Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серії АЕ № 515605 від 30.09.2010 р., в частині накладення арешту на Ѕ частину житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться в м. Карлівка Полтавської області по вулиці Великотирнівська, 26, і належить [PERSON] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.08.2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2214. Відповідно до умов договору, [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 51000 грн. В забезпечення виконання зобов'язання між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки є житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами № 26, що знаходиться в м. Карлівка по вул. Великотирнівська і належить іпотекодавцям на праві власності. 30.08.2011 р. до банку звернулась [PERSON] і повідомила, що постановою від 30.09.2010 р., ВДВС Карлівсвького РУЮ, було накладено арешт на належне їй нерухоме майно, в тому числі і на частину будинку, що перебуває в іпотеці банку. Про накладення арешту на Ѕ частину будинку, що перебуває в заставі, заставодержателя повідомлено не було, хоча в реєстр обтяжень нерухомого майна внесено запис про заборону відчуження будинку у зв'язку з укладенням іпотечного договору і ці відомості не могли бути невідомі відповідачу. Наявність арешту та заборони відчуження предмету іпотеки, заважає позивачу реалізувати своє право на першочергове задоволення вимог, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві і просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнає і проти задоволення позову заперечує. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №2214. Згідно умов договору, [PERSON] було надано кредит в сумі 51000 грн. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надано на 60 місяців, з терміном остаточного погашення, не пізніше 02.08.2012 р. (а.с. 3) Згідно пункту 1.5.1 кредитного договору №2214, в забезпечення виконання зобовязання за цим договором, сторони погодились на укладення договору іпотеки. (а.с. 3) В судовому засіданні досліджено іпотечний договір укладений 03.08.2007 року, між [PERSON], [PERSON] та позивачем по даній справі. Предметом договору є житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, № 26, що знаходиться в м. Карлівка Карлівського району Полтавської області по вул. Великотирнівська. (а.с. 6-9) З витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №13909792, вбачається, що до Єдиного реєстру, на підставі вищевказаного іпотечного договору, було внесено заборону на відчуження будинку, що знаходиться в м. Карлівка Карлівського району Полтавської області по вул. Великотирнівська, 26. Будинок належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10) З цього ж витягу вбачається, що 14.03.2011 р., було зареєстровано арешт всього нерухомого майна, що належить [PERSON], на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Обтяжувачем значиться ВДВС Карлівського РУЮ. (а.с. 11) В судовому засіданні досліджено також постанову, якою накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом договору іпотеки. (а.с.29) Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 575 ЦК України, одним із видів застави є іпотека. Відповідно до ст. 1 ЗУ Про іпотеку, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 ЗУ Про іпотеку, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ст. 17 ЗУ Про іпотеку, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ Про виконавче провадження, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Частиною 3 ст. 54 ЗУ Про виконавче провадження, передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто лише у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ Про виконавче провадження, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії ВДВС Карлівського РУЮ, щодо накладення арешту на майно, яке є предметом договору іпотеки, який є дійсним на даний час, є незаконними. Тому суд вважає за можливе визнати незаконною постанову серії АЕ № 515605 від 30.09.2010 р., а також вважає за необхідне зняти з під арешту Ѕ частину житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться в м. Карлівка Полтавської області по вулиці Великотирнівська, 26, і належить [PERSON]

Outcome: approved