Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-22 00:00:00

Позивач у червні 2011 року звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовну заяву зазначала, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з вересня 2008 року, від шлюбу подружжя має малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . З огляду нате, що дитина проживає разом з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, просила суд стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на малолітню дитину (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) у твердій грошовій сумі в 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у сумі 500 грн. починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення сином трирічного віку. Ухвалою суду (протокольною) від 09.11.2011 року прийнято до спільного розгляду та об`єднано у одне провадження первісний позов із зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач з`явилась, свій позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити. Вимоги зустрічної позовної заяви визнала, шлюб просила розірвати. Представник відповідача у судовому засідання вимоги первісного позову визнала частково, просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позовних вимог - заперечувала. Зустрічну позовну заяву підтримала повністю, шлюб просила розірвати. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10 вересня 2008 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис №1595). Від шлюбу подружжя мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Спору між сторонами щодо місця проживання дитини немає, син проживає разом з матір`ю. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. У позовній заяві [PERSON] наполягала на тому, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, звільнився з офіційного місця роботи, можливо, частину доходів одержує в натурі, водночас відповідачем (його представником) не надано суду доказів того, що він має постійне місце роботи, має регулярний, постійний дохід, що унеможливлювало б визначення судом аліментів у твердій грошовій сумі. Окрім того, суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що у нього на утриманні перебуває його батько [PERSON] , 1954 року народження, оскільки наявна у матеріалах справи копія пенсійного посвідчення батька сама по собі не свідчить про те, що [PERSON] його утримує, у той же час пенсійне посвідчення підтверджує факт отримання [PERSON] пенсії у розмірі передбаченому чинним законодавством. Частиною 2 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на викладене, повно, всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 800 гри. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у сумі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трирічного віку. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial