Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-04 00:00:00

[PERSON] 20.06.2011 р. звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому посилаючись на приписи статей 60-63, 69-70 СК України, ст.321 ЦК України, просить суд визнати за нею, як на праві спільної сумісної власності подружжя, право власності на Ѕ частину домоволодіння по вулиці Соснова,23 у с. Слобода, Чернігівського району, а також визнати право власності на Ѕ частину земельних ділянок: - розміром 0,25 га, що розташована за зазначеною адресою, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; - розміром 1 га, що розташована поруч з земельною ділянкою та будинком по вулиці Соснова,23 у с. Слобода, Чернігівського району, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позов обґрунтовується тим, що в період з 21 лютого 1981 року по 09 квітня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду був розірваний. 13 січня 2004 року за спільні кошти ними було придбано будинок, що розташований по вулиці Соснова,23 у с. Слобода, Чернігівського району. 24 грудня 2007 року згідно рішення 10 сесії 5 скликання Слобідської сільської ради відповідачу було передано для будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га за вказаною вище адресою, а 28 липня 2008 року йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Тим же рішенням сесії сільської ради відповідачу передано у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 1 га, що розташована поряд з будинком, а також видано 28 липня 2008 року державний акт. В добровільному порядку відповідач відмовляється поділити нажите за час шлюбу нерухоме майно. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви, виклав факти зазначені в позові, просив визнати за його довірителькою право власності на Ѕ частину домоволодіння та земельних ділянок. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши це тим, що будинок придбавався за кошти його покійних батьків, колишня дружина в його придбанні та утриманні участі не приймала. Щодо земельних ділянок, то вони належать особисто йому, так як він їх отримав за рішенням сільської ради. Судом після заслуховування пояснень сторін, зясовано усі обставини на які посилається позивач та відповідач і досліджено докази, якими обґрунтовується позов та заперечення на нього. Статтею 328 ЦК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Пленум Верховного Суду України у Постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»розяснює, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З дослідженого у судовому засіданні повторного свідоцтва про шлюб серії «1-ЕЛ»№060471 встановлено, що сторони по справі зареєстрували між собою шлюб 21 лютого 1981 року у ВРАЦС Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №252. Державний акт серії «ЯЕ»№775231 від 28 липня 2008 року на право власності на земельну ділянку засвідчує, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: Чернігівський район, с. Слобода, вулиця Соснова,23, кадастровий номер земельної ділянки 7425588300:01:000:0164. Згідно іншого Державного акту серії «ЯЕ»№775232 від 28 липня 2008 року на право власності на земельну ділянку, [PERSON] також є власником земельної ділянки площею 1,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована у Чернігівському районі у с. Слобода на території Слобідської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки 7425588300:01:000:0163. Дані комунального підприємства «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації»засвідчують той факт, що [PERSON] є власником в цілому житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Чернігівська область, Чернігівській район, с. Слобода, вул. Соснова,23, на підставі договору купівлі-продажу від 13 січня 2004 року. Матеріали інвентаризаційної справи №81 на будинок №23 по вулиці Соснова у с. Слобода містять в собі нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 13 січня 2004 року та витяг від 13 лютого 2004 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за якими відповідач [PERSON] дійсно є власником в цілому зазначеного вище житлового будинку, загальною площею 71,2 м2, житловою 31,5 м2, зазначеного в плані під літерою «А-1», з надвірними будівлями: гаражем під літерою «Б-1», сараєм під літерою «В-1», льохом під літерою «а2-1». Відповідно до рішення №2-1549/10 від 09 квітня 2010 року Деснянського районного суду міста Чернігова шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 20 квітня 2010 року. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, що закріплено в статті 63 СК України. Стаття 68 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно приписів ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Земельний кодекс України, в ч.1 ст.86, п. «г»ч.1 ст.87 та в п. «а»ч.2 ст.89 зазначає, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя. За таких правових підстав, враховуючи, що сторони перебували в період з 21 лютого 1981 року по 09 квітня 2010 року у зареєстрованому шлюбі, за час шлюбу набули у власність спірне домоволодіння та земельні ділянки, між ними не було домовленості щодо часток у спільному сумісному майні та не укладався шлюбний договір, то спірне майно, а саме: домоволодіння по вулиці Соснова,23 у с. Слобода, Чернігівського району; земельна ділянка розміром 0,25 га, що розташована за зазначеною адресою; земельна ділянка розміром 1 га, що розташована поруч з земельною ділянкою та будинком по вулиці Соснова,23 у с. Слобода, Чернігівського району, належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу між ними, в рівних частках. Зясувавши повно і всебічно усі обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд рахує доводи відповідача такими, що не спростовують обґрунтування позивачки, оскільки відповідач, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, не довів належними та допустими доказами той факт, що домоволодіння придбавалось не за сімейні кошти, а за кошти його батьків. Суд також рахує хибною позицію відповідача та такою, що не ґрунтується на нормах сімейного законодавства, в тій частині, що отримані безкоштовно земельні ділянки від сільської ради, належать особисто йому, оскільки як суд зазначав вище об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є і земельні ділянки, набуті внаслідок безоплатної передачі їх одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Згідно вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при подачі позову сплачено 127,91 грн судового з бору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved