Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], 06.092001 р.н., які мешкають разом із матірю. Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обовязку утримувати своїх дітей, тому у позові й заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 50% від заробітку (доходу) відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач просив суд ухвалити рішення на розсуд суду та разом з тим пояснив, що не згоден із посиланням позивача на те, що він не приймає участі в утриманні дітей. Відповідно до пояснень відповідача у травні 2011 р. він отримав роботу та вже у липні купив до дому техніки на суму близько 11 000,00 грн., у серпні сину на день народження купив приставку за 5 000,00 грн., у листопаді придбав для доньки ноутбук. У листопада та грудні не виплачували заробітну плату, він розрахувався з того місця роботи та зараз перебуває у її пошуках. Відповідно до пояснень відповідача він купує продукти харчування, придбав індиків, неодноразово наголошував дружині о необхідності її працевлаштування, оскільки він тягне один, утім, дружина не працює. Заслухав пояснення сторін та дослідив докази в межах заявлених вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, [PERSON] народився 02.08.2000 р., про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська був у Книзі записів актів громадянського стану про народження був зроблений відповідний запис та видано свідоцтво; відповідно до цього свідоцтва сторони у цій справі є батьками неповнолітньої. Разом з тим, [PERSON] народилася 06.09.2001 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська був у Книзі записів актів громадянського стану про народження був зроблений відповідний запис та видано свідоцтво; відповідно до цього свідоцтва сторони у цій справі є батьками неповнолітньої. Оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які є неповнолітніми, потребують піклування та утримання. Разом з тим, задовольняючи частково позов у частині розміру аліментів, то відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як було встановлено судом, відповідач не працює, через що відсутні підстави для присудження до стягнення аліментів у частці від заробітку, та вбачаються підстави для присудження до сплати аліментів в твердій грошовій сумі. Разом з тим, розвязуючи вимогу позову щодо розміру аліментів, які підлягають до сплати, враховується обовязок участі обох батьків у матеріальному утриманні дитини, через що, оскільки у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, вбачаються підстави для присудження до сплати відповідачем аліментів в розмірі 556 грн. щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що на виконання п. 5 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито»позивача було звільнено від сплати судового збору та не підлягали оплаті при зверненні до суду витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України), утім, на виконання ч. 3 ст. 88 зазначеного кодексу, згідно зі змістом якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, з відповідача в дохід держави підлягає присудженню до сплати судовий збір, розмір якого визначений відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial