Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 1270грн.. Вимоги обгрунтувала тим, що з 20.04.2011р. по 17.06.2011р. працювала у фізичної особи-підприємця [PERSON] адміністратором фітнес клубу. Приймав відповідач на роботу згідно заяви, з умовою проходження стажування строком 2 тиждні, по рекомендації знайомої [PERSON]. За стажування отримала 250 грн., як і домовлялися. До роботи приступила 3.05.2011р.. Відповідач обіцяв офіційне працевлаштування, оплату праці 1000грн. за місяць та 2% від продажу дієтичного (спортивного) харчування, з графіком роботи три дні через три. В обовязки позивачки входило вести журнал обліку клієнтів та проданого товару, в якому вона щодня розписувалася. Також у клубі велося відео спостереження. За відпрацьований місяць відповідач заробітної плати не заплатив, в звязку з чим виникла конфліктна ситуація. Позивачка постійно нагадувала про заборгованість, просила розрахуватися, натомість відповідач її звільнив, так і не розрахувавшись та не видавши ніякі документи щодо працевлаштування. На неодноразові прохання видати зароблені гроші відповідач виплатив у серпні 2011р. 200грн., обіцяв ще 500грн., але потім роздратований проханнями позивачки повідомив, що він нічого їй не винен. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. Пояснила, що відповідач неодноразово використовував найманих працівників без офіційного працевлаштування, заробітної плати, як і позивачці, не виплачував, що підтверджується актами перевірок податкової служби та інспекції праці. Проте відповідач належних висновків не робить і продовжує порушувати законодавство. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що позивачка працювала з 20.04.2011р. адміністратором у фітнес клубі, вела журнал відвідування клієнтів, який на даний час не зберігся. Пропрацювавла 5 днів, потім зникла на 2 тиждні, як повернулася працювала 3 дні, потім знову зникла, за що він її і звільнив. Працювала позивачка без офіційного працевлаштування, за що на нього були накладені штрафні санкції. Відповідач сплатив [PERSON] аванс 250грн. та 200грн. зарплати на її вимогу у липні-серпні 2011р., більше нічого не винен. Визнав, що дійсно обіцяв заробітну плату в розмірі 1000грн. за місяць, проте позивачка зазначений строк не відпрацювала. Відео спостереження за попередній період не зберігається. До показів свідків відноситься з недовірою, питання їм задавати не бажає. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню підлягає частково. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 20.04.2011р. неофіційно працевлаштувалася на роботу до фізичної особи-підприємця [PERSON] адміністратором фітнес клуба із заробітною платою 1000грн. в місяць, проте отримала 450грн., що визнали сторони, та підтверджується відповіддю Білоцерківської ОДПІ від 22.12.2011р. на звернення позивачки. А саме, з 20.04.2011р. по 2.05.2011р. позивач проходила стажування, за що відповідач заплатив 250грн.. До роботи приступила 3.05.2011р. і працювала до 17.06.2011р., після чого відповідач її звільнив, за відпрацьований період заплатив у серпні 2011р. 200грн.. Зазначені факти підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Так, свідок [PERSON] пояснила, що вона є подругою позивачки, знає, що та працевлаштувалася у фітнес клуб 20.04.2011р., проходила стажування 2 тиждні. Бачила її на роботі, заносила обід. 17.06.2011р. відповідач її звільнив, дату памятає, оскільки це була пятниця, а в понеділок її маму мали покласти в лікарню, позивачка телефонувала і скаржилася. Неодноразово розмовляючи з подругою, свідок чула, що відповідач не виплачує зарплату, заборгував близько 1200грн., у серпні 2011р. виплатив лише 200грн.. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала у фітнес клубі на посаді адміністратора з 2.01.2011р. по 20.04.2011р., на її місце прийшла [PERSON]. Працювала, як і позивачка неофіційно із заробітною платою 1000грн. за місяць, проходила стажування, звільнилася через те, що відповідач не виплачував зарплату. Приходила до клубу через тиждень, бачила, [PERSON] на робочому місці. Згодом позивачка розповіла, що [PERSON] її звільнив 17.06.2011р.. У серпні знову бачилися з позивачкою, вона розповідала, що зарплату їй до цього часу не виплатили. Свідок [PERSON] пояснила, що працювала неофіційно у фітнес клубі тренером з осені 2010р. по серпень 2011р.. Позивачка оформлялась на роботу адміністратором 20.04.2011р. із заробітною платою близько 1000грн. за місяць, проходила стажування. Звільнилася 17.06.2011р., заробітну плату не отримала. Зазначені події їй відомі, оскільки часто спілкувалася з позивачкою. Вона не єдина, кому відповідач не виплачував зарплату. Враховуючи, що позивачка за спірний період з 3.05.2011р. по 17.06.2011р. відпрацювала 1 місяць 14 днів, із заробітною платою 1000грн. за місяць, заборгованість складає 1267грн., із вирахуванням 200грн. виплачених відповідачем (1467-200=1267). Зазначені позивачем 2% від продажу дієтичного (спортивного) харчування суд вирахувати не має можливості за відсутності підтверджуючих письмових документів. Суд приймає рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідач не виявив бажання надати докази, що спростовували б твердження позивачки та покази свідків. Відповідно до ст..116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст.4 Декрету КМУ «Про державне мито», позивач звільняється від його сплати. На підставі ст..ст. 94, 116, 221,\~233 КЗпП України,

Outcome: approved