Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд усунути їй перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном, шляхом виселення відповідача з будинку, розташованого по вул. Артема у м. Дніпродзержинську. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що, їй, на праві приватної власності належить будинок № 63, розташований по вул. Артема у м. Дніпродзержинську, у якому мешкає її син відповідач [PERSON] Відповідач перешкоджає їй у користуванні її власністю, а саме у грубій формі відмовляє їй у проживанні у вказаному будинку, що змушує її звертатись до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В ході розгляду справи відповідач позов визнав, та, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого ОКП «Дніпродзержинське БТІ», позивач є власником житлового будинку № 63, розташованого по вул. Артема у м. Дніпродзержинську. Згідно довідки №334 від 15.06.2011р., наданої головою квартального комітету №8 Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради, син позивача відповідач [PERSON] проживає у вищевказаному будинку без реєстрації. Як зазначає позивач, сумісне проживання з відповідачем є неможливим через порушення відповідачем правил співжиття, а саме через застосування відповідачем до позивача психологічного та фізичного впливу. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Разом з цим, згідно ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач систематично створює конфліктні ситуації, та систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку. Зазначена обставина дає підстави суду дійти висновку, що, позовні вимоги позивачки щодо виселення відповідача з житлового будинку - є обґрунтованими, оскільки вказане виселення є способом захисту порушеного права позивачки на повагу до приватного та сімейного життя, визначеного у ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. Враховуючи вищевикладене, суд,

Outcome: approved