Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення участі у вихованні дітей. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що від подружнього життя з відповідачкою [PERSON] у них є семеро неповнолітніх дітей. З літа 2011 року діти разом із мамою проживають у батьків відповідачки в с.Корчин Костопільського р-ну. З часу переїзду відповідачі, дружина позивача та її мати, чинять йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, не допускають до дітей, виганяють його з двору, провокують конфлікти з ним, дружина змінила номер мобільного телефону, що позбавляє позивача спілкуватися з нею та дітьми. В зв'язку з наведеним позивач просить суд усунути перешкоди в спілкуванні з дітьми, та визначити спосіб участі його, як батька у вихованні дітей, шляхом надання можливості спілкуватися з ними у вигляді періодичних побачень за місцем його проживання. В судовому засіданні позивач відмовився від позовних вимог до відповідача [PERSON], позовні вимоги до [PERSON] підтримав у повному обсязі, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що не згодна на те, щоб позивач забирав дітей до себе до дому, однак не заперечує проти спілкування батька з дітьми за місцем їх проживання при умові, що діти не будуть заперечувати проти спілкування з ним. Представник органу опіки і піклування Костопільської РДА в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 19.09.1992 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №181. Від подружнього життя вони мають семеро дітей: [PERSON], 15.09.1993р.н., [PERSON], 29.11.1995р.н., [PERSON], 08.07.1999р.н., [PERSON], 30.10.2003р.н., [PERSON], 22.10.2005р.н., [PERSON], 23.06.2008р.н., [PERSON], 17.03.2011р.н. Сімя [PERSON] до літа 2011 року проживала у власному будинку за адресою: м.Костопіль, вул Кобзаря,56. Відповідач [PERSON] на свій розсуд та за власним бажанням змінила місце проживання дітей, які на даний час проживають в будинку своєї бабусі [PERSON] в с.Корчин Костопільського району. Сімейним кодексом України ( ст.ст.153,157,160) визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою; батьки мають право на особисте виховання дитини, а питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно ; місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З огляду на ці обставини, що склалися між сторонами, суд вважає, що відповідач порушила право позивача на спілкування, виховання дітей та виконання своїх батьківських обовязків належним чином. На думку суду, позивач справляє позитивний враження, становить позитивний образ батька для зростаючої кількості (семеро) дітей, забезпечуючи підтримку матері у вихованні та догляду за дітьми і певний додатковий заробіток для сімї. Розпорядженням голови районної державної адміністрації №45 від 07.02.2012 року (а.с.36) обмежено участь батька у вихованні дітей та визначено його участь у вихованні дітей лише за місцем проживання матері. Суд вважає, що в наданих документах немає жодних свідчень стосовно існування будь-якої підозри про те, що в домі позивача чиниться будь яке насильство стосовно дітей, тому не можна вважати висновок органу опіки і піклування Костопільської РДА викладений в розпорядженні голови районної державної адміністрації обґрунтованим. Суд визнає непереконливим аргумент відповідача [PERSON] про те, що мали місце особливі ознаки неспокійної і вибухової сімейної ситуації, оскільки відповідачем не наведено обґрунтування щодо даних обставин та не надано доказів на їх підтвердження, як це вимагає ст.60 ЦПК України. Для того щоб були вжиті заходи для обмеження спілкування позивача з сімєю, потребуються переконливі підстави , які на час розгляду справи судом не були відомі. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. При вирішенні даного спору судом враховуються вимоги абз.1 ч.2 ст.159 СК України, які передбачає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування та взято до уваги вимоги абз 3 даною статті: яке ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобам. Оскільки, неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] досягли віку 16, 12, 8 і 6 років, суд вважає, що їх вік дозволяє спілкування батька з ними без присутності матері, але в обмежений час. З врахуванням віку та стану здоров'я дітей, суд вирішує встановити відповідні дні та час для спілкування дітей з батьком з відвідуванням дітьми його місця проживання, оскільки він мешкає в житловому будинку, який перебуває у його володінні та користуванні. Суд вважає доцільним встановити чотири дні на місяць, а саме кожної першої суботи та неділі та третьої суботи та неділі з 10год суботи по 19год неділі, а також два тижні спільного відпочинку з дітьми у період літніх канікул, що буде відповідати дійсному спілкуванню та участі у вихованні батька дітей. Зважаючи на те, що малолітній [PERSON] досяг віку 3 роки, а [PERSON] 17.03.2012 року виповниться 1 рік, суд вважає за доцільне визначити спосіб участі батька у вихованні дітей у вигляді періодичних побачень за місцем проживання дітей два рази на місяць, а саме кожної другої та четвертої суботи та неділі кожного місяця з 10год до 17год. В зв'язку з тим, що дочка позивача [PERSON], 15.09.1993р.н., у спілкуванні з якою він просить усунути перешкоди, досягла повноліття, на час винесення рішення їй виповнилося 18 років і має свою думку з данго питаання, суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині та визнає такі позовні вимоги безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: partial