Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, посилаючись на те, що 05 жовтня 2005 року між АППБ Авальта [PERSON] був укладений кредитний договір №014/46152/3181/74, згідно умов якого відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 45615 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення 04 липня 2020 року. В якості забезпечення виконання позичальником зобов?язань за даним договором, 05 липня 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 014/3181/04 та відповідачем ТОВ МБК Україна-Канададоговір поруки № 014/3181/03, згідно яких останні поручилися перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Однак, в порушення взятих на себе зобовязань, [PERSON] не виконує умов договору, у зв'язку з чим, станом на 20 вересня 2010 року заборгованість відповідачів [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором становить 49008,92 доларів США (що по курсу НБУ станом на 20 вересня 2010 року еквівалентно 388111,44 грн.), з яких 35928,99 доларів США непогашена сума кредиту; 7295,95 несплачені відсотки; 5783,98 доларів США нарахована пеня, розмір заборгованості за кредитним договором відповідачів [PERSON] та ТОВ МБК Україна-Канадастановить 35928,99 доларів США (що по курсу НБУ станом на 20 вересня 2010 року еквівалентно 388111,44 грн.), з яких 35928,99 доларів США непогашена сума кредит, у звязку з чим позивач просив стягнути вказані суми із відповідачів у солідарному порядку. Відповідачка [PERSON] предявила до ПАТ [PERSON] Авальзустрічний позов, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05 липня 2005 року між нею АППБ Аваль, правонаступником якого є ПАТ [PERSON] авальбув укладений кредитний договір № 014/46152/3181/74, відповідно до умов якого [PERSON] надав їй кредит у сумі 45615 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних у валюті кредиту з кінцевим терміном повернення 04 липня 2020 року. В якості забезпечення виконання нею зобов?язань за даним договором, 05 липня 2005 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/3181/04 та відповідачем договір поруки № 014/3181/03, згідно яких останні поручилися перед Банком за виконання нею зобовязань за кредитним договором. Крім того, 07 грудня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між нею та Банком було укладено договір іпотеки № 014/3181/296, згідно якого вона надала Банку в іпотеку належне їй майно квартиру [ADDRESS] дніпропетровського району Дніпропетровської області. Вважає, що кредит в іноземній валюті надано їй Банком незаконно, оскільки єдиним засобом платежу в Україні є гривня і в банку відсутня індивідуальна ліцензія на здійснення такої валютної операції, а умови договору є несправедливими і такими, що порушують положення Закону України Про захист прав споживачів, зокрема, щодо необхідності надання споживачу необхідної інформації перед укладенням договору. Крім того іпотечний договір було укладено без дозволу органу опіки та піклування. У звязку із цим та з урахуванням доповнень до зустрічної позовної заяви, просила визнати недійсними \~укладені із Банком кредитний договір, договори поруки, договір іпотеки та визнати наслідком недійсності кредитного договору виплату нею Банку залишку заборгованості по кредиту у сумі 74520,66 грн., у строк до 04 липня 2020 року, шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 626,22 грн. Представник ПАТ [PERSON] Аваль предявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, заперечуючи проти задоволення зустрічного позову. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, підтримавши зустрічний позов. Представник відповідача ТОВ МБК Україна-Канадав судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, підтримавши зустрічний позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши думку представника позивача, відповідачки [PERSON] та представника відповідача ТОВ МБК Україна-Канада, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №014/46152/3181/74 від 05 липня 2005 року відповідачка [PERSON] отримала від АППЮ Аваль(ПАТ [PERSON] Авальпісля зміни найменування) кредит у розмірі 45615 доларів США під 13,5 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 04 липня 2020 року та взяла на себе зобовязання щомісячного повернення часток кредиту. В якості забезпечення виконання позичальником зобов?язань за даним договором, 05 липня 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 014/3181/04 та відповідачем ТОВ МБК Україна-Канададоговір поруки № 014/3181/03, згідно яких останні поручилися перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Однак, в порушення взятих на себе зобовязань, [PERSON] не виконує умов договору, у зв'язку з чим, станом на 20 вересня 2010 року заборгованість відповідачів [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором становить 49008,92 доларів США (що по курсу НБУ станом на 20 вересня 2010 року еквівалентно 388111,44 грн.), з яких 35928,99 доларів США непогашена сума кредиту; 7295,95 несплачені відсотки; 5783,98 доларів США нарахована пеня, розмір заборгованості за кредитним договором відповідачів [PERSON] та ТОВ МБК Україна-Канадастановить 35928,99 доларів США (що по курсу НБУ станом на 20 вересня 2010 року еквівалентно 388111,44 грн.), з яких 35928,99 доларів США непогашена сума кредиту. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов??язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст.1049,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з вимогами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме, що стосується стягнення заборгованості солідарно з ТОВ МБК Україна-Канада, суд дійшов наступного. Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2009 року у справі № Б29/334-09 порушено провадження по справі про банкрутство ТОВ МБК Україна-Канада, про що 10 листопада 2009 року в офіційному друкованому засобі масової інформації було опубліковано оголошення. Відповідно до ст. 14 ЗУ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, конкурсні кредитори за вимогами, які виникають до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними. З матеріалів справи вбачається, що вимоги Банку з грошовими вимогами до ТОВ МБК Україна-Канадавиникли 29 липня 2009 року, що підтверджується направленою претензією вимогою щодо погашення заборгованості [PERSON], тобто до порушення провадження у справі про банкрутство, а тому [PERSON] є конкурсним кредитором і повинен був подати письмову заяву до господарського суду, але цього зроблено не було. Крім того, як вбачається з п.4.1 договору поруки № 014/3181/03 від 05 липня 2005 року, укладеного між Банком та ТОВ МБК Україна-Канада, сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту укладення іпотечного договору між Боржником та Кредитором на квартиру, яка перейде у власність Боржника згідно Договору № 251-ДУ про дольову участь у житловому будівництві від 04 травня 2005 року. Іпотечний договір № 014/3181/296 було укладено 07 грудня 2006 року, тобто договір поруки № 014/3181/03 від 05 липня 2005 року втратив свою дію, а тому вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ МБК Україна-Канадасуд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо зустрічного позову [PERSON], суд виходить з наступного. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Встановлено, що відповідно до укладеного договору №014/46152/3181/74 від 05 липня 2005 року відповідачка [PERSON] отримала від АППЮ Аваль(ПАТ [PERSON] Авальпісля зміни найменування) кредит у розмірі 45615 доларів США під 13,5 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 04 липня 2020 року та взяла на себе зобовязання щомісячного повернення часток кредиту. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. \~ Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю. \~ Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно зі ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність\~кошти це гроші у національній або іноземній валюті. \~ Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. \~ Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролюоперації з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю. \~ Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. вч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено. \~ Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483), використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). \~ Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролює наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. \~ Отже, посилання позивачки на відсутність у банку права надавати кредити в іноземній валюті через відсутність індивідуальної ліцензії є необґрунтованими. Доводи позивачки щодо несправедливості умов договору та покладання на позичальника ризику знецінення національної валюти як на підставу визнання договору недійсним також є помилковими, оскільки відповідно до \~ п. 3 ст. 3 та ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, а п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (затверджені постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168) встановлює, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобовязані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе споживач. Така норма запроваджена на виконання Закону України Про захист прав споживачіві виконана банком перед укладенням оспореного кредитного договору, що вбачається з тексту Додатку до кредитного договору (а.с.17). \~ Відповідно до змісту ч. 1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та \~ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. \~ Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору такі умови ним передбачено, тобто кредитний договір не може бути визнаний недійсним, оскільки укладений з додержанням вимог чинного законодавства України, що відповідно і тягне за собою законність договорів поруки та договору іпотеки. \~ Крім того, посилання [PERSON] на те, що іпотечний договір є недійсним, оскільки укладений без дозволу органу опіки та піклування, суд вважає безпідставними та такими, що базуються на припущеннях, оскільки нею не надано жодного доказу на підтвердження майнових прав на предмет іпотеки інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., сплачені позивачем при поданні позову.

Outcome: partial