Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 33 962 доларів США 11 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 квітня 2010 року становить 269\~200 грн. 68 коп. Свій позов обґрунтовує тим, що 20 листопада 2006 року між АКБ «Мрія», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 33-П, відповідно якого позивач зобовязався надати відповідачу кредитні кошти в сумі 40 000 доларів США, а відповідач зобовязався прийняти кредитні кошти, належним чином використати, та повернути позивачу на умовах та порядку, що визначені договором строком до 19 листопада 2011 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 20 листопада 2006 року між АКБ «Мрія», відповідачем - позичальником [PERSON] та відповідачами - поручителями [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладені договори поруки, відповідно яких поручителі зобовязались відповідати за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором № 33-П, а також іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області [PERSON], предметом якого є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Але як стверджує в тексті позовної заяви представник позивача, зобовязання за вказаним кредитним договором відповідач систематично порушував, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем розмір якої станом на 13.04.2010 року склав 33 962 доларів США 11 центів, що відповідно офіційного курсу НБУ на вказану дату становить 269\~200 грн. 68 коп. В звязку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідачі, заперечуючи проти вимог первісного позову звернулись до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ВТБ Банк», третя особа приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору № 33-П від 20 листопада 2006 року, визнання недійсними договорів поруки від 20 листопада 2006 року, визнання недійсним іпотечного договору від 20 листопада 2006 року. Свої вимоги обґрунтовують тим, що оскаржуваний кредитний договір укладений всупереч вимог закону, на момент укладення оскаржуваного кредитного договору у Банку була відсутня індивідуальна ліцензія НБУ, яка б дозволяла використовувати іноземну валюту як засіб платежу при виконанні кредитного договору, за даним договором всі ризики коливань національної валюти по відношенню до долара США поніс позичальник, що істотно погіршило його матеріальне становище. Враховуючи, що обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, вони виникають з одних правовідносин, задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, ухвалою суду від 14 листопада 2011 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. Представник ПАТ «ВТБ Банк» до суду надав уточнення позовних вимог за первісним позовом, а саме просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 36\~747 доларів США 29 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 жовтня 2011 року становить 293 103 грн. 73 коп. В судовому засіданні 23 грудня 2011 року представник ПАТ «ВТБ Банк» просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 293 103 грн. 73 коп., заявив клопотання про застосування судом строку позовної давності при розгляді зустрічних позовних вимог та просив відмовити в задоволенні зустрічного позову в звязку з пропущенням позивачами строку позовної давності звернення до суду з даним позовом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні 23 грудня 2011 року первісний позов не визнали в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, пояснили, що на даний час в них відсутні грошові кошти на погашення кредитної заборгованості. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома. Третя особа - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів [PERSON] та [PERSON], обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить первісний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічного позову належить відмовити, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2006 року між АКБ «Мрія», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 33-П, відповідно п.1.1 якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 40 000 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 14 % річних, а позичальник зобовязався прийняти кредитні кошти, належним чином використати та повернути позивачу на умовах та порядку, що визначені договором в термін до 19 листопада 2011 року Згідно п. 9.2. кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Відповідно п.9.1 договору у разі порушення позичальником строків повернення кредиту, останній зобовязаний сплатити на користь Банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 30 % річних від простроченої суми. 20 листопада 2006 року між АКБ «Мрія» та [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом якого є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того 20 листопада 2006 року між АКБ «Мрія» та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], як поручителями, з кожним окремо укладені договори поруки, відповідно яких, у разі невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором позичальник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, неустойки, інших платежів, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором станом на 26 жовтня 2011 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 36 747 доларів США 29 центів, що за офіційним курсом НБУ ( 797,62) становить 293 103 грн. 73 коп., з яких 11 464 долари США 32 центи - прострочена заборгованість за кредитом , 7 722 доларів США 21 цент - поточна заборгованість за кредитом, 6\~029 доларів США 07 центів - 30 % річних, 8 525 доларів США 88 центів - прострочена заборгованість за процентами, 235 доларів США 87 центів - поточна заборгованість за процентами, 415 доларів США 06 центів - 3 % річних, 2 354 доларів США 88 центів - пеня. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позивальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 610 ЦК України порушенням зобовязання визначає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також ч.1.ст 530 ЦК України зазначає, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк( термін). Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 546, 554 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись порукою. У разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників, кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця -гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. На виконання ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи неналежне виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором, невиконання договорів поруки поручителями [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується вимог зустрічного позову, суд приходить до висновку в його задоволенні відмовити, виходячи з наступного: Як на підставу своїх позовних вимог позивачі посилалась на те, що за спірним кредитним договором розрахунки визначені та проводились в іноземній валюті, на момент укладення оскаржуваного кредитного договору у Банку була відсутня індивідуальна ліцензія Національного Банку України, яка б дозволяла використовувати іноземну валюту як засіб платежу при виконанні кредитного договору, умови договору є несправедливими, як наслідок є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позичальника, крім того існує істотна зміна становища повязана з підвищенням курсу іноземної валюти, в той час як доходи [PERSON] отримує в національній валюті, в звязку з чим просили кредитний договір визнати недійсним з моменту укладення та визнати недійсними правочини укладенні щодо його забезпечення. Судом встановлено, що оскаржуваний кредитний договір укладений між сторонами 20 листопада 2006 року. В судовому засіданні представник ПАТ «ВТБ Банк» просив відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог в звязку з пропущенням позивачами трьохрічного строку звернення до суду з позовом. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Будь-яких обгрунтувань в частині поважності пропущення трирічного строку позовної давності з посиланням на відповідні докази позивачі суду не надали, з огляду на це суд приходить висновку в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Outcome: approved