Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-09 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], що посвідчений 10 вересня 2008 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] Свій позов обґрунтовує тим, що випадково в листопаді 2010 року їй стало відомо про те, що приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір дарування вищевказаної квартири, відповідно якого [PERSON] подарувала належну їй квартиру [PERSON] Проте позивач зазначає, що не мала жодних підстав для дарування власної квартири, яку вона придбала понад рік тому, сторонній людині, з якою жодних дружніх чи родинних відносин вона не має. Більше того позивач зазначає, що це повязано з її психічною хворобою і в момент вчинення спірної нотаріальної дії з укладення договору дарування вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. В звязку з чим звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судових засіданнях 22 березня та 23 березня 2011 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, пояснення надав аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що до укладання договору дарування квартири позивача ніхто не змушував, це було її рішення, наполягав на тому , що [PERSON] є психічно здоровою людиною, в момент підписання договору нотаріусом [PERSON] їй неодноразово розяснювалась суть правочину, однак позивач наполягала на його укладенні. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу [PERSON] надала до суду листа про розгляд справи без її участі. Допитані в судовому засіданні свідки на стороні позивача :[PERSON], [PERSON], які є сусідами позивача, суду пояснили, що приблизно з 2008 року стан здоровя позивача суттєво погіршився, [PERSON] нечасто виходить на вулицю, проживає сама, відповідача біля будинку бачили декілька разів приблизно в 2008 році. Свідок на стороні відповідача [PERSON] ( сусід [PERSON]В.) суду пояснив, що іноді бачить позивача на лавці під будинком, за період з 2008 року по даний час відповідача бачив біля будинку один раз. Свідок на стороні відповідача [PERSON] ( батько [PERSON]М.) засвідчив, що його сімя була знайома з сімєю позивача з 1976 року, іноді ходили до них в гості, після смерті чоловіка позивача допомагали бабусі чим могли, в тому числі коли остання придбала спірну квартиру, тоді [PERSON] вирішила подарувати вказану квартиру [PERSON], але він відмовився і запропонував оформити її на сина [PERSON] Суд вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, його представника, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, \~всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Позивачем [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі -продажу квартири від 25 червня 2007 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] 10 вересня 2008 року відповідно договору дарування [PERSON] подарувала вищевказану квартиру [PERSON] Представник позивача свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач в силу своєї психічної хвороби в момент вчинення спірної нотаріальних дії з укладання договору дарування не усвідомлювала значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними. Як встановлено судом в ході розгляду справи позивач є людиною похилого віку 73 років. В звязку з виникненням розладів мови і рухів правих кінцівок [PERSON] в квітні - травні 2008 року перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Броварської ЦРЛ, де їй констатували наявність правобічного геміпарезу, елементів моторної афазії, прояви мікровогнищевого органічного ураження головного мозку. В серпні 2008 року позивачу надавалась амбулаторна медична допомога в звязку з наявними у неї на той час розладами функцій нервової системи. Як свідчать дані з медичної картки амбулаторного хворого, починаючи з 2007 року позивача турбували загальні нездужання, часті головні болі і ослаблення памяті. Свідки на стороні позивача [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що позивач приблизно з 2008 року стала малоактивною, з труднощами пересувалась, досить рідко виходила з квартири, стала забудькуватою, неодноразово заливала сусідів на поверх нижче, в звязку з тим, що забувала закрити кран. Свідок на стороні відповідача [PERSON] не заперечував, що позивач зявляється на вулиці досить рідко. Суд критично оцінює свідчення [PERSON] в частині того, що він та його син постійно допомагали та допомагають позивачу по господарству, так як його свідчення спростовуються поясненнями інших свідків [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] ( сусіда [PERSON]В.), який за останні три роки бачив відповідача та його батька біля будинку позивача лише декілька разів. Як вбачається з висновку акту амбулаторної судово- психіатричної експертизи за № 837 від 11 серпня 2011 року [PERSON] в момент укладання договору дарування квартири від 10 вересня 2008 року у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не перебувала. [PERSON] на час укладання договору дарування квартири від 10 вересня 2008 року страждала психічним порушенням у вигляді «органічного ураження головного мозку судинно-дисметаболічного ґенезу з психоорганічним синдромом, яке за ступенем своєї вираженості на той час позбавляло підекспертну можливості в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно положень ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнано судом недійсним за позовом цієї особи. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги акт амбулаторної судово - психіатричної експертизи, пояснення свідків, судом встановлено, що позивач будучи дієздатною особою, страждаючи на психічні порушення в момент укладення оскаржуваного договору дарування в повній мірі не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. З огляду на вищевказане суд прийшов до висновку позов задовольнити.

Outcome: approved