Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-20 00:00:00

Позивач в листопаді 2011 року звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Міськкомунсервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та грошової допомоги при звільненні. В позовній заяві посилається на те, що з 01.02.2006 р. по 11.07.2011 р. працював у відповідача на посаді начальника КП «Міськкомунсервіс» і був звільнений за власним бажанням. На день звільнення з роботи відповідач не виплатив йому заробітну плату, заборгованість якої станом на 25.10.2011 року складала 6 378 грн. 73 коп.. В судовому засідання позивач уточнив свої позовні вимоги та остаточно просить суд стягнути з відповідача КП «Міськкомунсервіс» на свою користь 6 378,73 грн. - невиплаченої на день звільнення заробітної плати та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку з 03 жовтня 2011 року по день ухвалення рішення. В судовому засіданні позивач свої уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представники відповідача уточненні позивачем позовні вимоги визнали. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, беручи до уваги, що визнання представниками відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 24 Закону України «Про оплату праці», стаття 115 КЗпП України передбачає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.02.2006 р. по 03.10.2011 р. працював у відповідача КП «Міськкомунсервіс». Згідно наказу від 03.10.2011 р. №84а-к позивач звільнився з посади на підставі ст. 38 КЗпП України і станом на 25.10.2011 р. заборгованість по заробітній платі складала 6 378,73 грн. 81 коп. (а.с.17). Відповідно до вимог ст.116 ч.1 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В зв'язку з тим, що відповідач, не здійснивши вчасно розрахунок по заробітку при звільненні працівника, відповідно до ст. 116 КЗпП України, що стверджується наданими в судове засідання довідками про заборгованість (а.с.17), а тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи той факт, що відповідач, не здійснивши вчасно розрахунок по заробітку при звільненні працівника, відповідно до ст. 117 КЗпП України, несе матеріальну відповідальність перед працівником у межах середньої заробітної плати. Також згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності за весь час затримки, а тому суд приходить до висновку, що розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за затримку розрахунку повинен становити 7 931 (сім тисяч дев'ятсот тридцять одна) грн. = ( 226 грн. 60 коп. / розмір середньоденної заробітної плати / х 35 днів. / кількість днів затримки на день ухвалення рішення/ ) Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими і також підлягають задоволенню. На підставі ст. 79 - 81 , 88 ЦПК України також необхідно стягнути з КП «Міськкомунсервіс» на користь судовий збір в розмірі - 188 грн. 20 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved