Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та зобов`язання здійснити оплату за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 09.11.1993 року працювала у [PERSON] психоневрологічному будинку інтернаті на посаді шеф кухаря. Наказом №93 від 16.08.2011 року позивача було звільнено з займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків. Звільнення позивач вважає незаконним і необгрунтованим з наступних підстав. Наказом директора інтернату «Про оголошення догани та суворе попередження працівників»№47 від 05.05.2011 року позивач була відсторонена від виконання посадових обов`язків та їй була оголошена догана. 15.07.2011 року на виконання протесту прокурора Вінницького району Вінницької області наказом №80 про внесення змін до наказу від 05.05.2011 року №47 «Про оголошення догани та суворе попередження працівників»внесені зміни стосовно скасування відсторонення [PERSON] від виконання службових обов`язків. Згідно наказу №66 від 15.06.2011 року позивачу надана відпустка з 01.07.2011 року по 14.07.2011 року включно. В період перебування у відпустці [PERSON] захворіла, в зв`язку з чим їй були оформлені листи непрацездатності з 06.07.2011 року по 22.07.2011 року та з 25.07.2011 року по 15.08.2011 року. Після закінчення лікування, 16.08.2011 року, позивач вийшла на роботу та подала заяву про продовження відпустки. Однак, в цей же день була звільнена з роботи, а відпустка їй продовжена не була. З моменту оголошення догани до моменту звільнення позивач жодного дня не працювала на посаді шеф кухаря інтернату. Разом з тим, в наказі про її звільнення зазначено: «...враховуючи, що порушення трудової дисципліни [PERSON] вчиняла і раніше, за що відповідно до наказу від 05.05.2011 року №47 до неї застосовувалося дисциплінарне стягнення у вигляді догани, наказую звільнити [PERSON]..»Однак, позивач фізично не могла після попередньої догани скоїти будь яке порушення тому, що не відпрацювала жодного дня до моменту звільнення, а тому в наказі про її звільнення і не зазначено коли і яке порушення вона допустила, які норми порушені і які це мало наслідки. В даному випадку відповідач при звільненні обмежився лише загальними посиланнями на систематичне невиконання без поважних причин [PERSON] посадових обов`язків та при обранні виду стягнення не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Середня заробітна плата позивача на день подачі позову до суду становить 1281 грн. 25 коп., з 16.08.2011 року вона не працює, відповідно строк, що сплинув із зазначеної дати до дня поновлення на роботі становить вимушений прогул. За наведених обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві, просив його задоволити. Представник відповідача [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, заперечував щодо їх задоволення, посилаючись на те, що 05.05.2011 року за результатами розгляду висновків робочої групи директором [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату винесено наказ, відповідно до якого за допущені грубі порушення вимог посадової інструкції шеф кухаря [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Скориставшись правом на оскарження позивач звернулася з відповідною заявою до прокуратури Вінницького району Вінницької області. Проведеною прокуратурою перевіркою підстав для скасування винесеної [PERSON] догани встановлено не було. Відповідно до вимог законодавства про працю підставою перенесення відпустки на інший період або її продовження має бути заява, оформлена належним чином, в тому числі з відповідною резолюцією керівника підприємства. Однак, у відділ кадрів [PERSON] будинку інтернату такої заяви на виконанні не було, що фактично позбавило відповідача можливості виконати вимоги чинного законодавства та продовжити відпустку позивачу. Крім того, 30.06.2011 року до в.о. директора будинку інтернату звернулися працівники зі скаргою, в якій повідомлялося про серйозні недоліки харчоблоку, зокрема, зверталася увага на те, що з 01.01.2011 року підопічним інтернату твердий сир не видавався взагалі, а масло видавалось тільки тоді, коли приїздила комісія, неналежним чином готувалася їжа, в зв`язку з чим була створена комісія, в ході роботи якої встановлено, що протягом січня травня 2011 року інтернатом здійснювалася регулярна закупівля масла і твердого сиру відповідно до призначень медичної сестри з дієтичного харчування. Завідувач складом видавала зазначені продукти шеф кухарю [PERSON], однак дані продукти підопічним для харчування нею видавалися нерегулярно, що призвело до систематичного погіршення добових норм їх харчування, що є грубим порушенням посадової інструкції шеф кухаря. 16.08.2011 року за результатами проведеної перевірки, з врахуванням висновків комісії, рішення профспілкового комітету та особистих пояснень [PERSON] позивача було звільнено з займаної посади з додержанням норм чинного законодавства України. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює на посаді інспектора кадрів [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату та писала пояснювальну записку з приводу того, що [PERSON] зранку 16.08.2011 року надала їй заяву про продовження відпустки, яку вона зареєструвала та присвоїла вхідний номер. Заява була подана в двох екземплярах. Приблизно в обідню пору до неї підійшла позивачка, яка забрала дану заяву, повідомивши, що особисто підпише її у директора. Однак, заяву [PERSON] не повернула, а тому її і немає у відділі кадрів. Чому не зазначила, що [PERSON] забрала заяву, пояснити не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді медичної сестри з дієтичного харчування [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату. Підопічним інтернату меню складає саме вона, передає його завідуючій складом, а шеф кухар забирає продукти, необхідні для приготування їжі, за що розписується особисто. Свідку відомо, що з квітня 2010 року масло і твердий сир підопічним інтернату не додається, їжа видається в один посуд. Коли вона повідомила про дані факти колишньому директору будинку інтернату, останній відповів, що, то не її справа. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює на посаді кухаря [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату, готувала страви, які були написані в меню, продукти /сир, масло, ковбасу/ зберігала в холодильнику, куди вони дівалися, не знає. Їжа видавалася в один посуд тому, що, іншого не було. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі встановлених судом фактів та відповідних їм правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.1993 року [PERSON] була прийнята на роботу в [PERSON] психоневрологічний будинок інтернат на посаду шеф кухаря, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці позивача (а.с.8). Згідно наказу №47 від 05.05.2011 року «Про оголошення догани та суворе попередження працівників», в зв`язку із виявленням 29.04.2011 року продуктів харчування поза приміщенням харчоблоку на суму 493 грн. 34 коп., шеф кухарю [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату [PERSON] винесено догану та на період проведення перевірки по даному факту правоохоронними органами відсторонено її від виконання службових обов`язків із збереженням заробітної плати (а.с.10). Наказом №80 від 15.07.2011 року про внесення змін до наказу від 05.05.2011 року №47 «Про оголошення догани та суворе попередження працівників», на виконання протесту прокурора Вінницького району Вінницької області від 06.07.2011 року №19/9, з наказу від 05.05.2011 року №47 «Про оголошення догани та суворе попередження працівників»виключено слова: «..та на період проведення перевірки по даному факту правоохоронними органами відсторонити її від виконання службових обов`язків із збереженням заробітної плати»(а.с.11,34). Як вбачається з листків непрацездатності серії АВВ №142452 та серії ААР №477033, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Вороновицька РЛ»з 06.07. по 22.07.2011 року та з 25.07. по 15.08.2011 року (а.с. 12). 16.08.2011 року [PERSON] надала заяву про продовження їй відпустки, згідно листка непрацездатності від 22.07.2011 року з 16.08.2011 року. Дана заява була прийнята відділом кадрів [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату (а.с.13). Наказом № 93 від 16.08.2011 року [PERSON], шеф кухаря будинку інтернату звільнено з 16.08.2011 року за згодою профкому (протокол №24 від 16.08.2011 року) за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, головному бухгалтеру провести з останньою повний розрахунок відповідно до чинного законодавства (а.с.9). Детальне визначення поняття трудового договору зазначено в ст. 21 КЗпП України, згідно якої трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважаються порушення, вчинені працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягався до дисциплінарної та громадської відповідальності, і порушив її знову. Одноразове порушення трудової дисципліни працівником не може бути підставою для його звільнення з роботи, за винятком керівників, які можуть бути звільнені за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Таким чином, для визначення систематичності невиконання трудових обов`язків має значення не сам факт дисциплінарного проступку, а застосування до працівника за цей проступок заходів дисциплінарного і громадського стягнення, а не впливу. Стягнення ж є заходом, передбаченим правовою нормою або статутом громадської організації. Власник або уповноважений ним орган може звільнити працівника і за повторне порушення трудової дисципліни за умови, що це порушення було суттєвим та з урахуванням того на скільки серйозно воно могло вплинути на виробничу діяльність підприємства. Заходи дисциплінарного стягнення, до яких ст. 147 КЗпП України відносить догану та звільнення не охоплюють всіх форм впливу з метою забезпечення дисципліни праці. При виникненні спору про правильність застосування стягнень за порушення трудової дисципліни, цей спір стосовно дисциплінарних стягнень може розглядатися органами по розгляду трудових спорів, а при вирішенні спору про правильність звільнення з роботи безпосередньо судом. До звільнення працівника з роботи за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків власник або уповноважений ним орган зобов`язаний зажадати від порушника трудової дисципліни пояснення в письмовій формі. Відмова працівника дати пояснення може бути зафіксована складенням акту, однак, відповідач обмежився лише поясненням [PERSON] (а.с.36). Оскільки розірвання трудового договору за систематичне невиконання працівником є видом дисциплінарного стягнення, воно може бути застосоване лише з дотриманням строків, що встановлені для накладення дисциплінарних стягнень. Працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, у відповідача не було підстав для звільнення позивача на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, оскільки з моменту оголошення догани (першого випадку порушення трудової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]Л.) позивач жодного дня не працювала на посаді шеф кухаря інтернату, тобто, не порушувала її знову, що передбачено вищезазначеною нормою КЗпП України. Крім того, чинне трудове законодавство передбачає, що у наказі про звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний навести конкретні факти порушень, не обмежуючись загальним посиланням на систематичне порушення трудових обов`язків з боку працівника. Дана вимога адміністрацією [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату дотримана не була. Щодо окремих підстав незаконності звільнення позивача з роботи при порушенні вимог ст. 80 КЗпП України, на що посилається позивач, то дані обставини не мають суттєвого значення для вирішення даного спору, оскільки ні позивачем, ні її представником не надано суду доказів про те, що заява [PERSON] про продовження відпустки була прийнята адміністрацією відповідача з накладенням відповідної резолюції директора. Даний факт свідчить про неналежну організацію роботи відділу кадрів та порушення правил діловодства працівниками [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про незаконність наказу [PERSON] психоневрологічного будинку інтернату відносно [PERSON] про звільнення з роботи та необхідність поновлення її на роботі в [PERSON] психоневрологічному будинку інтернаті на посаді шеф кухаря. При цьому відповідно до положень ст. 235 КЗпП України, з відповідача на користь позивача слід стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу. Розрахунок середнього заробітку для таких виплат провадиться за правилами, визначеними у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 ( далі Порядок ). Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з довідки про розрахунок заробітної плати [PERSON], яка належним чином відповідачем не оформлена та не завірена, однак, визнається представником відповідача та надана ним в судовому засіданні, станом на 07.02.2012 року, середня заробітна плата за останніх два місяці, протягом яких остання фактично працювала (травень червень 2011 року) складає 1281 грн. 25 коп. Всього станом на 07.02.2012 року заробітна плата [PERSON] склала б 7351 грн. 93 коп. (а.с. 66). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved