Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-25 00:00:00

У липні 2011 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 1778,00 грн., з яких 1703,00 тіло кредиту, 75,00 грн. заборгованість за пенею. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21 лютого 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким банк надав останньому грошові кошти в сумі 30\~000 грн. та з встановленням ліміту в сумі 2000,00 грн. Позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок в національній валюті та надав йому платіжну картку. Відповідач зобовязувався щомісячно в строки передбачені Правилами здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 1778,00 грн. В судове засідання сторони не зявилися. Про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. До початку судового засідання представник позивача надіслав листа про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони або інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній даний з постановлення заочного рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 21 лютого 2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким банк надав останньому грошові кошти в сумі 30\~000 грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 2000,00 грн. Відповідно до п. 1.2. договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок в національній валюті гривні, випускає та надає йому платіжну картку та пін код. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії (п.1.3). Відповідно до п. 2.1 моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Відповідно до п. 2.3. договору держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Проценти за користуванням кредитною лінією та овердрафтом нараховується банком у валюті рахунку щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування (п. 2.4). У відповідності до договору держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, та всю суму пені у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування кредиту. Відповідач порушив виконання умов договору. Так з розрахунку вбачається, що всього заборгованість [PERSON] за кредитним договором від складає 1778,00 грн., з яких 1703,00 грн. тіло кредиту, 75,00 грн. пеня. Правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом було достовірно встановлено, що відповідач порушив умови взятого на себе зобовязання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення. суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної справи в суді також підлягають повному задоволенню та стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved