Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою та просила стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду 4724,37 гривень та моральну шкоду в сумі 70000,00 гривень, посилаючись на слідуюче: 20 червня 2007 року приблизно о 7.00 годині вона виявила на своєму городі 6 коней та біля 30 овець та кіз, які належать сім,ї відповідача та які витоптали весь врожай. В цей час прибіг відповідач разом з пастухом, сестрою та батьком, вирвав у неї в рук мотигу, якою вона працювала та почав наносити нею удари по її тілу. Внаслідок цих дій їй було спричинено тілесні пошкодження середньої тяжкості. Після травми вона хворіла, функція руки не відновлена. Діями відповідача їй спричинено матеріальну та моральну шкоду. Лікування склало 924,37 гривень. Крім того, вона сплатила за масаж та лікувальну фізкультуру 3500,00 гривень, крім того, проїзд на транспорті до лікувальних закладів склав 300,00 гривень. Моральну шкоду вона оцінює в 70000,00 гривень, оскільки було потравлено її город, вона отримала нервовий стрес, вона переживала, біль у руці, безсоння, довгий час лікування принесло їй моральні страждання. Крім того вона відчувала фізичний біль. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та показав, що дійсно між ним та позивачкою 20 червня 2007 року стався інцидент, внаслідок чого він спричинив тілесні ушкодження позивачці, проти нього було порушено кримінальну справу, застосовано амністію та провадження по кримінальній справі закрито. Під час розгляду вказаної справи ним було відшкодовано матеріальну шкоду позивачці в розмірі більшому, ані ж нею витрачено, про це позивачка, отримавши гроші, видала йому власноручно написану розписку. Він вважає, що не підлягають задоволенню її позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні також вважав, що відповідачем відшкодовано позивачці спричинену шкоду, тому відповідач не визнає її позов. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню з слідуючих підстав: 20 червня 2007 року приблизно о 7 годині ранку [PERSON], знаходячись в районі шахти «Жовтневий рудник», що в Куйбишевському районі міста Донецька внаслідок сварки з [PERSON] навмисно ударив її гострою частиною мотиги в область лівого нижнього передпліччя, спричинивши їй ушиблену рану нижньої тритини лівого передпліччя з розвитком посттравматичної невропатії лівого локтевого нерву, що відноситься до тілесних пошкоджень середньої тяжкості. Відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ст.ст. 122 ч.1, 129 ч.1 КК України. Постановою Куйбишевського районного суду міста Донецька від 23 грудня 2011 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вказаними статтями Кримінального кодексу України та провадження у кримінальній справі закрито на підставі п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року за згодою [PERSON] Підстава, за якою було закрито провадження у кримінальній справі, а відповідача звільнено від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою, тому відповідач має відшкодувати збитки, спричинені ним внаслідок скоєння кримінального злочину. Як встановлено у судовому засіданні та пояснила позивачка, нею сплачено за лікування 924,37 гривень та 214,75 гривень, які вона сплатила додатково та надала у судовому засіданні квітанції, а всього сума на лікування позивачки складає 949,12 гривень. Крім того, вартість її поїздки до лікувальних закладів складає, зі слів позивачки, 300,00 гривень, хоча вона не надала доказів про кількість поїздок та їх вартість. Таким чином, загальна сума витрат складає 1249,12 гривень. Відповідачем 17 грудня 2010 року відшкодовано позивачці 1500,00 гривень матеріальної шкоди, про що позивачка видала йому розписку та не заперечувала цей факт у судовому засіданні. Таким чином з тих її вимог, що пред,явлені позивачкою, відповідачем відшкодовано суму матеріальної шкоди більшу, ані ж нею пред,явлено доказів. У судовому засіданні не знайшло свого підтвердження понесення витрат позивачкою на сплату масажу та лікувальної фізкультури, таким чином, суд вважає, що вимоги її в цій частині не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків, відшкодування моральної /немайнової/ шкоди тощо. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок поручення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв,язку з ушкодженням здоров,я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв,язку з протиправною поведінкою щодо неї самої тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов,язана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності вини. Судом встановлено, що внаслідок скоєння відносно позивачки відповідачем кримінального злочину, вона зазнала фізичного болю, довгий час лікувалась, витрачала свій час для відвідування лікувальних закладів, було порушено її звичний ритм життя. Але, з урахуванням всього наведеного, суд вважає, що сума моральної шкоди, заявлена позивачкою, значно завищена та доказана лише в сумі 5000,00 гривен, яка і підлягає стягненню. В решті позову необхідно відмовити. На підставі ст.ст. 16, 23, 1167, 1177 ЦК України,

Outcome: partial