Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства "Житлопромбуд-Полісся", в якому просить : стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 4944,10 грн., грошову компенсацію за щорічну невикористану відпустку за 10 календарних днів в сумі 286,45 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні з 01 вересня 2010 року по день постановлення рішення суду, 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 15.03.2010 року по 01.09.2010 року працював у відповідача підсобним робітником по виконанню загально-будівельних робіт. При влаштуванні на роботу директор відповідача повідомив позивача про те, що його заробітна плата буде на рівні мінімальної зарплати в Україні. Така зарплата позивача влаштувала, адже знайти роботу без тривалого досвіду роботи з пристойною офіційною зарплатою не дуже просто. Після влаштування на роботу позивач за вказівкою директора оформив договір у Чернігівському РУ «Приватбанку» на карткове обслуговування зарплати, але коштів на неї від відповідача не надходило. Зарплата позивача складала відповідно до довідки Управління ПФУ в Новозаводському районі м. Чернігова від 24.10.2011 року: березень 2010 року 513,50 грн.; квітень-червень 2010 року: по 884,00 грн. на місяць; липень-серпень 2010 року по 888,00 грн. на місяць, а всього -4941,50 грн. З огляду на приписи КЗпП України день звільнення з роботи є робочим днем, таким чином день звільнення позивача 01.09.2010 року був робочим днем і підлягає оплаті в сумі 29,60 грн. (880,00 грн. : 30 днів) х 1 день = 29,60 грн. 01.09.2010 року позивач був звільнений за власним бажанням. Заробітна плата за весь час роботи у відповідача жодного разу не була виплачена, розрахунок при звільненні в повному обсязі не був проведений. На всі питання позивача і питання інших працівників була лише одна відповідь директора «немає котів, почекайте, не заважайте працювати». Після звільнення позивач неодноразово звертався до директора з питання невиплаченої зарплати, але марно. Позивач був не в змозі самостійно протидіяти неправомірним діям відповідача, не мав достатніх знань з трудового права і юридичного досвіду, тому вважає, що його трудові права повинні бути захищені судом. Позивач вважає, що відповідач грубо порушив приписи трудового законодавства щодо виплати зарплати, що дали йому підстави просити суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату, грошову компенсацію невикористаної щорічної відпустки, оплату затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 4971,10 грн., грошову компенсацію за щорічну невикористану відпустку за 10 календарних днів в сумі 286,45 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні з 01 вересня 2010 року по день постановлення рішення суду в розмірі 19211,36 грн та 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с 25). Клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Outcome: partial