Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ЗАТ «Кремінь», ВАТ НАСК «Оранта», третьої особи [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В позовній заяві вказала, що 24.02.2010року близько 14.00годин в м. Ічня на перехресті вулиць Піщана-Гагаріна [PERSON] керуючи автомобілем, який належить відповідачу ЗАТ «Кремінь» смт. Парафіївка Ічнянського району порушив правила дорожнього руху здійснив наїзд на автомобіль, яким керував її син [PERSON] і даний автомобіль належить їй на праві власності. Внаслідок дорожньої пригоди було пошкоджено належний їй транспортний засіб і на проведення відновлювального ремонту витрачено кошти в сумі 13703грн.58коп., однак у відшкодування завданої шкоди відповідачем ВАТ НАСК «Оранта», виплачено лише 3945грн. 60коп. Оскільки власником джерела підвищеної небезпеки являється ЗАТ «Кремінь»просить суд стягнути з відповідачів різницю між сумою відновлювального ремонту та сумою відшкодування шкоди страховиком в розмірі 9757грн. 98коп. Також стягнути із страховика на її користь суму франшизи в розмірі 2% від відповідальності страховика, моральну шкоду в розмірі 2550грн. і з третьої особи [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000грн. В судове засідання позивачка не зявилась, а надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не зявився. Надав суду пояснення по справі проти задоволення позову в частині виплати різниці понесених витрат на проведення відновлювального ремонту та сплати страхового відшкодування не заперечує. В іншій частині позовних вимог просить суд відмовити. Представник відповідача ЗАТ «Кремінь» та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявились. Про явку до суду повідомлені своєчасно і належним чином. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються цивільним законодавством України. Відповідно до ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ст..1187 та ст..1194ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено в судовому засіданні позивачка являється власником транспортного засобу (а.с.8). Дійсно 24.02.2010року у м. Ічня сталася дорожньо - транспортна пригода в результаті якої водій [PERSON] пошкодив автомобіль Мітсубісі д.н.з. СВ 0202АС, яким керував [PERSON] і [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.11). Автомобіль, яким управляв водій [PERSON] був застрахований згідно полісу № 4447238 ВАТ НАСК «Оранта» і позивачці компанією була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 3945грн. 60коп. (а.с.7). На проведення відновлення пошкодженого автомобіля позивачка витратила власні кошти в розмірі 13703грн.58коп. що підтверджується наданою квитанцією та актом здачі-прийняття робіт по ремонту від 31.03.2010року (а.с.9,10), а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів різниці понесених витрат в сумі 9757грн. 98коп. підлягають задоволенню в повному обсязі і вказану суму необхідно стягнути з відповідачів в солідарному порядку. В стягненні з ВАТ НАСК «Оранта» суми франшизи в розмірі два відсотка від відповідальності страховика на користь позивачки суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідно до ст.. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнення франшизи за нанесену шкоду не передбачено. Також суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачка не надала суду відповідних доказів в чому полягає нанесена моральна шкода і крім того страхове відшкодування було сплачено позивачці своєчасно.

Outcome: approved