Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-24 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого з лютого 2011 року сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, подружжя проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому позивач заперечує щодо надання судом строку на примирення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить розірвати шлюб, пояснив, що з 06 вересня 2003 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалось, у звязку несумісність їх характерів, що стало причиною виникнення постійних сварок та конфліктів на побутовому підґрунті, з лютого 2011 року сімейно-шлюбні відносини між подружжям припинено, вони проживають окремо, за наявності таких обставин шлюб носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, заперечує щодо надання судом строку для примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб, підтвердила, що за час спільного сумісного проживання виявилась несумісність характерів, подружжя має різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, у звязку з чим між ними постійно виникають конфлікти на побутовому підґрунті, що призвело до припинення сімейно-шлюбних стосунків, на даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, відповідач наміру поновлювати сімейно-шлюбні стосунки не має, заперечує щодо надання судом строку на примирення. Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2003 року, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], сімейне життя подружжя не склалось, у звязку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, з лютого 2011 року сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають, мають обопільне бажання розірвати шлюб, заперечують щодо надання судом строку на примирення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved