Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-23 00:00:00

08 вересня 2010 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою №8 в будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві, та зобовязати відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Соломянського РУГУ МВС України в м. Києві зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Позивачі зазначила, що з січня 2004 року вона доглядала за [PERSON], яка проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за вище вказаною адресою. 04.12.2007 року померла [PERSON], але позивач продовжувала піклуватись про [PERSON], з яким в подальшому в неї склались гарні відносини і 08 січня 2010 року вони одружилися. Позивач зазначає, що за весь час з 2004 року про [PERSON] та [PERSON] піклувалась лише вона, [PERSON], син [PERSON], з'являвся дуже рідко, зловживав спиртними напоями та про батька взагалі не турбувався. Також і онук [PERSON] [PERSON] взагалі не з'являвся в квартирі діда, його станом не цікавився, жодної допомоги не надавав, про саму квартиру не цікавився та участі в її утриманні не приймав, хоча зареєстрований в ній з грудня 2003 року. З урахуванням вищевикладеного та оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає понад шість місяців без поважних причин, [PERSON], чоловік позивача, помер 04.08.2010 року, позивач просить позов задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зобовязати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти [PERSON] з реєстрації в квартирі [ADDRESS], також визнати її право проживання у вказаній квартирі, як дружини наймача, яке не визнається відповідачем. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.10.2010 року позов було задоволено та визнано за [PERSON] право користування квартирою №8 в будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві, визнано [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №8 в будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві та зобовязано відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Соломянського РУГУ МВС України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за місцем знаходження квартири [ADDRESS]. В подальшому за заявою [PERSON] про перегляд заочного рішення вказане рішення суду скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Під час нового розгляду [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просив виселити останню з квартири [ADDRESS] як таку, що не має права користування вказаною квартирою, зняти її з реєстрації за вказаною адресою та поновити його реєстрацію за нею. В обґрунтування вимог зазначив, що він не мав змоги користуватись вказаною квартирою, оскільки така є двокімнатною і в ній мешкали його дід та [PERSON], тобто для нього міста не залишалось, хоча інтересу до квартири він не втратив. Під час розгляду справи [PERSON] уточнив позовні вимоги та з тих же підстав просив виселити також [PERSON], який є сином [PERSON], і також мешкає в спірній квартирі. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги первісного позову підтримав, просив позов задовольнити, заперечуючи проти задоволення зустрічного позову, зазначивши, що позивач іншого жилого приміщення не має, в той час як відповідач зацікавився спірною квартирою тільки після смерті [PERSON], а отже позивач після цього фактично залишиться без житла, хоча майже шість років в ньому прожила, є членом сімї наймача даного приміщення та має право на проживання в ньому. Треті особи: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація та відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Соломянського РУГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не зявились, направивши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. [PERSON] та його представник проти задоволення первісного позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, та просили про задоволення зустрічного позову, вказавши, що [PERSON] іншого житла не має, а в спірній квартирі не проживав з поважних причин та через конфлікт із [PERSON], але інтересу до неї не втрачав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-БК №125462 [PERSON] є дружиною [PERSON]. Також встановлено, що 04 серпня 2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БК №179525 (а.с. 70). Судом також встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано [PERSON], який є наймачем і власником особового рахунку вказаної квартири, та [PERSON], який є онуком [PERSON], що підтверджується довідкою за формою №3, виданою ВСП Відрадненський(а.с. 19). Згідно ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї. Судом достовірно встановлено, що позивач фактично проживає у спірній квартирі з 2004 року, що підтверджується показами допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] ([INFO], уродженки [INFO], проживає: м. Київ, пр.-т Комарова, 8, кв. 7), яка показала, що знає позивача приблизно з 2004 року, оскільки проживає в сусідній квартири, і з 2004 року позивач піклувалась про померлого [PERSON], прибирала в квартирі, готувала їжу тощо. Згідно з відповідями Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна від 01.11.2010 року та 02.11.2010 року (а.с. 71, 75) інформація про реєстрацію прав власності на ім'я [PERSON] в БТІ відсутня, що спростовує твердження [PERSON] та його представника, надані в судовому засіданні, про наявність в [PERSON] іншого житла. Також судом отримана відповідь з Відділу реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві від 28.10.2010 року (а.с. 69), згідно з якою у ВРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві наявний актовий запис про шлюб №01 від 08.01.2010 року гр. [PERSON] та [PERSON], що спростовує твердження відповідача та його представника, надані в судовому засіданні, про фальшування (підробку) свідоцтва про шлюб, поданого до суду позивачем. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право користування квартирою №8 будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві, оскільки є колишнім членом сімї наймача, і з урахуванням того, що відповідачем таке право позивача не визнається, суд вважає необхідним та правильним задовольнити позовні вимоги в цій частині та визнати за позивачкою право користування квартирою №8 будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві. Також з показів свідка [PERSON] встановлено, що відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] вона бачила останній раз коли той ще навчався в школі, і з 2004 року, тобто з моменту, коли позивач почала проживати у вказаній квартирі, свідок відповідача взагалі не бачила. Письмові покази свідка приєднані до справи. Також судом допитана в якості свідка гр. [PERSON], яка працювала з померлим [PERSON] з 1980 року, і яка пояснює, що постійно спілкувалась з [PERSON], бувала в нього дома, проте відповідача у квартирі не бачила та з розмов з [PERSON] знала, що останній з онуком не спілкувався. Суд критично ставиться до показів допитаного в судовому засіданні свідка з боку [PERSON] [PERSON], оскільки остання пояснила, що знає батьків [PERSON] через дітей ([PERSON] дружить з її дитиною), останній раз в спірній квартирі була приблизно в лютому 2009 року, але фактично конкретних показів відносно проживання чи непроживання [PERSON] в спірній квартирі не дала. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Факт не проживання відповідача більше 6 місяців у квартирі [ADDRESS] також підтверджується актами від 17.03.2010 року та 24.03.2010 року, що є в матеріалах справи (а.с. 20, 21). Суд критично ставиться до тверджень [PERSON] та його представника про те, що він не втрачав зацікавленість у користуванні даною квартирою протягом 2004 2010 років, оскільки всі докази, на які він посилається, виникли після смерті [PERSON] в серпні 2010 року, зокрема, заява [PERSON] на ім'я начальника ВСП Грушківськийвід 15.09.2010 року, протокол засідання громадської комісії з житлових питань від 25.10.10 року щодо переведення особового рахунку на [PERSON] та відповідно після виникнення конфліктної ситуації між [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується постановою про відмову в порушення кримінальної справи від 12.09.2010 року та дослідженими відмовними матеріалами за № ЖРЗПЗ 16234 від 04.09.2010 року, враховуючи те, що [PERSON] звернулась до суду з позовом 08 вересня 2010 року, тобто за наслідками виникнення конфлікту. Крім того, безпосередньо факт не проживання [PERSON] в спірній квартирі підтверджується його поясненнями в частині його проживання з матір'ю за адресою [ADDRESS], заявами [PERSON] на ім'я начальника ВСП Грушківський від 16.06.2010 та від 17.06.2010 року із вказаною адресою проживання (а.с.111, 113). Твердження [PERSON] та його представника про те, що вказаними заявами він проявляв зацікавленість спірною квартирою та просив його не виписувати (не знімати з реєстрації), судом не приймаються оскільки згідно Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживаннянаявність або відсутність реєстрації не є підставою для набуття або втрати права користування житловим приміщенням. Також не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду і твердження [PERSON] та його представника про те, що в користуванні спірним житловим приміщенням йому вчинялись перешкоди з боку [PERSON], оскільки про таке не подано жодного доказу, а єдине підтвердження виниклого конфлікту є постанова про відмову в порушення кримінальної справи від 12.09.2010 року, тобто вже після смерті наймача [PERSON] чоловіка [PERSON]. Також твердження представника [PERSON] [PERSON] щодо фіктивності шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], не знайшло свого підтвердження в судовому розгляді та спростоване матеріалами справи (а.с. 69). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що факт не проживання відповідача [PERSON] у спірному жилому приміщенні понад передбачений статтею 71 ЖК України шестимісячний строк без поважних причин знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування №8 будинку №8 по проспекту Комарова в м. Києві. В частині позовних вимог [PERSON] щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку по вказаній квартирі, суд вважає правильним відмовити, оскільки згідно з довідкою форми №3 станом на 22.03.2011 року (а.с. 188) [PERSON] зареєстрованим у [INFO] не значиться. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Солом'янська районна у м. Києві державна адміністрація, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, про виселення без надання іншого жилого приміщення, оскільки наведені в ньому доводи та міркування не знайшли свого підтвердження в судовому розгляді справи та спростовані доводами та доказами первісного позову. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України сплачені позивачем судові витрати, а саме сплачене державне мито в сумі 8 гривень 50 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 гривень 00 копійок підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial