Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогами про відшкодування з [PERSON], який працював на посаді оператора газової котельні в 2009-2011 роки, 27\~515,78 грн. завданих підприємству збитків. В обґрунтування позову посилався на акт та припис Малинського райміського контрольно-ревізійного відділу контрольно-ревізійного управління в Житомирській області від 21.06.2011 року № 10-09/31 яким було виявлено недотримання КП Малинтеплоенергозаконодавства в частині завищення витрат на оплату праці [PERSON] та зайвого проведення нарахувань на заробітну плату та перерахування до державних цільових фондів на загальну суму 27515,78 грн. та зобовязано позивача стягнути зайво виплачені суми з винних осіб. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та зазначив, що порушенням є проведення оплати праці [PERSON] за фактично виконану ним роботу без підтверджуючих документів, а саме: актів виконаних робіт, табелю відпрацьованого часу, а також графіку виконання роботи. Відповідач позов не визнав повністю, пояснивши, що працював за трудовим договором на період опалювального сезону в котельні по вул. Фрунзе в м. Малині протягом 2009-2011 років. Будь-яких претензій як до його роботи, так і отримання заробітку за виконану роботу у сторін по справі не виникало. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що згідно з наказом №110 від 13.10.2009 року по КП Малинтеплоенерго[PERSON] був прийнятий на роботу оператора газової котельні тимчасово на період опалювального сезону з 15 жовтня 2009 року, а наказом №94 від 12.10.2010 року - з 12 жовтня 2010 року в котельню по вул. Фрунзе, та укладений письмовий трудовий договір№29 від 12.10.2010 року. Таким чином, відповідач перебував у трудових відносинах з КП Малинтеплоенерго. Відповідно до положень ч.1 ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Відповідно до ст. 134 п.1 КЗпП України працівники \~несуть \~матеріальну \~ відповідальність у \~повному \~ розмірі шкоди, заподіяної \~з \~їх \~ вини підприємству, \~коли \~між працівником \~відповідно \~до ст. \~135-1 \~КЗпП України укладено \~письмовий \~договір \~ про \~взяття \~ \~на \~себе \~ \~працівником \~повної матеріальної \~відповідальності \~за \~незабезпечення \~цілості \~майна та інших \~цінностей, \~переданих \~йому \~для \~зберігання або \~для інших \~цілей. Постанова Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками№14 від 29.12.1992 року у п.2 визначає, що зясуванню підлягають: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входить до функцій працівника обовязки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи було створені умови, які б забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними. У судовому засіданні представник позивача визнав, що відповідач належним чином виконував трудові обовязки та не надав жодних доказів наявності шкоди завданої саме цим працівником. Посилання на припис та акт КРВ суд не приймає до уваги, оскільки в даному акті не встановлено, що порушення з правильності введення бухгалтерського обліку та оплати праці відбулися з вини [PERSON] Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги безпідставні і не підлягають задоволенню. \~

Outcome: dismissed