Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-08 00:00:00

У липні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що працював у відповідача за сумісництвом на посаді заступника директора з посадовим окладом 1500 грн. і звільнився за згодою сторін 31.12.2010 року. З листопада 2008 року по грудень 2010 року заробітної плати він не отримував, а тому заборгованість склала 1500 грн. х 26 місяців = 39000 грн.. Цю заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Також [PERSON] просить стягнути заборгованість за невикористану відпустку в сумі 3000 грн. (1500 грн. х 2), 8820 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та інфляції (42000 х 0,21), а також середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 9750 грн. (1500 грн. х 6,5 місяців). Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, жодних заяв до суду не надав. Третя особа також не направила свого представника в судове засідання. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти цього не заперечував. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно наказу №03-К від 01.02.2007 року /а.с.13/ [PERSON] був прийнятий на посаду заступника директора з наукової роботи ТОВ «НДЦ «Обрій» за сумісництвом з окладом згідно штатного розкладу. Твердження позивача про те, що його посадовий оклад дорівнював 1500 грн. підтверджується копією розрахунків, наданих йому раніше відповідачем /а.с.87/ та розрахунково платіжною відомістю за грудень 2010 року /а.с.24/, де за один день грудня 2010 року йому нараховано 65,22 грн., що при 23 робочих днях складає 1500 грн.. За ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно електронної переписки між позивачем та директором ТОВ «НДЦ «Обрій» /а.с.14-16/ позивач був звільнений 31.12.2010 року. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно цієї статті При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Проте, в порушення зазначених вимог розрахунок з позивачем не був проведений. За ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено по справі, жодних з вищезазначених виплат позивач не отримав, також він не отримав компенсації за невикористану відпустку передбачену ст.24 Закону України «Про відпустки», оскільки відповідні накази про відпустку відсутні. Суд не може покласти в основу рішення копію довідки про суми заборгованості /а.с.22/. оскільки вона не містить помісячного поділу про нараховану та виплачену заробітну плату і не відповідає посадовому окладу позивача за вказаний період. Також суд вважає неналежним доказом в частині розміру заборгованості розрахунково-платіжну відомість за грудень 2010 року /а.с.23-24/, оскільки за цей місяць позивачу нараховано заробітну плату за 1 день, хоча, як встановлено вище, він працював весь цей місяць. Таким чином суд приходить до висновку, що розрахунки позивача є вірними, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved