Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-24 00:00:00

В липні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»про стягнення коштів, який в жовтні 2011 року уточнив та просив стягнути солідарно з відповідачів суму вкладу 8353,32 євро, що в еквіваленті на час звернення з позовом складає 91468 грн. 85 коп. та судові витрати; а також стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 31.10.2007 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк»було укладено договір № SAMDN47000700366961 (вклад «Копілка»), згідно якого він передав банку кошти в розмірі 5000 євро, а банк в свою чергу відкрив йому особовий рахунок № 26352602607648 і видав ощадну книжку № 1201000028939390. За ініціативою співробітника ПАТ КБ «ПриватБанк»[PERSON], під час укладення договору, було також укладено довіреність № 700366961 до Договору № SAMDN47000700366961 на ім’я відповідача [PERSON] (його сина). Даючи рекомендації співробітник банку не роз’яснила йому наслідки укладення вказаної довіреності, що в подальшому призвело до порушення його прав. Згідно вище вказаної довіреності від надав право [PERSON] розпоряджатись повністю коштами в частині отримання відсотків або здійснення до вкладення на відкритий депозитний рахунок. Укладаючи договір та передавши кошти на депозитний вклад, він мав намір зберегти їх для використання на лікування, так як він вже мав три операції та для витрат на його поховання. З цією метою в договорі він зробив заповідне розпорядження, згідно якого в разі його смерті, вкладом та відсотками розпоряджатися буде [PERSON] 24.06.2011 року, ПАТ КП «ПриватБанк»за допомогою sms-повідомлення сповістив його, що вклад і нараховані відсотки з рахунку отримані. Прибувши до банку він дізнався, що його син [PERSON] за вказаною вище довіреністю, зняв суму самого вкладу і усі нараховані відсотки всього на загальну суму 8 300 євро, що в гривні на час подання позову складає 92 877 грн. Кошти в розмірі 8 000 євро [PERSON] поклав на свій особистий рахунок, а 300 євро знав готівкою та використав на власні потреби (погашення кредитних зобов’язань). На звернення до відповідача з вимогою повернути кошти отримав відмову. 30.06.2011 року він звернувся до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області відносно викрадення документів на квартиру та шахрайських дій [PERSON] направлених на заволодіння коштами. Постановою від 04.07.2011 року йому було відмовлено в порушенні кримінальної справи так як між сторонами склалися цивільно-правові відносини. Окрім вказаного, діями [PERSON] йому було спричинено моральну шкоду. Тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом для захисту своїх прав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та просила відмовити в задоволені позову щодо Приватбанку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про поважність причини неявки не повідомляв, тому неявка відповідача визнана неповажною. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України - набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Як встановлено в судовому засіданні, 31 жовтня 2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк»був укладений договір SAMDN47000700366961 (вклад «Копілка»), за яким позивач зробив вклад до банку в сумі 5 000 євро під 8% річних, на строк 12 місяців по 31.10.2008 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк»відкрив позивачу особовий рахунок № 26352602607648 і видав ощадну книжку № 1201000028939390 (а.с.11-12). Також в договорі в графі «Заповідне розпорядження», було вказано, що в разі смерті позивача [PERSON] вкладом і нарахованими відсотками буде розпоряджатися його син [PERSON] (а.с.12). За рекомендацією працівника банку, того ж дня, позивачем була підписана довіреність № 700366961 до договору № SAMDN47000700366961, якою [PERSON] уповноважив свого сина [PERSON] розпоряджатися повністю (повністю, в частині отримання відсотків або здійснювати довкладення) його рахунком № 26352602607648 від 31.10.2007 року в ПАТ КП «ПриватБанк», для чого надав право за нього розписуватися і виконувати всі дії та формальності, зв’язані з даним дорученням (а.с.13). Довіреність була видана без права передоручення і дійсна до моменту її відміни. Пунктом 5 вище вказаного Договору передбачено, що в разі якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу (письмово до відділу банку, або по телефону клієнтської підтримки) вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний в п. 1 даного Договору. Позивачем не було заявлено вимоги щодо розірвання договору вкладу, а тому строк його дії автоматично продовжувався. Як пояснив позивач у судовому засіданні, вище вказані договір та довіреність зберігалися у нього вдома, і його син [PERSON], який мешкає разом з ним мав вільний доступ до документації. Скориставшись довірою батька, [PERSON] заволодів вказаними договором та довіреністю, і маючи намір безпідставно збагатитися шляхом набуття грошових коштів, без достатньої правової підстави зняв з рахунку батька його внесок та нараховані відсотки, про що позивач дізнався спочатку за допомогою sms-повідомлення та потім прибувши до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк»особисто від співробітників банку. Всі спроби [PERSON] повернути свої кошти були марними, до теперішнього часу [PERSON] гроші не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає, зустріч з батьком уникає. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. ПАТ КБ «ПриватБанк»виконав всі потреби клієнта відповідно до умов чинного законодавства України, і являється лише фінансовим інструментом для [PERSON] Д та [PERSON] Згідно наданої до матеріалів справи Клієнтської виписки до договору SAMDN47000700366961 (клієнт [PERSON]) на момент перерахунку відсотків, в результаті дострокового розірвання договору банківського вкладу на особовому рахунку [PERSON] знаходилося 8 353,32 євро, що за курсом НБУ станом на день винесення рішення 25 січня 2012 року (100 Євро = 1038,9137 грн.) еквівалентно складає 86 783 грн. 79 коп., тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] суми вкладу з відсотками підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення цієї суми з ПАТ КБ «ПриватБанк», то вони задоволенню не підлягають, оскільки банк свої зобов’язання виконав, а грошові кошти були зняті за заявою [PERSON] по довіреності яка була надана позивачем. Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 50 000 грн., то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Суди розглядають спори про відшкодування фізичній або юридичній особі моральної шкоди коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, а також у випадках передбачених Цивільним кодексом України та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Наслідки порушення договору банківського вкладу (депозиту) не передбачають відшкодування моральної шкоди, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 915 грн. та витрати на інформаційно-технічне обслуговування у сумі 120 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial