overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивачка просить стягувати на свою користь із відповідача щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень, посилаючись на те, що він не надає коштів на утримання дитини та не проявляє до неї батьківської турботи. Позивач в попередньому судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500 гривень і до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності із ст.ст.180-184 СК України, батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2010 року сторони проживають окремо один від одного та ведуть різні бюджети. В даний час неповнолітня дитина проживає азом з позивачкою та знаходиться на повному її утримання. [PERSON] навчається у ДВНЗ «Київський національний економічний університет ім.Вадима Гетьмана» в аспірантурі та отримує стипендію в розмірі 1418 гривень, інших джерел доходу в неї немає, коштів, які вона отримує, не вистачає на повноцінне забезпечення потреб дитини відповідного віку. Відповідач працює та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та добровільно цього робити не бажає. Оскільки відповідач в судовому засіданні позов визнав, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ст.4 ст.174 ЦПК України, а тому, стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 500 гривень щомісяця на утримання неповнолітньої дитини. У відповідності із п.1 ст.367 ЦПК України, дане рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 181-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з даним позовом вказуючи, що 20.09.2002 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб і від даного шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO]. Позивачка вказує, що вона знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, ухиляється від утримання, вона сама займається вихованням сина та утримує його за свої кошти. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її корить на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що вона бажає отримувати аліменти на другу дитину, так як аліменти на дитину від першого шлюбу з відповідача стягуються в такому ж розмір як і на її першу дитину. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що з нього стягуються аліменти на дитину від першого шлюбу та на дитину від даного шлюбу. Він проживає в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, ведуть спільне господарство, гроші на утримання сина [PERSON] він надає позивачці. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за слідуючих обставин. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а при ухиленні від своїх обовязків кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільно проживають в кімнаті 189 по вулиці Садовій 24 смт. Іршанськ, ведуть спільне господарство, відповідач віддає заробіток своїй дружині, тобто утримує свого неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивачка в судовому засіданні не довела та не надала доказів, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по утриманні неповнолітнього сина [PERSON] та не спростувала покази відповідача щодо утримання сина [PERSON]. Посилання позивачки на ту обставину, що відповідач сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу Маріанну і на її дитину Владислава в однакових частках від заробітної плати і вона хоче отримувати більший розмір аліментів не є підставою для стягнення з відповідача аліментів на сина [PERSON], так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач утримує свого сина [PERSON]. За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з даним позовом вказуючи, що 07.06.2008 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб і від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO]. Позивачка вказує, що син знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, ухиляється від його утримання. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її корить на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання заяви і до моменту досягнення дитиною ПОВНОЛІТТЯ. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а при ухиленні від своїх обовязків кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Із копії свідоцтва про одруження І-ТП № 042943 та копії свідоцтва про народження серії І-ТП № 119673 слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.06.2008 року і вони є батьками сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому з нього необхідно стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 81 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн. та відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави в сумі 51 гривня

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

22 квітня 2008 року ВАТ КБ «Надра» (нині ПАТ КБ «Надра») уклало з [PERSON] договір № 148п/08/2008-980, яким надало кредит в сумі 10000 грн. під 2,7% за місяць строком до 18 квітня 2011 року. Оскільки [PERSON] договір кредиту не виконав, ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього 9513 грн. 96 коп. заборгованості за основною сумою кредиту, 4004 грн. 23 коп. заборгованості за відсотками, 2293 грн. 53 коп. пені і 360 грн. штрафу. В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву, в якій підтримав позов і просив розглянути справу в його відсутності. Відповідач позов визнав. Позов підлягає до задоволення, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі ст.ст. 549-552, 610-612, 623, 624, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

[PERSON] по 16 травня 2011 року працював головним інженером КЖВП «Наш дім». Наказом № 37-ВК від 16 травня ц.р. його було звільнено у звязку із скороченням штату. Посилаючись на те, що рішенням суду від 28 липня ц.р. його було поновлено на роботі, [PERSON] звернувся до суду з позовом до КЖВП «Наш дім» про стягнення 7247 грн. 32 коп. заробітку за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з записами у трудовій книжці позивача та наказом № 37-ВК від 16 травня 2011 року [PERSON] було звільнено з посади головного інженера КЖВП «Наш дім» у звязку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 28 липня 2011 року по справі № 2-1008/2011 цей наказ було визнано незаконним, [PERSON] поновлено на роботі з 16 травня 2011 року. Згідно зі ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки під час розгляду справи про поновлення позивача на роботі це питання вирішене не було, вимоги [PERSON] про стягнення 7247 грн. 32 коп. середнього заробітку за період з 16 травня по 28 липня 2011 року підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають двох синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вона потребує матеріальної допомоги на утримання дітей, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною - їх молодшим сином, а відповідач залишив сімю і коштів на утримання дітей не надає, хоча на думку позивачки має можливість надавати таку допомогу. В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому позивач позов підтримує та наполягає на його задоволенні, а відповідач позов визнає . Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя в сторін 07 січня 2009 року народився син [PERSON], а 27 травня 2011 року [PERSON], які проживають з матірю та перебувають на її утриманні. Відповідач не виконує передбаченого ст. 180 СК України обовязку утримувати неповнолітню дитину, що дає суду законні підстави для задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей здорові, обоє перебувають на утриманні матері, яка має обмежені можливості її утримувати, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів здоровий, працездатний, інших утриманців не має, та приходить до висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів як 1/3 частина всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, від сплати яких звільнено позивачку . На підставі ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилається на те, що оформляє документи для призначення пенсії. Для цього йому необхідно подати в управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі відповідні документи, в тому числі трудову книжку та архівну довідку з трудового архіву Заставнівського району Чернівецької області. Цьому перешкоджає той факт, що в трудовій книжці від 19.11.1974 року його прізвище записано Чернятинський, коли правильно Чернятенський,ім.я записано Григорій, коли правильно Георгій, а у архівній довідці №849 від 23.09.2011 р. виданої трудовим архівом Заставнівського району Чернівецької області його прізвище вказано Чорнятенський, замість Чернятенський, ім.я вказано Григорій, коли правильно Георгійта ім.я по-батькові записано Федорович, коли правильно Тодорович. Саме тому просить встановити факт належності йому трудової книжки та архівної довідки із трудового архіву Заставнівського району Чернівецької області, в яких невірно вказано його прізвище, ім.я та по-батьквові. В судовому засіданні заявник заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву визнала, не заперечувала проти її задоволення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працював разом із заявником у радгоспі Веренчанський, йому відомо, що правильне прізвище, ім.я та ім.я по-батькові заявника [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], не може реалізувати своє право на оформлення пенсії в звязку з тим, що у трудовій книжці від 19.11.1974 року його прізвище записано Чернятинський, коли правильно Чернятенський,ім.я вказано Григорій, коли правильно Георгій, а у архівній довідці №849 від 23.09.2011 р. виданої трудовим архівом Заставнівського району Чернівецької області його прізвище вказано Чорнятенський, замість Чернятенський, ім.я вказано Григорій, коли правильно Георгійта ім.я по-батькові записано Федорович, коли правильно Тодорович, тоді як в паспорті громадянина України, свідоцтві про народження, прізвище, ім.я, та ім.я по-батькові вказано Чернятенський Георгій Тодорович Наведене свідчить про те, що правильно прізвище ім.я та ім.я по-батькові заявника Чернятенський Георгій Тодорович. Вказані помилки перешкоджають заявнику звернутися до Управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі із заявою про призначення йому пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, у якому вказує, що згідно умов кредитного договору № 801274-ПК/098 від 31.03.08 року укладеного між ним та відповідачем [PERSON], останній отримав у банку кредит у розмірі 10000,00 грн., який відповідач зобовязався погасити до 15.03.2011 р. Згідно умов кредитного договору [PERSON] прийняв на себе зобов*язання проводити погашення кредиту щомісяця до 15 числа поточного місяця, сплачувати нараховані відсотки до повного погашення заборгованості за кредитом, а у разі порушення відповідачем зобовязань по погашенню кредиту сплатити позивачу проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, нараховані за обслуговування кредиту при отриманні письмового повідомлення від Кредитора на дату, вказану в такому повідомленні. Умови кредитного договору не виконуються. Станом на 02.02.11 р. заборгованість становить 15801,89 грн. Просить задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу в його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі на підставах позовної заяви та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або про повідомлення причин неявки в судове засідання. Суд вважає можливим розглянути справу в відсутності відповідача та постановити заочне рішення.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно кредитного договору № 801274-ПК/098 від 31.03.08 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 10000,00 грн., який останній зобовязався погасити до 15.03.2011 р., зазначене підтверджено меморіальним ордером № 100 (л. с. 14). Позичальник зобовязується проводити погашення кредиту щомісячно згідно кредитного договору, сплачувати 2,7 % на місяць до повного погашення заборгованості (л. с . 5-7). Згідно розрахунку заборгованості борг [PERSON] складає 15801,89 гривень. (л. с. 8). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами було укладено договір про надання кредиту, згідно з яким відповідач повинен погасити борг по кредиту, однак умови кредитного договору відповідачем порушено, а тому позов необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача суму заборгованості в розмірі 15801,89 грн. Також відповідно до ст. ст.81, 88 ЦПК України суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що він уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом РАЦС. Від шлюбу сторони дітей не мають. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просив розірвати його її шлюб із відповідачем. У судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 12.04.2011 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №390. Від шлюбу вони спільних дітей не мають. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований 14.08.2007р. Районним відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку. У звязку з тим, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просила розірвати його її шлюб із відповідачем, дитину залишити на подальше виховання з нею. У судове засідання позивач не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 14.08.2007 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Районним відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №9. Від шлюбу вони мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними, неповнолітню дитину залишити проживати з позивачем. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про обовязкову госпіталізацію [PERSON] в ОПТД на строк три місяці. Заяву мотивовано тим, що 21.05.2010р. у [PERSON] вперше було виявлено захворювання на туберкульоз легенів, але він ухиляється від дотримання режиму лікування, не проходить у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження. \~В судове засідання представник заявника та\~прокурор, що діє на захист прав, свобод та інтересів [PERSON], не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст. 1 Закону «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» \~туберкульоз це інфекційна, соціально небезпечна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а хворий на заразну форму туберкульозу це хворий, у виділеннях якого виявлено мікобактерії туберкульозу, що є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Згідно зі ст. 13 Закону «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» особи, хворі на туберкульоз, зобов'язані дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах, на роботі та в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу. \~В судовому засіданні встановлено, \~що \~[PERSON], [INFO]\~з 2010р. перебуває на обліку \~в ПТАПВ КУ ЦМЛ №2, у останнього виявлено захворювання на туберкульоз легенів. Він потребує обовязкової госпіталізації у звязку з тим, що ухиляється від дотримання режиму лікування, не проходить у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, не дотримується вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідеміологічних правил і норм у лікувально-профілактичному закладі, чим становить епідемічну небезпеку для оточуючих. У відповідності зі ст. 12 Закону «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» хворі на заразні форми туберкульозу підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади, на строк до трьох місяців. \~ \~Згідно рішення лікарсько-консультативної комісії протитуберкульозного амбулаторно-поліклінічного відділення [PERSON]\~хворіє на активну форму туберкульозу легенів, може становити загрозу розповсюдження хвороби, потребує госпіталізації на три місяці. \~Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність обовязкової госпіталізації \~[PERSON] \~до протитуберкульозного закладу строком на три місяці. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved