Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-25 00:00:00

Позивачка звернулася з даним позовом до суду, посилаючись на те, що з 23 грудня 1997 року по 17 січня 2011 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Разом з відповідачем вони є власниками по частини квартири № 20 по вуд.Дніпровській, 2 в м.Вишгороді Київської області. Позивачка зазначає, що відповідач неодноразово вчиняв відносно неї та її неповнолітньої дочки дії протиправного характеру, які виявлялися в насильницьких діях, та вона була вимушена разом з дочкою зїхати з даної квартири та орендувати житло в м.Києві. Після розірвання шлюбу такі дії з боку відповідача припинилися та у звязку з тим, що позивачка сама утримує дитину та сплачує кошти за орендоване житло, опинилася вкрай невигідному матеріальному становище і вважає за можливе переїхати до власної квартири. Однак відповідач змінив замки в вхідних дверях квартири, чинить їй та її доньці перешкоди у користуванні квартирою, домовитись з відповідачем про спільне користування квартирою не виявилось можливим, а тому просить визначити порядок користування квартирою № 20 по вул.Дніпровській ,2 в м.Вишгороді Київської області, виділивши їй та доньці житлову кімнату № 2 площею 17.3 кв.м, а відповідачу виділити в користування житлову кімнату № 1 площею 10.3 кв.м., коридор, кухню, вбиральню, ванну кімнату, вбудовану шафу - залишити в загальному користуванні, зобовязати відповідача не чинити перешкод в користуванні виділеної їй частиною квартири, вселити позивачку та її неповнолітню дочку у виділену частину квартири та зобовязати відповідача надати ключі від квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що не чинить перешкоди у користуванні квартирою, вважає, що дитина може проживати з ним в кімнаті площею 17.3 кв.м., оскільки з цієї кімнати є вихід на балкон, а позивачці доцільно виділити кімнату площею 10,3 кв.м., а тому просить відмовити позивачці у позові. Представник третьої особи - служба у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації позовні вимоги позивачки підтримала, пояснивши суду, що доцільно виділити позивачці та її неповнолітній дочці з урахуванням інтересів дитини, житлову кімнату площею 17.3 кв.м., оскільки дитина з мамою є однополими, останній рік проживали окремо від батька. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимога підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що власником ? частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] ( відповідач) на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.1999 року виданого Вишгородською міською радою ( на ? частину) та договору дарування від 04.09.2000 року № 3941, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] ( на 1\\4 частину) та власником на ? частину вказаної квартири є [PERSON] (позивач) на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.1999 року виданого Вишгородською міською радою ( на ? частину) та договору купівлі-продажу від 19.01.2004 року № 107 , посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] ( на ? частину), що підтверджується довідкою Вишгородського БТІ від 26.05.2011 року № 726 (а.с.31, 5, 7-9). Квартира [ADDRESS] складається із кімнати № 1 площею 10,3 кв.м., кімнати № 2 площею 17,3 кв.м., кухні площею 5,7 кв.м., ванної кімнати 2,0 кв.м., вбиральні - 1,0 кв.м., коридору - 8 кв.м. вбудованої шафи 0,4 кв.м., також квартира обладнана балконом -0,8 кв.м., загальна площа квартири 45,5 кв.м. що підтверджується технічним паспортом на квартиру за 2003 рік (а.с.13-17). Згідно довідки КП ЖКГ Вишгородської міської ради від 23.11.2010 року № 2401 в квартири [ADDRESS] проживають та зареєстровані 2 особи: [PERSON] - власник та [PERSON], [INFO] - дочка( а.с.12). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Перевіряючи підстави вимог позивача, суд виходить з того, що відповідно до приписів ст.316,317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.1 ч.З ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуванні та розпоряджання своїм майном. Як убачається з матеріалів справи, відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, а саме змінив замки в вхідних дверях та не допускає позивачку проживати в даній квартирі, яка є спільною власністю, у звязку з цим, вона разом з дочкою на даний час проживає в м.Києві, що підтверджується заявою позивачки до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 06.10.2010 року (а.с.10). Вирішуючи питання про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, суд виходить з того, що відповідач змінив замки в вхідних дверях квартири, позивачка була змушена разом з дочкою виїхати з квартири та орендувати інше житло в м.Києві. Окрім того, відповідач не заперечує, що він замінив замки від вхідних дверей квартири та ключі не передавав позивачці. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що зазначена обставина унеможливлює вільне користування приміщеннями квартири, в тому числі належною часткою, що свідчить про порушення прав позивачки [PERSON], як власника частки квартири, стосовно вільного користування нею. Таким чином ці вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. З урахуванням того, що сторони не досягли згоди у визначенні порядку користування квартирою, яка є їх спільною частковою власністю, суд вважає можливим встановлення порядку користування спірним приміщенням за варіантом запропонованим позивачкою враховуючи, що за таким варіантом не порушуються права співвласників у користуванні квартирою, не ущемляє інтереси сторін та малолітньої дитини. Тому суд вважає за можливе встановити наступний порядок користування квартирою № 20 по вул..Дніпровській, 2 в м.Вишгороді Київської області, виділивши в користування [PERSON] кімнату площею 10,3 кв.м, в користування [PERSON] кімнату площею 17,3 кв.м, кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу залишити у спільному користуванні сторін. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved