Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою у якій просила суд визнати факт належності їй правовстановлюючого документу –трудової книжки, виданої 05 серпня 1972 року Полтавським електромеханічним заводом на ім’я [PERSON], їй –[PERSON]. В обґрунтування своїх вимог вказала, що оформлює пенсію за віком, але оформити не може, так як у її трудовій книжці її прізвище виправлено на [PERSON] у зв’язку з реєстрацією шлюбу, а само свідоцтво про шлюб відсутнє. Реєстрація шлюбу відбулася у 1989 році у м. Надимі Тюменської області Російської Федерації. Отримати відомості про реєстрацію цього шлюбу у неї немає можливості, а тому звертається до суду. Той факт, що трудова книжка видана на ім’я [PERSON] належить саме їй, підтверджується її паспортом, ідентифікаційним кодом та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] За клопотанням представника заінтересованої особи до участі у розгляді справи залучено, як заінтересовану особу, управління Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави (а.с. 22). У судове засідання заявник не з’явилася, звернулася із письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, свою заяву підтримала, просила її задоволити (а.с. 14). Представник заінтересованої особи - управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, у судове засідання не з’явилася, звернулася до суду із письмовою заявою з проханням розглянути справу за її відсутності, що розцінюється судом, як визнання факту (а.с. 12). Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з’явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 23). Згідно з вимогами ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). З цих підстав суд, спираючись на норми ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім’я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім’ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що прізвище вказане у правовстановлюючому документі - трудовій книжці заявника, виконане російською Савельева - не збігається з її прізвищем, написаним українською у її паспорті –[PERSON] (а.с. 4, 15). Станом на 28 травня 1972 року заявник, до вступу до Полтавського електромеханічного заводу, стажу роботи по найму не мала і трудова книжка виписана на прізвище Зятіна. У зв’язку із укладенням шлюбу прізвище власника книжки, виконане російською, змінено на Швайковську, а потім на [PERSON] (а.с. 15). Суд вважає, що розбіжності у написанні прізвища заявниці у трудовій книжці та у її паспорті, є наслідком довільного перекладу її прізвища з російської, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову, з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою. З цих підстав суд вважає, що трудова книжка, видана 05 серпня 1972 року Полтавським електромеханічним заводом на ім’я Савельевої (Зятіної, Швайковської) [PERSON], належить [PERSON]. Таким чином, судом, з метою доказу трудового стажу [PERSON] та її права на пенсійне забезпечення, судом встановлено факт, що трудова книжка, виписана 05 вересня 1972 року Полтавським електромеханічним заводом на ім’я Савельевої (Зятіної, Швайковської) [PERSON], належить [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved