Jurisdiction: civil
Date: 2011-09-08 00:00:00

ПАТ КБ „Приват Банк в червні 2011 року звернувся до Галицького районного суду з позовом до відповідачки і просить суд постановити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № IFK0AK00010154 від 06.09.2007 року в сумі 13479.40 (долар США) звернути стягнення на предмет застави, а саме, автомобіль Geely, модель MR-7151 А, рік випуску 2007, тип ТЗ, легковий седан-В, № кузова/шасі L6T7524SX7N031570, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу даного автомобіля. Стягнути з відповідачки в користь ПАТ КБ „Приват Банк судові витрати по справі, а саме, 1089 грн. 66 коп. сплаченого держмита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. В позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що 06 вересня 2007 року між ПАТ КБ „Приват Банк і [PERSON]З було укладено кредитний договір про надання кредиту за № IFK0AK00010154, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в сумі 12040.70 (долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2012 року. В порушення умов договору, погашення кредиту та сплата відсотків здійснювалися відповідачем неналежним чином. Всього заборгованість по кредитному договору станом на 26.05.2011 року становить 13479.40 (долар США), а саме: заборгованість за кредитом-8078.77 (долар США), заборгованість по процентам за користування кредитом-3277.42 (долар США), заборгованість по комісії за користування кредитом-286.44 (долар США), пеня -1836.77 (долар США). 06.09.2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ Приват Банк та відповідач уклали договір застави рухомого майна. Відповідно до договору застави [PERSON] надала у заставу автомобіль Geely, модель MR-7151 А, рік випуску 2007, тип ТЗ, легковий седан-В, № кузова/шасі L6T7524SX7N031570, реєстраційний номер [NUMBER], що належить їй на праві власності. Згідно ст. ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. А відповідно до договору застави передбачено, що у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, відповідач повинен передати предмет застави в заклад банку. В порушення умов договору, зобовязання за кредитним договором відповідач не виконує, оскільки предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно з договорами застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі продажу предмету застави від імені заставодавця. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, а згідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала. Ця ж сама умова міститься в договорі застави. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча у встановленому законом порядку, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений про час та місце судового засідання через оголошення в пресу Галичина. В звязку з цим, справа розглядається в заочному судовому засіданні відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Дослідивши представлені доводи представника позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 06 вересня 2007 року між ПАТ КБ „Приват Банк і [PERSON]З було укладено кредитний договір про надання кредиту за № IFK0AK00010154, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в сумі 12040.70 (долар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2012 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством комерційний банк „Приват Банк і [PERSON] було укладено договір застави, згідно якого відповідач надав в заставу належне йому майно автомобіль Geely, 2007 року випуску. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Протягом дії кредитного договору відповідач не виконувала його вимоги, внаслідок чого на час предявлення позову відповідач [PERSON] мала заборгованість 13479.40 (долар США), а саме: заборгованість за кредитом-8078.77 (долар США), заборгованість по процентам за користування кредитом-3277.42 (долар США), заборгованість по комісії за користування кредитом-286.44 (долар США), пеня -1836.77 (долар США). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовзок , а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобовязання, за змістом якої у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610,611, 612, 625, 1054 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про заставу», ст.ст.3, 4, 10, 11, 16, 20,57-60, ч.1 ст.88 ЦПК України,

Outcome: approved