Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом, де вказала, що їй та її матері - відповідачці по справі, на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], кожна має по 1\\2 частці. Вони мешкають в одній квартирі, але відповідачка перешкоджає їй в користуванні квартирою, вчиняє сварки та скандали, загрожує виселенням і застосуванням «реприватизації»квартири. Вона з чоловіком повністю сплачують комунальні платежі, проводять капітальний та поточний ремонт, змінили сантехніку, вікна, тощо. Квартира має дві кімнати кімната № 5 площею 16,4 кв. м., кімната № 6 площею 11. 3 кв. м., загальна площа квартири 48, 8 кв. м., житлова 27, 7 кв. м. В тому числі в квартирі є кухня № 4 площею 7,0 кв. м., коридор № 1 площею 8,4 кв. м., ванна № 2 площею 2,5 кв. м., вбиральня № 3 площею 3,0 кв. м., шафа площею 0,4 кв. м., лоджія 3,1 кв. м. Відповідачка давно розпорядилась, що вона буде проживати в меншій кімнаті 11. 3 кв. м., а більшу кімнату площею 16,4 кв. м. дозволила займати їй, її чоловіку [PERSON] і їх дитині [PERSON] - 10. 09. [INFO]. За таких підстав просить визначити порядок користування вказаною квартирою, виділивши їй разом із сім»єю житлову кімнату № 5 площею 16,4 кв. м., відповідачці виділити житлову кімнату № 6 площею 11,3 кв. м., лоджію 3,1 кв. м., у спільному користуванні залишити коридор № 1 площею 8,4 кв. м., кухню № 4 площею 7,0 кв. м., ванну № 2 площею 2,5 кв. м., вбиральню № 3 площею 1,3 кв. м., розділити особові рахунки. В судовому засідання підтримала свій позов і пояснила, що і в той час, коли вони з чоловіком проживали в [PERSON], постійно відправляли матері гроші на оплату комунальних послуг, і після приїзду на постійне місце проживання в Україну, коли вона з сім»єю стала проживати в квартирі, постійно сама сплачує комунальні послуги. Замінили вікна на пластикові, зробили ремонт, поставили кондиціонер. Проте мати не хоче сумісного проживання, постійно провокує склоки та скандали, погрожує виселенням і скасуванням приватизації квартири. Вона бажає захистити своє право на проживання у своїй частці квартири, адже має такі права, як і відповідачка, тому звернулась до суду з цим позовом. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що чоловік її доньки є громадянином [PERSON], де вони і проживали. В даний час приїхали, вселились в квартиру, постійно їй погрожують, б»ють, ображають, вона боїться знаходитись з ними в одній квартирі, зверталась до міліції, але їй нічим не можуть допомогти. Вона вже є пенсіонеркою, тому знаходження в одній квартирі з позивачкою і її см»єю створює їй певні незручності у звязку з погіршенням її здоров»я. Вона пропонувала, щоб вони купили їй однокімнатну квартиру і жили окремо, але вони відмовляються. Не бажає визначати порядок користування, оскільки спільно вони проживати не можуть. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з довідки комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18. 08. 2009 року, виданого на підставі розпорядження управління житлового господарства виконкому Бердянської міської ради двокімнатна квартира № 67 по проспекту Пролетарському в м. Бердянську Запорізької області належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1\\2 частка і [PERSON] 1\\2 частка. Згідно копії технічного паспорту, квартира має загальну площе 48,8 кв. м., житлову 27,7 кв. м. і складається з коридору № 1 площею 8,4 кв. м., ванної № 2 площею 2,5 кв. м., вбиральні № 3 площею 1,3 кв. м., кухні № 4 площею 7,0 кв. м., кімнати № 5 площею 16,4 кв. м., кімнати № 6 площею 11,3 кв. м., шафи № 7 площею 0,4 кв. м., лоджії -3,1 кв. м. [PERSON], просить визначити порядок користування квартирою у відповідності до фактичного користування, а саме їй з сім»єю виділити житлову кімнату № 5 площею 16,4 кв. м., відповідачці виділити житлову кімнату № 6 площею 11,3 кв. м., лоджію 3,1 кв. м., у спільному користуванні залишити коридор № 1 площею 8,4 кв. м., кухню № 4 площею 7,0 кв. м., ванну № 2 площею 2,5 кв. м., вбиральню № 3 площею 1,3 кв. м., розділити особові рахунки. Відповідачка проти такого поділу заперечує. Відмовляючи [PERSON] в позові, суд виходив з наступного. Частина 1,2,3 ст. 358 ЦК України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, позивачка має право на користування тією кімнатою в квартирі, яка відповідає її 1\\2 частці. Між тим кімната № 5 площею 16,4 кв. м. перевищує ідеальну частку у праві власності ( житлова площа квартири складає 27, 7 : 2= 13, 85 кв. м.), отже порушуються права відповідачки на користування належної їй на праві власності 1\\2 часткою в квартирі. За відсутності згоди на це [PERSON] не можна визначити порядок користування квартирою, запропонований позивачкою, тобто на підставі фактичного користування. Тому в даному випадку не має значення, хто саме із співвласників оплачує комунальні послуги і здійснює ремонт в квартирі і на цій підставі виділяти одному із співвласників кімнату, яка перевищує його частку у праві власності. Враховуючи, що позовні вимоги не відповідають вимогам закону, порушують права відповідача на користування свою власністю, в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed