overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

[PERSON] 06.07.2011 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 28.11.2006 року у Олишівській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №06. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спільне життя подружжя не склалося, в сімї немає порозуміння, постійні сварки і шлюбні відносини припинені з вересня 2010 року. Неповнолітніх дітей у сторін не має, сумісне господарство не ведеться. У судове засідання позивач не зявився, оскільки заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилася з невідомих причин, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявилась, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб 28.11.2006 року у Олишівській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №06, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії «І-ЕЛ»№058049. За даними паспорта серії «НК»№122480 позивач [PERSON] зареєстрований проживаючим [INFO], а відповідачка, згідно даних [PERSON] УМВС України в Чернігівській області проживає [INFO] та області. Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач не має наміру та наполягає на розлученні. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не піклується про її здоров»я, фізичний та моральний розвиток. Тому просила стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач проти позову не заперечував. Суд, вислухавши думку осіб, які приймають участь у справі, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, з 18.08.2001 року. Від спільного проживання сторони мають: доньку Аліну [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає, що він може надавати допомогу, яку потребує позивачка. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

У липні 2011 р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй а також чоловіку [PERSON] і неповнолітній [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира № 15 розташована по пр. Ворошилова, 11 в м. Каховка Херсонської області. Позивачка зі свої чоловіком [PERSON] вирішили розірвати свої шлюбні стосунки і останній запропонував подарувати свою частину вищевказаної житлової квартири позивачці, однак звернувшись до нотаріуса з проханням оформити договір дарування частини квартири, позивачці було відмовлено, оскільки частки кожного з співвласників вищевказаної квартири не виділені. Вважає, що кожному з співвласників даної квартири належить по 1/3 її частки. Просили визначити частки кожного із співвласників житлової квартира № 15 розташованої по пр. Ворошилова, 11 в м. Каховка Херсонської області по 1/3 її частини. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягали, справу просили розглядати за її відсутністю (а.с.22). Представник відповідача також надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутністю (а.с.23). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира № 15, розташована по пр. Ворошилова, 11 в м. Каховка Херсонської області, загальною площею 48,4 м2, житловою площею 26,6 м2, однак частки кожного з співвласників даної квартири не визначені, що відображено в свідоцтві про право власності на житло (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки співвласники вищевказаної квартири досягли домовленості між собою і права сторін ніким не порушуються, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 03 березня 2010 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якому зазначена грошова оцінки земельної ділянки у розмірі 325\~679,05 грн. Не погоджуючись з даною оцінкою, заявник звернувся до ТОВ НПП ГЕОПРОЕКТі отримав висновок від 10 березня 2011 року, в якому вартість земельної ділянки по обслуговуванню домоволодіння №93 по вул.Гагринській в м. Дніпропетровську зазначена 61101 грн. Оскільки від оцінки земельної ділянки залежить оплата податку, заявник звернувся до суду і просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вартість земельної ділянки площею 0,0657 га в межах згідно з планом, розташована по вул. Гагринській, 93 м. Дніпропетровську складає 61\~101 грн. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] надали пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просили заяву задовольнити. Зацікавлена особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора свого представника до судового засідання не направила, надала заяву щодо розгляду справи у їх відсутності. Вислухавши заявника та його представника, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. В порядку цивільного судочинства встановлюються факти, які зазначені в ч. 1 ст. 256 ЦПК України чи інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~ Між тим, встановлення даного факту не передбачено ст. 256 ЦПК України, а зазначені заявником правовідносини витикають із спадкових та податкових правовідносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає задоволенню, оскільки зазначений заявником факт, не може бути встановлений в порядку ст. 256 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який був зареєстрований 21 червня 1983 року в Комарівській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблений актовий запис за № 15. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився надіславши до суду заяву у якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду справи, але в судове засідання не зявилася. Судом досліджені наступні докази: свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії І-МИ №344409 видане 21 червня 1983 року відділом Комарівською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, довідка № 1052 видана 03 червня 2011 року виконкомом Комарівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, письмова пропозиція [PERSON], копія паспорта [PERSON] серії КР № 101077 виданий 26 вересня 1996 року Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, копія посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи видане на імя [PERSON] 30 травня 2006 року серії А №428820, копія інваліда видане на імя [PERSON] 29 березня 2001 року серії Б №100497. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 червня 1983 року в в Комарівській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблений актовий запис за № 15. Спільно подружнім життям сторони проживали до 28 лютого 2010 року. Сторони спільно не проживають та не підтримують подружні відносини, шлюб носить формальний характер, в даний час між позивачем та відповідачкою склалися неприязні відносини, крім того відповідачка створила нову сімю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Суд вважає, що поскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, то їх необхідно покласти на відповідачку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 2009 році і мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилаючись на неможливість дальшого спільного сімейного життя з відповідачем, просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що не підтримує з відповідачем сімейних відносини з травня 2011 року, вважає примирення та збереження сім'ї неможливим, тому просила задовольнити заявлений нею позов. Відповідач [PERSON] пред'явлений до нього позов визнав, на розірвання шлюбу згоден, вважає примирення неможливим, не заперечує того факту, що з дружиною не проживає з травня 2009 року. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. Пояснення сторін вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, подружжя у травні 2011 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів щодо примирення та збереження сімї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу і визнання відповідачем предявленого до нього позову базуються на неможливості дальшого спільного життя і збереження сімї. За таких обставин у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій посилаючись на відмову відповідача добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання проживаючої з нею неповнолітньої дитини до досягнення повноліття останньою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що з травня 2011 року не підтримує з відповідачем подружніх відносин, він проживає окремо від дитини і ухиляється від обовязку надавати майнову чи грошову допомогу на її утримання, вона не працює, їй матеріально тяжко утримувати дитину, тому просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] заявлені до нього позовні вимоги визнав, не заперечував того факту, що з травня 2011 року не підтримує шлюбних відносин з позивачем, проживає окремо від дитини, майнової чи грошової допомоги на її утримання не надавав, але не відмовляється від надання такої в подальшому. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходе такого висновку. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтві про народження (копії) серії 1-ФП №117943 від 01.04.2010 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Новохристофорівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області [PERSON] проживає в [INFO] і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Пояснення сторін та дослідженні документи вказують на те, що батько неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], відповідач у справі [PERSON], проживає окремо від неї, майнової чи грошової допомоги на її утримання не надає, позивач самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку утримувати дитину жодним способом, хоча має таку можливість, тому маються підстави для задоволення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних дружини та батьків. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 1999 році і мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON]М звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому посилаючись на неможливість дальшого спільного сімейного життя з відповідачем, просив ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON]М підтримав заявлені вимоги і пояснив, що не підтримує з відповідачем сімейних відносин з вересня 2009 року, вважає примирення та збереження сімї неможливим, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій зазначила про визнання пред'явленого до неї позову та про розгляд справи в її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд приходе такого висновку. Доводи позивача [PERSON]М, визнання позову відповідачем [PERSON], що видно з її письмової заяви, вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, подружжя у вересні 2009 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів щодо примирення та збереження сімї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу і визнання відповідачем предявленого до нього позову базуються на неможливості дальшого спільного життя і збереження сімї. За таких обставин у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій посилаючись на відмову відповідача добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання проживаючої з нею неповнолітньої дитини до досягнення повноліття останньою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги і пояснила, що з вересня 2010 року відповідач проживає окремо від сімї, майнової чи грошової допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] заявлені до нього позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходе такого висновку. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтві про народження (копії) серії 1-ФП №093737 від 16.12.2008 року, позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження умов проживання громадянки [PERSON], складеного депутатом Новобузької міської ради [PERSON], на утриманні [PERSON], яка проживає [INFO], перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Пояснення сторін та матеріали справи вказують на те, що з вересня 2010 року батько неповнолітнього сина, відповідач у справі [PERSON], майнової чи грошової допомоги на утримання дитини не надає, позивачка самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини жодним способом. Таким чином, визнання відповідачем [PERSON] предявленого до нього позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову [PERSON] про стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст.182, ст.183 СК України. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 66 грн. 31 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи належно повідомлений, проте, надав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність без застосування технічних засобів. Позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щоб дитина проживала з матірю. Просить судові витрати покласти на нього. Просить не фіксувати судовий процес технічними засобами. Відповідачка позов визнала в повному обсязі і, будучи допитаною в якості свідка у відповідності зі ст. 62 ЦПК України, пояснила суду, що з позивачем по справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому Великоберезянською сільською радою Таращанського району Київської області 10.12.1994 року, за актовим записом № 13. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу стало те, що у відповідача є інша сім»я. Фактично сімейно-шлюбні стосунки вони припинили з жовтня 2010 року і на даний час проживають окремо. Шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім»ї неможливе. Спір про стягнення аліментів буде вирішуватися в іншому судовому провадженні. Спору про поділ майна немає. Просить суд розірвати шлюб, неповнолітнього сина залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити прізвище чоловіка [PERSON]. Судові витрати покласти на позивача. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За клопотанням сторін фіксування технічними засобами не проводиться. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому Великоберезянською сільською радою Таращанського району Київської області 10.12.1994 року, за актовим записом № 13. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Причиною розірвання шлюбу стало те, що у сторін різні погляди на життя, внаслідок чого між ними почали виникати суперечки та непорозуміння. На даний час у позивача є інша сім»я. Фактично сімейно-шлюбні стосунки сторони припинили з жовтня 2010 року і на даний час проживають окремо. Шлюб існує лише формально. Спір про стягнення аліментів буде вирішуватися в іншому судовому провадженні. Спору про поділ майна немає. Суд дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині тому, що така сімейна обстановка негативно впливає на її виховання. Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружині [PERSON]. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Вказані обставини встановлено з пояснень відповідачки, допитаної в якості свідка, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Судові витрати позивач взяв на себе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

06 липня 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з 1998 року по 17 травня 2011 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №128245, виданого 06 вересня 2002 року). Згідно довідки вуличного комітету неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved