Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-01 00:00:00

В липні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машзавод» про стягнення вихідної допомоги згідно ст.44 КЗпП України у звязку з вступом на військову службу, посилаючись на те, що 4 квітня 2011 року він був звільнений з Чернівецького ТОВ Машзавод» у зв'язку з вступом на військову службу за контрактом. На його звернення до відповідача з вимогою про виплату вихідної допомоги, у зв'язку вступом на військову службу за контрактом, відповідач відмовив в виплаті з посиланням на те, що вихідна допомога виплачується тільки особам, які призиваються на строкову військову службу. Вважає відмову відповідача у виплаті йому вихідної допомоги необґрунтованою, та такою, що порушує ст.44 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». На підставі викладеного просить суд зобов'язати відповідача внести зміни до трудової книжки про підстави звільнення та стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу у розмірі - 5571 грн. ( 2-х місячна середня заробітна плата) та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення аналогічні позовній заяві. Просили суд позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали та надали пояснення аналогічні запереченню на позов. Просили суд в позові відмовити. Судом встановлено, що позивач 04 квітня 2011 року відповідно до наказу №26/2, був звільнений з Чернівецького ТОВ Машзавод» у зв'язку з призовом на військову службу, що підтверджується копією трудової книжки /а.с.4-8/. Згідно з пунктом 3 статті 36 КЗпП однією з підстав припинення з працівником трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу. Відповідно до статті 44 КЗпП певній категорії правників виплачується вихідна допомога. Раніше до цієї категорії належали працівники, звільнені з роботи за пунктом 3 статті 36 КЗпП, і їм виплачувалася вихідна допомога у розмірі не менше двомісячного середнього заробітку. Згідно з розділом І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань військового обовязку і військової служби» від 11 травня 2007 року № 1014-V у статті 44 КЗпП слова та цифри «у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) не менше двомісячного середнього заробітку» виключено. [PERSON] набув чинності з дня опублікування в офіційному виданні, тобто з 20 червня 2007 року. Отже, з цієї дати вихідну допомогу працівники, які призвані або вступили на військову службу, направлені на альтернативну (невійськову) службу, не отримують. Пунктом 96 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI Верховна Рада України внесла зміни до статті 44 КЗпП (зміни діяли лише протягом 2008 року), виклавши текст у такій редакції: «При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку». Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення пункту 96 розділу II визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Отже, з 22 травня 2008 року вихідна допомога при призові або вступі на військову службу чи направленні на альтернативну (невійськову) службу законодавством не передбачена. Підприємства, установи, організації згідно зі статтею 9-1 КЗпП в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові, порівняно з законодавством, трудові і соціально-побутові пільги для працівників, зокрема, визначати розмір вихідної допомоги у разі призову або вступу працівників на військову службу, направлення їх на альтернативну (невійськову) службу і виплачувати її. Заслухавши доводи сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed