Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-21 00:00:00

Позивач у березні 2011 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог послався на наявність в нього статусу інваліда війни 2 групи, який дає право на пільги під час користування послугами маршрутного таксі, що надаються відповідачем. У квітні 2010 р., 13.09.2010 р., 21.03.2011 р. з боку водіїв відповідача під час перевезення позивача мали місце випадки відмови у наданні послуги, висловлювань та дій принижуючого характеру, зокрема висловлювання неповаги, словесні образи, викидання його посвідчення інваліда на дорогу, чим заподіяна моральна шкода, оцінена позивачем у 30.000, 00 грн., пред`явлена у справі до відшкодування. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник відповідача до суду неодноразово не з`являлася, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, що є підставою для ухвалення рішення за її відсутності. Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з боку співробітників відповідача ТОВ «Ігрек», що надає у межах м. Дніпропетровська послуги з пасажирських перевезень маршрутними таксі, під час надання таких послуг позивачеві у квітні 2010 р., 13.09.2010 р., 21.03.2011 р. мали місце випадки неналежної поведінки у зв`язку з наявністю у позивача статусу інваліда 2 групи та ветерана війни учасника війни (а.с. 13), що дає йому право на пільги в частині оплати проїзду, в тому числі відмова у наданні послуги, словесні образи, висловлювання та дії принижуючого характеру. Викладене підтверджується показаннями свідка [PERSON] , письмовими вибаченнями водіїв (а.с. 6, 9), відповіддю КП «Дніпроміськтранс`Дніпропетровської міської ради (а.с. 8) та не спростоване іншими наявними у справі доказами. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані положеннями законодавства про захист прав споживачів, оскільки у їх межах відповідач є суб`єктом, що надає послуги з перевезення пасажирів, а позивач особою, що споживає такі послуги. Виходячи з наведеного питання відшкодування моральної шкоди у цих правовідносинах врегульовані п. 5 ст. 4, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», що не передбачають відшкодування такої шкоди за фактичних обставин, встановлених судом. Посилання позивача на наявність причинного зв`язку між діями співробітників відповідача та погіршенням його самопочуття суд оцінює критично як недоведені, оскільки з урахуванням віку позивача та загального стану його здоров`я (а.с. 7, 10, 23) таке погіршення може виникнути з низки інших причин, а також мало місце і до подій, з якими пов`язується позов. \\~Посилання позивача на зміст виписного епікризу № 1241 (а.с. 23) не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт погіршення його самопочуття після психотравмуючих ситуацій у ньому зазначений лише як власне спостереження хворого, а характер та обставини таких ситуацій не зазначені. За викладених обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~Оскільки позивач від судових витрат у справі звільнений, відповідач на понесення ним таких витрат не посилався, питання щодо їх розподілу судом згідно ст. 88 ЦПК України не вирішується. \\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed