Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ПАТ Страхова компанія АХА Страхування, третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що 08.10.2009 року внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] їй завдано тілесні ушкодження : закритий перелом лонних кісток з розривом лонного сімфізу, перелом сідничої кістки , перелом крила лівой підвздошної кістки з розривом крістцово-підзвдошного сочлінення, внечеревний розірвання сечового міхура , які по ступнеі тяжкості відносяться к тілесним ушкодженням середгьої тяжкості. Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 21.06.2010 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України і йому призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення воліЇ з позбавленням права управляти транспортними засобами строкм на 3 роки, ухвалою Донецького апеляційного суду від 14.09.2010 року вирок змінено: [PERSON] призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права управляти транспортними засобами строкм на 3 роки. В результаті отримання нею тілесних ушкоджень, їй завдано матеріальну шкоду, яка складається з вартості лікування в санаторії 4725 грн. Оскільки [PERSON] в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився за кермом автомобіля [NUMBER], який на праві власності належав [PERSON], просить стягнути зазначену матеріальну шкоду 4725 грн. з [PERSON], [PERSON] та ПАТ Страхова компанія АХА Страхування. Вважає, що винними діями [PERSON] їй спричинено сильні душевні хвилювання та стрес, багато часу після цього випадку вона витратила на відновлення свого стану здоровя, завдано моральну шкоду вона оцінює 30000 грн. Просить стягнути з [PERSON], [PERSON] та ПАТ Страхова компанія АХА Страхуванняматеріальну шкоду на санаторне-курортне лікування у розмірі 4725 грн., та моральну шкоду у розмірі 30000 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник позивача підтримав позовні вимоги позивачки, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відбуває покарання в Хролівської виправної колонії № 140, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх завищеними ( а.с. 47). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що вимоги позивачки стосовно стягнення матеріальної шкоди у вигляді вартості путівки на санаторно-курортне лікування не є фатичними витратами, тому задволенню не підлягають.Розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивачка, є завищеним. Вказує на ту обставину, що відповідач [PERSON] добровільно сплатил позивачці 6000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди, просить відмовити в задволенні позовних вимог. Представник відповідача приватного Акціонерного Товариства Страхова компанія АХА Страхування в судове засідання не зявився, просив справу слухати у їх відсутність ( а.с. 61-62), надали суду заперечення в яких позовні вимоги не визнали, оскільки [PERSON], який є власником транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO державний номер АН 1934СН, є особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована згідно умовами полісу № ВВ/9681336 від 03.08.2009 р. У звязку з тим, що на момент дорожньо-транспортної приходи за кермом зазначеного транспортного засобу знаходився [PERSON], особа, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована вказаним Полісом, вважають, що їх страхова компанія відповідальності не несе. Просять відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог у частині стягнення матеріальної і моральної шкоди з ПАТ СК АХА Страхування. Третя особа [PERSON] вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказаний позивачкою розмір моральної шкоди, за її думкою, є завищеним, а матеріальна шкода у розмірі 6000 грн. була відшкодована позивачці у повному розмірі. Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, 08.10.2009 року на автодорозі с.Лазо м. Красноармійська Донецької області по напрямку пос.Шевченко, сталася дорожньо транспортна пригода.Згідно вироку Красноармійського міськрайонного суду від винним у дорожньо-транспортної пригоди визнаний [PERSON], який в момент ДТП знаходився за кермом транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO державний номер АН 1934СН, власником якого був [PERSON] ( а.с. 12 -17). 03.08.2009 року між ЗАТ Страхова компанія Український страховий альянста [PERSON] укладено [PERSON] обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/9681336. ( а.с. 18). Згідно наданих статутних документів правонаступником ЗАТ Страхова клмпанія Український страховий альянсє Приватне Акціонерне Товариство Страхова компанія АХА Страхування( а.с. 28-40). Стаття 15 Закону України Про обовякове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівпередбачає можливість укладання договорів страхування за трьома типами. Поліс № ВВ/9681336 було укладено за третім типом, що відповідно до п.15.3 ст. 15 Закону означає страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування або однією з осіб, зазначених у договорі. [PERSON] № ВВ/9681336 від 03.08.2009 року зазначено, що особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, є [PERSON]. Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 21.06.2010 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України і йому призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення воліЇ з позбавленням права управляти транспортними засобами строкм на 3 роки, ухвалою Донецького апеляційного суду від 14.09.2010 року вирок змінено: [PERSON] призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права управляти транспортними засобами строкм на 3 роки.( а.с. 12-17). Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачці [PERSON] завдані тілесні ушкодження : закритий перелом лонних кісток з розривом лонного сімфізу, перелом сідничої кістки , перелом крила лівой підвздошної кістки з розривом крістцово-підзвдошного сочлінення, внечеревний розірвання сечового міхура , які по ступнеі тяжкості відносяться к тілесним ушкодженням середгьої тяжкості. Згідно висновку МСЕК [PERSON] від 23.02.2011 року встановлена третя група інвалідності, протипоказана тяжка фізична праця, довготривала ходьба ( а.с. 7) Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки). Згідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток ( дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6, з послідуючими змінами та доповненнями, Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодистягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновках МСЕК або судово-медичної експертизи. При стягненні сум витрат на протезування, придбання путівки на санаторно-курортне лікування, автомобіля суд повинен зазначити в рішенні, що присуджені суми підлягають перерахуванню відповідній організації, яка має надати ці послуги потерпілому. Як вбачається з матеріалів справи, висновки МСЕК або судово-медичної експертизи про потребу санаторно-курортного лікування позивачці по справі відсутні, є тільки довідка ( а.с. 9) про потребу санаторно-курортного лікування, на підставі якої неможливо стягнути вказані витрати. Отже, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді вартості путівки на санаторно-курортне лікування у розмірі 4725 грн. задовленню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України осоаба має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки винним у дорожньо-транспортній пригоді визнаний [PERSON], який без правових на то підстав знаходився за кермом транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO державний номер АН 1934СН, [PERSON] не вказаний в договорі страхування як особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, суд приходить до висновку , що моральну шкоду на користь позивачки необхідно стягнути саме з відповідача [PERSON] При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивачки, ступень вини відповідача, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з розясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Твердження відповідача [PERSON] про те, що відшкодування позивачці матеріальної і моральної шкоди розміром 6000 грн. є підставою для відмови у стягненні моральної шкоди, суд не може прийняти до уваги, оскільки з розписки, приєднаної до матеріалів справи, вбачається, що позивачці була відшкодована саме матеріальна шкода ( а. с. 56) , окрім того, позивачка в судовому засіданні заперечувала проти того, що їй відшкодована моральна шкода. Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає мжливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачці 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачкою в дохід держави сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 15 грн., і вказану суму вона не просить стягнути з відповідача, суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 8,50 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial