларів 60 центів США, що станом на 22 липня 2011 року становить 395897 грн. 44 коп.) та 12549 грн. 33 коп. заборгованість по комісії за кредитне обслуговування, нарахованої відповідно до п.4.5.1 Кредитного договору. Вказані суми заборгованості за Кредитним договором підлягають стягненню з відповідача на користь Банку. Крім того, Банк, відповідно до положень п.п.5.2-5.3 Кредитного договору, починаючи з липня 2008 року, нарахував пеню за прострочення сплати платежів за Кредитним договором в розмірі 1244759 грн. 83 коп. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно, або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Як вбачається з матеріалів справи, пояснень представника Банку, а також відповідача, неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за Кредитним договором почалося ще у 2008 році, з липня 2008 року Банк почав нараховувати відповідачу пеню. Проте, з цього часу Банк не вживав заходів, спрямованих на стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором. Вказана поведінка зі сторони Банку сприяла збільшенню заборгованості по пені, яка станом на час подання позову до суду значно перевищує розмір заборгованості за кредитним договором. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені, нарахованої позивачем до 100000 грн., відповідно до положень ст.ст. 551, 616 ЦК України. Суд не приймає доводи відповідача про несправедливість умов кредитного договору та невідповідність їх вимогам Закону України Про захист прав споживачів, оскільки підписанням та частковим виконанням вказаного договору відповідач підтвердила, що ознайомлена та погоджується з усіма його умовами. Крім того, суд відхиляє доводи відповідача щодо можливості стягнення заборгованості за кредитним договором лише за рахунок коштів від продажу автомобіля, що перебуває у заставі, оскільки звернення стягнення на заставлене майно, відповідно до положень ст.572 ЦК України є правом заставодержателя, а не його обовязком. Також на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial