Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним уточненим позовом, посилаючись на те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2010 року за нею визнано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . В ході переоформлення земельної ділянки їй стало відомо, що згідно кадастрового плану її земельна ділянка перетинається із земельною ділянкою [PERSON] , що стало наслідком помилок розробників документації із землеустрою відповідачки під час виконання топографо-геодезичних робіт. Вказана обставина позбавляє її можливості присвоїти кадастровий номер земельній ділянці та отримати державний акт, а тому вона вимушена звернутись до суду. Просила визнати недійсним виданий відповідачці державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №183206 від 03.02.2009 року. В судове засідання позивачка не з?явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка до суду також не з`явились, про час розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Встановлено, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП ДН №015468, виданого 15.12.1997 року згідно рішення виконкому Кіровської селищної ради №28 від 17.07.1997 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,111 га по [ADDRESS] . 03.02.2006 року на ім?я [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №183206 площею 0,0526 га, що розташована на території с/т ОрільКіровської селищної ради Дніпропетровської області (кадастровий номер 1221455400-02-008-0091), на підставі договору дарування земельної ділянки від 23.06.2004 року. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 02.02.2010 року виконкомом Кіровської селищної ради). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2010 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці (затверджений постановою Кабінету Міністрів України №749 від 18.08.2010 року) позивачка звернулась до відділу Держкомзему в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області щодо визначення та присвоєння кадастрового номеру вказаній земельній ділянці. В ході перевірки відділом Держкомзему в Дніпропетровському районі виготовленої на замовлення [PERSON] документації із землеустрою було встановлено перетини у черговому кадастровому плані земельної ділянки по [ADDRESS] із земельною ділянкою [PERSON] (кадастровий номер 1221455400-02-008-0091, площа перетину 0,014707265), що стало наслідком помилки розробника документації із землеустрою відповідачки під час виконання топографо-геодезичних робіт. Вказані обставини вбачаються із протоколу проведення перевірки документації із землеустрою відділу Держкомзему в Дніпропетровському районі від 08.02.2012 року, викопіювання до нього з чергового кадастрового плану, витягу з документації із землеустрою земельної ділянки по [ADDRESS] та не спростовані відповідачкою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки, оскільки вказана помилка позбавляє її можливості присвоїти кадастровий номер земельній ділянці та провести її державну реєстрацію у встановленому законом порядку, а усунути помилку відповідно до п.4.4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою (затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року №325) відповідачка не бажає. Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню 94 грн. 10 коп. судового збору сплаченого позивачкою при подачі позову.

Outcome: approved