Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марїнського районного суду Донецької області із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на домобудівлю з господарськими побудовами, розташовану за адресою: Донецька область, м. Марїнка, вул. Тельмана, 48 за правилами набувальної давності. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є рідною онукою [PERSON], померлої 20 грудня 1999 року. Після смерті [PERSON] до спадкування відкрилось спадкове майно, в тому числі й житловий будинок № 48 по вулиці Тельмана в м. Марїнка, Донецької області. За життя [PERSON], не скористалась наданим статтею 534 ЦК України (в редакції 1963 року) правом, на залишення заповіту. З часу відкриття спадщини й до теперішнього часу не здійснено дій, що свідчать про прийняття спадщини, передбачених ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Натомість, [PERSON] із 1996 року почала мешкати в будинку № 48 по вулиці Тельмана в м. Марїнка, Донецької області. З вказаного часу позивач сумлінно, відкрито та безперервно мешкає та володіє вказаною домобудівлею, використовує її протягом пятнадцяти років за цільовим призначенням: забезпечувала його збереження та утримання в належному санітарно-гігієнічному та технічному стані, здійснювала за свій рахунок поточний та капітальний ремонти, здійснювала оплату житлово-комунальних послуг, тобто володіла, користувалась, розпоряджалась житловим будинком, як власним, в особистих інтересах. А тому відповідно положень статті 344 ЦК України [PERSON] просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок № 48 по вул. Тельмана в м. Марїнка, Донецької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] міська рада Марїнського району Донецької області у судове засідання не направила свого представника, надіславши на адресу суду заяву з клопотанням розглянути справу за позовом [PERSON] в відсутність органу місцевого самоврядування, при цьому при цьому думку по суті позовних вимог не зазначено. Третя особа районне комунальне підприємство [PERSON] бюро технічної інвентаризаціїу судове засідання не спрямувала свого представника, надіславши на адресу суду відгук на позовні вимоги [PERSON] з відсутністю заперечень відносно технічної частини позову та висловленням думки про ухвалення рішення до розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Предметом позову є спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Факт та дат смерті спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 306414, та є 20 грудня 1999 року. Відповідно до пп. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми ЦК України в редакції 1963 року, який був чинним на час смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до змісту розд. VІІ ЦК України (в редакції 1963 року) до складу спадщини входять лише ті права та обовязки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Так, у судовому засідання встановлено, що [PERSON] за життя належало право власності на житловий будинок № 48 по вулиці Тельмана в м. Марїнка Донецької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 12 листопада 1986 року [PERSON] державною нотаріальною конторою. Статтями 529, 530 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено дві черги спадкоємців за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), є її донька [PERSON] (встановлено з письмових доказів: свідоцтво про народження [PERSON] серії І-НО № 204108, довідка відділу реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області № 144/03-86 від 26 лютого 2008 року про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-НО № 305055, довідка Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області № 143/03-86 від 26 лютого 2008 року про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-НО 409860). Донька померлої [PERSON] - [PERSON], не вчинивши жодних з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року), зокрема, не здійснила: - фактичний вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном; - подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Більш того, згідно довідки Марїнського РВ ГУМВС України в Донецькій області від 20 травня 2011 року [PERSON] рахується в розшуку як безвісно відсутня (розшук № 607 від 1 листопада 2010 року). Інших спадкоємців майна [PERSON] не має. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на домоволодіння № 48 по вулиці Тельмана в с. Марїнка, Донецької області за правилами набувальної давності суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, зокрема, у випадку, коли особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, а п. 8 цих положень встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється, також, на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином визнання права власності за набувальною давністю, не може мати місця раніше 1 січня 2011 року. Під час розгляду справи, на основі повного і обєктивного дослідження поданих доказів, судом встановлено достовірність наданої позивачем [PERSON] інформації щодо відкритого і безперервного володіння та користування спірним житловим будинком № 48 по вулиці Тельмана в м. Марїнка Донецької області. Зокрема, з паспортних відомостей позивача вбачається, що [PERSON] з 19 червня 1996 року перебуває на реєстраційному обліку в спірному житловому будинку. За дослідженням пояснень [PERSON], наданих в попередньо проведених судових засіданням, встановлено, що позивач обробляє дім та присадибну ділянку. Таким чином, суду надано докази не тільки про місце мешкання [PERSON] станом на теперішній час, а й містить докази про користування та відкрите володіння позивачем домоволодінням протягом кільком років поспіль (понад 10 років). Надавши юридичну оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на домобудівлю, розташовану за адресою: Донецька область, м. Марїнка, вул. Тельмана, 48 за набувальною давністю обґрунтовані та такі, що підлягають задоволені, оскільки це буде спрямовано на захист інтересів позивача та не суперечитить чинному законодавству. На підставі ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved