Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вона вказала, що її мати [PERSON], [INFO], за життя отримала для індивідуального будівництва земельну ділянку по вул. Горького, буд. №69 в м.Білозерське Добропільського району, що після інвентаризації у 1974 році отримав іншу адресу: вул. Горького, будинок №10. За вказаною адресою збудовано житловий будинок із надвірними побудовами та спорудами згідно технічного паспорту. Однак за життя правовстановлюючих документів оформлено не було. Мати позивачки померла, і після її смерті залишилась спадщина у вигляді вищенаведеного домоволодіння. Рідна сестра позивачки згідно поданої до нотаріусу заяви спадщину приймати після смерті батьків відмовилась на користь своєї сестри [PERSON]. Спадщина відкрилась у 2002 році. Посилаючись на те, що являється спадкоємцем першої черги згідно закону, і іншим способом, аніж судовим, захистити її майнові права немає можливості, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після матері на житловий будинок із надвірними побудовами та спорудами за адресою: м.Білозерське Добропільського району Донецької області, вул. Горького, буд. №10. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі і просила їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача - виконкому Білозерської міської ради - до суду не з'явився, згідно поданої заяви, по суті позовних вимог не заперечують. Вислухавши доводи позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню за наступних підстав: Суд вважає, що спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України та ст.ст. 529, 549 ЦК Української РСР (в редакції 18 липня 1963 року), оскільки правовідносни склалися до прийняття нового ЦК України. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] являється дочкою [PERSON] Казьмича і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.11) Після одруження вона змінила прізвище на "Тарасенко" (а.с.12) Батьки позивачки померли: батько [PERSON] - 28.04.1998 року, мати [PERSON] - 16.03.2002 року, що вбачається із свідоцтв про їх смерть (а.с.10) Згідно архівної довідки з протоколу №17 засідання виконкому Білозерської міської ради від 13.04.1967 року, при житті матір позивачки [PERSON] наділено присадибною земельною ділянкою для індивідуального будівництва за адресою вул. Горького, 69 в м.Білозерське (а.с.20) Після побудови житлового будинку його по невідомим причинам не введено в експлуатацію (а.с.22) і після поточної інвентаризації у 1974 році житловий будинок отримав нову адресу: вул. Горького, будинок №10, яка залишається по теперішній час. Факт проживання і прописки у будинку батьків і самої позивачки підтверджується копією домової книги на будинок №10 по вул. Горького (а.с.15-19) На підставі технічного паспорту, за адресою: вул. Горького, будинок №10 в місті Білозерське Добропільського району збудовано житловий будинок із надвірними побудовами і спорудами: за планом: А-1 - житловий будинок, а-1 - нежитлова прибудова, а - ганок, Б-1 - літня кухня, б-1 - тамбур, пг-1 - погріб, В-1 - сарай, Г-1 - убиральня, Д-1 - сарай, Е-1 - сарай, №2 - ворота, №1 - огорожа, №3 - огорожа, І - відмостка, ІІ - вимощення, ІІІ водопровід (а.с.23-27) Відповідно ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Отже, позивачка [PERSON] та її сестра [PERSON] як діти є спадкоємцями першої черги за законом. В порядку ст. 549 ЦК Української РСР, після смерті батьків [PERSON] прийняла спадщину у вигляді житлового будинку №10 по вул. Горького у місті Білозерське, оскільки фактично вступила в управління та володіння цим будинком. Згідно домової книги, для прописки громадян у вказаному житловому будинку, позивачка мешкала у зазначеному будинку з 1978 року (а.с.17). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Сестра позивачки [PERSON], [INFO], також є спадкоємцем першої черги за законом відносно майна померлих батьків, але згідно особистої заяви нотаріусу, не заперечує, щоб спадщину отримала її сестра [PERSON], тобто відмовляється від спадщини на користь останньої (а.с.14) Статтею 549 ЦК Української РСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Крім того, у позивачки відсутні правовстановлюючі докумени на житловий будинок №10 по вул. Горького у місті Білозерське, окрім технічного паспорту на нього, копії домової книги, рішення виконкому про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Згідно ст.321 ЦК України і ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ч.2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Стаття 15 Цивільного кодексу України (в редакції, що діє з 01.01.2004 року - на день захисту порушених прав як спадкоємця) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх особистих немайнових або майнових прав та інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання такого права. Тому відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, тобто захисту свого права. Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач без застережень визнав позов в повному обсязі. Оцінивши представлені докази, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання відповідачем позову та задовольняє позов. Враховуючи наведене,

Outcome: approved