Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-28 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 11630.10 грн. , з яких 8630.10 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні , 3000 грн. моральна шкода . При цьому посилався на те , що 21.03.2008 р. він був прийнятий на посаду юриста в СП Крижопільське ВКГ Вінницяводоканал . 31.07.2009 р. переведений на посаду інженера з охорони праці . 31.12.2009 р. звільнений по переводу до відповідача . 01.01.2010 р. був прийнятий відповідачем по переводу на посаду інженера з охорони праці . 15.09.2010 р. звільнений з роботи за власним бажанням за ст.. 38 КЗпП України . Наказом начальника КП Вінницяоблвлдоканал № 190 від 31.05.2010 р. керівника ДП Крижопільводоканал було зобов*язано врахувати переведення , забезпечити організацію оплати праці у відповідності до діючого законодавства . Однак , при звільненні перед виплатою розрахункових відповідач його письмово не попередив про нараховані суми , належні при звільненні . Оскільки вважав , що відповідач провів розрахунок при звільненні не в повному обсязі , 17.12.2010 р. подав відповідачу письмову заяву про проведення розрахунку у повному обсязі . Але відповідач в цьому відмовив . Такі ж наслідки отримало друге його звернення . 04.02.2011 р. він звернувся із скаргою до начальника КП Вінницяоблводоканал і отримав відповідь про зобов*язання відповідача здійснити розрахунок у відповідності до діючого законодавства . 17.03.2011 р. також звернувся до прокуратури . Листом відповідача № 5 від 21.03.2011 р. був повідомлений про перерахування йому компенсації за невикористану відпустку та нарахування компенсації втрати частини заробітку у зв*зку з порушенням термінів виплати . З банківських документів дізнався , що відповідач 15.03.2011 р. перерахував йому на картковий рахунок 854.93 грн. з зазначенням призначення платежу зарахування на картковий рахунок . З поштового повідомлення від 24.03.2011 р. дізнався, що відповідач перерахував йому компенсацію за несвоєчасно виплачені доходи. Таким чином , про те , що відповідачем проведений повний розрахунок він дізнався лише з листа відповідача від 23.03.2011 р. № 5 . З часу звільнення 15.09.2010 р. по час час розрахунку 23.03.2011 р. він не працював і не отримував зарплати . Тому вважав , що відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 15.09.2010 р. по 15.03.2011 р . за 6 місяців 8630.10 грн. ( 1438 с.м.з. * 6 ). Отриману моральну шкоду обгрунтувував тим , що з часу звільнення неодноразово змушений був звертатись в різні інстанції для отримання розрахунку , докладанню для цього додаткових зусиль , отримання у зв*язку з цим моральних страждань. Розраховував її по 500 грн. за весь час затримки розрахунку 6 місяців . В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав повністю, виключивши з них стягнення з відповідача витрат понесених пов*язаних з розглядом справи . Представник відповідача, будучи належно повідомлений, в судові засідання неодноразово не з*явився. Звернення до суду із заявою про перенесення розгляду справи на інший день у зв*язку з находженням у відпустці [PERSON] , ніби то юрисконсульта відповідача, суд до уваги не бере, а також тому, що з такою заявою до суду повинен звертатись, на думку суду, сам керівник підприємства. Тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів , у відповідності до ст.. 169 ч. 4 ЦПК України . Аналізуючи встановлене, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, оскільки він ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах - реєстрі запису грошових переказів ( а.с.6а ) ; трудовій книжці позивача ( а.с.7 ) ; меморіальному ордері ( а.с.18 ) ; листі відповідача на адресу позивача від 21.03.2011 р. про перерахування на його картковий рахунок компенсації за невикористану відпустку ( а.с.25 ) ; довідці відповідача про середньомісячний заробіток позивача за 5 місяців , передуючих звільненню , в розмірі 1438.35 грн. ( а.с.17 ) . Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства , провадиться в день звільнення . Згідно до ст.. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в ст.. 116 КЗпП України , при відсутності спору про їх розмір , підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Таким чином , з дня звільнення позивача на день фактичного з ним розрахунку ( 15.09.2010 15.03.2011 ) , з урахуванням середньомісячного заробітку 1438.35 грн. до сплати підлягає 8630.10 грн. Вимоги позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди ґрунтуються на положеннях ст.. 237-1 КЗпП України , а тому підлягає задоволенню в повному обсязі . Відповідно до ст.. 88 ч.3 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в доход держави судовий збір . На підставі наведеного , ст.ст. 116 , 117 , 237-1 КЗпП України ,

Outcome: approved