Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-04 00:00:00

В липні 2011 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку №21 по вул.Криничній с. Нивогригорівка Вознесенського району, укладеного 11 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрованого на Товарній Біржі «Нерухомість Південь» дійсним. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача зазначила, що даний договір був укладений між позивачем та відповідачем в письмовій формі, ніхто із сторін угоди її не оспорює і всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а також на те, що всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані, представник позивача просила позов задовольнити. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вислухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що 11 вересня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку №21 по вул. Криничній в селі Новогригорівка Вознесенського району Миколаївської області. Відповідно до реєстраційного напису на правовстановлюючому документі вказаний будинок зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] за р.№ 105 30 січня 2001 року. Сторони при укладенні договору як продавець та покупець прийшли до взаємної згоди за всіма істотними умовами договору і виконали свої зобовязання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі-продажу, але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому в даному випадку застосуванню підлягає Цивільний Кодекс України 1963 року. Згідно до ст. 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки покупець по договору купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконав свої обовязки по цьому договору, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору, суд вважає необхідним визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу.

Outcome: approved