Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-20 00:00:00

у червні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності та визнання права власності, вказуючи, що у червні 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який у 2010 році в звязку з відсутністю спільних інтересів та взаєморозуміння був розірваний. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти 10 вересня 2003 року подружжям було придбано на підставі договору купівлі-продажу квартиру № 35 по пл. 50 років Жовтня в м. Гадяч. Пізніше на підставі рішення міської ради квартиру було переобладнано з трьох кімнатної на двох кімнатну. На даний час [PERSON] вважає, що дана квартира є його особистою приватною власністю, оскільки в договорі та технічному паспорті вказані лише його дані, тому звернулася до суду. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила суду, що на даний час за всіма документами власником квартири є [PERSON], внаслідок чого можуть бути порушені права на спільну власність, так як квартира була придбана ними в шлюбі, тому просила визнати за нею ідеальну частку даної квартири на Ѕ частину. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував, щоб за ним та [PERSON] було визнано по Ѕ ідеальній частці. Судом встановлено, що 4 червня 1999 року в відділі РАЦС Гадяцького РУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] та Кірілловою ( після одруження [PERSON]) І.В. Згідно договору купівлі-продажу від 9 вересня 2003 року [PERSON] купив трьох кімнатну квартиру № 35 по пл. 50р. Жовтня в м. Гадяч. Рішення Гадяцької міської ради від 19 жовтня 2006 року [PERSON] надано дозвіл на переобладнання квартири. Відповідно до технічних даних та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартири № 35 по пл. 50р. Жовтня в м. Гадяч [PERSON] належить ідеальна частка 1/ 1. Шлюб між подружжям [PERSON] розірвано 27 липня 2010 року. Відповідно частини 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 357 цього ж Кодексу частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч.1 ст. 70 СУ України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з метою недопущення порушення її майнових прав.

Outcome: approved