Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з Кредитної спілки Перше кредитне товариствозаборгованість за договором внеску № НИ-1/0515/09/1802 від 08.07.2009 р., заборгованість по несплаченим відсоткам з урахуванням 3 відсотків річних та індексу інфляції. При цьому посилається на те, що нею з відповідачем був укладений договір № НИ-1/0515/09/1802 про залучення внеску на депозитний рахунок, та, з урахування довкладань за додатковими договорами, сума депозиту склала 50 177,70 гривень. За умовами цього договору відповідач зобовязався прийняти внесок на 6 місяців та сплачувати 22 відсотки річних за користування внеском. За умовами цього договору відповідач зобовязався прийняти внесок та сплачувати відсотки річних за користування внеском, проте відповідач не виконує обовязків за вказаним договором. У відповідача виникла заборгованість за тілом внеску та нарахованими, але не сплаченими відсотками. Згідно умов укладених договорів про залучення внесків та ч. 1 ст. 23 Закону України Про кредитні спілки, депозитні вклади, а також нараховані відсотки є власністю члена кредитної спілки, у звязку з чим вважає, що дії відповідача порушують його право власності, яке захищено Конституцією України та Цивільним законодавством. В судове засідання позивач не зявилась, надавала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе, у відповідності до ст.224 ЦПК України, та зі згоди позивача, розглянути позов за його відсутністю та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладений договір № НИ-1/0515/09/1802 про залучення внеску на депозитний рахунок, та, з урахування довкладань за додатковими договорами, сума депозиту склала 50 177,70 гривень. За умовами цього договору відповідач зобовязався прийняти внесок на 6 місяців та сплачувати 22 відсотки річних за користування внеском. За умовами цього договору відповідач зобовязався прийняти внесок та сплачувати відсотки річних за користування внеском, проте відповідач не виконує обовязків за вказаним договором. Таким чином, кредитна спілка належним чином не виконала своїх зобовязань, а саме не виплатила нараховані відсотки та не повернула суму вкладу. Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України „Про кредитні спілки", внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також: нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки, відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 Закону України „Про кредитні спілки", має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ст. 530 ЦК України. П.п. 2, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання та відшкодування збитків та моральної шкоди. П.3.1.4 кожного з договорів про залучення внеску на депозитний рахунок, укладеного між сторонами, передбачено, що спілка зобовязуться, після закінчення терміну договору, повернути вкладникові суму внеску, а також нароховані але не сплачені проценти на внесок. Також відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановленій договором або законом. З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача відносно того, що, у зв'язку з порушенням зобов'язання за договорами внесків, відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві суму позики з урахуванням індексу інфляції. Суд погоджується з наданими суду позивачем розрахунків, згідно яких заборгованість за договором, укладеним з відповідачем про залучення внеску складається з суми внеску за договором у розмірі 50 177,70 гривень та суми нарахованих , але не сплачених відсотків за вказаним договором в розмірі 16\~311,22 гривень. Згідно ч.1 ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 120 грн., встановленого постановою Кабінету Міністрів України №825 від 05.08.2010р. для позовів майнового характеру. У відповідності до ст. ст. 2, 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне митовід 21 січня 1993 року №7-93 та ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути суму державного мита в розмірі 664,43 гривні.

Outcome: approved