Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до Закритого акціонерного товариства Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, [PERSON] про визнання недійсним договору поруки. В позові посилався на те, що 30.08.2007 року між ЗАТ Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банк та ним і [PERSON] було укладено договір поруки №2269. В якому [PERSON] є поручителем, а [PERSON] є позичальником. Також вказав, що 30.08.2007 року було укладено кредитний договір , згідно якого [PERSON] бере кредит у вказаному банку в сумі 99000 доларів США. Також вказує, що забезпеченням кредиту є майнова порука трьох фізичних осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме земельні ділянки, які знаходяться в с.Остриця Герцаївського айону Чернівецької області. Вважає, що виконання зобов»язань по кредитному договору не може забезпечуватися порукою. Просили договір №2269 від 30.08.2007 року визнати недійсним. В судовому засіданні позивачка в зал судового засідання е з»явилася, направила письмову заяву в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання е з»явилася, направила письмову заяву в якій позов визнала повністю, просила розгляд провести у її відсутності. Відповідач представник ЗАТ Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку в залі судового засідання позов не визнав. В своїх поясненнях та письмових запереченнях вказав, що договір укладено на законних підставах, причин його скасування та визнання не дійсним не має. Просив в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов є не обгрунтований та в його задоволенні слід відмовити. Судом встановлено, що 30.08.2007 року між ЗАТ Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банк та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки №2269. В якому [PERSON] є поручителем, а [PERSON] є позичальником. Також вказав, що 30.08.2007 року було укладено кредитний договір , згідно якого [PERSON] бере кредит у вказаному банку в сумі 99000 доларів США. Згідно ст. 546, 547, 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Також, ст. 1054, 1055 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Договір поруки № 2269 від 30.08.2007 року, укладений між Банком (кредитором), [PERSON], як позичальником згідно кредитного договору № 2267 від 30.08.2007 року, [PERSON], як поручителем, відповідає цим вимогам законодавства, в т.ч. чинне законодавство не забороняє таку форму оформлення цих договірних зобов'язань. Належним чином засвідчена копія договору поруки додається. Згідно договору поруки чітко визначено, що поручитель відповідає перед Банком за зобов'язаннями [PERSON] по кредитному договору № 2267 від 30.08.2007 року щодо погашення кредиту 99000 дол. США, сплати відсотків 13 та 24 річних, комісії 300 грн., неустойки та інших боргових зобов'язань, що випливають із Кредитного договору на засадах солідарного боржника та залишається зобов'язаним до повного виконання зобов'язань. Оспорюваний договір письмово оформлено, в т.ч. за підписом Позичальника, та встановлено, що кредитні зобов'язання забезпечуються порукою, вимоги щодо його не дійсності безпідставні, т.я. згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчинила правочин, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 204, 215 ЦК України в силу Презумпції правомірності правочину, договір поруки є правомірним, т. я . його недійсність прямо не встановлена законом та підстав для визнання його недійсним не має.

Outcome: dismissed