overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що їх шлюб був зареєстрований 24 червня 2006 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини припинили через конфліктні ситуації, які виникали в сім*ї. В даний час він проживаю з іншою жінкою, яка чекає на народження дитини. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення телеграми. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про те, що він позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення за його відсутності. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2006 року, оформивши його в Солоницівській селищній раді Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 55. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зберегти сім"ю сторін не уявляється можливим, тому що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, на примирення позивач не згоден, шлюбно-сімейні відносини припинені, фактично в даний час позивач має іншу сім*ю. Суд вважає, що за таких обставин, шлюб сторін існує формально, сім"я розпалася повністю та відновлена бути не може, оскільки подальше спільне проживання сторін стало неможливим, бо це суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 червня 2011 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 1989 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з ними та знаходяться на її утриманні. Починаючи з минулого року у них з відповідачем фактично перестали існувати сімейні стосунки. Протягом останнього часу їх подружнього життя вони живуть як чужі люди, відсутні взаєморозуміння, повага з боку чоловіка, постійно виникають конфліктні ситуації, сварки. Внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище [PERSON]. Чоловік на розірвання шлюбу згоден. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, у якій вона свій позов підтримала, просила суд розірвати шлюб, строку для примирення не призначати, так як втрачені почуття любові та поваги один до одного, розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить його розписка (а.с.11), своїх пояснень чи заперечень проти позову не подав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов є законний, обґрунтований доказами, а тому підлягає задоволенню. Установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 жовтня 1989 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO] та Жанну, [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, позивач просила суд не призначати строку для примирення, так як збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, вони хоч і проживають в одному будинку, але тривалий час сімейних стосунків не підтримують, так як не знаходять порозуміння між собою через конфлікти та сварки, шлюб розпався з вини обох сторін. Згідно статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Цих вимог закону сторони не дотрималися, що і призвело до розпаду сім'ї. За таких обставин суд з підстав статей 110-112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою [PERSON] перебувають у шлюбі з 18 липня 1997 року, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського району Київської області. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON]. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні надала суду заяву у якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує та просить по розірванню шлюбу залишити їй дівоче прізвище «Вовринович». Суд, вислухавши пояснення позивача відповідачки та розглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 2 статті 104 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується на нормах статтей 105-114 Сімейного Кодексу України. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 липня 1997 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського району Київської області. Сумісне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося по тій причині, що внаслідок несумірності характерів, між ними відсутнє взаєморозуміння, порушений мікроклімат у сім'ї, втрачена основа подружніх відносин та почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими, тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу відповідачка залишає до шлюбне прізвище «Вовринович» .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

В березні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14.05.2001 року між нею, та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір № 2278 купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. В даний час позивачка не може розпорядитися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу дійсним Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила про їх задоволення. Відповідачі в судове засідання не зявились, були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив провадити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 14.05.2001 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір № 2278 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір в порушення вимог закону був укладений на Універсальній біржі «Південь» та зареєстрований 04.06.2001 року Миколаївським МЕТІ в реєстрову книгу № 106 за № 18211. Всі істотні умови сторонами були виконані, а саме позивачка сплатили гроші за квартиру відповідачам, а останні звільнили житло і переїхали на інше постійне місце проживання. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 47 і |,К України в редакції 1963 року). Таким чином, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у сукупності суд, вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

В травні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 07.09.2002 року знаходиться з відповідачем у шлюбі. Від подружнього життя мають сина - Владислава, [INFO]. Подружні стосунки припинились через втрату поваги, розуміння та взаємного бажання підтримувати сімейні відносини. Посилаючись на те що збереження сімї не можливо, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 07.09.2002 року. Від подружнього життя мають сина - Владислава, [INFO]. Подружні стосунки між ними припинились з січня 2010 року, вони не ведуть спільне господарство, не мають суперечностей про поділ майна, яке є спільною власністю. Сімя розпалася і збереження її недоцільно. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст. 112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

Позивач 15.12.2010 року звернувся до суду із зазначеним позовом (уточненим в ході розгляду справи 04.03.2011 року, а.с.43-45 ) до відповідача, в якому просить про стягнення боргу по заробітній платі в сумі 21 277 грн 99 коп за період з травня 2009 року по січень 2010 року включно. Також просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 26 січня 2010 року по 25 березня 2011 року в сумі 50\~525 грн 64 коп, моральну шкоду 5 тис грн. Позов мотивувала тим, що вона працювала з 05.12.2008 року по 25.01.2010 року за трудовим договором у відповідача головним бухгалтером. При звільненні їй не було виплачено зарплату за вказаний період. Вимоги обгрунтовує ст.ст. 115, 231, 233, 238 КЗпП України В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в сумі вимог щодо невиплаченої зарплати. Вимог щодо відповідальності, передбаченої ст. 117 КзПП України не визнає, оскільки позивач пропустив встановлений законом (ст.233 КЗпП України) строк для звернення до суду із позовом. Просить застосувати строк позовної давності щодо звернення до суду з трудовим спором та відмовити на цій підставі у задоволенні вимог щодо стягнення середнього заробітку за затримку видачі зарплати та вимог щодо моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.ст. 10, 11,60 ЦПК України. Суд погоджується із ствердженнями позивача про те, що зарплату йому не було виплачено, оскільки відповідач позов в цій частині визнав. Суд враховує, що наданий позивачем розрахунок його середньої зарплати, який визнав відповідач. Згідно зі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені у ст.. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду з розгляду трудового спору 3 місяці. Позивач не надала поважних доказів з приводу пропуску вказаного строку. Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. За таких підстав суд відмовляє позивачу у задоволенні його вимог щодо стягнення середнього заробітку за затримку видачі зарплати та вимог щодо моральної шкоди. вимог щодо стягнення середнього заробітку за затримку видачі зарплати та вимог щодо моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь держави судові витрати: судовий збір в сумі 212 грн 78 коп, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резулятивну частини. Відповідно до ст.ст. 15,16, 22, 509, 510, 525, 526, 530, 533, 546, 549, 551 ч.З, 610 - 612, 623- 628, 655 - 656, 691- 693, 712 ЦК України, ст. ст. 4,10,11,15, 57, 60, 88, 212 - 215, 218, 224 - 226, 292, 294 ЦПК України, суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

У травні 2011 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачу в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 28 грудня 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 838. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між ними фактично припинені в лютому 2011 року, але в травні 2010 року вона вже зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, проте тоді вони примирилися заради збереження сім`ї. Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, виховання дитини, все це призводило до сварок та скандалів. Відповідач зловживає спиртним, багато часу приділяє друзям, а не сім`ї, немає постійного місця роботи. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, просила розірвати шлюб, дитину залишити з нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено та доведено що сторони з 28 грудня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 838. Мають малолітню дитину-доньку [PERSON] , [INFO] . З лютого 2011 року вони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім`ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення згідно ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного та інтересам їхньої дитини, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши що 30.12.1999 р. придбав у [PERSON] на Придніпровській товарній біржі 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Дану угоду було зареєстровано за реєстраційним номером № 971. Зазначений договір не був нотаріально посвідчений відповідно до ст. 227 ЦК України (1963 р.), яка була чинною на той час. Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частину будинку [ADDRESS] укладеного ним із [PERSON] 30.12.1999 р. В судове засідання позивач, відповідач [PERSON] представники відповідача: товарної біржі «Дніпродзержинська», третьої особи: обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно листів, який є в матеріалах справи прохають розглянути справу без їх участі. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.12.1999 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Вказана частина складається з житлового будинку А-1, В1 літня кухня, Г-1 сарай, Д-1 вбиральня, Е-1 сарай, Ж-1 гараж, 3-1 сарай, Л-1 гараж № 1 колодязь 1/42, № 2-3 забор, 1 тротуар. На виконання даного договору, продавець [PERSON] , являючись власником вищезазначеного будинку на підставі договору дарування від 06.04.1984 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в Дніпродзержинському БТІ в реєстровій книзі 11 під № 2961, передала у власність [PERSON] 1/2 частину будинку [ADDRESS] , а покупець, прийнявши дане майно у власність, заплатив [PERSON] вартість даного майна - 9067 грн. Як встановлено в судовому засіданні, дана угода була здійснена по обопільному волевиявленню сторін та сторонами по справі були виконані всі умови договору. Із матеріалів справи вбачається, що даний договір було зареєстровано Придніпровською товарною біржею. При цьому з письмового документу, який підтверджує законність даної угоди, виданого Придніпровською товарною біржею, вбачається, що даний договір не підлягає додатковому нотаріальному посвідченню. А тому, у сторін не було ніяких підстав сумніватися в законності реєстрації їх угоди. Із вищевикладеного випливає, що 30.12.1999 р. між [PERSON] та . [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку [ADDRESS] у, і сторонами даної угоди були виконані всі умови даного договору. Згідно із ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

В червні 2011 року кредитна спілка „Допомога звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 1977,02 грн., зазначивши, що згідно кредитного договору № 1031 від 30.06.2010 року відповідач отримала кредит в розмірі 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 копійок терміном з 30 червня 2008 р. по 30 червня 2011 р зі сплатою 48 % річних. Відповідач неналежно виконувала умови договору кредиту, внаслідок чого станом на 10 червня 2011 року заборгувала кредитній спілці 1977,02 грн., у тому числі 617,02 грн. нараховані проценти. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить стягнути з відповідача 1977,02 (одну тисячу девятсот сімдесят сім) гривень 02 коп. боргу за кредитним договором № 1031 від 30.06.2010 р., 51 (пятдесят одну) гривню 00 коп. судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином. Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що 30.06.2010 року між кредитною спілкою „Допомога та відповідачем укладено кредитний договір № 1031. Згідно договору позивач надав відповідачу споживчий кредит для ремонту Будинку в розмірі 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 коп. із сплатою 48 % відсотків річних, з 30.06.2010 р. до 30.06.2011 р. Станом на 11 червня 2011 року відповідач заборгувала позивачу по кредитному договору 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень 00 коп. за основною сумою боргу та 617 (шістсот сімнадцять) гривень 02 коп. по відсотках, порушивши цим самим умови договору. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, перерахованих в ст. 11 ЦК України, зокрема на підставі договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову 51 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення.

Outcome: approved