Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-12 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень, укладений між відповідачами 26 грудня 2009 року та зареєстрований за №3815. Стягнути з відповідачів у її користь судові витрати по справі. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Представник позивачки за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав також та пояснив, що 26 грудня 2009 року між відповідачами було укладено договір купівлі - продажу нежитлових приміщень відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] торгівельний комплекс, що знаходиться у смт.Перегінське по вул.С.Стрільців. Відповідно до ст.377 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладення договору, при переході права власності на будівлю до нового власника переходять права і на земельну ділянку, на якій вона знаходиться. Торговий центр знаходиться на земельній ділянц площею 0,56 га, яка відводилася для торгового центру ЮліяТоргової компанії СТД. Рішенням сесії Перегінської селищної ради №245-26/2010 від 16 жовтня 2010 року позивачці надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул.С.Стрільців площею 0,015 га для обслуговування існуючого належного їй магазину Бібівініз фонду земель селищної ради. Земельна ділянка площею 0.015 га є складовою частиною земельної ділянки площею 0,56 га, на яку відповідач [PERSON] набув право на підставі спірного договору купівлі-продажу. У договорі купівлі-продажу нежитлових приміщень не зазначені розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на торговий комплекс. Відсутність такої істотної умови в договорі купівлі-продажу суперечить Цивільному кодексу України, а тому є підставою для визнання його недійсним. Відповідач [PERSON] позову не визнав. Представник відповідача за дорученням [PERSON] не визнаючи позову пояснив, що на час укладення оспорюваного договору позивачка жодного рішення чи документу про надання їй у користування чи у власність земельної ділянки, що знаходиться по вул.С.Стрільців, 26 не мала, як і немає таких документів на даний час. Тому у [PERSON] відсутні будь-які підстави вважати що укладенням оспорюваного договору її права та законні інтереси можуть бути порушені, адже жодних прав чи законних інтересів на таку земельну ділянку у позивачки на момент звернення до суду немає. Крім того, предметом договору купівлі - продажу нежитлових приміщень між [PERSON] та [PERSON] є об'єкт нерухомого майна. Жодних прав чи інтересів у [PERSON] на даний об'єкт немає і не було, що повністю виключає будь-яку можливість оскарження нею даного правочину. Разом з тим, правочин щодо переходу права власності на такий об'єкт водночас є передумовою для переходу відповідного права на землю. Тому використовуючи вказане право відповідач звернувся до власника землі Перегінської селищної ради з заявою про надання йому права на земельну ділянку, що була відведена під торгівельний комплекс який він придбав. У даному випадку [PERSON] реалізує своє законом визначене право на отримання земельної ділянки внаслідок переходу права власності на об'єкт нерухомості. Оскільки продавець [PERSON] не був власником земельної ділянки, то в договорі купівлі - продажу нежитлових приміщень земля не могла бути включена як істотна умова. Отже, посилання позивачки на відсутність такої умови договору купівлі-продажу торгівельного комплексу як розмір і кадастровий номер земельної ділянки, у даному випадку не може бути підставою для визнання недійсним правочину, предметом якого був об'єкт нерухомого майна. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає у повному обсязі. Вислухавши сторін, їх представників та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Копією договору купівлі - продажу нежитлових приміщень № 3815 від 26 грудня 2009 року (а.с.9), укладеного між [PERSON] та [PERSON], підтверджено, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив торговельний комплекс, що знаходиться у смт.Перегінське по вул. С.Стрільців, 26. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Копією Державного акту на право постійного користування землею (а.с.10) підтверджено, що земельна ділянка, на якій знаходиться торговий комплекс, яка знаходиться у смт.Перегінське по вул.С.Стрільців, 26 загальною площею 0,56 га надана у постійне користування торговому центру Юлія, а отже не належала [PERSON] Будь яких інших доказів щодо належності вказаної землі власнику обєкта нерухомості позивачка не надала. Отже на час укладення оспорюваного договору [PERSON] не був власником чи законним користувачем земельної ділянки, на якій розміщені відчужені нежитлові приміщення, а тому не міг відчужувати землю, яка йому не належала. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу нежитлових приміщень між [PERSON] та [PERSON] були додержані всі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а тому підстав для визнання його недійсним судом не встановлено. Копією рішення Перегінської селищної ради № 245-26/2010 від 16 жовтня 2010 року (а.с.11) підтверджено, що Перегінська селищна рада дала дозвіл [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. С.Стрільців площею 0,015 га для обслуговування існуючого магазину Бібівініз фонду земель селищної ради у жовтні 2010 року, тобто по спливу 10 місяців після укладення оспорюваного договору. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує це право та після його державної реєстрації. Позивачка на час укладення оспорюваного договору не набула права на земельну ділянку по вулиці Січових Стрільців у смт.Перегінськ та не представила суду будь-яких доказів того, що таке право вона набула на час подачі даного позову до суду чи на даний час. Таким чином, укладенням оспорюваного договору, права та законні інтереси позивачки порушені не були, оскільки у останньої як на момент вчинення правочину так і на даний час не має будь-яких прав ні на вказану земельну ділянку ні на придбаний [PERSON] торговий комплекс, що виключає будь-яку можливість оскарження нею даного правочину, який стосується об'єкта нерухомого майна. На підставі ст.ст. 203, 215, 377 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed