Jurisdiction: civil
Date: 2011-12-22 00:00:00

25.11.2011 року до суду із заявою звернувся [PERSON], про встановлення факту постійного проживання на території України, у якій просить суд встановити факт його постійного проживання в [INFO] у період з 25.05.1990 року по 01.01.1993 рік. Заявлені вимоги мотивує тим, що він у період з 25.05.1990 року по 01.01.1993 року постійно проживав в [INFO] разом із батьком [PERSON], так як на той час був неповнолітнім, без реєстрації, оскільки не мав паспорта, а потім оскільки власного житла батько не мав то вимушений був його винаймати по різним адресам в м.Олевську Житомирської області. Після 1993 року на деякий час позивач виїжджав до [PERSON] Узбекистан до родичів де позивачу виповнилося 16 років та так як він народився в [PERSON] Узбекистан, йому було видано паспорт громадянина [PERSON] Узбекистан. Має намір отримати посвідку на проживання в Україні, однак йому було офіційними органами України відмовлено у звязку з відсутністю документів, які б стверджували факт його проживання на території України з 25.05.1990 року по 01.01.1993 року. Встановлення даного факту постійного проживання на території України з 25.05.1990 року по 01.01.1993 року заявнику необхідне для отримання довідки про постійне проживання на території України у вказаний період. [PERSON], у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав із підстав, які наведено у його заяві та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник заінтересованої особи начальник СГІРФО Олевського РВ УМВС України в Житомирській області [PERSON], у судовому засіданні відносно заяви [PERSON], не заперечує, та суду пояснив, що він працює на посаді з 2007 року. Заявника знає давно. Здійснював реєстрацію останнього на кожні три місяці. В м.Олевську проживає його батько [PERSON] Сам заявник одружений з громадянкою України. Крім того зазначив, що документи, які стосуються реєстрації в м.Олевську громадян за 1990-1993 роки знищені. Вважає, що у заявника є правові підстави отримати посвідку на проживання в Україні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], надала показання про те, що [PERSON], та його батька [PERSON], вона знає давно. З 1990 року по 1993 рік [PERSON], постійно проживав в [INFO]. І на даний час постійно, фактично проживає в [INFO] кв.,7, з нею по сусідству та періодично на короткий термін виїжджає до [PERSON] Узбекистану. Свідок [PERSON], у судовому засіданні надав суду показання про те, що з 1994 року він був призначений на посаду інспектора паспортного столу Олевського РВ УМВС України в Житомирській області і відповідав за реєстрацію на території Олевського району Житомирської області громадян інших держав або осіб без громадянства. Йому відомо, що у заявника [PERSON], є батько [PERSON], з яким заявник постійно проживає в [INFO]. Батько заявника прописаний в м.Олевську по вул.Пушкіна, 6 Житомирської області. Він бачив [PERSON], майже кожен день та йому відомо, що заявник має паспорт громадянина [PERSON] Узбекистан. Зазначив, що листки прибуттята вибуттястосовно [PERSON], в паспортному столі не збереглися, оскільки вони за терміном зберігання, кожні шість років знищуються. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], у судовому засіданні надав показання про те, що він проживає з кінця 1989 року в м.Олевську Житомирської області. Має сина [PERSON], який до одруження на громадянці України постійно проживав з ним, по місцю його проживання в м.Олевську, спочатку по вул.Пушкіна, 6 а затим на квартирах, які винаймав у жителів м.Олевська. Після 1993 року він та син [PERSON], на нетривалий термін виїжджали до [PERSON] Узбекистан так як мають там близьких родичів та знову повертався в м.Олевськ де і проживає по даний час. Суд заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності приходить до висновку про те, що дана заява підлягає задоволенню. Так за змістом п.5 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статі 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Підставою звернення до суду [PERSON], є положення п.7 ч.6 ст.9, ст.15 Закону України Про імміграціювід 07.06.2009 року, ч.4 Прикінцевих положень зазначеного Закону. Відповідно до яких заявник має право звернутися до суду з метою встановлення факту постійного проживання на території України до 16.07.1990 року та вважати себе особою, яка має право отримати посвідки на постійне проживання в Україні. Враховуючи вищенаведене та враховуючи те, що документально заявник підтвердити час свого постійного місця проживання в [INFO] не зміг, оскільки документи, а саме адресні довідки та документи за вищевказаний період не збереглися, враховуючи приписи ч.3 ст.29 ЦК України згідно якої місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (станом на 14.03.1993 року заявнику виповнилося 10 років), або одного з них, з ким вона проживає, та те, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 29.11.2010 року, яке є чинним та набрало законної сили встановлено факт постійного проживання батька заявника [PERSON], - [PERSON], в м.Олевську Житомирської області у період з 25.05.1990 року по 24.08.1991 року та посилаючись на пояснення заявника, представника заінтересованої особи, покази свідків, суд приходить до висновку про те, що факт проживання [PERSON], у період з 25.05.1990 року по 01.01.1993 року в місті Олевську Житомирської області, підлягає до встановлення, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved