Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-05 00:00:00

У серпні 2011 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності за кожним на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Щорса, 10 в с. Семиполки Броварського району Київської області у порядку спадкування за заповітом. Зазначають, що 14 лютого 2008 року помер їхній батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яку вони, фактично прийняли, та подали заяви про прийняття спадщини. До складу спадщини ввійшов житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Щорса, 10 в с. Семиполки Броварського району Київської області. Оскільки за життя спадкодавець не отримав правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями, просять визнати за ними право власності за кожним на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що за покійним батьком згідно технічного паспорта виготовленого КП КОР «Броварським міжміським бюро технічної інвентаризації житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Щорса, 10 в с. Семиполки Броварського району Київської області виготовлений на імя спадкодавця. Крім цього згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV № 048272 їхньому батьку - [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 25 листопада 1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,418 га на території с. Семиполки Броварського району Київської області для житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства, а також тим, що ще при житті 22 лютого 2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, згідно якого заповів їм - позивачам в рівних долях все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не склалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право. У попередньому судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у позові, просив справу розглянути у попередньому судовому засіданні та задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у попереднє судове засідання не з'явилась, до суду направила лист в якому зазначила, що визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення та просить слухати справу без участі її представника. З огляду на обставини справи, беручи до уваги положення ч.4 ст.130 ЦПК України, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні. Згідно ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів дослідивши письмові докази приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу і третій особі зрозумілі, а наведені позивачем доводи ґрунтуються на матеріалах справи. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належали померлому, що підтверджується копією технічного паспорта виготовленого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварського міжміського бюро технічної інвентаризації» на імя спадкодавця [PERSON], копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІV № 048272 виданого спадкодавцю на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 25 листопада 1997 року, згідно якого йому передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,418 га розташовану на території села Семиполки Броварського району Київської області для житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства, копією ситуаційного плану садиби по вул. Щорса, 10 в с. Семиполки Броварського району Київської області погодженого начальником відділу містобудування, архітектури та розвитку інфраструктури Броварської РДА, головним державним інспектором з нагляду у сфері пожежної безпеки м. Бровари та Броварського району, головним державним санітарним лікарем Броварського району в якому зазначено, що забудовником являється [PERSON], копією заповіту від 22 лютого 2005 року - [PERSON], який заповів позивачам в рівних долях все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не склалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що вони за законом матимуть право, який не змінений та не скасований заповідачем, копією спадкової справи № 774, заведеної після смерті [PERSON]І, який помер 14 лютого 2008 року про те, що позивачі успадковують майно в порядку спадкування за заповітом, і звернулись у встановлений законом строк із заявами до Броварської державної районної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька у порядку спадкування за заповітом. Оскільки спадкоємці відповідно до вимог закону вчинили дії, які свідчать про прийняття ними спадщини, після смерті спадкодавця, то відповідно до ст.1268 ЦК України суд вважає необхідним визнати за ними право власності відповідного нерухомого майна. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5, одним з правовстановлюючих документів, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав на обєкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ч. 1 ст. 1270 для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що єдиними спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є діти [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 328, 1218, 1220, 1223, 1235, 1269, 1270, ЦК України,

Outcome: approved