Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-02 00:00:00

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кагарлицької міської ради Київської області, [PERSON] про зобов»язання видати державний акт на право власності на земельну ділянку, в якій позивач просив суд винести рішення, яким зобов'язати Кагарлицьку міську раду видати [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,15 га за адресою м. Кагарлик, вул. Загородній, 34. Свої позовні вимоги позивач в позовній заяві обґрунтовував наступним. В грудні 1996 року [PERSON] звернулась до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до Кагарлицької міської ради, [PERSON] про поновлення прав землекористувача. В свою чергу [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], Кагарлицької міської ради про відновлення площі та меж земельної ділянки. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21.03.2000 р. в задоволені позову [PERSON] було відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] задоволено та вирішено площу земельної ділянки землекористувача [PERSON] відновити до 0,15 га за рахунок частини земельної ділянки [PERSON] Не погоджуючись з рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21.03.2000 р. [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Київської області. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.05.2000 р. рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21.03.2000 р. в частині задоволення зустрічного позову [PERSON] -змінено і відмовлено в задоволенні його позовних вимог. Не погоджуючись з Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.05.2000 р. Б орисейко В.О. звернувся із касаційною скаргою до Верховного суду України. Ухвалою Верховного суду України від 14.02.2002 р. ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30.05.2000 р. було скасовано, а рішення Кагарлицького районного суду Київської області віл 21.03.2000 р. залишено без змін. 26.04.2002 р. [PERSON] звернулась із заявою до Кагарлицького районного суду Київської області про перегляд рішення Кагарлицького районного суду за нововиявленими обставинами. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 08.05.2002 р. рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21.03.2000 р. скасовано. У лютому 2001 року [PERSON] звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до Кагарлицької міської ради, треті особи [PERSON], Земельно-кадастрове бюро «Земпроект» про скасування рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04.04.2001 р. позов [PERSON] було задоволено. На підставі вищезазначеного рішення від 04.04.2001 р. 17.04.2002 р. Кагарлицьким районним судом було видано виконавчий лист від 17.04.2002 р. про відновлення розміру земельної ділянки [PERSON] до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик. Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області за заявою [PERSON] було відкрито виконавче провадження. 23.05.2002 р. була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження, яка була скасована Київським обласним управлінням юстиції. 12.09.2002 р. Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 17.04.2002 р. про відновлення розміру земельної ділянки [PERSON] до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик. 30.09.2002 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області [PERSON] було складено акт державного виконавця, відповідно до якого було відновлено розмір земельної ділянки [PERSON] до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик за рахунок земельної ділянки [PERSON] Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. З метою отримання державного акту на право власності на земельну ділянку на розміром 0,15 га [PERSON] звернувся до Кагарлицької міської ради. 06.03.2009 р. Кагарлицькою міською радою на адресу [PERSON] було направлено лист №231/02-28, в якому було зазначено, що Кагарлицька міська рада не може внести зміни до земельно-кадастрової книги по земельній ділянці, що знаходиться по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик. Свою відмову Кагарлицька міська рада обґрунтувала тим, що 04.02.2005 р. Верховний суд України виніс ухвалу про відмову в задоволенні скарги [PERSON] на рішення Обухівського районного суду від 26.11.2002 р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23.09.2003 р. Однак, на думку позивача, такі доводи Кагарлицької міської ради є безпідставними, оскільки при прийнятті Обухівським районним судом рішення від 26.11.2002 р. питання про поворот виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04.04.2001 р. не вирішувалось та поворот виконання не здійснювався. На думку позивача, відмовляючись видати [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку Кагарлицька міська рада порушує право [PERSON] на таку земельну ділянку. В подальшому позивач [PERSON] змінив позовні вимоги, та просив суд винести рішення, яким зобов'язати Кагарлицьку міську раду Київської області видати [PERSON] дозвіл гіа виготовлення технічної документації зі складання державного акт на право власності на земельну ділянку розміром 0.15 га за адресою м. Кагарлик, вул. Загородній. 34., визнати недійсним державний акт серія ІІ-КВ №078311 на право приватної власності на землю, виданий Кагарлицькою міською радою [PERSON], та визнати недійсним державний акт серія КВ №097106 від 09.08.2004 р. на право власності на земельну ділянку виданий Кагарлицькою міською радою [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився. Представник позивача, - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав. Представник Кагарлицької міської ради Київської області, - [PERSON] проти позову заперечував. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила суду, що по даних спірних питаннях вже неодноразово судами України різних рівнів виносилися рішення, які знаходяться в матеріалах справи. Представник відповідачки [PERSON] в судове засідання не з»явився. Суд, вислухавши представника позивача, - [PERSON], вислухавши представника відповідача, - Кагарлицької міської ради Київської області, - [PERSON] буру О.П., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. При винесенні рішення по даному спору суд буде керуватися наступними нормами матеріального та процесуального права України. Що стосується застосування норм матеріального права, то в даному випадку суд застосовує положення ст..ст. 256 258, , 260 262, 267 ЦК України. Так, згідно положень ст.. 256 ЦК України позовна давність, - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно ст.. 258 ЦК України для окремих позовних вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена чи більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. В даному випадку для вирішення справи суд застосовує загальний строк позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, які встановлені ст..ст. 253 255 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду не залежно від спливу позовної давності, тому в даному випадку позовна заява [PERSON] до Кагарлицької міської ради Київської області, [PERSON] про зобов»язання видати державний акт на право власності на земельну ділянку була прийнята до розгляду, хоча в даному випадку суд вважає, що позивачем [PERSON] було порушено строки позовної давності, тому, на думку суду позивачеві необхідно було обґрунтувати в своїй позовній заяві причини пропуску ним строків позовної давності. Крім того, позивач [PERSON] в даній позовній заяві, яка подана 27.09.2009 року посилається як на підставу доводів на рахунок задоволення позову, - на акт державного виконавця від 30.09.2002 року. Даний акт був винесений внаслідок наступних дій. У лютому 2001 року [PERSON] звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до Кагарлицької міської ради, треті особи [PERSON], Земельно-кадастрове бюро «Земпроект» про скасування рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого [PERSON] Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04.04.2001 р. позов [PERSON] було задоволено. На підставі вищезазначеного рішення від 04.04.2001 р. 17.04.2002 р. Кагарлицьким районним судом було видано виконавчий лист від 17.04.2002 р. про відновлення розміру земельної ділянки [PERSON] до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик. Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області за заявою [PERSON] було відкрито виконавче провадження. 23.05.2002 р. була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження, яка була скасована Київським обласним управлінням юстиції. 12.09.2002 р. Відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 17.04.2002 р. про відновлення розміру земельної ділянки [PERSON] до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик. Отже, 30.09.2002 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області [PERSON] було складено акт державного виконавця, відповідно до якого було відновлено розмір земельної ділянки [PERSON] до 0,15 га по вул. Загородній, 34 в м. Кагарлик за рахунок земельної ділянки [PERSON] Проте, як видно з письмових доказів, позивач [PERSON] з метою отримання державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 0,15 га звернувся до Кагарлицької міської ради Київської області лише в 2009 році, на що отримав відмову. Крім того, суд наголошує на тій обставині, що згідно ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов»язаний провести виконавчі дії та виконати рішення, не пов»язані з реалізацією майна боржника, не пізніше, ніж у двохмісячний строк з дня надходження виконавчого документа. Продовження зазначеного строку можливе лише у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно, в ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено загальний двомісячний строк, упродовж якого державний викона\-вець зобов'язаний виконати рішення. Цей строк почина\-ється з дня надходження виконавчого документа і закінчується винесенням державним виконавцем поста\-нови про закінчення виконавчого провадження відповід\-но до п. 1 ст. 39 цього Закону. Таким чином, у вказаний двомісячний строк включається не лише встановлений законом строк на відкриття виконавчого провадження, й визначений дер\-жавним виконавцем строк добровільного виконання рі\-шення боржником. Відповідно, у межах двомісячного строку повинно бути закінчено виконавче провадження по кожному рішенню, по якому воно відкрито. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем були пропущені строки позовної давності по даній справі ( спору). Отже, суд, підсумовуючи вищевикладене, в даному випадку в даній справі застосовує положення ст.. 257 ЦК , - загальна позовна давність та п. 3 ст. 267 ЦК України, де, зокрема, зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до дня винесення вирішення та застосовує до даного спору позовну давність, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Що ж стосується фактичних обставин справи, встановлених судом, то в судовому засіданні з пояснень сторін та письмових доказів встановлено наступне. У своїй позовній заяві «Про зобов'язання видати державний акт на право власності на земельну ділянку», поданої [PERSON] до Кагарлицької міської Ради та [PERSON] позивач посилається на ту обставину, що при прийняті рішення Обухівським районним судом від 26.11.2002 року, питання про поворот виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04.04.2001 р. - не вирішувалось, а поворот виконання не здійснювався. Суд не погоджується з таким обґрунтуванням позовних вимог, враховуючи наступне: 26.04.2002 року [PERSON] звернулась із заявою до Кагарлицького районного суду про перегляд рішення Кагарлицького райсуду від 08.05.2002р. за нововиявленими обставинами. Рішенням Кагарлицького районного суду від 04.04.2001 року позов [PERSON] було задоволено. Колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 21.08.2001 року рішення Кагарлицького районного суду від 04.04.2001 року було скасовано, а справа направлена на новий розгляд в той же суд іншим суддею. Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2002 року касаційна скарга [PERSON] про скасування ухвали апеляційного суду від 21.08.2001 року була залишена без задоволення. Підсудність вказаної справи головою апеляційного суду Київської області була визначена Обухівському районному суду Київської області. Рішенням Обухівського районного суду від 26 листопада 2002 року в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON], Кагарлицької міської ради, виконкому Кагарлицької міської ради, про відновлення розміру земельної ділянки та усунення порушень прав землекористування, за позовом [PERSON] до Кагарлицької міської ради, виконкому Кагарлицької міської ради, [PERSON], земельно-кадастрового бюро «Земпроект» та про скасування рішень Кагарлицького міськвиконкому №139 від 15.09.1993 року, №145 від 28.12.1999 року, Кагарлицької міськради від 18.01.1994 року та Державного акту про право приватної власності на землю №549 від 12.04.2000 року було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2003 року вищезазначене рішення залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 04 лютого 2005 року в задоволені касаційної скарги [PERSON] відмовлено. Згідно ч. 2 ст. 347 ЦПК України від 18.07.1963 року (зі змінами і доповненнями внесеними від 07.03.2002 року). передбачено , що ухвала суду апеляційної і касаційної інстанції, якою було відхилено скаргу, подання на рішення суду першої чи апеляційної інстанції, в разі перегляду рішення чи ухвали у зв'язку з нововиявленими обставинами, - втрачає свою силу. Пунктом 4 Статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами і доповненнями внесеними від 07.02.2002 року) передбачає закриття виконавчого провадження у разі скасування Рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню. Виходячи з вищевикладеного, рішення Кагарлицького районного суду від 04.04.2001 р. не підлягає виконанню, оскільки воно було скасовано рішенням Обухівського районного суду від 26 листопада 2002 року. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed