Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-16 00:00:00

09.06.2011 року позивач звернувся до суду з названим позовом та просив постановити рішення, відповідно до якого зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення обєкту самочинного будівництва а саме гаража площею 3,5 * 6 м, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Рибача Балка, № 1. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку розміром 3,5 *6 м. від будинку № 1 по вул. Рибача Балка у м. Одесі, на якій збудував самочинно капітальний гараж без всяких на те дозволів Проведення робіт з самовільного будівництва без належного чином затвердженого проекту будівництва, відповідних погоджень та дозволів є потенційно небезпечним, так як воно здійснюється без контролю з боку відповідних органів та служб, що в свою чергу є порушенням діючих архітектурно-будівельних, протипожежних, санітарних та інших норм, тому позивач звернувся з позовам до суду та просить знести збудований капітальний гараж та звільнити самовільну зайняту ділянку за адресою вул. Рибача Балка в м. Одесі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задоволення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладання справи не заявляв. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до листа Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.05.11р. позивачу стало відомо, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку, розміром 3,5 х 6,0 м від дома № 1- вздовж вулиці Рибача балка у м. Одесі (а.с.9). Відповідно до ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії по фактичному використанню земельної ділянки за відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Позивач вказує, що фактичне використання відповідачем зазначеної земельної ділянки полягає в тому, що ним було самочинно збудовано капітальний гараж за вказаною адресою. Як вбачається з акту обстеження гаражів по вул. Рибача балка, збудований [PERSON] гараж має номер 4 та розміри 3,5 х 6,0 м.( а.с.10). Приписом Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.03.11р. [PERSON] було зобовязано надати дозвільні документи на проведення будівництва та землекористування (а.с.8). Однак, до теперішнього часу, відповідачем не надано проектно-дозвільної документації. Відповідно до ст. 23 Закону України Про планування і забудову територій, що діяв на момент здійснення будівництва, передбачалось, що розміщення обєктів містобудування на території населених пунктів та за їх межами здійснюється відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки згідно із затвердженою містобудівною документацією, регіональними або місцевими правилами забудови. Відповідно до ст. 5 Закону України Про основи містобудування, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні: - розробка містобудівної документації, проектів конкретних обєктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво обєктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих обєктів; - урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; - урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Відповідно до ст. 9 Закону України Про архітектурну діяльність, будівництво обєктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією. Будівництво гаражу № 4 вздовж вулиці Рибача Балка здійснено без відповідно погодженого проекту. Даний факт встановлено матеріалами по справі та доведено в судовому засіданні. Крім того підтверджується діями відповідача по ухиленню від надання проектно-дозвільної документації так і приписом Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.03.11р. На момент здійснення будівництва, положенням статті 29 ЗУ Про планування і забудову територійпередбачалось, що дозвіл на виконання будівельних робіт документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих і будівельних робіт. Здійснення будівельних робіт на обєктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно їз законом. Будівництво спірного обєкту проведено без відповідного дозволу інспекції ДАБК. Частиною 1 статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як було зазначено вище, до теперішнього часу [PERSON] не надав дозвільно-проектної документації. В порушенні вимог Закону, відповідач здійснив будівництво обєкту. З урахуванням положення ч. 1 ст. 376 ЦК України, гараж номер № 4 вздовж вулиці Рибача балка розміром 3,5 х 6,0 м є самочинним. Крім того, будівництво самочинного гаражу здійснене за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про передачу [PERSON] у власність або користування земельної ділянки. Відповідно ст. 60 Закону Про місцеве самоврядування в Українітериторіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю. Згідно зі ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селиш, міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності. Правилами п. 12 розділу Х Земельного кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідних органи виконавчої влади. Земельна ділянка під збудованим гаражем знаходиться у межах міста Одеси, відповідно до положень Земельно кодексу України та Закону України Про місцеве самоврядування в Україніперебуває у комунальній власності, розпорядником якої є Одеська міська рада. Відповідно до ст. 22 Закону України Про основи містобудування забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому Законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав. [PERSON] фактично використав спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), шляхом здійснення на ній самочинного будівництва. Положенням ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майно Відповідно до ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства у разі самовільного зайняття земельних ділянок. Згідно з нормою вставленою в ст.. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан включає знесення будинків, будівель. Таким чином, відповідно до земельного законодавства у разі самовільного зайняття землі застосовується цивільно-правова реституція самовільна зайнята ділянка повертається його законному власнику шляхом зобовязання особи (за власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для використання. Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОМР є обґрунтованими, так як відповідачем не надано жодних доказів, підтверджуючих той факт, що він у встановленому законом порядку законно збудував вказаний гараж, отримавши на це необхідні дозвільні документи. На підставі зазначеного та

Outcome: approved