Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом та просила ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття спадщини [PERSON], яка померла 16 лютого 2009 року, після смерті її батька [PERSON], померлого 15 січня 1976 року; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23 квітня 1980 року Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1702 - частково недійсним; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку №26 по вулиці Шосейна у місті Павлограді Дніпропетровської області; судові витрати просила покласти на відповідача. В обґрунтування позову вона посилалась на те, що домоволодіння, що складалось із одного саманного будинку, критого очеретом, з глинобитною підлогою, в якому були дві кімнати та сіни, яке розташоване за адресою: вул. Шосейна, 26, в м. Павлограді, було придбане її бабусею [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1949 року. [PERSON] подарувала 1/2 частку належного їй житлового будинку своєму сину та рідному дядьку позивачки [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 24.09.1955 року, а решта 1/2 частки - залишалася у її власності. 14.04.1966 року бабуся - [PERSON] померла, не залишивши заповіту. Спадкоємцями першої черги за законом після неї на 1/2 частки спірного домоволодіння стали у рівних частках її чоловік, дідусь позивача [PERSON] та їх діти - дочка [PERSON] (мати позивача) та син - [PERSON] (рідний дядько позивача), які 14.03.1967 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, а [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку, як на частку чоловіку померлої [PERSON]С, що було придбано ними у період шлюбу. У зв'язку з тим, що батьки позивача - [PERSON] та [PERSON], які проживали також в спірному житловому будинку і будували свій дім, одночасно за свої кошти, почали робити поліпшення і спірного житлового будинку, збільшивши в ньому за свій рахунок корисну площу будинку, суттєво змінивши спірне житлове домоволодіння, у зв'язку з чим, позивач вважає, що вона має право на ? частину домоволодіння у зв'язку із витратами її померлої матері, пов'язаними із поліпшенням спільного майна. Крім того, про порушення своїх прав, а саме про те, що Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою 23.04.1980 року було видане свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], по 11/36 часток спірного будинку, кожному, без врахування і виділення її частки, мама позивача дізналась лише в серпні 2005 року, коли отримала від нотаріуса копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тому вважає, що строк позовної давності на час звернення до суду з позовною заявою, нею пропущений не був. Також, просила встановити факт прийняття спадщини [PERSON], яка померла 16 лютого 2009 року, після смерті її батька [PERSON], померлого 15 січня 1976 року. 10 березня 2006 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зустрічною позовною заявою, а уточнивши позовні вимоги просили ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на 77/108 частин житлового будинку №26 по вулиці Шосейна у місті Павлограді Дніпропетровської області та визнати за [PERSON] право власності на 11/54 частин цього будинку. В обґрунтування позову посилалися на те, що спірний житловий будинок був придбаний їх рідною бабусею [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1949 року. 24.09.1955 року, бабуся [PERSON] подарувала 1\\2 частину цього будинку своєму сину та рідному батьку позивача [PERSON] - [PERSON], а 1\\2 частина цього будинку залишилася за нею. 14.04.1966 року бабуся - [PERSON] померла, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті на 1\\4 частину домоволодіння стали у рівних частках чоловік бабусі - [PERSON] та їх діти: син [PERSON] (батько позивача [PERSON]І.) та дочка [PERSON] (мати відповідача [PERSON]А.), які 14.03.1967 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. Цього ж дня [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на 1\\4 частину будинку, як на частину подружжя померлої [PERSON] 15.01.1976 року помер дідусь [PERSON], який заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом на день відкриття спадщини - 1\\3 частини у житловому будинку були батько позивача [PERSON] - [PERSON], який фактично і прийняв спадщину після померлого, так як вступив в управління та володіння спадковим майном, та мати відповідача [PERSON] - [PERSON], яка на думку позивачів, відмовилася від своєї частки у спадщини, оскільки не вчинила жодної із дій, що свідчать про прийняття спадщини. У 1979 році помер батько позивача [PERSON] 3.1. - [PERSON], який заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги за законом на день його смерті, на належне йому на праві власності майно - 7\\12 часток та на 1\\3 частини спірного будинку стали у рівних частках: мати позивача [PERSON] - [PERSON], позивач [PERSON] та мати позивача [PERSON] - [PERSON], які 23.04.1980 року отримали у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, на належну кожному із них окремо 11\\36 часток у спірному житловому будинку. 09 лютого 1994 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 11\\36 часток спірного будинку. [PERSON], заповіту не залишила, спадкоємцями першої черги за законом після неї, в рівних частках стали двоє її неповнолітніх дітей - позивач [PERSON], [INFO] та її брат [PERSON], [INFO], які в силу неповноліття, на день смерті спадкодавця, вважалися такими, що прийняли спадщину. Мати померлої [PERSON] та її чоловік [PERSON], заяву про прийняття спадщини до держнотконтори не подавали. 11 лютого 2005 року померла співвласниця будинку - рідна мати позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 11\\27 часток спірного будинку. Спадкодавець заповіту не залишила. На день її смерті спадкоємицею першої черги за законом стала [PERSON], яка в установленому законом порядку надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте, свідоцтво не отримала, із причини спору між спадкоємцями. 02 січня 2008 року помер співвласник житлового будинку рідний брат позивача [PERSON] - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 11/108 частин спірного будинку. На день його смерті спадкоємців першої черги за законом не було. Єдиною спадкоємицею другої черги за законом стала позивачка [PERSON] Таким чином, позивачі за зустрічною позовною заявою вважають, що спірний будинок має бути розподілений між співвласниками: позивачу [PERSON] має бути виділена частка у розмірі 77/108; позивачу [PERSON] у розмірі 11/54; відповідачу [PERSON] у розмірі 1/12. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2011 року задоволено позов [PERSON] Встановлено факт прийняття спадщини [PERSON], яка померла 16 лютого 2009 року після смерті її батька [PERSON], померлого 15 січня 1976 року. Визнане свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23 квітня 1980 року Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1702 - частково недійсним. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку №26 по вулиці Шосейна у місті Павлограді Дніпропетровської області. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 51 гривня, а на користь державного бюджету витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень. Зустрічний позов [PERSON], [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожною на 1/4 частину спірного житлового будинку. Стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь державного бюджету судовий збір в дохід держави в сумі 51 гривня. Стягнуто солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь державного бюджету витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 120 гривень. В іншій частині зустрічних позовних вимог - відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову [PERSON] та задоволення зустрічного позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині визнання права власності із наступних підстав. Приймаючи рішення про задоволення позову [PERSON] та часткове задоволення зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] суд першої інстанції виходив із того, що домоволодіння, яке складалось із одного саманного будинку, критого очеретом, із глинобитною підлогою, в якому були дві кімнати та сіни, яке розташоване за адресою: вул. Шосейна, 26 в м. Павлограді Дніпропетровської області, було придбане бабусею [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 17.08.1949 року. На підставі договору дарування житлового будинку №26 по вулиці Шосейна у місті Павлограді від 24.09.1955 року, [PERSON] подарувала 1/2 частину належного їй житлового будинку своєму сину та рідному дядьку позивача [PERSON], а решта 1/2 частки - залишалася належати їй. Посилаючись на вимоги статті 119 ЦК УРСР 1963 року суд вказав, що починаючи із 1956 року, за життя співвласників житлового будинку, подружжя [PERSON] та [PERSON], які також проживали у спірному будинку та будували свій будинок, одночасно за свої кошти почали робити і поліпшення спірного житлового будинку. Так суд вказав, що 1957 році батько позивача - [PERSON] в під зобов'язання підприємства, де працював на станції Павлоград, для виконання будівельних робіт взяв позику в розмірі 5000 карбованців, в тому числі і для виконання будівельних робіт в житловому будинку у сумі 1800 рублів, які в подальшому були використані для закупки та транспортування будівельних матеріалів та оплати за виконані роботи. Суд зазначив що ці обставини підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні - [PERSON], [PERSON] Із врахуванням досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд вважав, що внаслідок зробленого подружжям [PERSON] та [PERSON] за їх кошти поліпшення, спірний будинок суттєво змінився, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні характеристиками будівель і споруд. Тому суд визнав, що частки учасників у спільній власності на спірний будинок підлягають відповідній зміні у зв'язку із збільшенням учасниками спільної часткової власності подружжям [PERSON] та [PERSON], за свій рахунок, корисної площі будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, що відповідає положенням ст. 119 ЦК УРСР 1963 року. 14 квітня 1966 року бабуся [PERSON] померла. Спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] на 1/2 частку спірного будинку стали у рівних частках її чоловік, дідусь позивача [PERSON] та їх діти - дочка [PERSON] (мати позивача) та син - [PERSON] (рідний дядько позивача), які 14.03.1967 року отримали в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, а [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на 1/4 частину спірного будинку, як на частину майна чоловіку померлої, що було придбано ними у період шлюбу. 15 січня 1976 року помер дідусь позивача - [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом, що мають право на спадкування майна померлого (1/3 частки спірного будинку) була мати позивача - [PERSON] та її рідний брат [PERSON] Із заявами про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори ніхто не звертався. Суд вказав, що мати позивача - [PERSON] та її рідний брат [PERSON] фактично прийняли спадщину, оскільки вступили у володіння спадковим майном, бо після смерті батька [PERSON], вони користувалися належною йому присадибною ділянкою, а саме городом, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, суд вважав доведеним факт того, що мати позивача - [PERSON], відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину. 30 листопада 1978 року помер [PERSON] Суд зазначив, що мати позивача - [PERSON], маючи право на збільшення своєї частки у спільній частковій власності, як спадкоємець спадщини померлого батька і як співвласник, який поліпшив спільне часткове майно, своєчасно, із заявою про прийняття спадщини не звернулася і не вирішувала питання про збільшення своєї частки у спільній частковій власності, через те, що розраховувала на порядність членів сім'ї померлого брата, з яким, ще за його життя була досягнута угода щодо користування спільним майном. Так, про порушення своїх прав, а саме про те, що нотаріальною конторою 23 квітня 1980 року було видано свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на 11/35 часток спірного будинку кожному, без врахування і виділення її частки, мати позивача - [PERSON] та позивач - [PERSON], дізналися лише у серпні 2005 року, коли отримали від нотаріуса копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з чим і вимушені були звернутися до суду. 09 лютого 1994 року померла [PERSON] Її чоловік - [PERSON] та син [PERSON], також померли. 11 лютого 2005 року померла мати відповідача - [PERSON] 16 лютого 2009 року померла мати позивача - [PERSON] А ще раніше, у 1981 році - помер батько позивача [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Позивач [PERSON], її рідні брати - [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до вимог ч.І ст.1261 ЦК України як діти спадкодавця. Спадкоємці першої черги за законом [PERSON], [PERSON]А відмовилися від прийняття спадщини, що підтверджено копією нотаріально посвідченої заяви. Тому [PERSON], відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, є єдиною спадкоємицею першої черги за законом на спадкове майно своєї матері [PERSON], а саме на 1/12 частку спірного будинку. Суд вказав, що відповідач за первісною позовною заявою, не довела обставини того, що саме її померлі батьки робили поліпшення будинку. У зв'язку із чим, суд вважав можливим встановити факт прийняття спадщини [PERSON], яка померла 16 лютого 2009 року, після смерті її батька [PERSON], померлого 15 січня 1976 року; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 23 квітня 1980 року Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1702 - частково недійсним та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірного будинку, яка складається з: 1/12 частини житлового будинку, яка належала матері позивача - [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину від 14.03.1967 року; 1/2 частини від загальної 1/3 частки спадщини маминого померлого батька - [PERSON], яке мама позивача успадкувала після його смерті, фактично прийнявши спадщину (що складає 1/6 частку всього спірного житлового будинку) ? частку спірного житлового будинку, у зв'язку з витратами матері позивача щодо проведення поліпшення. Але із висновками суду в частині визначення розміру часток спадкоємців погодитись не можна, оскільки вони не враховують вимог законодавства та фактичні обставини у справі. Суд обґрунтовано вважав, що мати позивача - [PERSON] та її рідний брат [PERSON] фактично прийняли спадщину, оскільки вступили у володіння спадковим майном після смерті батька [PERSON], померлого 15.01.1976 року. Вони користувалися належною йому присадибною ділянкою, а саме городом, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, суд обґрунтовано визначив долю спадкового майна належного [PERSON] у розмірі ? частини (1/12 частина після смерті матері та 1/6 частина після смерті батька), а також визнав частково недійсним свідоцтво про право на спадщину. Але збільшуючи її долю до ? частини, суд необґрунтовано вказав про наявність проведеного поліпшення будинку тільки із боку чоловіка [PERSON] [PERSON], але не дослідив обставини щодо проведення поліпшення будинку іншими співвласниками. Будь-які письмові угоди щодо такого поліпшення між сторонами відсутні. Не проведено відповідних експертних досліджень щодо того, в якій частині і ким проводилися поліпшення у житловому будинку і збільшувалася його вартість. За таких обставин безпідставними є висновки суду щодо визнання за [PERSON] права власності на ? частину будинку. Таким чином, частки сторін у спірному будинку складають: [PERSON] ? частина після смерті матері, [PERSON] - ? частина ( ? частина після смерті батька [PERSON] та ? частина після смерті матері [PERSON]А.), [PERSON] ? частина (1/8 частина після смерті матері [PERSON] та 1/8 частина після смерті брата [PERSON]Г.). Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що наявні підстави для часткового скасування судового рішення передбачені ст.309 ЦПК України - у звязку із неправильним застосуванням норм матеріального права та визначення часток спадкоємців у спірному будинку. Тому в цій частині необхідно постановити нове рішення про визнання права власності на житловий будинок №26 по вулиці Шосейна у місті Павлограді Дніпропетровської області у наступному співвідношенні: за [PERSON] на 1/4 частину, за [PERSON] на ? частину, за [PERSON] на ? частину.

Outcome: partial