overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у розмірі ? частини заробітку щомісячно, мотивуючи тим, що з 25.10.2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, та проживали однією сімєю до листопада 2009 року. Від шлюбу з відповідачем народились дитина : син [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Відповідач позов визнав та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі ? частки з заробітку до повноліття дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належать задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО№ 371965 видно, що [PERSON], народився 15.04.2009 року, у графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.2) Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 147577 видно, що сторони знаходяться у зареєстровано шлюбі з 25.10.2008 року (а.с.3) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Таким чином, оскільки відповідач працює, згоден на виплату аліментів, суд відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

КП «Лубни - водоканал» в особі директора [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивував тим, що КП «Лубни - водоканал» Лубенської міської ради надавало своєчасно та в повному обсязі послуги з водопостачання та водовідведення абоненту фізичній особі [PERSON]. В свою чергу відповідач повинен був своєчасно сплачувати за надані послуги плату згідно тарифів, але свого зобов»язання належним чином не виконав. Станом на 01.03.2011 року заборгованість відповідача за надані послуги з водопостачання та водовідведення становить 1805 грн. 06 коп. Прохає суд постановити рішення яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за водопостачання в розмірі 1805 грн. 06 коп.та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача по дорученню [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідачка по справі [PERSON], будучи повідомленою через засоби масової інформації газету « Зоря Полтавщини» в судове засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, заслухав представника позивача, перевірив та дослідив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та комунальні послуги, відповідно до ст. 68 ЖК України, повинні вноситись своєчасно. Згідно ст.. 20 ч.3 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги підлягають сплаті своєчасно і в повному обсязі…. Судом встановлено , що позивач КП «Лубни-водоканал» надає відповідачці [PERSON] послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідачка [PERSON] тривалий час не сплачує кошти, в результаті чого станом на 01.03.2011 року утворилася заборгованість в розмірі 1805 грн. 06 коп. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов»язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідно до ст.. 20 п.3, п.5 цього ж закону споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд вважає , що дана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь КП «Лубни-водоканал». Також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати понесені при подачі позову до суду за ІТЗ СП в розмірі 30 грн. , 51 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2011 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказав, що 10.01.1996 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 29.04.1996 рокународження. Життя з відповідачкою не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові одне до одного, внаслідокчого з 2005 року вони проживають окремо. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. ЇЇ неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою позивачки, суд позбавлений відомостей по вирішенню питання про відновлення прізвища. Судомустановлено: Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження від 10.01.1996 року. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5) З 2005 року сторони проживають окремо. Спору про місце проживання яких у сторін не виникає, як і про поділ майна, що є спільною сумісною власністю. Суд розглянувши докази по справі, уважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2011 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані обєкти нерухомості, а саме: прибудову «а-2», прибудову «а-3», гараж «Г», погріб під «А-1», кімната 2-2 «А-1», що розташовані по вул. Кінечна, 32 у м. Пирятин, Полтавської області. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив суду наступне, що відповідно до договору дарування з 1988 року він є власником будинку та господарських споруд розташованих по вул. Кінечна, 32 у м. Пирятин, Полтавської області. Оскільки відсутність правовстановлюючих документів на самочинно збудовані споруди, що перешкоджають позивачу вільно розпоряджатися майном, тому виникла необхідність визнати право власності на вищевказані самочинно збудовані обєкти нерухомості. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіслав до суду листа, у якому просить справу, провести без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом установлено: Згідно договору дарування укладеного [PERSON] та [PERSON] 12.07.1988 року, [PERSON] подарувала [PERSON] подарувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Кінечна, 32 у м. Пирятин, Полтавської області (а.с. 9-10). За вищевказаною адресою позивач [PERSON] самочинно побудував дві прибудови, гараж, погріб та переобладнав кухню в кімнату. Згідно з інформаційною довідкою № 731 виданою 11.06.2011 року комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»загальна вартість вказаних самовільно збудованих споруд складає 74114 грн. (а.с. 7). Відсутність правовстановлюючих документів на господарські споруди перешкоджає позивачу [PERSON] вільно розпоряджатися майном, що перебуває у його власності. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі, підлягає державній реєстрації. У відповідності до ст. 210 ЦК України правочин, що підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона з [PERSON] уклала свій шлюб 15.02.2008 року який зареєстрували у виконавчому комітеті Білгородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу вини мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини відповідач їй не надає, хоча зобовязаний надавати. Відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки працює. Аліменти відповідач нікому не платить. Враховуючи викладене, [PERSON] просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], жителя [INFO] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів доходів його заробітку (доходу), але не менш одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Як зазначала позивач, відповідач [PERSON] не утримує дитину. Дочка [PERSON], [INFO], дійсно проживає та зареєстрована у [INFO] разом із своєю матір'ю і знаходиться на її утриманні, що також підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою, виданою виконавчим комітетом Білгородської сільської ради Києво-Святошинського району № 280 від 15 липня 2011 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи своє звернення тим, що відповідач не бажає в добровільному порядку надавати допомогу на утримання дитини. Вказує, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 18 жовтня 2003 року в відділі РАЦС Уманського міського управління юстиції Черкаської області. Від шлюбу 24.01.2004 року в них народився син [PERSON]. З відповідачем однією сімєю не проживають. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач долею дитини не цікавиться, добровільно коштів на утримання дитини не дає, тому вона змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, на попередньому судовому засіданні позов підтримала та просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, провівши дослідження матеріалів справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. На підставі ст.ст. 180-183, 192 СК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

КП « Уманьводоканал » звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за користування водою та водовідведенням, посилаючись на те, що відповідачка з 2008 року по даний час не проводить оплату за користування водою та водовідведенням, в звязку з чим станом на 1.04.2011р. має заборгованість перед позивачем в сумі 1596 грн. 08 коп. Представник позивача в судовому засіданні змінив позовні вимоги та в звязку з повним погашенням заборгованості відповідачкою, просить стягнути з останньої лише судові витрати в сумі 30 грн., не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачка сплатила борг, крім судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

До Апостолівського районного суду надійшла справа за позовом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між позивачем та відповідачем встановлено фактичні договірні відносини, [PERSON] є абонентом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство. Згідно оборотної відомості починаючи з 01.01.2002 року по лютий 2005 року відповідач не сплачував за комунальні послуги в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 197 гривень 40 копійок. Позивач просить: стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 197 гривень 40 копійок, стягнути державне мито в розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Від позивача надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги підтримують, справу просять слухати без участі представника позивача. Відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності, з позовними вимогами не погодився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії лицьового рахунку № 1020 за відповідачем дійсно існує заборгованість в розмірі 197 гривень 40 копійок. Спірні відносини виникли в період з 01.01.2002 року по лютий 2005 року. Відповідно до чинного законодавства України до правовідносин що виникли до 01 січня 2004 року застосовуються положення ЦК УРСР відповідно до ст. 71 якого загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст. 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Таким чином вимоги про стягнення заборгованості з відповідача до 01 січня 2004 року задоволенню не підлягають, стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості з 01 січня 2004 року, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення … Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в судовому засіданні надав заяву про застосування строку позовної давності на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині. Стосовно вимоги позивача про відшкодування судових витрат, суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України вважає що вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

До Апостолівського районного суду надійшла справа за позовом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між позивачем та відповідачем встановлено фактичні договірні відносини, [PERSON] є абонентом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство. Згідно оборотної відомості починаючи з 01.01.2002 року по лютий 2005 року відповідач не сплачував за комунальні послуги в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 652 гривень 94 копійок. Позивач просить: стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 652 гривень 94 копійок, стягнути державне мито в розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Від позивача надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги підтримують, справу просять слухати без участі представника позивача. Відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності, з позовними вимогами не погодився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії лицьового рахунку № 994 за відповідачем дійсно існує заборгованість в розмірі 652 гривень 94 копійок. Спірні відносини виникли в період з 01.01.2002 року по лютий 2005 року. Відповідно до чинного законодавства України до правовідносин що виникли до 01 січня 2004 року застосовуються положення ЦК УРСР відповідно до ст. 71 якого загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст. 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Таким чином вимоги про стягнення заборгованості з відповідача до 01 січня 2004 року задоволенню не підлягають, стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості з 01 січня 2004 року, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення … Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в судовому засіданні надав заяву про застосування строку позовної давності на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині. Стосовно вимоги позивача про відшкодування судових витрат, суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України вважає що вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

ВАТ «Донецькобленерго»в особі Артемівського міського району електричних мереж звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з [PERSON], зазначивши в позовній заяві, що внаслідок несвоєчасного внесення відповідачем платежів за спожиту електричну енергію за адресою м. Артемівськ вул. Чайковського, 6/8 у нього виникла заборгованість за період на 14.04.2010 р. року в розмірі 497,67 грн. Просить стягнути суму заборгованості з відповідача. В судовому засіданні представник ВАТ «Донецькобленерго»в особі Артемівського міського району електричних мереж, що діє за дорученням, підтримав позовні вимоги в повному обсязі на підставах позовної заяви. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або про повідомлення причин неявки в судове засідання. Суд вважає можливим розглянути справу в відсутності відповідача та його представника та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ВАТ «Донецькобленерго»в особі Артемівського міського району електричних мереж підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 з наступними змінами та доповненнями. Згідно з цими Правилами позивач є енергопостачальником, а відповідачі споживачами електричної енергії. Відповідно п. 19, 20, 38 Правил користування електричною енергією для населення енергопостачальник зобов`язався подавати споживачу електроенергію в необхідних об`ємах, з гарантованим рівнем надійності, безпеки, параметрами якості, відповідних діючих стандартів, а відповідач зобовязався сплачувати спожиту електричну енергію по обумовленим тарифам (цінам). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог ЦК України. Відповідно довідки ПП Житловик відповідач дійсно зареєстрований по вул. Чайковського, б. 6 кв. 8 в м. Артемівську. Сума боргу підтверджується копією акту звірки розрахунку та розшифровкою заборгованості по особовому рахунку. Цю суму відшкодування заборгованості слід стягнути з відповідача на користь ВАТ «Донецькобленерго»в особі Артемівського міського району електричних мереж. Крім того, на користь позивача слід стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сплачені ним при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

До Апостолівського районного суду надійшла справа за позовом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між позивачем та відповідачем встановлено фактичні договірні відносини, [PERSON] є абонентом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство. Згідно оборотної відомості починаючи з 01.01.2002 року по лютий 2005 року відповідач не сплачував за комунальні послуги в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 328 гривень 02 копійок. Позивач просить: стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 328 гривень 02 копійок, стягнути державне мито в розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Від позивача надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги підтримують, справу просять слухати без участі представника позивача. Відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності, з позовними вимогами не погодився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії лицьового рахунку № 1013 за відповідачем дійсно існує заборгованість в розмірі 328 гривня 02 копійок. Спірні відносини виникли в період з 01.01.2002 року по лютий 2005 року. Відповідно до чинного законодавства України до правовідносин що виникли до 01 січня 2004 року застосовуються положення ЦК УРСР відповідно до ст. 71 якого загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст. 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Таким чином вимоги про стягнення заборгованості з відповідача до 01 січня 2004 року задоволенню не підлягають, стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості з 01 січня 2004 року, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення … Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в судовому засіданні надав заяву про застосування строку позовної давності на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині. Стосовно вимоги позивача про відшкодування судових витрат, суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України вважає що вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed