Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вест-Табако Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки трудової книжки у розмірі 2692 грн., компенсації за невикористану відпустку в розмірі 626 грн. 20 коп. , середнього заробітку за не виплату грошової компенсації в день звільнення в розмірі 3569 грн. 34 коп. та моральної шкоди у розмірі 12000 грн., а також просить стягнути судові витрати у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 300 грн.. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.11.2010 року по 30.03.2011 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вест-Табако Груп», працюючи на посаді комплектувальника складу Чернігівського регіонального представництва. 30.03.2011 року він був звільнений з посади за угодою сторін. Однак, в день звільнення йому не була видана трудова книжка та невиплачена компенсація за не використану відпустку. Трудову книжку він отримав лише 13.05.2011 року. При звільненні ним було не використано 10 днів щорічної відпустки за 5 місяців роботи, а тому компенсація розрахована відповідно до п. 7 «Порядку обчислення заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року становить 626 грн. 20 коп. У зв»язку з невиплатою йому під час звільнення , з відповідача просить стягнути 3569 грн. 34 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування підстав та розміру моральної шкоди вказав, що у зв»язку з несвоєчасною видачею йому трудової книжки він не мав можливості працевлаштуватись або стати на облік в центр зайнятості, що позначилось на його стосунках в сім»ї та стані здоров»я. В судовому засіданні представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог , в якій просить: стягнути з ТОВ «Вест-Табако Груп» середній заробіток за час затримки трудової книжки у розмірі 1815 грн. 98 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 626 грн. 20 коп. , середній заробіток за невиплату грошової компенсації в день звільнення в розмірі 2442, 18 грн. та моральної шкоди у розмірі 12000 грн., а також просить стягнути судові витрати у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 300 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши уточнені позовні вимоги та дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: В судовому засіданні становлено, що [PERSON] з 01.11.2010 року працював на посаді комплектувальника складу Чернігівського регіонального представництва ТОВ «Вест-Табако груп». 30.03.2011 року був звільнений з посади за власним бажанням. Вказані обставини підтверджені записами в трудовій книжці [PERSON] (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що з вини відповідача трудову книжку [PERSON] отримав лише 13.05.2011 року. Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Отже, слід стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки за період з 31.03.2011року по 13.05.2011 в розмірі 1815 грн. 98 коп. грн. (середньоденна заробітна плата визначена в довідці від 20.05.2011 року 62,62 грн. х 29 робочих днів вимушеного прогулу). Статтею 116 передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.. 83 КЗпПУ у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація згідно ч.1 ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Нарахування компенсації за невикористану відпустку повино проводитися у відповідності з п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затверджений постановою Кабміну України від 08.02.1995 року № 100 з послідуючими змінами та доповненнями). Компенсація за невикористані 10 днів щорічної відпустки становить 626 грн. 20 коп. Відповідачем не спростовано ту обставину, що як на момент звернення позивача до суду з позовом, так і на момент розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач не провів повний розрахунок з позивачкою та не здійснив виплату компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, чим порушив ст. 116 КЗпП УКраїни. Таким чином, суд приходить до висновку що на підставі ст. 117 КЗпП України, відповідач зобовязаний виплати позивачу середній заробіток за затримку розрахунку - за період з 31.03.2011 по 27.05.2011 рік , оскільки повний розрахунок з останньою відповідачем так і не було проведено, ні на момент її звільнення, ні на момент розгляду справи в суді. Згідно п.8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», «нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів». Відповідно до довідки від 20.05.2011 року про середню заробітну плату, виданої відповідачем, середньоденна заробітна плата позивача складає - 62,62 грн х 39 (число прострочених робочих днів) = 2442, 18 коп. середній заробіток, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без врахування обов»язкових платежів. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, в межах заявлених позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2442,18 грн, компенсація за невикористану відпустку в розмірі 626 грн. 20 коп. та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки 1815 грн. 98 коп. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або змушення докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При вирішенні спору в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд виходить з того, що несвоєчасною видачею трудової книжки та неповним розрахунком при звільненні відповідачем були порушені його законні права, що призвело до моральних страждань. Право на відшкодування моральної шкоди передбачене ст.237-1 КЗпП України. Відповідно до встановлених обставин, суд дав оцінку моральним стражданням позивача і спираючись на принцип розумності, справедливості та достатності розмір грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди слід визначити у сумі 1000 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений, в розмірі 59грн. 50 коп. (51 грн. + 8, 50 грн. ) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.. Що стосується відшкодування витрат за юридичні послуги, то вони відшкодуванню не підлягають з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача, при розгляді справи в суді, представляв [PERSON] згідно виданої позивачем довіреності, яка посвідчена у нотаріальному порядку / а. с. 28 /. Отже, представник по справі не є адвокатом і не є особою, яка надає правову допомогу згідно ст. 56 ЦПК України, а тому немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 300 грн. сплачених ним ПП «Юридичне бюро Юрарт» згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 від 27.05.2011. На підставі ст. ст.. 115-117 Кодексу законів про працю України, ст.. 10, 11, 56-61, 81, 213-215, 218, 367 ЦПК України, с у д

Outcome: partial