overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

До Апостолівського районного суду надійшла справа за позовом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між позивачем та відповідачем встановлено фактичні договірні відносини, [PERSON] є абонентом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство. Згідно оборотної відомості починаючи з 01.01.2002 року по грудень 2004 року відповідач не сплачував за комунальні послуги в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 185 гривень 58 копійок. Позивач просить: стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 185 гривень 58 копійок, стягнути державне мито в розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Від позивача надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги підтримують, справу просять слухати без участі представника позивача. Відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності, з позовними вимогами не погодився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії лицьового рахунку № 1029 за відповідачем дійсно існує заборгованість в розмірі 185 гривень 58 копійок. Спірні відносини виникли в період з 01.01.2002 року по грудень 2003 року. Відповідно до чинного законодавства України до правовідносин що виникли до 01 січня 2004 року застосовуються положення ЦК УРСР відповідно до ст. 71 якого загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст. 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Таким чином вимоги про стягнення заборгованості з відповідача до 01 січня 2004 року задоволенню не підлягають, стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості з 01 січня 2004 року, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення … Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в судовому засіданні надав заяву про застосування строку позовної давності на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині. Стосовно вимоги позивача про відшкодування судових витрат, суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України вважає що вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

До Апостолівського районного суду надійшла справа за позовом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між позивачем та відповідачем встановлено фактичні договірні відносини, [PERSON] є абонентом КП Апостолівське житлово-експлуатаційне підприємство. Згідно оборотної відомості починаючи з 01.01.2002 року по лютий 2005 року відповідач не сплачував за комунальні послуги в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 501 гривень 45 копійок. Позивач просить: стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 501 гривень 45 копійок, стягнути державне мито в розмірі 51 гривня та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи. Від позивача надійшла заява відповідно до якої позовні вимоги підтримують, справу просять слухати без участі представника позивача. Відповідач надав заяву про застосування строку позовної давності, з позовними вимогами не погодився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії лицьового рахунку № 1038 за відповідачем дійсно існує заборгованість в розмірі 501 гривня 45 копійок. Спірні відносини виникли в період з 01.01.2002 року по лютий 2005 року. Відповідно до чинного законодавства України до правовідносин що виникли до 01 січня 2004 року застосовуються положення ЦК УРСР відповідно до ст. 71 якого загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст. 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Таким чином вимоги про стягнення заборгованості з відповідача до 01 січня 2004 року задоволенню не підлягають, стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості з 01 січня 2004 року, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення … Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач в судовому засіданні надав заяву про застосування строку позовної давності на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині. Стосовно вимоги позивача про відшкодування судових витрат, суд на підставі положень ст. 88 ЦПК України вважає що вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 4.07.2009р., від шлюбу дітей не мають . Позивач просить розірвати шлюб, при цьому посилався на те, щзо фактично шлюбні відносини між ними не склалися, вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачка проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши прийнявши визнання відповідачкою позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

[PERSON] 27.07.2011 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 07.03.2003 року у виконавчому комітеті Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №02. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спільне життя подружжя не склалося, в сімї немає порозуміння на грунті пристрасті відповідача до алкоголю, а тому шлюбні відносини припинені з жовтня 2010 року. Сумісне господарство не ведеться. У судове засідання позивач не зявилася, оскільки заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб 07.03.2003 року у виконавчому комітеті Пакульської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис №02, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії «І-ЕЛ»№055695. За даними паспорта серії «НМ»№133299 позивачка зареєстрована проживаючою [INFO]. У сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач не має наміру та наполягає на розлученні. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивує тим, що 24 серпня 2000 року уклала шлюб з відповідачем, який 09 березня 2011 року розірвано. 22 лютого 2044 року від даного шлюбу у них народився син [PERSON]. Більше року часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, їй смій важко його утримувати, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги зменшила та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо стягнення з нього аліментів в сумі 400 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON]. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним і таким, що підлягає задоволенню з наступних міркувань. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України стягнення аліментів слід проводити з часу подачі заяви до суду, яка подана до суду 26 липня 2011 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.01.2007 року померла її мама [PERSON]. На випадок своєї смерті вона зробила заповітне розпорядження, згідно з яким усе належне її майно з чого б воно не складалось і де б не знаходилось заповіла своїй дочці - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з: житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Залісоче по вул.. Пушкіна, 7 Ківерцівського району Волинської області та земельних ділянок та інше майно. Проте, прийняти спадщину вона не може, оскільки пропустив шестимісячний строк для подачі заяви до нотконтори про прийняття спадщини. Просить суд визначити їй додатковий строк для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав в ній зазначених, просила суд її задовольнити в повному обємі. Представник відповідача [PERSON] сільська рада в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, позов визнає, проти задоволення не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 037162 від 16.01.2007 року [PERSON] померла 16.01.2007 року (а.с. 5). Згідно заповітного розпорядження від 25.02.1999 року [PERSON] житловий будинок з надвірними споруди в с. Залісоче та майно, яке належало їй на день смерті заповіла своїй дочці [PERSON] (а.с. 8). Згідно державних актів на право на земельну частку серії ВЛ № 061061 від 19.11.2003 року та серії ВЛ № 061062 від 19.11.2003 року [PERSON] належать земельні ділянки (а.с. 13,14), витягу з по господарської книги № 11 за 2010 рік [PERSON] сільської ради по особовому рахунку № 770 будинок з надвірними будівлями і спорудами належить [PERSON] (а.с. 9). Крім того, з пояснень позивача суд встановив, що він з поважних причин пропустив строк подачі до держнотконтори заяви про прийняття спадщини, оскільки не не знав про існування заповіту. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

[PERSON]І звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.02.1993 року. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], Двоє старших дітей на даний час є повнолітніми. Покликається на те, що сімейне життя між ним та відповідачем по справі не склалось, оскільки, у них виявились різні характери та погляди на життя, шлюб, сімю. Відповідач перестала цікавитись життям сімї. На прохання змінити свою поведінку ніяк не реагувала. Подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. На даний час примирення між ними не можливе. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча була належним чином була повідомлена про день і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18.02.1993 року, який зареєстрований Тростянецькою сільською радою Ківерцівського району Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 1, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЕГ № 461627 від 18.02.1993 року. В судовому засіданні з пояснень позивача та досліджених письмових доказів суд встановив, що сторони на даний час подружніх відносин не підтримують. Сімя розпалась, оскільки у подружжя виявились різні характери та погляди на життя. До примирення за цей час вони так і не прийшли. Шлюб існує формально. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, а тому суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Після розірвання шлюбу залишити відповідачці її шлюбне прізвище «Мосійчук».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Заявник звернулась до суду і просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , померлим 20.06.2011 року, мотивуючи тим, що останній є її чоловіком, але в паспорті та в усіх інших документах чоловік значиться на прізвище «Пінчук». Встановлення вказаного факту необхідно для оформлення спадщини. Заявник в судовому засідання заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення. Суд, заслухавши пояснення заявника, покази свідків, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20.06.2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ТП №170063 від 22.06.2011 року. В свідоцтві про народження померлого №870315 зазначено прізвище „Пинчук, а в свідоцтві про шлюб серія І-УР №188646 між [PERSON] та [PERSON] «Пенчук». В паспорті заявника серія ВМ №952053 зазначено прізвище «Пенчук» (а.с.8). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що [PERSON], померлий 20.06.2011 року був чоловіком заявника, оскільки їх знає років 20. У суду немає підстав не довіряти показанням свідка та наявним в матеріалах справи документам, в яких збігаються всі дані (імя, по батькові, рік народження), окрім прізвища померлого в свідоцтві про смерть, пенсійному посвідченні, свідоцтві про право власності на житло, а тому суд приходить до висновку, що розбіжності в прізвищі заявника та її чоловіка є незначними і такими, що викладені особливістю перекладу прізвища на українську мову, тобто факт, що має юридичне значення є встановленим. Подружні відносини вищевказаних осіб підтверджено дослідженими документами та показами свідка. Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини та отримання льгот. Від сплати судового збору заявник звільнений згідно п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. 00 коп. заявником сплачені. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

20.07.2011 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2006 року. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Оскільки дитина знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав вищенаведених, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 008296 від 03.09.2006 року (а.с. 5) сторони уклали шлюб 03.09.2006 року, зареєстрований Олицькою селищною радою Ківерцівського району Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 20. З свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-ЕГ № 106950 від 28.10.2009 року (а.с. 6) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до довідки виконкому Олицької селищної ради Ківерцівського району Волинської області з позивачем по справі проживає неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п.1 ч.1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини. З пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що відповідач матеріальної допомоги не надає, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а також судові витрати повязані з розглядом справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають неповнолітнію дитину - сина [PERSON] [INFO] . Так як з відповідачем склалися неприязні відносини, матеріальної допомоги на утримання дитини він не дає то вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1\\3 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку і до повноліття сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала. Відповідач позов визнав. . Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухваляється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони 28 жовтня 2000 року уклали шлюб . Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітнію дитину - сина [PERSON] [INFO] в свідоцтві про народження якого батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідок Кагарлицької ЦРЛ дитина має хворобливий стан здоровя. Відповідач не обтяжений аліментними зобовязаннями, утриманням непрацездатних членів сімї, має задовільний стан здоровя, а тому він спроможний сплачувати аліменти , які слід стягувати з нього на користь позивачки на утримання неповнолітної дитини в розмірі 1\\3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, що відповідає вимогам ст.180-182 СК України. Від сплати судового збору відповідача слід звільнити на підставі п.3 ст. 18 Декрету КМ України «Про державне мито», так як він є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС ( 4 категорія).

Outcome: approved