Jurisdiction: civil
Date: 2012-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та зазначив, що, перевіряючи дотримання вимог чинного законодавства та майнових прав територіальної громади м.Харкова при реєстрації права власності на павільйон очікування з вбудованими торгівельними приміщеннями, який розташований по вул..Першої Кінної Армії,45-а у м.Харкові (зупинка "Єлізаветинська"), були встановлені суттєві порушення порядку проведення такої реєстрації. Зокрема, усупереч положенню про те, що право власності на тимчасові споруди державній реєстрації не підлягає, відповідач –КП "Харкіське МіськБТІ" 11.09.1997 року здійснив первинну реєстрацію права власності на цю споруду, яка об’єктом нерухомого майна не є, за приватним підприємцем [PERSON] Після цього право власності на павільйон кілька разів відчужувалось, і на даний час його власником є відповідач [PERSON] Посилаючись на недотримання вимог Земельного кодексу України 1990 року та Правил державної реєстрації об’єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 №56, які булиб чинними на час первинної реєстрації, позивач просив зобов’язати КП "Харківське МіськБТІ" скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на зазначений торгівельний павільйон як на нерухоме майно. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Представник відповідача –КП "Харківське МіськБТІ" [PERSON], яка також діє за довіреністю, проти заперечення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, ставлення до позову не висловив, про місце та час розгляду справи повідомлений належно. Вислухавши представників позивача та КП "Харківське МіськБТІ", дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 28.06.2008 року гр.[PERSON] продав, а відповідач [PERSON] купив нежитлову будівлю по вул..Першої Кінної Армії,45-а у м.Харкові площею 24,2 кв.м; зазначений договір був посвідчений нотаріально та зареєстрований відповідачем - КП "Харківське МіськБТІ" в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.06.2008 року за реєстровим №5262651. З пояснень представників позивача та відповідача КП "Харківське МіськБТІ" вбачається, що КП "Харківське МіськБТІ" відмовилось скасувати зазначену реєстрацію, посилаючись на Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮУ від 07.02.2002 року №7/5. Згідно з цим нормативним актом, він прийнятий відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч.2 ст.26 зазначеного Закону, записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Однак доказів того, що договір купівлі-продажу павільйону, укладений 28.06.2008 між відповідачем та гр.. [PERSON], визнаний недійсним, позивач суду не надав. Між тим, відповідно до ст.204 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, діє презумпція правомірності правочину. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням встановлених обставин та наведених норм суд вважає, що позивач не виконав свого обов’язку по доказуванню, а тому у задоволенні позову відмовляє. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed