overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

23.11.2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її батьків -[PERSON] який помер у 1994 році та [PERSON] яка померла [INFO]. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, Софіївська сільська рада Новобузького району Миколаївської області направив до суду заяву про можливість розгляду справи без присутності його представника в судовому засіданні, адже пред'явлені позовні вимоги він визнав в повному обсязі та не заперечував в їх задоволенні. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку є законні підстави для задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорта позивачки, копію свідоцтва про смерть [PERSON], копію свідоцтва про право власності на будинок, копію свідоцтва про народження, копію витягу зі спадкового реєстру, відмову держнотконтори та інші матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що в 1994 році помер рідний батько позивачки -[PERSON], який заповів все своє майно яке складалося з житлового будинку в с.Софіївна Новобузького району Миколаївської області своїй дочці [PERSON](позивачці). Крім того [INFO] померла рідна мати позивачки -[PERSON]. Після смерті батьків позивачки залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарчими спорудами розташованого за адресою: с.Софіївка Новобузького району Миколаївської області. 11.10.2011 року позивачка звернувся до державного нотаріуса з питанням про прийняття спадщини після смерті батьків, але їй в цьому було відмовлено в зв'язку з пропуском строків давності для прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини у зв'язку з юридичною неграмотністю, адже вважала що вона вже успадкувала майно батьків після їх смерті та згідно заповіту. На підставі викладеного суд вважає, поважними причинами пропуску строку позовної давності, а тому порушене право позивачки підлягає захисту. Відповідно до ч. 2-3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

15.11.2011 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Від нього до суду надійшла заява в якій він вказав що позовні вимоги позивачки визнає та просить справу розглядати за його відсутності в судовому засіданні. У відповідності зі ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до наданих документів позивальницею, вона є законною дружиною [PERSON] Від подружніх стосунків з відповідачем народилися двоє дітей, [PERSON] 1998 року народження та [PERSON] 2000 року народження. Сторони припинили шлюбні відносини в листопаді 2009 року в зв'язку з чим відповідач почав проживати за іншою адресою, а на утриманні позивачки залишилися спільні неповнолітні діти. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вихованням дітей не займається, він здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу. Інших дітей у відповідача немає, аліменти він ні кому не сплачує. Відповідно до ст. ст. 180 -182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по 1/3 частині з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 188 гривень 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

У жовтні 2011 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог послався на те, що 18.01.2008 р. між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № SME0007791, п. 6.5. якого містив положення про можливість вирішення спорів, що випливають з нього, у постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Зазначене положення договору позивач вважає таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки обмежує його у можливості судового захисту його права, у зв’язку з чим просив суд визнати це положення недійсним та виключити його з тексту договору. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність. Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.01.2008 р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № SME0007791, п. 6.5. якого містив положення про можливість вирішення спорів, що випливають з нього, у постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». (а.с. 5). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. В той же час згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 12 Закону України “Про третейські суди” третейська угода може бути викладена зокрема шляхом включення до тексту договору третейського застереження. Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги, що оспорюване положення договору належить вважати таким, що не обмежує сторони у праві судового захисту своїх прав, а надає їм додатковий засіб такого захисту шляхом звернення до третейського суду, що підтвердив сам позивач, звернувшись до суду загальної юрисдикції з даним позовом, суд оцінює заявлені вимоги як необґрунтовані по суті і вважає за необхідне в їх задоволенні –відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивачі у вересні 2011 року звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1999 року квартира [ADDRESS] була в порядку приватизації державного житлового фонду передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після смерті [PERSON], що настала 24.10.2010 року, відкрилася спадщина, що складалася з належної померлому частини зазначеної квартири. Спадкоємцем першої черги за законом, що не відмовилась від прийняття спадщини, є дружина померлого позивачка [PERSON], однак належним чином оформити право на спадщину позивачка не може, оскільки за життя спадкодавця частки співвласників у спільному майні не були визначені. На підставі викладеного позивачі просили суд припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та визначити розмір часток співвласників у спільній частковій власності на неї як рівний, а саме по 1/4 частині за кожним. Позивачі надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 32-33). Відповідач явку свого представника до суду не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 31), що є підставою для вирішення справи без його участі у заочному порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1999 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в порядку приватизації державного житлового фонду отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Також встановлено, що 24.10.2010 року помер [PERSON] (а.с. 9). Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Так, згідно чч. 1, 3 ст. 172 ЦК України майно, що перебуває у спільній власності, може бути за згодою співвласників поділене між ними. При цьому право спільної сумісної власності на таке майно припиняється. Втім, у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв’язку з смертю одного з них. За змістом ст. ст. 370, 372 ЦК України частки співвласників у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, презюмуються рівними, якщо інше не встановлене законом або домовленістю між співвласниками. З урахуванням фактичних обставин справи та джерела набуття спільного майна, а також примаючи до уваги, що у справі приймає участь спадкоємець померлого співвласника та решта співвласників, при цьому проти припинення права спільної власності та визначення часток співвласників як рівних вони не заперечують, суд оцінює позовні вимоги як обгрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складання повного тексту на строк не більше ніж п’ять днів з підстав, передбачених ч. 3 ст. 209 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обємі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з з 2007 року. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Батьківство щодо малолітньої дитини встановлено, про що видана довідка про визнання батьківства, копія якої долучена до матеріалів справи. Як встановлено у судовому засіданні станом на теперішній час сторони проживають окремо, малолітня дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на повному забезпеченні позивача, що є обтяжуючим фактором для повного виховання дитини та її забезпечення, відповідач ухиляється від обовязку утримувати неповнолітню дитину. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором кредиту. В позові зазначено, що 01.03.2007 року між [PERSON] та БанкФінанси та Кредит, ТОВ, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредитбув укладений кредитний договір № 1-686-037А, згідно з умовами якого, банк надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повороткості, строковості, платності кредитні ресурси в розмірі 18000,00 Євро з оплатою по процентної ставці 13,00 процентів річних. Уклавши договір, відповідач взяв на себе зобовязання повернути кредит до 01.03.2014 року, шляхом щомісячного погашення заборгованості відповідно до Додатку №1 до кредитного договору. У порушенні норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 01.07.2011 року має заборгованість за кредитом у розмірі 12731,74 Євро, що еквівалентно в національній валюті 146682,37 гривень; заборгованість за процентами у розмірі 4048,92 Євро, що еквівалентно національній валюті 46647,60 гривень; пені по не сплаченим процентам та кредиту у розмірі 234247,17 гривень. Загальна сума заборгованості станом на 01.07.2011 року становить 427577,14 гривень. Позивач в позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 427577,14 гривень , судові витрати у розмірі 1700,00 грн., витрат по сплаті за інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду повторно не зявився , про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Позовні вимоги обґрунтовуються наданими суду документальними доказами: кредитним договором , довідкою-розрахунком заборгованості та іншими матеріалами спрви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з усіх видів заробітку щомісяця в розмірі 1/4 частини, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Сторони звернулися до суду з заявами про розгляд справи в їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], котрий мешкає з позивачем, відповідач є батьком дитини. Добровільну матеріальну допомогу надає періодично на свій розсуд, позивач бажає отримувати аліменти на утримання дитини офіційно. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що з відповідача на користь позивача варто стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 19 жовтня 2011 року. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб з відповідачкою, який зареєстровано 08.02.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 30. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що подружні відносини з відповідачкою не склалися. У зв'язку з несумісністю характерів між ними постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені. Шлюбних стосунків не підтримують. Спільного господарства не ведуть з 2008 року. За наведених обставин подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливі. Позивач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява в якій просить розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Строк на примирення просить не давати. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі, примирення вважає неможливим. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Врахувавши заяви позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач військова частина [NUMBER] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди від скоєного злочину. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що в провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду знаходилась справа № 1-298/11 по обвинуваченню неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за ст. 185 ч. 2 КК України, а саме за те, що вони 18.03.2011 року з полігону військової частини [NUMBER] викрали 270м. кабеля для рухомих мішеней на суму 6331 грн. 50 коп. та 20.03.2011 року\~ - 548 м. кабеля на суму 5918 грн. 40 коп., внаслідок чого заподіяли військовій частині [NUMBER] матеріальної шкоди на загальну суму 12249 грн. 90 коп. Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04 серпня 2011 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були звільнені від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 185 ч. 2 КК України, внаслідок акту амністії. Цивільний позов заявлений військовою частиною [NUMBER] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду. Військовій частині [NUMBER] було повернуто із загальної кількості викраденого кабеля лише 302 м, тобто на суму 3261 грн. 60 коп.\~ А тому матеріальна шкода завдана військовій частині [NUMBER] від скоєного злочину становить 8988 грн. 30 коп. В судовому засіданні представник позивача уточнив заявлені позовні вимоги\~ та просить стягнути з [PERSON] та\~ [PERSON] в солідарному порядку розмір заподіяної\~ шкоди в сумі 6331 грн. 50 коп., а також стягнути з [PERSON] ,\~ [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку розмір заподіяної\~ шкоди в сумі 2656 грн. 80 коп. Відповідачі у судовому засіданні уточнені позовні вимоги\~ визнали в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, суд приходить до наступного. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть що шкоди було завдано не з їх вини. Врахувавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає його та задовольняє позов. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі по 62 грн. 74 коп. з кожного відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини на її користь. [PERSON] надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. [PERSON] надав письмову заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позов визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2000 року. Шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 577 (а.с. 6). Від шлюбу подружжя має одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний відповідач. Після припинення шлюбних відносин, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідач не працює, стягнень за виконавчими листами не має. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved