Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-14 00:00:00

31 жовтня 2011 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], який був зареєстрований Виконкомом Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 24.12.1999 р. (актовий запис № 20). Також, позивач зазначив, що від сумісного проживання з відповідачкою, ще до офіційного укладення шлюбу, у них народилась донька [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося з приводу непорозумінь та сварок, які постійно виникали у подружжя на протязі останніх 5 місяців, а також різних поглядів на сімейне життя, духовні та моральні цінності, у звязку з чим, сторони не проживають разом близько 5 місяців та відповідно шлюбні відносини між ними припинилися та збереження їхньої сім`ї неможливо, позивач просив суд, не надавати їм строк на примирення, розірвати їхній шлюб з відповідачкою. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та просила суд, не надавати їй строк на примирення з позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 26 березня 1997 року, у позивача та відповідачки народилася донька [PERSON] (а.с. 5). Також, в судовому засіданні було встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачкою був офіційно зареєстрований Виконкомом Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 24.12.1999 р. (актовий запис № 20), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 272549 від 24.12.1999 р. (а.с. 4). В судовому засіданні сторони підтвердили, що внаслідок напруження їхніх стосунків, непорозуміння по всіх життєвих та сімейних стосунках і різних поглядів на життя, духовні та моральні цінності, сторони припинили спільне проживання близько 5 місяців тому назад. Причому, обидві сторони в судовому засіданні відмовились від надання їм строку на примирення, вважаючи, що вказаний строк лише затягне вирішення питання щодо їхнього розлучення, з приводу якого і позивач і відповідачка для себе вирішили вказане питання, у звязку з чим наполягали на розірванні шлюбу. Проти залишення на виховання доньки [PERSON], [INFO] з відповідачкою, позивач не заперечував. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо.

Outcome: approved