Jurisdiction: civil
Date: 2012-01-09 00:00:00

[PERSON] 16 грудня 2011 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові та в ході судового засідання посилається на те, що з відповідачем знаходиться позивач у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2003 року, від спільного мешкання та шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей –сина [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, в сім’ї не було взаєморозуміння, відповідач порушував подружню вірність, виникали сварки, що призвело до розпаду сім’ї. Разом фактично не мешкають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки припинені в листопаді 2011 року, стосунки не підтримують. Сім’я розпалася та поновлена бути не може. Примирення та збереження сім’ї не можливе. Спору, пов’язаного з майном, на теперішній час немає, діти після розлучення будуть мешкати з матір’ю –позивачкою. Просила шлюб розірвати, задовольнивши позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не погодився з їх доводами і викладеними в них обставинами, позицією позивача, заперечував проти розірвання шлюбу і задоволення позову, вважає, що їх сім’ю ще можливо зберегти і просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача і відповідача, з’ясувавши думку сторін, оцінивши добуті та представлені докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і не підлягаючим задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом в судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] знаходяться в шлюбі з 02 червня 2003 року, що зареєстрований виконавчим комітетом Ілларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 16. Від цього шлюбу та спільного мешкання мають двох спільних неповнолітніх дітей –сина [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя між сторонами не склалося, в сім’ї не було взаєморозуміння, виникали сварки, що призвело зараз до розладу в сім’ї і роздільного мешкання. Шлюбних і подружніх відносин немає з листопада 2011 року, з того часу не мешкають разом, спільне господарство не ведуть, стосунки підтримують. Прийняті наміри до порозуміння та примирення за той час ні до чого не призвели. У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки підтримує, сумісно господарство не веде, але відповідач заперечує проти розлучення і вважає, що примирення між сторонами можливе, спільне мешкання можливе, не підтримують шлюбні відносини не тривалий час, спору стосовно спільно нажитого майна зараз немає, але належних заходів до збереження шлюбу та вирішення питань подружнього життя сторони не приймали, раніше до суду з питанням про розірвання шлюбу не зверталися, суд вважає можливим примирення сторін і збереження сім’ї сторін та не можливим розірвання шлюбу між ними. При таких обставинах суд вважає можливим примирення сторін, а тому [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] про розірвання шлюбу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed