Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнив, та просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 110 по вул. К. Маркса в смт Бабаї Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла 03 серпня 1973 року, в цілому. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що згідно довідок КП «ХРБТІ» № 481р від 03.11.2008 року, № 261 від 25.12.2008 року житловий будинок № 110 по вул. К. Маркса (колишній буд. № 224, 194) в смт Бабаї Харківського району Харківської області в КП «ХРБТІ» по праву приватної власності не зареєстрований. Однак, рішенням виконкому Харківської райради депутатів трудящих за № 295 від 13.06.1955 року на підставі заяви [PERSON] і клопотання виконкому [PERSON] селищної ради про виділення земельної ділянки під індивідуальне будівництво нового житлового будинку, його матері [PERSON] була виділена у безстрокове користування земельна ділянка площею 1000 кв.м в сел. Бабаї по вул. К.Маркса № 196-а. Після цього, між виконкомом Харківської районної ради депутатів трудящих та [PERSON] 07.07.1955 року було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений Мерефянською нотконторою 08.08.1955 року, реєстр № 3676. В подальшому матір позивача [PERSON] на виділеній їй земельній ділянці протягом 1957-1960 років особисто, за свої власні кошти збудувала житловий будинок, відповідно до проекту, який був прийнятий в експлуатацію по акту від 18.02.1960 року. Але за своє життя мати позивача право власності на спірний житловий будинок не оформила. Рішенням виконкому [PERSON] селищної ради за № 301 від 28.07.1997 року з метою упорядочення адресного господарства селища житловим будинкам по вулиці Карла Маркса були присвоєні нові номери, тому номер спірного будинку змінився і на цей час має поштову адресу: смт Бабаї, вул. К.Маркса № 110. 03 серпня 1973 року [PERSON] померла, заповітів не залишала, тому позивач вважає себе єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Із заявами про прийняття спадщини до держнотконтори позивач не звертався, однак, відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), у встановлений законом шестимісячний строк спадщину прийняв фактично, вступив в управління і володіння спадковим майном, тому як постійно мешкав та був зареєстрований у спірному будинку ще з червня 1970 року, слідкував за ним, земельною ділянкою, сплачував комунальні, страхові та податкові платежі. Однак, свої спадкові права і досі не оформив. Вже після прийняття позивачем спадщини до цього будинку ним були самовільно прибудовані до житлового будинку тамбури літ. «а1» та літ. «а2» і господарські будівлі гараж літ. «В», льох літ. «Г», навіс літ. «Л», вбиральня літ. «Е», сараї літ. «Ж», «Д», літня кухня літ. «Б», тамбур до літньої кухні літ. «б». Рішенням виконкому [PERSON] селищної ради № 382 (протокол № 11) від 11.11.2008 року [PERSON] було надано дозвіл на збереження цих будівель. Згідно акту обстеження КП «Архітектурне бюро Харківського району» від 16.10.2009 року житловий будинок літ. «А-1» з тамбурами літ. «а1» і «а2» і господарські будівлі відповідають вимогам щодо житлових будинків згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та побудовані без порушень будівельних та протипожежних норм забудови земельних ділянок згідно вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», крім гаражу літ. «В» і вбиральні літ. «Е». Висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 893 від 03.12.2009 року встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та земельна ділянка для їх обслуговування відповідають вимогам діючого санітарного законодавства України і можуть бути використані у заявленій сфері застосування. Однак, позивач не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі тому як відсутній правовстановлюючий документ, не оформлено право власності на імя матері на цей будинок. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позовну заяву підтримує та просить справу розглянути за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, подали до суду заяву, в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідок КП «ХРБТІ» № 481р від 03.11.2008 року, № 261 від 25.12.2008 року житловий будинок № 110 по вул. К. Маркса (колишній буд. № 224, 194) в смт Бабаї Харківського району Харківської області в КП «ХРБТІ» по праву приватної власності не зареєстрований (а.с. 5, 29). Рішенням виконкому Харківської райради депутатів трудящих за № 295 від 13.06.1955 року на підставі заяви [PERSON] і клопотання виконкому [PERSON] селищної ради про виділення земельної ділянки під індивідуальне будівництво нового житлового будинку [PERSON] була виділена у безстрокове користування земельна ділянка площею 1000 кв.м в сел. Бабаї по вул. К.Маркса № 196-а (а.с. 11). 07.07.1955 року між виконкомом Харківської районної ради депутатів трудящих та [PERSON] було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений Мерефянською нотконторою 08.08.1955 року, реєстр № 3676 (а.с. 7-8). Актом про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 18 лютого 1960 року будинок [PERSON] за адресою: вул. К. Маркса 194 в смт Бабаї був прийнятий в експлуатацію (а.с. 9). З довідки, наданої [PERSON] селищною радою від 09.01.2008 року за № 19, вбачається, що з метою упорядочення адресного господарства селища рішенням виконкому [PERSON] селищної ради за № 301 від 28.07.1997 року житловим будинкам по вулиці Карла Маркса були присвоєні нові номери, тому номер спірного будинку змінився і на цей час має поштову адресу: смт Бабаї, вул. К.Маркса № 110 (а.с. 14). 03 серпня 1973 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ВЛ № 344135, виданим 04.08.1973 року [PERSON] селищною радою (а.с. 13). Оскільки спірні правовідносини щодо будівництва будинку, виникнення права власності на нього та спадкування виникли протягом 1960-1970 років, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, тобто Закону, який діяв на час їх виникнення. Таким чином, оскільки спірний житловий будинок був збудований згідно з проектом, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності та прийнятий в експлуатацію, відповідно до вимог ст. ст. 86, 100 ЦК України (в ред. 1963 року) суд вважає, що [PERSON] набула на нього право власності в порядку забудови за своє життя і згідно зі ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 року) він є обєктом спадкування (майном померлого) після її смерті, входить до складу спадщини. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) є її єдиний син [PERSON] позивач в справі. Родинний звязок між ними підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії ЯТ № 003756, виданим [PERSON] селищною радою 07.02.1949 року (а.с. 15). Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 21.11.2011 року за № 3504-01/21 на запит суду заяви про прийняття спадщини, відмови від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлої 03.08.1973 року [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с. 78, 79). Суд вважає, що відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), у встановлений законом шестимісячний строк спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв позивач [PERSON], вступив в управління і володіння спадковим майном, тому як постійно мешкав та був зареєстрований у спірному будинку ще з червня 1970 року, слідкував за ним, земельною ділянкою, сплачував комунальні, страхові та податкові платежі, що підтверджується відмітками в будинковій книзі, довідкою [PERSON] селищної ради № 2431 від 06.11.2008 року (а.с. 12, 61-65). Оскільки судом встановлений факт належності спірного будинку [PERSON] в порядку забудови і відповідно входить до складу спадкового майна, а єдиним спадкоємцем за законом після її смерті є позивач [PERSON], то за ним необхідно визнати право власності на все належне спадкодавцю майно, тобто на спірний житловий будинок в цілому. З копії технічного паспорту на житловий будинок № 110 по вул. К. Маркса в смт Бабаї Харківського району Харківської області вбачається, що після прийняття позивачем спадщини до цього будинку були самовільно прибудовані тамбури літ. «а1» та літ. «а2» і господарські будівлі гараж літ. «В», льох літ. «Г», навіс літ. «Л», вбиральня літ. «Е», сараї літ. «Ж», «Д», літня кухня літ. «Б», тамбур до літньої кухні літ. «б» (а.с. 66-72). Рішенням виконкому [PERSON] селищної ради № 382 (протокол № 11) від 11.11.2008 року [PERSON] було надано дозвіл на збереження цих будівель, що підтверджується копією цього рішення (а.с. 6). Згідно акту обстеження КП «Архітектурне бюро Харківського району» від 16.10.2009 року житловий будинок літ. «А-1» з тамбурами літ. «а1» і «а2» і господарські будівлі відповідають вимогам щодо житлових будинків згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та побудовані без порушень будівельних та протипожежних норм забудови земельних ділянок згідно вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», крім гаражу літ. «В» і вбиральні літ. «Е». Висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 893 від 03.12.2009 року встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та земельна ділянка для їх обслуговування відповідають вимогам діючого санітарного законодавства України і можуть бути використані у заявленій сфері застосування (а.с. 23-37). Таким чином, на збудовані позивачем тамбури до житлового будинку та господарські будівлі вже надано дозвіл на збереження, та внесені відповідні відмітки в технічний паспорт на спірний будинок, тобто вони вже узаконені на імя [PERSON] і не входять до складу спадщини, оскільки не є житловими будівлями, а входять до складу житлового будинку, тому не має потреби визнавати на них право власності. На підставі вищенаведеного суд вважає вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після матері, яка померла, обґрунтованими, доведеними, такими що не суперечать вимогам закону та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ Судові витрати суд залишає за рахунок позивача. \~

Outcome: approved