overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до цього відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, посилаючись на наступне. Відповідач є абонентом ПАТ ЕК Чернівціобленергов особі [PERSON] РЕМ. На підставі цього [PERSON] РЕМ поставляє електричну енергію у житловий будинок за адресою с.Верхні Петрівці Сторожинецького району, Чернівецької області власником якого є [PERSON] який зобовязаний здійснювати розрахунки за спожиту електроенергію. При перевірці 24.03.2009 р. проведеній представниками [PERSON], за адресою с.Верхні Петрівці Сторожинецького району, Чернівецької області в оселі, яка належить відповідачу, встановлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме без облікове користування електричною енергією методом накиду на ПЛ.0,4КВт, чим спричинено [PERSON] шкоду в розмірі 2594 грн. 59 коп. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] в судове засідання вдруге не зявився і не повідомив причину неявки, в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі, виходячи з доказів, що є у справі, та винести заочне рішення, проти чого не заперечує представник відповідача. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є споживачем електроенергії [PERSON] РЕМ ПАТ ЕК Чернівціобленергона підставі чого [PERSON] РЕМ поставляє електричну енергію у житловий будинок, власником якого є відповідач. Перевіркою від 24.03.2009 р. проведеною представниками [PERSON], за адресою с. Верхні Петрівці Сторожинецького району, Чернівецької області в оселі, яка належить відповідачу, встановлено порушення Правил користування елекричною енергією, а саме, без облікове користування електричною енергією методом накиду на ПЛ.0,4КВт, про що було складено Акт (протокол) №8 2003 /а.с.4/. Згідно з розрахунку №8-2003 від 24.03.2009 р/а.с.6/.,самовільним підключенням, відповідач завдав позивачу шкоду в сумі 2594 грн. 59 коп. Згідно ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.37 Правил електропостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електроенергією. Суд вважає доведеним, що відповідач, порушив Правила користування електричною енергією спричинивши тим збитки позивачу, і вказані збитки відповідач позивачу не відшкодував, у звязку з чим суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати в розмірі 51 грн. судового збору та 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи суд покладає на відповідача, оскільки позовна заява задоволена на користь позивача. На підставі рішення [PERSON] міської Ради /а.с.8/ позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні у 2011 році до суду за позовами про стягнення шкоди за без обліково використану електроенергію. Враховуючи обставини справи, на підставі ст. ст. 509, 526 ЦК України, п.42 ПКЕЕ та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, зазначивши, що 06 січня 2009 року померла її мати [PERSON], яка володіла земельними ділянками площею 0,41 га, яка розташована на території Носівської міської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку був виписаний Державний акт серії ЯЕ № 786268; площею 0,99 га, яка розташована на території Носівської міської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку був виписаний Державний акт серії ЯЖ № 370290. Після смерті матері залишилось спадкове майно земельні ділянки, якими вона володіла. Вона (позивач), її сестра [PERSON] та брат [PERSON] є спадкоємцями майна покійної по закону. Вона (позивач) спадщину прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ЇЇ сестра та брат не бажають приймати спадщину, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. За життя покійна не отримала Державні акти на земельні ділянки, у звязку з цим вона (позивач) не може оформити вказані земельні ділянки в нотаріальній конторі. Позивач просила визнати за нею право власності на спадкові земельні ділянки, які належали її матері. В судовому засіданні позивач позов підтримала, з мотивів, які викладені в позовній заяві. В судове засідання представник відповідача Носівської районної державної адміністрації не зявився, направив до суду заяву, в якій визнав позов, просив розглянути справу без участі їх представника. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, направили заяви, в яких зазначили, що позов визнають, просили справу розглядати без їх участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. З копій Державних актів на право власності на земельну ділянку видно, що [PERSON] володіла земельними ділянками площею 0,41 га та 0,99 га, які розташовані на території Носівської міської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6,7). Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] померла 06 січня 2009 року (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що державна реєстрація Державних актів серії ЯЖ № 370290, серії ЯЕ № 786268 не проведена у звязку зі смертю власника. З матеріалів справи видно, що померла [PERSON] була рідною матірю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. З матеріалів справи видно, що позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці не прийняли спадщину, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 18-41). Відповідно до ст. 1261 ЦК України [PERSON], як особа віднесена до першої черги спадкоємців по закону, має право на спадкування після смерті матері. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання позивача власником спадкового майна, земельних ділянок, які належали її матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] та [PERSON]. звернулися до суду із даною заявою, в якій просять встановити факт того, що померла [PERSON] є їх двоюрідною тіткою . В обгрунтування своєї заяви заявники посилаються на те, що 01.02.2011 року померла їх двоюрідна тітка [PERSON]. Їх дід [PERSON] та батько двоюрідної тітки [PERSON] були рідними братами та загинули під час війни, а їх батько [PERSON], померлий 07 липня 1997 року, та [PERSON]А.є двоюрідними братом та сестрою. [PERSON] є також двоюрідним братом померлої. Документи, які достовірно підтверджують факт родинних відносин з померлою не збереглися. Встановлення факту родинних відносин неохідно завникам для оформлення спадщини. У судовому засіданні заявники заявлені вимоги підтримали та надали аналогічні пояснення. Від зацікавленої особи - Відділу реєстрації актів цивільного стану Броварського районного управління юстиції у Київській області надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника. [PERSON] надав суду заяву про те, що він не заперечує проти задоволення заяви та підтверджує, що завники є двоюрідними племінницями померлої [PERSON] Заслухавши заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 30 березня 1970 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ № 146504, виданим Семиполківською сільською радою Броварського району Київської області, де батьком зазначений [PERSON]. [PERSON] народилась 30 березня 1970 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 191168, виданим Семиполківською сільською радою Броварського району Київської області, де батьком зазначений [PERSON]. Із свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 209447, виданого виконкомом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, вбачається, що [PERSON] померла 01 лютого 2011 року. Згідно листа Державного архіву Київської області Актовий запис про народження [PERSON] не виявлено, книги реєстрації актових записів про народження за 1929-1931 р.р. по с. Семиполки Броварського району Київської області не збереглися. В судовому засіданні свідок [PERSON], зазначив, що знає заявниць з народження, підтверджує, що їх дід [PERSON] та батько двоюрідної тітки [PERSON] були рідними братами та загинули під час війни, померла [PERSON] являється двоюрідною тіткою заявників, дітей вона не мала. Свідок [PERSON], яка була подругою покійної та її сусідкою, надала покази про те, що заявниці є двоюрідними племінницями [PERSON] Свідок [PERSON], яка є двоюрідною сестрою матері заявниць, підтвердила що [PERSON] доводиться їм двоюрідною тіткою. Оцінюючи в сукупності всі докази та пояснення свідків, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було здобуто достатньо доказів для задоволення заявлених вимог, встановлення факту родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як між племінницями та двоюрідною тіткою. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Заявниця [PERSON] 08 грудня 2011 року звернулася до суду з вказаною заявою, в якій зазначала, що вона з 27 червня 2002 року проживала разом з [PERSON], який помер 09 березня 2009 року, і вела з ним спільне господарство, але в шлюбі вони не перебували. Оскільки для отримання заявницею свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцем четвертої черги за законом необхідно встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, тому заявниця просить встановити факт її спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] з 27 червня 2002 року по день його смерті 09 березня 2009 року, для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за четвертою чергою спадкоємців за законом. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про визнання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Обставини, викладені у заяві, підтверджуються паспортом заявниці (а.с.4-6), свідоцтвом про смерть (а.с.8), довідкою Кімівської сільської ради (а.с.10), витягом з облікової картки обєкта погосподарського огляду (а.с.12-13), поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що заявниця проживала з [PERSON] однією сім'єю більш як пять років до дня його смерті, інші спадкоємці у померлого [PERSON] відсутні. На підставі ст.1264 ЦК особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом в четверту чергу, тому встановлення судом факту спільного проживання заявниці однією сімєю з [PERSON] більше пяти років до дня його смерті є необхідним для здійснення заявницею права на спадкування після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Покликаючись на ст.ст.84, 180, 182, 191 СК України, 25 листопада 2011 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини дочки: [PERSON], [INFO], яка потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, в розмірі 1/3 (одної третьої) частини його заробітку (доходу) з дня предявлення позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та про стягнення аліментів на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина до досягнення трирічного віку, в розмірі 1/6 (одної шостої) частини заробітку (доходу) відповідача з дня предявлення позовної заяви до досягнення дитиною трьох років. Такі позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що відповідач проживає окремо і добровільно не надає належної матеріальної допомоги на її утримання та на утримання малолітньої дитини, хоча є працездатним, отримує стабільний заробіток і інших утриманців немає. Згідно з доводами позивачки її матеріальне становище критичне, оскільки коштів на проживання з малолітньою дитиною не вистачає. При цьому [PERSON] в позовній заяві зазначила, що вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], і інших джеред доходу, окрім соціальних виплат, не отримує. До початку судового розгляду справи позивачка [PERSON] змінила розмір позовних вимог, про що 16 грудня 2011 року подала в суд письмову заяву. Зокрема, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп. щомісячно на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина, до досягнення дитиною трьох років і на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У вказаній заяві позивачка просила суд розглянути справу без її участі на підставі наявних доказів та задоволити вказані позовні вимоги. У попереднє судове засідання відповідач не зявився, хоча належним чином був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. 16 грудня 2011 року від [PERSON] надійшла в суд письмова заява, у якій відповідач підтвердив свою фінансову спроможність та вказав, що визнає позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі з врахуванням зменшення їх розміру та просить суд розглянути справу без його участі. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб тому підлягає прийняттю. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить суд винести рішення про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., кожного місяця, до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексації , мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини, але не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, від шлюбу мають неповнолітню доньку. Відповідач, ніякої допомоги на утримання дитини не надає ні в грошовій ні в натуральній формі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що дитина проживає з нею, та повністю знаходиться на її утриманні, чоловік не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться нею та не надає кошти на утримання. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він дійсно не працює тому не може сплачувати аліменти в такому розмірі , як просить позивач, оскільки йому також потрібно на щось жити, згоден платити аліменти у розмірі 350 грн. Матеріалами справи встановлено, що відповідач та позивач дійсно є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження: серії 1-ВЛ № 120189 виданого 14 травня 2008 року Відділом РАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області, актовий запис №66. Відповідно до довідки виконавчого комітету Богодухівської міської ради № 5884 від 25 листопада 2011 року неповнолітня дитина: [PERSON], проживає із матірю (позивачем по справі). Факт подання позову свідчить про недосягнення домовленості між батьками про утримання дитини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча у відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу УКРАЇНИ зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину. При таких обставинах суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, при цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд вважає, що аліменти доцільно стягувати у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працює та отримує мінливий дохід та вважає за можливе визначити суму аліментів у розмірі 350 грн. Аліменти належить стягувати з дня предявлення позову. Судові витрати мають бути стягнуті з відповідача. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі предявлених доказів. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, відклавши виготовлення повного тексту рішення на пять днів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 02.11.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку Камілу [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали сварки із-за різних характерів та поглядів на життя, вони втратили почуття любові один до одного, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 02.11.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Камілу [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю не мають. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, не мають взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу у відповідача, який змінив своє прізвище при реєстрації шлюбу, залишається прізвище-Гронський. Оскільки дана заява подана до суду після 01.01.2011 року, тобто, після введення в дію Закону України Про судовий збір, то суд вважає, що відповідно до ст.ст. 79,81,88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 94 грн.10 коп. з позовної заяви про розірвання шлюбу та 17 грн. судового збору за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15.07.2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку Дарю [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали конфлікти із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення в разі визнання позову проводиться в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 15.07.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю не мають. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, не мають взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище-Єршевська. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за можливе витрати по сплаті судового збору за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн. покласти на відповідача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved