Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-20 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем мотивуючи тим, що відносини в сімї не склалися. З самого початку подружнього життя в сімї абсолютно відсутнє взаєморозуміння. В 2009 році припинили з відповідачем спільне проживання. Збереження шлюбу стало не можливим. Після розлучення бажає прийняти дошлюбне прізвище «Басюк». В судове засідання позивач не зявилась, але надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу, на примирення не погоджується. Суд, дослідивши в судовому засіданні наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження (а.с.3), виданого виконкомом Руднянської сільської ради Овруцького району Житомирської області, серії І-ТП №056140 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 25.03.2000 року, актовий запис №01. Неповнолітніх дітей від спільного шлюбу сторони не мають. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданих сторонами заяв вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків і категорично не погоджуються на примирення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Басюк». Позивач виявила бажання, після припинення шлюбу змінити своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила в своїй письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 107,30 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 53,65 грн.

Outcome: approved