overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

11.11.2011 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей: доньки [PERSON],[INFO] та сина [PERSON],[INFO], по 600 гривен щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем та мають двоє дітей: доньку [PERSON],[INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком дітей. На теперішній час відповідач з позивачем не проживає, коштів на утримання дітей не надає, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Відповідач працює за наймом, має заробіток та інші доходи, отже має змогу допомагати дітям матеріально. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що своїм дітям допомагає по можливості. Сплачувати аліменти не заперечує, але з урахуванням майбутньої заробітної плати в 1100 гривен. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає,що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено у суді, сторони перебували у шлюбі з 1990 року по 23.06.2011 року. Шлюб розірвано за рішенням суду. Мають двоє дітей: доньку [PERSON], [INFO], актовий запис №50 від 12.09.1995 року, місце реєстрації Первомайська селищна рада Слободзейського району (а.с.2) та сина [PERSON], [INFO], актовий запис №57 від 17.11.1997 року, місце реєстрації Первомайська селищна рада Слободзейського району (а.с.6). Відповідач записаний батьком дітей. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, як вбачається із довідки представленої суду. Відповідач надає допомогу на утримання дітей, але недостатню для цього. Він є здоровим, працездатним чоловіком, отримував заробітну плату, має інші доходи, отже може утримувати дітей матеріально. Вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів у твердій грошовій сумі суперечить закону, а саме ст.184 СК України, оскільки відповідач до 15.06.2011 року мав постійну роботу та отримував заробітну плату. Надав суду докази про те, що він влаштовується на постійну роботу, а отже буде мати регулярний, не мінливий дохід. Тому суд вважає за необхідне в інтересах дітей визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Домовленості про утримання дітей сторонами не досягнуто, тому кошти повинні стягуватися в примусовому порядку. Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає. На користь держави з відповідача суд стягує 188,20 гривен судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] виробниче управління водопровідно-каналізаційне господарство звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 2032 грн, 90 коп., зазначивши, що підприємство надавало послуги з водопостачання та водовідведення відповідачам, та користувалася цими послугами, однак оплату за ці послуги не проводила, внаслідок чого виникла заборгованість. На попередження про необхідність провести оплату не реагує, заборгованість не погашає, договірні зобов'язання не виконує. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення та судові витрати. У судове засіданні представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі в порядку ст. 224 ЦПК Україні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про місце та час слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно довідки (а.с.6), за адресою [ADDRESS] сел. Ківшарівка [PERSON] міської ради Харківської області проживає відповідач по справі. Згідно розрахунку сума заборгованості станом на 01.06.2011 р. за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення складає 2032 грн. 90 коп. (а.с.7,8,9). Згідно акту від 16.02.2011р. відповідач [PERSON] відмовилася від укладення договору про надання послуг водопостачання (а.с. 10), згідно акту (а.с. 11) відповідака дійсно мешкає за вищевказаною адресою. Відповідачці надавався строк для погашання заборгованості (а.с. 12), але на попередження вона не реагує. Такі дії відповідача є фактичним користуванням послугами, які надаються позивачем, внаслідок чого відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України у неї виникло зобов'язання сплатити за отримані послуги. Згідно ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сім'ї наймача несуть солідарну майнову відповідальність за зобов'язаннями. Крім цього, згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] виробниче управління водопровідно-каналізаційне господарство звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 3076 грн. 09 коп,, зазначивши, що підприємство надавало послуги з водопостачання та водовідведення відповідачам, та користувалася цими послугами, однак оплату за ці послуги не проводила, внаслідок чого виникла заборгованість. На попередження про необхідність провести оплату не реагує, заборгованість не погашає, договірні зобов'язання не виконує. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення та судові витрати. У судове засіданні представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі в порядку ст. 224 ЦПК Україні, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про місце та час слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно довідки (а.с.5), за адресою [ADDRESS] сел. Ківшарівка [PERSON] міської ради Харківської області проживає відповідач по справі. Згідно розрахунку сума заборгованості станом на 01.06.2011 р. за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення складає 3076 грн. 09 коп. (а.с.6,7,8). Згідно акту від 16.02.2011р. відповідач [PERSON] відмовилася від укладення договору про надання послуг водопостачання (а.с.9), згідно акту (а.с. 10) відповідачка дійсно мешкає за вищевказаною адресою. Відповідачці надавався строк для погашання заборгованості (а.с. 11), але на попередження вона не реагує. Такі дії відповідача є фактичним користуванням послугами, які надаються позивачем, внаслідок чого відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України у неї виникло зобов'язання сплатити за отримані послуги. Згідно ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 64 ЖК України повнолітні члени сім'ї наймача несуть солідарну майнову відповідальність за зобов'язаннями. Крім цього, згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

[PERSON], звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 27.09.1997 року, який був розірваний 18.10.2011 року. Від сумісного проживання у них народилось двоє синів [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми 18 річного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, та вказав що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, але заперечує щодо стягнення у часті від доходу, та вказав що він просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи находить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Як встановлено в судовому засіданні позивачка та відповідач перебували у шлюбі який розірвали 18.10.2011 року. Під час сумісного проживання у сторін 19.01.2001 року народився син [PERSON], а 28.07.2004 року народився син [PERSON], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що визнається представником відповідача та підтверджується матеріалами цивільної справи. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а вона її потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння нежитлове приміщення загальною площею 45,6кв.м., розташоване на першому поверсі за адресою місто Херсон, вулиця Залізнична будинок 20 та передати позивачу, також просить визнати за позивачем право власності на нежитлове приміщення площею 45,6кв.м., розташоване на першому поверсі за адресою місто Херсон, вулиця Залізнична будинок 20, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21.05.2009року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення. Відповідно до умов договору [PERSON] передає, а [PERSON] приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 45,6кв.м., розташоване на першому поверсі за адресою місто Херсон, вулиця Залізнична, будинок 20 строком до 31.05.2011року. Відповідно до п.2.3 договору оренди, орендар протягом трьох днів після закінчення строку оренди повертає, а орендодавець приймає орендоване майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами. До теперішнього часу зазначене нежитлове приміщення не повернуте власникові. З жовтня 1987року по жовтень 2010року [PERSON] та позивач перебували у шлюбі. 21.10.2010року [PERSON] помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні видано свідоцтво про смерть серії І-КГ №114797. Відповідно до рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 07.11.2008року за [PERSON] визнано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 45,6кв.м., розташоване на першому поверсі за адресою: місто Херсон, вулиця Залізнична, будинок 20. Відповідно до ч.3 ст.369 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше встановлено договором або законом. Таким чином, нежитлове приміщення загальною площею 45,6кв.м., розташоване на першому поверсі за адресою: місто Херсон, вулиця Залізнична, будинок 20 та передане в оренду відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 21.05.2009року перебувало у спільній власності [PERSON] та позивача [PERSON]. Відповідач відмовляється передати нежитлове приміщення передане йому в оренду відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 21.05.2009року мотивуючи це тим, що [PERSON] помер, а позивач не є власником, а тому повертати майно у нього немає підстав. Таким чином, враховуючи, вищевикладене, а також те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача борг в сумі 8000доларів США у перерахунку на гривню на день винесення рішення суду, з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 680доларів США у перерахунку на гривню на день винесення рішення суду, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.10.2011року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 8000доларів США., що станом на 05.10.2008року становило 38956грн., з терміном повернення грошових коштів до 05.11.2008року. Доказом укладення договору позики є письмова розписка яка складена власноручно відповідачем. У зазначений договором строк відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, а факт укладення договору позики підтверджується розпискою. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до розписки від 05.10.2008 року позивач надав відповідачу у борг грошові кошти на загальну суму 8000доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути позивачу вказані кошти у строк до 05.11.2008року. Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність Боржника за порушення грошового зобов'язання. П. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Тому з відповідача підлягає стягненню 3 % річних, у сумі 680доларів США, що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Окрім того з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 695грн., а також витрати по сплаті ІТЗ судового процесу у сумі 120грн., що підтверджується квитанціями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся з позовом до суду до відповідача про повернення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 жовтня 2007 року відповідач отримав кредит згідно договору №134п/13/2007-980 в сумі 19000 гривень 00 копійок під 2,3% на місяць з терміном повернення 15 жовтня 2010 року. Відповідач порушив договірні зобовязання і станом на 18 квітня 2011 року заборгованість становить 16634 гривень 53 копійок. Оскільки на неодноразові звернення про повернення кредиту відповідач не реагує, то виникла необхідність звернутись з даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо подавши заяву, згідно якої просить позов задовольнити та розглядати позов без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає можливим на підставі ст.169 ЦПК України розглянути справу без його участі за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ КБ „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, як обґрунтований та документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не виконує умов кредитного договору, на всі звернення позивача до нього не звертає уваги. На підставі ст.ст. 16, 526, 553, 554, 555, 615, 623, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

17 листопада 2011 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON], зареєстрованого 22 листопада 2003 року у виконавчому комітеті Дніпровської сільради, Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 07. Причини розлучення обґрунтовуються тим, що спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини припинені з листопада поточного року, сумісне господарство не ведеться. У судове засідання сторони не зявилися, надали заяви з проханням справу розглянути без їх участі, позивач позов підтримує, відповідачка позов визнає. Примирення вважають неможливим. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб 22.11.2003 року, зареєстрований у виконавчому комітеті Дніпровської сільради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 07, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії «І-ЕЛ» № 058695. У сторін від шлюбних відносин 06 лютого 2004 року народилася дочка [PERSON]. Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-06 00:00:00

14.11.2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказала, що з 12.08.2006 по 24.09.2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження І-ФП №036169, виданого 23.12.2006 року). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою (довідка про склад сімї від 21 липня 2011 року, видана квартальним комітетом). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі А частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.І ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved