Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

У грудні 2011 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом посилаючись на те, що 25.08.2011 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким позивач [PERSON] продав, а відповідачка [PERSON] купила за 10 тис. гривень збірно-розбірний павільйон, загальною площею 7,04 кв.м., розташований на торгівельному місці № 269 на території ТОВ «Промтоварний ринок», що знаходиться по вул. Базовій,20, в смт Авангард Овідіопольського району Одеської області. До укладення зазначеного договору між сторонами була усна домовленість в присутності свідків про те, що після укладення договору купівлі-продажу відповідачка здійснить розрахунок з позивачем у розмірі 10 тис. гривень за договором до 01 грудня 2011 року. Після укладення зазначеного договору відповідачка від виконання своїх зобовязань ухиляється та обумовлену суму у встановлені строки не сплатила. На підставі викладеного позивач в позовній заяві просить суд розірвати зазначений вище договір купівлі-продажу та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, у відповідності до якої позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судові засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з положеннями ст.215 ЦК України якщо одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує дійсність правочину на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має зокрема помилка щодо прав та обовязків сторін. Відповідно до ст.26 ч.5 ЦК України фізична особа здатна мати обовязки як учасник цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, 25.08.2011 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким позивач [PERSON] продав, а відповідачка [PERSON] купила за 10 тис. гривень збірно-розбірний павільйон, загальною площею 7,04 кв.м., розташований на торгівельному місці № 269 на території ТОВ «Промтоварний ринок», що знаходиться по вул. Базовій,20, в смт Авангард Овідіопольського району Одеської області. До укладення зазначеного договору між сторонами була усна домовленість в присутності свідків про те, що після укладення договору купівлі-продажу відповідачка здійснить розрахунок з позивачем у розмірі 10 тис. гривень за зазначеним договором до 01 грудня 2011 року. Відповідачка від виконання зобовязання щодо сплати позивачеві суми у розмірі 10 тис. гривень за зазначеним вище договором купівлі-продажу відмовляється та доказів про одержання позивачем зазначеної суми нею не надано. Окрім цього, як вбачається з договору купівлі-продажу від 25.08.2011 року укладеного між сторонами, відповідачка при укладанні зазначеного договору діяла на підставі паспорта громадянина України серії КЕ № 644262, виданого Центральним РВ м. Одеси 19.05.1997 року. Згідно з п1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Згідно з п.19 зазначеного Положення про втрату паспорта громадянин зобов'язаний терміново повідомити паспортну службу, яка видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Відповідно до п.21 зазначеного Положення знайдений загублений паспорт підлягає здачі до паспортної служби. Відповідно до п.2 Порядку оформлення і видачі паспортів громадянина України Паспорт громадянина України видається територіальними підрозділами у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь МВС за місцем проживання кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку, а надалі в разі необхідності обмінюється, видається замість утраченого, викраденого або зіпсованого. Відповідно до п.29 Порядку оформлення і видачі паспортів громадянина України у разі знайдення паспорта після отримання нового особа повинна здати знайдений паспорт до підрозділу служби, де оформлювався новий паспорт, про що вона попереджається. Відповідно до п.40 Порядку оформлення і видачі паспортів громадянина України знайдені паспорти, замість яких видані нові, уважаються недійсними та знищуються. З наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що відповідачка ще до укладення між нею та позивачем зазначеного вище договору купівлі-продажу від 25.08.2011 року, зверталась до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із заявою про втрату паспорта громадянина України серії КЕ № 644262, виданого Центральним РВ м. Одеси 19.05.1997 року, який вона втратила 20.04.2011 року, та 31.05.2011 року отримала новий паспорт громадянина України серії КМ № 719086. На підставі викладеного вище, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, суд вважає, що відповідачка при укладанні договору купівлі-продажу від 25.08.2011 року навмисно ввела позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме: діяла на підставі недійсного паспорту громадянина України, а також у звязку з невиконанням нею взятих на себе зобовязання щодо сплати позивачеві суми у розмірі 10 тис гривень, що є істотним порушенням договору, позовні вимоги підлягають задоволенню, а укладений 25.08.2011 року між сторонами договір купівлі-продажу підлягає розірванню. Крім того, стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст.88 ЦПК України підлягають понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати.

Outcome: approved