Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, просила зобовязати відповідача за власні кошти привести у попередній стан відповідно до технічної документації самовільно реконструйовану ним сходову клітину парадного підїзду у будинку за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, буд. 19. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач по справі без відповідних дозвільних документів виконав самочинну реконструкцію сходової клітини парадного підїзду у вказаному будинку, що унеможливлює користування нею, чим порушується право позивачки на користування належною їй квартирою № 15 у будинку № 19 по вулиці Тираспольській у місті Одесі. Вказані порушення існують вже протягом значного проміжку часу, відповідач відмовляється добровільно їх усунути, що порушує уклад життя сімї позивачки, спричиняє душевні страждання, погіршення нервового стану. З цих підстав позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Відповідач у судовому засіданні предявлені позивачкою вимоги не визнав, вважав їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню; пояснив суду, що позивачка має інший вхід до своєї квартири, розташованої на другому поверсі, в спірному приміщенні парадного підїзду він провів ремонтні роботи за власний рахунок, а права позивачки та членів її родини нічим не порушено. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі необхідно постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін та представлених письмових доказів. За договором купівлі-продажу від 23 червня 2006 року [PERSON] є власницею 306/1000 частин квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS], житловою площею 20,1 кв.м. Відповідно до договору купівлі-продажу від 29 червня 2006 року [PERSON] отримала у власність інші 694/1000 частин вказаної вище квартири. Таким чином, за результатом укладення вказаних договорів позивачка є єдиною власницею квартири за адресою: [ADDRESS], що розташована на другому поверсі двоповерхового будинку. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках належить квартира за адресою: [ADDRESS], що розташована на першому поверсі того самого будинку. З плану технічної документації вбачається, що обидві зазначені квартири розташовані одна над одною та мають спільну сходову клітину парадного підїзду. Судом встановлено, що [PERSON] здійснена самочинна реконструкція сходової клітини парадного підїзду. Факт самовільного проведення реконструкції підтверджується доповідною директора КП ДЕЗ Арнаутський[PERSON], відповідно до якої [PERSON] зайнято сходову клітину, розташовану на першому поверсі двоповерхового будинку, заблоковано вхід мешканцям розташованої вище квартири під № 15, шляхом демонтажу сходового маршу. Приписом інспектора Державного пожежного нагляду МНС України в Одеській області та приписом житлово-експлуатаційної організації КП ДЕЗ Арнаутський[PERSON] зобовязано повернути у попередній стан відповідно до проектної документації самочинно реконструйовану сходову клітину. Відповідач особистими поясненнями підтвердив факт самовільної реконструкції. В судовому засіданні він пояснив, що ним здійснено демонтаж сходових маршів на другий поверх до квартири позивачки, обґрунтовуючи свої дії міркуваннями доцільності, а також тим, що позивачка користується іншим парадним підїздом та склався певний порядок користування будинком. Подібна аргументація не має правового значення для вирішення справи, а ці обставини, як визнані в судовому засіданні відповідачем, не підлягає доведенню та вважається встановленою. З правової точки зору дії відповідача можуть бути охарактеризовані як самовільна реконструкція конструктивних елементів житлового будинку, які перебували у спільний власності всіх власників квартир цього будинку. Відповідач для цього не мав належного передбаченого законом дозволу на проведення подібних реконструкційних робіт, діяв самовільно та самоуправно. Відповідно до засад цивільного законодавства самоуправні дії є забороненими, а стан речей, що існував до порушення прав інших осіб, має бути відновлений особою порушника. Спір між сторонами існує тривалий час. Так, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась 31 січня 2008 року до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про приведення приміщення у попередній стан. Разом з цим у квітні 2008 року [PERSON] звернулась до суду із подібною позовною заявою до [PERSON] Проте, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси вказані позовні заяви залишено без розгляду. Таким чином, хоча попередній розгляд справи не завершився постановленням рішення, на вимогу позивачки правила про позовну давність не поширюється у звязку з триваючим характером порушення прав позивачки протиправними діями відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України будівництво (реконструкція) житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визнається самочинним, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердження проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самовільне будівництво не набуває право власності на нього. Відповідно до п. 7 ст. 376 ЦК України, у випадку істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, за свій рахунок, провести відповідну перебудову. За ст. 5 Закону України „Про основи містобудування при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення рівня ефективності та іншого використання земельних ділянок; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; захист прав громадян та громадських організацій згідно законодавства. Будівництво (реконструкція) об'єкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Містобудівельна документація повинна бути узгоджена з: управлінням архітектури та містобудування, органами санітарного та пожежного нагляду, управлінням екологічної безпеки, управлінням інженерного захисту території міста, органами ДАІ МВС, а також іншими організаціями, вказаними у завдані на проектування. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без одержання дозволу відповідних рад, згідно ст. 29 Закону України Про планування і забудову територій(який діяв на час виникнення спірних правовідносин), або його перереєстрації, а також здійснення будівельних робіт не зазначених у дозволі виконавчих органів цих рад є самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 9 Закону України „Про архітектурну діяльність від 20 травня 1999 року будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 року № 273 затверджено Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт (далі Положення), яким встановлюється порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту. Положення обов'язкове для застосування усіма суб'єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої належності та джерел фінансування. Таким чином, у процесі проведення відповідачем самовільної реконструкції сходової клітини парадного підїзду, без узгодження проектної документації й одержання дозволу на її здійснення, з істотними порушеннями будівельних норм і правил, ним порушено вимоги законодавства України. Згідно зі ст. 100 Житлового кодексу УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення проводяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Особа, яка допустила самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язана за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних норм і правил експлуатації будинку. Доказів відсутності таких порушень з боку відповідача до суду не надано, навпаки, доводи та докази позивача свідчать про наявність істотних порушень її прав та інтересів, а також й членів її родини. Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача за власний рахунок привести самочинно реконструйовану сходової клітини парадного підїзду до попереднього стану згідно із технічною документацією, відновивши сходи на другий поверх будинку. За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За правилом ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном (від порушень, не повязаних з позбавленням володіння). Приймаючи до уваги викладені обставини справи, суд вважає доведеним порушення прав та законних інтересів позивачки вказаними діями [PERSON] За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Враховуючи доведеність та обґрунтованість обставин порушення відповідачем законних прав позивачки, тривалість такого порушення, порушення укладу життя сімї позивачки, викликану необхідність залучення додаткових зусиль для організації життя сімї позивачки, погіршення її нервового стану, створенням щоденно існуючої перешкоди позивачці, членам її родини користуватися та потрапляти в власне житло, суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має врахувати масштабність порушення прав позивачки, характер та тривалість створених їй незручностей. Суд вважає зазначену суму такою, яка частково відповідає характеру та рівню порушення немайнових прав, душевних та моральних втрат, яких зазнала позивачка в результаті протиправної поведінки відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4\~„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Застосовуючи положення статті 1167 ЦК України, виходячи з міркувань справедливості, розумності та адекватності завданій шкоді, суд має зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, до 7\~000,0 гривень, в решті вимог відмовити. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: partial