Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-11 00:00:00

20.02.2012 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 17726 грн 67 коп., а також 214 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою також повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача. Відповідач про причини неявки не повідомив, у звязку з чим суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до положень частини 2 статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 06.02.2008 року сторони уклали Кредитний договір за № 36-05/06/11/11/504/2008/044 відповідно до якого позивач надав відповідачу в тимчасове користування грошові кошти в сумі 8500 грн, строком до 04.02.2011 року, зі сплатою за користування кредитом 32.4% річних (далі по тексту Договір). Згідно пунктів 2.3.1, 2.3.2 відповідач зобовязаний щомісячно до 15 числа сплачувати в повернення суми кредиту і нарахованих відсотків 377 грн 63 коп. Пунктом 4 Договору передбачено нарахування пені і штрафу за порушення строків сплати кредиту та/чи нарахованих відсотків. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконала внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 16.11.2011 року складає 17726 грн 67 коп., зокрема: - заборгованості по кредиту 7126 грн 14 коп.; - заборгованість по відсоткам 6706 грн 23 коп.; - пеня за несвоєчасну сплату мінімального місячного платежу 3534 грн 30 коп.; - штраф 360 грн, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 10, 11), правильність якого відповідачем не спростовано. Вищевикладене є підставою для стягнення заборгованості. У той же час, вирішуючи питання обґрунтованості заявленої позивачем до стягнення суми боргу, суд виходить з наступного. В силу положень статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Статтею 549 ЦК України визначено, що штраф і пеня є різновидами неустойки, яка нараховується за порушення боржником зобовязання. Їхня відмінність полягає лише в тому, що штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання. Пунктами 4.1 4.2 Договору передбачено нарахування пені і штрафу за порушення відповідачем строків виконання грошового зобовязання. Таким чином, за одне й те саме порушення Договором передбачено можливість двічі притягувати відповідача до юридичної відповідальності одного виду, що суперечить Конституції України. Зазначене є підставою для відмови у стягненні з відповідача нарахованої позивачем суми штрафу в розмірі 360 грн. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 17366 грн 67 коп. /17726.67 360/.

Outcome: partial