overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем 04.11.2009 року перебуває в шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №715. Від цього шлюбу подружжя має дитину доньку, [PERSON], [INFO]. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Дитина перебуває на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги їй не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) на своє утримання у примусовому порядку. Відповідач має змогу і обовязок утримувати дитину до досягнення її трирічного віку, однак добровільно цього робити не бажає. Враховуючи наведені обставини, позивач просить суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, таким, що потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Як було встановлено судом, з 04.11.2009 року перебуває в шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №715. Від цього шлюбу подружжя має дитину доньку, [PERSON], [INFO]. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Дитина перебуває на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги їй не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) на своє утримання у примусовому порядку. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому має невеликий прибуток і перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Відповідач має змогу і обовязок утримувати її до досягнення дитиною трирічного віку, однак добровільно цього робити не бажає. Суд, даючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідач має обовязок утримувати свою дружину до досягнення дитиною трирічного віку, а тому в силу ст.ст. 75,84 СК України позов можливо задовольнити. Також суд вважає, що в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті судові витрати на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд с заявою про встановлення факту родинних відносин з [PERSON], посилаючись на те, що вона є його матірю. 28.05.2005 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння № 19 по вулиці Бреуса (Лагерна) в місті Одесі. Маючи намір оформити спадкові права після смерті матері, [PERSON] звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак видати свідоцтво про право на спадщину йому відмовились, оскільки в свідоцтві про смерть прізвище матері вказано як «Кисільова», в правовстановлюючому документі на домоволодіння як «Кісельова», а прізвище заявника в паспорті вказано як «Кисельов», у звязку з чим він вимушений звернутись с заявою до суду. [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги, просить розглянути справу в його відсутність в порядку письмового провадження. Представник зацікавленої особи Одеської міської ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку письмового провадження, вважає що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 28.05.2005 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння № 19 по вулиці Бреуса (Лагерна) в місті Одесі. В теперішній час [PERSON] позбавлений можливості отримати спадщину після її смерті, оскільки в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказано як «Кисільова», в правовстановлюючому документі на домоволодіння як «Кісельова», а прізвище заявника в паспорті вказано як «Кисельов». З представлених суду документів, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка померла 28 травня 2005 року, прізвище якої в Договорі купівлі-продажу Ѕ частини домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Лагерна (тепер вул. Бреуса), будинок № 19, посвідченому державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори 17.12.1959 року, записане як «Кісельова», є матірю [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 12.06.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час перебування в шлюбі народились два сини: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей. У звязку з чим, позивач звернулась до суду з даним позовом, який просить задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дружини, у розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення сином - [PERSON], [INFO], трирічного віку. У судовому засіданні, позивач змінила позовні вимоги у частині розміру аліментів на утримання дружини, просить стягнути з відповідача на її утримання, в розмірі 300 грн. 00 коп., до досягнення сином [PERSON], трирічного віку. Змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач, не зявився в попереднє судове засідання 10.06.2011 року, та в судові засідання 25.06.2011 року, як і повторно 13.07.2011 року, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток від 22.06.2011 та 08.07.2011 року. Причини своєї неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, батьком [PERSON], [INFO], є відповідач по справі, який перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], і як передбачено ч.2 ст. 84 СК України повинен утримувати останню до досягнення дитиною трьох років. Позов підтверджується копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про народження, довідкою про склад сімї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що певний час будь-які відносини не підтримують між собою, спроб до примирення не вчиняють, а тому просив суд шлюб між ними розірвати, спільних неповнолітніх дітей від даного шлюбу для подальшого виховання та утримання залишити з ним так як спору про їх місце проживання у них з відповідачкою немає. В судовому засіданні позивач [PERSON] з»явився, позовні вимоги підтримав при цьому пояснив, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 1993 року. Протягом вже тривалого часу між ними часто виникали конфлікти та сварки в зв»язку з тим, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, майже півроку подружні відносини не підтримують, тому він вважає що їх сім»я існувати не може. Також пояснив, що від даного шлюбу у них з відповідачкою народилися спільні діти: донька - [PERSON], 31.05.1995р.н. та син - [PERSON], 30.01.2000р.н. яких просив для подальшого виховання та утримання залишити з ним так як спору про їх місце проживання у них з відповідачкою немає. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні з»явилася, з позовними вимогами не погодилася, вважала, що їх сім»я може бути збережена,а тому просила суд надати строк для можливого примирення,який судом був наданий сторонам по справі терміном в два місяці. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу, відповідно до якої в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 04 грудня 1993 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконкомом Кримоцької с)ради Радомишльського району Житомирської області, актовий запис за № 5. Від даного шлюбу у сторін по справі народилися спільні діти: донька - [PERSON], 31.05.1995р.н. та син - [PERSON], 30.01.2000р.н. яких позивач просив для подальшого виховання та утримання залишити з ним так як спору про їх місце проживання у них з відповідачкою немає. Сторони по справі півроку будь-які сімейні відносини не підтримують, спроб до примирення не вчиняли, до суду з клопотанням про надання строку для можливого примирення зверталася відповідач,строк в два місяці судом для можливого примирення був наданий,однак сторони не примирилися, мають бажання в подальшому утворити нові сім»ї. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, тому суд вважає, що збереження даної сім»ї неможливе, воно не буде відповідати інтересам обох сторін, а тому шлюб між ними розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення стягуваних із нього аліментів на користь відповідачки на утримання їх спільної дочки [PERSON]. Позивач посилається на те,що 18.08. 2010 року Іванківський районний суд виніс рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500грн. Він є приватним підприємцем, але в даний час його доходу вистачає лише на прожиття та первинні побутові потреби. Він ніколи не відмовлявся надавати допомогу на утримання дочки, але в даний час він фізично не в змозі надавати допомогу:таких коштів у нього немає, і заробити він не може. Він весь час намагається знайти роботу, але більше,ніж 900грн.заробити не може. Він вважає,що достатнім розміром для стягнення з нього аліментів є 300грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов і пояснив,що він на даний час не працює і у нього немає ніяких доходів. Відповідачка позов не визнала і пояснила,що відповідач працює таксистом, він кожного дня заробляє гроші. Крім того, на даний час дома робить ремонт. Вислухавши позивача, відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до слідуючого. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Як слідує з позовної заяви ,що також підтверджується копією Постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.08. 2010 року з позивача за рішенням суду стягуються аліменти в розмірі 500грн.,щомісяця. Зі змісту позовної заяви слідує,що рішення про стягнення аліментів було прийнято 18.08. 2010 року, проте,з даних документів не слідує, чим мотивував суд, стягуючи саме таку суму аліментів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не довів в суді,що з часу винесення рішення якимось чином погіршилися його матеріальні умови, стан здоров»я. З копії трудової книжки позивача слідує,що він працював з 03.12. 2007 року по 03.12. 2008 року та звільнився за власним бажанням,а тому його твердження що він на даний час не працює, не є підставою для зменшення розміру аліментів, так як станом на 18 серпня 2010 року,час винесення рішення про стягнення аліментів з нього аліментів, він також не працював. Позивач не довів своїх позовних вимог, а тому в позові слід відмовити. На підставі наведеного, ст. 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків в сумі 376 грн. 87 коп., посилаючись на те, що відповідач [PERSON], який проживає в [INFO], порушив пункт 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: допустив самовільне підключення до електромережі ПАТА.Е.С.Київобленерго, що було виявлено 05.01.2011 року при проведенні перевірки виконання побутовими споживачами Правил. Згідно п.53 Правил та Методики розрахунків виконання обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електроенергією, збитки, заподіяні ПАТА.Е.С.Київоблгаз становлять 376 грн. 87 коп. Позивач просить стягнути збитки в сумі 376 грн. 87 коп. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивач надав докази,що [PERSON] проживає в [INFO], Акт про порушення Правил користування електричною енергією № 012663 від 05.01. 2011 року; розрахунок суми збитків від 27.01.2011 року по Акту № К 012663 за січень 2011 року; Пропозицію сплатити збитки добровільно від 18.02.2011 року. Отже, маються підстави для задоволення позову. Крім того, з відповідача,на користь позивача, слід стягнути судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи На підставі наведеного, ст.526,1166,1167 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в сумі 1141 грн. 21 коп. Позивач посилається на те,що відповідач проживає в [INFO] та користується електроенергією. Відповідно до Договору від 21.11. 2000 року Енергопостачальник взяв на себе зобов»язхання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах до граничної потужності,з гарантійним рівнем надійності,безпеки та якості, а Споживач електроенергії зобов»язаний оплачувати одержану ним електричну енергію за обумовленими тарифами. Відповідно до особової картки Споживача,станом на 01.02. 2008 року показники лічильника Відповідача становили 3296 кВТ.год, а станом на 04.04. 2011 року - 10832 кВт.год. Відповідачем було використано електроенергії на 1695грн. 67 коп.(Розрахунок: 10832 кВт.г.- 3296 кВт.г.) = 7536 кВт.г. х 0,225(тариф)= 1695грн. 67 коп. За цей час відповідач сплатив 554 грн. 46 коп. Отже,борг за спожиту електроенергію складає: 1695грн. 67 коп. -554грн. 46 коп.= 1141грн. 21 коп. 04.02. 2011 року позивачем було направлено на ім.»я відповідача [PERSON], в якій давався термін для сплати боргу в добровільному порядку, проте, відповідач добровільно борг не сплатив. Позивач просить стягнути з відповідач борг в сумі 1141 грн. 21 коп. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач до суду не з»явився. Заяв та клопотань не надіслала. Про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає,що позов слід задовольнити. Позивач надав докази, що [PERSON], який проживає в [INFO] та позивач уклали догорів від 21.11. 2000 р. на постачання електроенергії; Розрахунок суми боргу станом на 04.04. 2011 року;Особову картку Споживача № 200490647; [PERSON] від 04.02. 2011 року, - які підтверджують борг відповідача. Отже, позов слід задовольнити. Крім того, з відповідача,на користь позивача, слід стягнути судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30грн.. На підставі наведеного, ст.509, 526,1166,1167 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

у травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 12.12.1997 року між ним та відповідачем та зареєстрованого Чернігівською універсальною товарною біржею Джи-Ай-Пі. Також позивач просить визнати за ним право власності на вказану квартиру з підстав, передбачених ст. 392 ЦК України. Представник позивача позов підтримала і наполягала на його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, спочатку посилаючись на відсутність часу для цього, а згодом, взагалі не пояснюючи причин свого ухилення. Відповідач в судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому ч.5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, 12 грудня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було зареєстровано Чернігівською універсальною товарною біржею Джи-Ай-Пі за №97/208. Відповідно до п. 3 даного договору [PERSON] отримав за продану квартиру 6367 грн. На підставі вказаного договору Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації 22.12.1997 року зареєструвало право власності на квартиру [ADDRESS] в цілому за [PERSON]. [PERSON] на законних підставах придбав квартиру [ADDRESS], зареєструвався в ній, протягом значного часу користувався нею, з моменту придбання квартири до нього не було заявлено будь-яких вимог з боку [PERSON] щодо незаконного володіння квартирою. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а тому вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на неї підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

23.06.2011 року позивач [PERSON], який одночасно діє в інтересах малолітньої дочки [PERSON], звернулася до суду з позовом про визнання їх членами сімї відповідача [PERSON], як наймача квартири [ADDRESS]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позову зазначив, що після реєстрації у 2001 році шлюбу з [PERSON], яка являється двоюрідною сестрою відповідача і проживала разом з ним в квартирі [ADDRESS] як її наймач, вселився у зазначену квартиру в якості члена сімї наймача жилого приміщення. 01.07.2001 року у них народилася дочка [PERSON], яка з моменту народження проживає в зазначеній квартирі, проте без реєстрації. Відповідач надавав його дружині допомогу по догляду за дитиною, і вважався членом їхньої сімєю. Після смерті дружини в листопаді 2011 року обовязки наймача квартири було покладено на відповідача. При цьому паспортною службою комунального підприємства «Деснянське»Чернігівської міської ради йому та його дочці було відмовлено в реєстрації в якості члена сімї наймача квартири, чим порушено рівне з наймачем право користування жилим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою суду від 13.07.2011 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача комунальне підприємство «Деснянське»Чернігівської міської ради, оскільки вирішення заявлених вимог напряму зачіпає його права та обовязки. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Представник третьої особи вважає позов обґрунтованим. Відповідачі визнали позов у повному обсязі. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо його визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обґрунтованість і доведеність обставин справи з приводу спільного проживання позивачів в квартирі [ADDRESS] разом із відповідачем та ведення з ним спільного господарства, визнається відповідачами, що в силу положень частини 1 статті 61 ЦПК України звільняє позивача від обовязку їх доказування. Підставою для задоволення позову є стаття 64 Житлового кодексу Української РСР, яка відносить до членів сімї наймача жилого приміщення осіб, які разом проживають з наймачем в одному жилому приміщенні, нарівні з наймачем користуються усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Можливість порушення визнанням відповідачами позову прав, свобод чи інтересів інших осіб судом не встановлена. Вищевикладене в сукупності є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

20.06.2011 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, систематичні сварки і непорозуміння при вирішенні життєво-важливих питань. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Вона повідомила про відсутність наміру змінювати після розірвання шлюбу своє прізвище на дошлюбне. Відповідач позов визнав. Від надання судом строку на примирення сторони відмовилися. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 17.06.2003 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім»ї. Сторони проживають окремо, вони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки сторони не бажають подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю, заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-12 00:00:00

Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09 08.1997 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, стосунки припинені більше року разом не проживають, не ведеться спільне господарство. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та згодна на заочне рішення суду. Відповідач, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09.08.1997 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], 14.06.19988 року народження. Шлюбно-сімейні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved