Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-17 00:00:00

[PERSON] 06.07.2011 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що діти повністю перебувають на утриманні позивача, а відповідач, являючись їх батьком, участі в утриманні не приймає. У судове засідання сторони не зявилися, позивачка через канцелярію суду завчасно подала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце засідання повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги щодо права неповнолітніх дітей на матеріальне забезпечення від відповідача, підтверджені належними та допустимими доказами, однак визначений позивачкою розмір аліментів - Ѕ частина від заробітку (доходу), який вона просить стягнути з відповідача, суд вважає надмірним. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, аліментні зобов'язання відповідача слід визначити в іншому розмірі, з наступних підстав та міркувань. Судом встановлено, що сторони з 07.03.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво серії «1-ЕЛ»№055695, актовий запис №02, зроблений у виконкомі Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Згідно свідоцтв про народження у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Факт батьківства дітей відповідачем не спростовано. Відповідач своєї участі в матеріальному забезпеченні сім'ї не довів. Згідно довідки №1583 від 29.06.2011 року Пакульської сільської ради Чернігівського району та області, до складу сімї позивача належать чоловік (відповідач), свекруха та діти. Фактичне місце проживання: [INFO]. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоровя, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період від дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Розв'язуючи таким чином питання про розмір аліментів, суд враховує, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N606-XIV «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати (доходу) боржника, тобто Ѕ його частини. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох дітей у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial