Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання недійсним подружнього заповіту, та визнання права власності на спадкове майно, в якій зазначає, що 22.08.2006 року він та його дружина [PERSON], склали подружній заповіт, яким на випадок їхньої смерті заповіли належне їм майно, а саме на спільний жилий будинок № 92 по вул. Жовтневій та присадибну земельну ділянку, що знаходиться в с. Нові Безрадичі Обухівського району Київської області, в рівних частинах дітям: [PERSON] та [PERSON] 22.02.2010 року [PERSON] померла. Діти відмовились від подружнього заповіту, проте позивач не може отримати належне йому спадкове майно, оскільки подружній заповіт вступає в силу лише після смерті другого з подружжя, про що вказано в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В звязку з тим що позивач не був обізнаний з природою подружнього заповіту, крім того в даному заповіті було зазначене майно, що не було обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме приватизована земельна ділянка, яку отримала померла, тому просить визнати даний заповіт недійсним та визнати право власності на майно що зазначене в оскаржуваному заповіті. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали в повній мірі. Третя особа в судове засідання не зявилась. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.06.1959 року. 26.02.2010 року [PERSON] померла. Позивач та його дружина уклали заповіт подружжя, посвідчений секретарем Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району 22.08.2002 року, за яким після їх смерті майно що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме житловий будинок та присадибну ділянку, що знаходиться в селі Нові Безрадичі Обухівського району Київської області по вул. Жовтнева ,92 переходять у власність їх спільним дітям [PERSON] та [PERSON] Укладаючи заповіт позивач та його дружина, рахували, що зможуть його розірвати в будь-який час. Після смерті дружини, позивач намагався прийняти спадщину, або розірвати даний заповіт, проте не зміг це зробити на підставі ст. 1243 ЦК України, оскільки подружній заповіт вступає в силу лише після смерті другого з подружжя, а розірвати його можна лише за життя обох спадкодавців. Позивач є людиною похилого віку, юридично необізнаною, вважав, що може прийняти спадщину, або розірвати заповіт у будь-який час, не в повній мірі розумів, що спільний заповіт не дає право вступу їх спадкоємцям в володіння майном до смерті другого з подружжя. Відповідачі відмовились від отримання даного майна в спадщину на користь позивача. Крім того позивачу та його дружині не було розяснено ст. 1243 ЦК України при укладенні заповіту. Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійним. Таким чином, заповіт подружжя посвідчений секретарем Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району 22.08.2002 року, визнається недійсним. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Позивач просить визнати право власності на майно, що вказане майно в заповіті подружжя, оскільки не може оформити в звязку з відмовою третьою особою по причині наявності заповіту подружжя. Враховуючи, що дана причина судом відмінена, позивач не навів належним чином про порушення його права власності. Враховуючи викладене та

Outcome: partial