Jurisdiction: civil
Date: 2011-10-11 00:00:00

У липні 2011 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилалися на те, що відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2008 року по цивільній справі № 2-2810/2008 було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] згідно договору позики №1/08 від 04.03.2008 року суму основної заборгованості у розмірі 10\\~247, 25 грн., суми інфляційних 266, 43 грн., 3% річних 133, 92 грн., витрат на правову допомогу 1000 грн., всього 11\\~647, 60 грн. Згодом позивач отримала виконавчий лист відповідно до вказаного рішення. В рахунок погашення заборгованості відповідач 30.07.2009 року перерахувала грошові кошти в сумі 2500 грн. на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ. Відповідно до розпорядження державного виконавця кошти в розмірі 2272, 73 грн. були перераховані на користь стягувача [PERSON] . На момент звернення з позовною заявою до суду несплачена сума боргу відповідача складає 9\\~374, 87 грн. Тому позивач просила стягнути з відповідача інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 2\\~475, 82 грн. та три відсотки річних у розмірі 712, 91 грн. та просила стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судове засідання з`явився представник позивача [PERSON] , просив задовльнити позовні вимоги, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також з`явилася, просила суд відкласти розгляд справи в зв`язку з тим, що в судове засідання не з`явився її представник. З огляду на те, що з аналогічним клопотанням, яке було задоволено судом, відповідач раніше вже зверталася до суду та просила суд відкласти розгляд справи, призначеної на 06.09.2011 року, з урахуванням відпустки адвоката до 10.10.2011 року, суд прийшов до висновку, що відповідач намагається затягнути розгляд справи, тому в задоволенні данного клопотання судом було відмовлено. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2008 року по цивільній справі № 2-2810/2008 було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] згідно договору позики №1/08 від 04.03.2008 року суму основної заборгованості у розмірі 10\\~247, 25 грн., суми інфляційних 266, 43 грн., 3% річних 133, 92 грн., витрат на правову допомогу 1000 грн., всього 11\\~647, 60 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2009 року вищезазначене рішення від 16.10.2008 року було частково скасовано. Згодом позивач отримала виконавчий лист по цивільній справі № 2-2810/2008, копія якого наявна в матеріалах справи, відповідно до якого має бути стягнено з [PERSON] на користь позивача суму основної заборгованості за договором позики 10\\~247, 25 грн., суму інфляційних -266, 43 грн., три відсотки річних 133, 92 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою від 11.03.2009 року державним виконавцем Целуйко А.В. було відкрито виконавче провадження відповідно до виконавчого личта № 2-2810/2008, виданого 02.03.2009 року. \\~ В рахунок погашення заборгованості відповідач 30.07.2009 року перерахувала грошові кошти в сумі 2500 грн. на депозитний рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ. Відповідно до розпорядження державного виконавця від 25.08.2011 року кошти в розмірі 2272, 73 грн. були перераховані на користь стягувача [PERSON] , про зазначені обставини свідчить відповідь начальника Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Водоп`ян О.Г., наявна в матеріалах справи. На момент звернення з позовною заявою до суду несплачена сума боргу відповідача складає 9\\~374, 87 грн. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, інфляційне збільшення боргу за перший період з 11.02.2009 року до 30.07.2009 року 628, 97 грн., за другий період з 31.07.2009 року до 14.07.2011 року 1846, 85 грн., що разом складає 2\\~475, 82 грн.; 3 % річних складають за перший період з 11.02.2009 року до 30.07.2009 року 162,75 грн., за другий період з 31.07.2009 року до 14.07.2011 року 550, 16 грн. До теперішнього часу відповідач не повернула позивачу суму боргу відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2008 року по цивільній справі № 2-2810/2008, \\~не виконала рішення суду у повному обсязі, зазначений факт не заперечувався відповідачем в судовому засіданні. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про правомірність заявлених позивачем вимог про інфляційне збільшення суми боргу та 3 % річних. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, договором позики, укладеним між сторонами. Статтею 509 Цивільного кодексу (ЦК) України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов \\~договору \\~та \\~вимог \\~цього \\~Кодексу, \\~інших актів цивільного законодавства, \\~а за відсутності таких умов та вимог - \\~відповідно до \\~\\~звичаїв \\~\\~ділового \\~обороту \\~або \\~інших \\~вимог, \\~що \\~звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за \\~\\~користування \\~\\~чужими \\~\\~грошовими \\~\\~коштами \\~\\~боржник зобов`язаний \\~\\~сплачувати \\~\\~проценти, \\~якщо \\~інше \\~не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності \\~за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач не виконує рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2008 року по цивільній справі № 2-2810/2008, яке набрало законної сили, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача. Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи \\~120 грн. та стягнути з відповідача на користь держави державне мито в розмірі 51 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved