Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-27 00:00:00

В квітні 2011 року позивач [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] про виселення із кімнати 20 гуртожитку № 10 по вул. Відінській в місті Рівне без надання іншого житла за неможливістю спільного проживання. В позовній заяві зазначалось, що позивачка [PERSON], проживає в кімнаті № 20 гуртожитку № 10 по вул. Відінській в місті Рівне. Вказану кімнату, загальною площею 17,3 кв.м., вона отримала у 1997 році у ТОВ «Житлобуд - В» як працівник льонокомбінату, де продовжує працювати по даний час з донькою та колишнім чоловіком. Із 18.11.1994 року по 09.06.2009 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В звязку з неправомірною та антисоціальною поведінкою чоловіка спільне проживання з ним стало нестерпним, позивачка [PERSON] змушена була неодноразово звертатись до Рівненського MB УМВС України в Рівненській області, а у 2009 році розірвати шлюб. Свою поведінку чоловік не змінив, що підтверджується висновком Рівненського MB УМВС України в Рівненській області від 01.10.2010 року, постановою Рівненського MB УМВС України в Рівненській області від 21.02.2011 року. В звязку з цим із [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 178 КпАП України. Проте поведінка відповідача не змінилась, а життя позивачки та її доньки стало нестерпним, після таких скандалів в них погіршився стан здоров'я. У звязку із чим позивачка вимушена звертатися до суду та вважає вказані факти достатніми підставами, у відповідності до ст. 116 ЖК України, для виселення відповідача [PERSON] із кімнати 20 гуртожитку № 10 по вул. Відінській в місті Рівне без надання іншого житла за неможливістю спільного проживання. В жовтні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд - В» звернулось до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] про виселення із кімнати 20 гуртожитку № 10 по вул. Відінській в місті Рівне без надання іншого житла. Дана позовна заява прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом. В позовній заяві ТзОВ зазначалось, що [PERSON] дійсно проживає в кімнаті 20 гуртожитку № 10 по вул. Відінській в місті Рівне. Вказаний гуртожиток перебуває у володінні та користуванні ТОВ «Житлобуд - В». Протягом тривалого часу відповідач порушує громадський порядок у гуртожитку : по вечорах та вночі зчиняє в кімнаті, де проживає його колишня дружина і їх спільна донька, галас та сварки, чим заважає відпочинку не лише сімї, а й сусідів. При цьому відповідач дуже часто перебуває в стані алкогольного спяніння. На грунті зловживання алкогольними напоями [PERSON] в сімї влаштовує бійки, порушує громадський порядок та правила співжиття в гуртожитку, псує майно, у звязку з чим неодноразово на нього надходили скарги від дружини [PERSON] та сусідів. Відповідач [PERSON] порушує вимоги Житлового кодексу України, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української PCP № 208 від 03.06.1986 року, у звязку із чим позивач звернувся до суду та вважає вказані факти достатніми підставами, у відповідності до ст. 116 ЖК України, для виселення відповідача [PERSON] із кімнати 20 гуртожитку № 10 по вул. Відінській в місті Рівне без надання іншого житла. Письмових заперечень відповідачів на позовну заяву суду не надано. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу у відсутність належним чином повідомленого відповідача з ухваленням заочного рішення на підставі наданих доказів, задовольнити позов та виселити відповідача [PERSON] із кімнати 20 гуртожитку № 10 по вул. Відінській в місті Рівне без надання іншого житла за неможливістю спільного проживання. Додатково пояснила, що відповідач дійсно вчиняє галас і сварки з колишньою дружиною та дочкою. 03 - 04 Грудня 2011 року позивачка [PERSON] зверталась до медичного закладу з приводу зняття нанесених їй відповідачем побоїв. Від такої поведінки відповідача страждає спільна донька сторін [PERSON], така обстановка перешкоджає її нормальному навчанню та впливає на стан здоровя останньої. Окрім того, на таку протиправну поведінку відповідача скаржаться сусіди, однак на будь - які зауваження він не реагує. Після звернення до суду поведінка Відповідача не змінилась, він і надалі продовжує порушувати правила співжиття в гуртожитку. Просить позовні вимоги, задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день, час і місце судового засідання повідомлений судовою повісткою по місцю реєстрації в порядку ст. 74 ч.4 ЦПК України, а тому відповідач вважається належним чином повідомленим про судове засідання. За наведених обставин за згодою позивача, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 224 - 228 ЦПК України. У відповідності до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення, оскільки доводи позовних заяв знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що відповідач [PERSON] проживає та зареєстрований в кімнаті 20 гуртожитку № 10 по вулиці Відінській в місті Рівне, яка була отримана позивачкою [PERSON] у 1997 році у ТОВ «Житлобуд - В» як працівником льонокомбінату. З 18.11.1994 року по 09.06.2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка такон проживає в кімнаті 20 гуртожитку № 10 по вулиці Відінській в місті Рівне. Предметом позовних вимог виселення [PERSON] із кімнати 20 гуртожитку № 10 по вул.. Відінській в місті Рівне без надання іншого житла на підставах ст. 116 ЖК України, в зв'язку з систематичним порушенням ним правил співжиття, що виражається у тому, що відповідач пиячить, веде антигромадський спосіб життя, робить неможливим для неї проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Відповідач, який є колишнім чоловіком позивачки, шлюб між ними розірваний, продовжує проживати та бути зареєстрованим в кімнаті гуртожитку, однак поводить себе агресивно, створює перешкоди в користуванні житлом, систематично порушує правила співжиття та перешкоди в користуванні житлом, робить неможливим проживання інших жильців будинку. Окрім того, відповідач постійно влаштовує сварки, погрожує членам сімї фізичною розправою, висловлюється нецензурними словами, чим порушує спокій жильців кімнати та будинку загалом, добровільно звільнити житло відмовляється. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідач, [PERSON], неодноразово вчиняв скандали після 22-23 години вечора не тільки в себе в кімнаті №20 гуртожитку по вул. Відінська, 10 в м. Рівне, а й на загальному коридорі, кухні. Такі скандали супроводжувалися нецензурною лайкою, побиттям Позивача, [PERSON], що негативно позначалося не лише на родині Відповідача, а й на всіх сусідах. Сусідами для [PERSON] робилися неодноразові зауваження та попередження з цього приводу. Проте [PERSON] жодних висновків з цього приводу не зробив. За місцем проживання відповідно до характеристики, виданої ТОВ «Житлобуд-В» 07.09.2011 року, Відповідач, [PERSON], за час проживання у вказаному гуртожитку зарекомендував себе з негативної сторони, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, на грунті зловживання алкогольними напоями в сімї створює бійки, порушує громадський порядок та правила співжиття в гуртожитку, псує майно, у звязку з чим неодноразово на нього надходили скарги від дружини, [PERSON], та сусідів. .. Згідно досліджених письмових доказів, з приводу порушень правил співжиття на протягом 2010 - 2011 років позивачка неодноразово зверталась в Рівненський MB УМВС України в Рівненській області і з цього приводу відповідач притягувався до адміністративної відповідальності. Позивачка зверталася із заявою в Рівненський MB УМВС України в Рівненській області з приводу вчинення відповідачем сімейних конфліктів. Так, згідно висновку дільничного інспектора міліції Рівненського MB УМВС з відповідачем [PERSON] з приводу неправомірного поводження проведено бесіду профілактичного характеру та йому було дано офіційне попередження про недопустимість вчинення насильства в сімї. Постановою Рівненського MB УМВС України в Рівненській області від 01.10.2010 року було встановлено, що «28.09.2010 року близько 14-00 год. в кімнаті по місцю проживання та загальному коридорі гуртожитку між Гр. [PERSON] та гр. [PERSON] виникла суперечка на побутовому підґрунті, під час якої останній ображав [PERSON] нецензурною лайкою та наніс своїй колишній дружині тілесні ушкодження. Свідком даної події виявилась гр. [PERSON], [INFO], яка по даному факту повідомила працівників міліції», у звязку з цим з гр. [PERSON] проведено профілактичну бесіду з розясненням положень ст. 121, 122, 125 КК України та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 178 КУпАП. Постановою Рівненського MB УМВС України в Рівненській області від 21.02.2011 року було встановлено,що «дійсно гр.. [PERSON] [INFO] проживає в [INFO] і 18.02.2011 року близько 23-00 год. разом зі своєю неповнолітньою дочкою перебувала за місцем свого проживання і в цей час додому прийшов її колишній чоловік гр. [PERSON], де під час розмови між ними виник спір, під час якого останній висловлювався нецензурною лексикою в її сторону та погрожував останній фізичною розправою». У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Виселення згідно із частиною 1 статті 116 ЖК України, що відноситься до Глави 2 „Користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, може мати місце, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному. будинку, а заходи запобігання і громадянського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 передбачено, що власник та наймач (орендар)квартири, житловогоприміщення у гуртожитку зобов'язаний: оплачувати надані житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно- правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт житлового приміщення у гуртожитку; використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян; забороняється голосно співати і кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму з двадцять другої до восьмої години. Відповідно до п. п. 18, 19 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української PCP №208 від 03.06.1986р. робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані: використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення: забезпечувати схоронність приміщень, обладнання й інвентаря; додержувати правил соціалістичного співжиття і правил внутрішнього розпорядку гуртожитку; зберігати чистоту й порядок у жилих приміщеннях, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування; своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього Примірного положення; в той же час мешканцям гуртожитку забороняється у період з 23 до 7 години включати на підвищену гучність телевізійну, магнітофонну і радіоапаратуру, грати на музичних інструментах та створювати інший шум, що порушує спокій громадян. Таким чином, дослідженими в справі доказами в сукупності підтверджено, що застосовані заходи впливу виявилися безрезультатними, відповідач своєї поведінки не змінив, в поведінці і діях відповідача присутня систематичність порушення правил спільного проживання. Проживання разом з відповідачем в одній кімнаті стаю нестерпним, відповідач зловживає спиртними напоями, часто влаштовує сварки та бійки, принижує позивачку перед сусідами та родичами, чим робить неможливим для інших проживання з ним в одному приміщенні. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved