Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

18 серпня 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 127526 грн., пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочки у розмірі 39023, 87 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., та витрати на сплату державного мита і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] 28 квітня 2009 року передала відповідачці [PERSON] позику у розмірі 123200,00 грн., що було еквівалентно 16000 доларів США, про що між останніми був укладений договір позики. Відповідачка [PERSON] зобовязалася повернути позивачу позику до 28 жовтня 2009 року, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернула, тому позивачка була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Посилаючись на викладене, представник позивача просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити, та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 127526 грн., пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочки у розмірі 39023, 87 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., та витрати на сплату державного мита і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, та пояснила, що грошові кошти вона повернула в повному обсязі особі, яка знає позивачку, однак жодного доказу щодо підтвердження повернення грошових коштів позивачу у неї немає. Вислухавши представника позивачки, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1498. Відповідно до зазначеного договору позивачка [PERSON] передала відповідачці [PERSON] позику в сумі 123200 (сто двадцять три тисячі двісті) гривень 00 копійок, що еквівалентно 16000 (шістнадцяти тисячам) доларам США 00 центам за курсом Національного банку України на дату укладення договору ( 1 USD = 7,70 UАН), а позичальник [PERSON] зобовязалася повернути вказану суму позики відповідно до умов договору. Як вбачається з п.1.2 договору позики вказані грошові кошти відповідачка [PERSON] отримала в повному обсязі від позивачки [PERSON] в момент підписання цього договору. Пунктом 2.1 договору позики передбачено, що позичальник зобовязується повернути позикодавцю суму позики до 28 жовтня 2009 року. У разі зміни офіційного курсу долара США до гривні в бік збільшення, сума, що підлягає поверненню, збільшується пропорційно до зміни офіційного курсу долара США до гривні. Розмір суми, що підлягає поверненню, розраховується на дату повернення. Пунктом 3.2 вказаного договору позики передбачено, що у разі прострочення позичальником виконання зобовязань по поверненню суми позики, окрім відшкодування збитків, за кожен день прострочення він сплачує позикодавцеві пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Свої зобовязання позикодавець щодо передачі грошей виконав. Відповідачка [PERSON] до теперішнього часу своє зобовязання за договором позики не виконала, грошові кошти не повернула, та ухиляється від виконання зобовязань. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є договір позики від 28 квітня 2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1498, та підтверджує передачу відповідачу зазначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обовязок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Пояснення відповідачки [PERSON] щодо повернення грошових коштів іншій особі для повернення їх позивачу, не приймається судом до уваги, оскільки з відповідачкою на підтвердження вказаних обставин до суду не надано жодного доказу, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, та не можуть бути доказами для ухвалення рішення суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 127526 грн., що еквівалентно 16000 доларів США за курсом Національного банку України на день звернення з позовом ( 1 USD = 7,9704 UАН), пені у розмірі подвійної ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочки у розмірі 39023, 87 грн., що передбачено договором позову, та витрати на сплату державного мита і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Outcome: partial