Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини: 19.12.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1918. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинені з 2010 року. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя і сім’ю, відсутність бажання відповідача працювати. Вказані обставини призвели до частих спорів і суперечок, втрати почуття поваги і любові між ними. Мешкають вони ще разом, відповідач ніде не працює, ніякої роботи вдома не виконує. Подальше сумісне життя і збереження сім’ї є неможливим. Спір про поділ майна, що є спільною власністю, будуть вирішувати в окремому провадженні. У зв’язку з тим, що відповідач не працює, просила визначити місце проживання дитини з нею, так як вона здійснює підприємницьку діяльність і отримує постійний дохід. Тому позивачка просила розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини з нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позові, додала, що вони з відповідачем намагалися примиритися, однак примирення неможливе, просила суд не надавати строк на примирення, сім’я фактично розпалася, вона не бажає зберігати шлюб, наполягала на його розірванні. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Представник позивача [PERSON] шина М.Ю., яка діє на підставі договору про представництво та надання правової допомоги від 13.01.2012 р., в судовому засіданні підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу, пояснила, що з вимогами про визначення місця проживання дитини будуть звертатися в окремому позовному провадженні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив суду, що не бажає зберігати шлюб, що примирення неможливе, однак не погодився з мотивацією дружини щодо причин розпаду сім’ї, пояснив, що він працює на двох роботах, однак не офіційно, займається вихованням сина, тому просив залишити сина проживати з ним. Просив розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку та відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 грудня 2003 року, шлюб зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1918, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-НО № 040635. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] Романовича11.06.2004 року народження. Судом встановлено, що більше року подружжя припинило шлюбні стосунки через різні погляди на життя і сім’ю, непорозуміння одне одного та втрату взаємоповаги і розуміння, почуття любові, позивачка не бажає зберігати шлюб та наполягає на його розірванні, відповідач також не заперечує проти розірвання шлюбу. Таким чином, судом з’ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. У зв’язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. Позовні вимоги про визначення місця проживання дитини судом не розглядалися, оскільки позивачем не дотримано процедуру звернення до відділу опіки та піклування. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена нею сума судового збору 107,30 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.1). На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved