Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Головного управління юстиції м. Києва (П"ятої Київської державної нотаріальної контори), треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання незаконною відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, примушення до видачі свідоцтва на спадщину. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона не може одержати в П"ятій Київській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті її двоюрідного дядька [PERSON], трагічно загиблого 23.05.2009 р., та троюрідного брата [PERSON], трагічно загиблого 23.05.2009 р., оскільки відповідачі вважають, що вона не має права на спадщину. Спадкові справи були відкриті за № 629/2009 на [PERSON], та № 630/2009 на [PERSON] за її з братом, [PERSON], заявами. Позивачка зверталася до суду для встановлення факту родинних відносин з двоюрідним дядьком [PERSON] та троюрідним братом [PERSON] Після отримання рішення суду вона подала вказане рішення до П"ятої Київської державної нотаріальної контори, однак лише у квітні 2011 року отримала повідомлення про усунення від спадщини. В судовому засіданні представник позивапча позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Представник відповідаача проти позову заперечував. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. В провадженні Пятої київської державної нотаріальної контори знаходяться спадкові справи № 629/2009 та № 630/2009 до майна померлих 23.05.2009 року [PERSON] та [PERSON]. Заяви щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали: двоюрідна сестра [PERSON]; двоюрідний брат [PERSON]; - двоюрідні племінники: гр. [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Заяви щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали: - двоюрідна тітка [PERSON]; - двоюрідний дядько [PERSON]; - троюрідні брати та сестри: гр. [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] (Мартиненко на момент подачі заяви про прийняття спадщини) [PERSON] 02.09.2009 року за № 1925 подала заяву про прийняття спадщини до майна померлого 23.05.2009 року [PERSON], та заяву про прийняття спадщини до майна померлого 23.05.2009 року [PERSON] за № 1923. На момент подачі заяви в неї були відсутні документи, що підтверджують родинні відносини з померлими, а саме були відсутні документи, що підтверджують, що [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами. Таким чином для зясування кола спадкоємців, їм було запропоновано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Фактом прийняття спадщини [PERSON] була її заява про прийняття спадщини. [PERSON] обвинувачує державного нотаріуса в тому, що вона не видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до статті 49 Закону України : Про нотаріатнотаріус виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії протягом трьох робочих днів на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. 03.03.2011 року за вх. № 373/02-14 [PERSON] О. подає заяву до Пятої київської державної, нотаріальної контори, в якій просить не видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON],та [PERSON], померлих 23.05.2009 року у звязку зі зверненням до суду. 24.03.2011 за вих. № 850/02-14 [PERSON] отримала лист, в якому вона повідомляється що не закликається до спадкування. В листі державний нотаріус просила повідомити про зауваження щодо видачі свідоцтв про право на спадщину, але помилково вказала 01 березня 2011 року, замість 03 квітня 2011 року, оскільки відповідно до статті 42 Закону України Про нотаріатвчинення ноаріальної дії може бути відкладено за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення надходження позовної заяви строком до одного місяця. Статтю 49 Закону України Про нотаріат[PERSON] тлумачить на свою користь, вона не зазначає, що повинна була письмово з вимогою про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Натомість вона регулярно телефонувала і обіцяла приїхати, чим перешкоджала і перешкоджає законним спадкоємцям в отриманні свідоцтв про право на спадщину. [PERSON] фактично не вступала, як вона пише, в права, спадщини і не могла втупити в спадщину, оскільки поняття фактичного вступу в спадщину в цивільном законодавстві взагалі не існує, а відповідно до п.З ст. 1268 саме спадкоємець, який-постійно зазом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Але [PERSON] ніколи з померлими не проживала. Спадщину вона прийняла, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, що відповідає статті 1269 Цивільного кодексу України. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину не на тій підставі, що вона пропустила-строк для прийняття тому не закликається до спадкування, а зовсім з іншої підстави. Всі заяви, що зберігаються у спадкових справах, зареєстровані в установленому законом порядку, заяви [PERSON] в тому числі. У пункті231 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не має жодного посилання на те, що нотаріус повинний повідомляти одних спадкоємців про надходження заяв спадкоємців. [PERSON] наполягає на тому, що вона закликається до спадкування, тоді закликаються до спадкування й інші спадкоємці з тієї ж черги: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] юдимирівна, але вона чомусь про них взагалі не згадує. Після того як спадкоємцями було надано рішення Костянтинівського міськрайонного Доцької області від 20.04.2010 року, яким встановлено, що [PERSON] (Виноградова) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, державним нотаріусом було встановлено коло спадкоємців і зявилися підстави для відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину. Спадкоємцями третьої черги відповідно до статті 1263 Цивільного кодексу України є дядько та тітка спадкодавця. В разі смерті означених осіб право на спадкування, до ч. 4 статті 1266 Цивільного кодексу України, мають двоюрідні брати та сестри спадкодавця, що спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові ( тітці дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. До спадкування за правом представлення закликаються саме згадані вище: особи, а не їх нащадки. Таким чином спадкоємцями майна померлого [PERSON] є двоюрідна сестра [PERSON] та двоюрідний брат [PERSON]. Двоюрідні племінники в цьому випадку не закликаються до. Спадкування відповідно до статті 1265 Цивільного кодексу України у пяту чергу право на спадкування мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права на спадкування дальшого ступеня споріднення. Таким чином спадкоємцями до майна померлого і [PERSON] є двоюрідна тітка [PERSON] та двоюрідний дядько [PERSON], оскільки вони є родичами пятого ступеня споріднення. Троюрідні брати та сестри є спадкоємцями шостого ступеня споріднення, звівідси випливає, що при наявності родичів пятого ступеня споріднення вони не закликаються іо спадкування. [PERSON] посилається в своїй позовній заяві на те, що при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON], що подали заяви про прийняття спадщини, не є нащадками прямої низхідної лінії. Відповідно до зазначених вище статей Цивільного кодексу України [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не закликається до спадкуванняя.

Outcome: dismissed