Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про захист житлових прав та вселення в житловий будинок, посилаючись на те, що її рідна бабка [PERSON] являлася власником в цілій частині житлового будинку №26 разом з надвірними та господарськими спорудами, що розташований по вул. Магас в с. Видричка Рахівського району Закарпатської області. 09.03.2010 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно, в тому числі і нерухоме, яким являється житловий будинок №26 по вул. Магас в с. Видричка. В данному житловому будинку вона проживала разом з своєю бабкою [PERSON] з дня свого народження і по даний час, вони проживали однією сім'єю, вели спільно господарство, мали спільний бюджет, тобто являлися членами однієї родини. Згідно домової книги вона постійно була і залишається прописаною в спірному будинку. Однак відповідач [PERSON], претендуючи на даний житловий будинок і скориставшись її відсутністю самовільно зайняв спірний житловийц будинок, своїми активними діями, а сааме не допускає до житлового будинку, забрав ключі та вставив нові замки вхідних дверей до будинку, позбавив її права на проживання в будинку як члена сім'ї [PERSON] Таким чином, її як члена сім'ї власника будинку незаконними діями відповідача позбавлено право користування спадковим майном- житловим будинком №26 по вул. Магас, с. Видричка. Ніякі розмови із відповідачем з приводу досудового врегулювання житлового спору не дали для неї позитивного результату. У зв'язку хз чим просила винести судове рішення, за яким захистити її житлові права шляхом вселення її за місцем її реєстрації у житловий будинок №26, розташований по вул. Магас в с. Видричка Рахівського району Закарпатської області, що належав в цілій частині на праві приватної власності її бабці [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати в сумі 345,50 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просить задоволити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивачкою не наведено доказів про перебування у її власності спірного житлового будинку, про правові підстави перебування в даному будинку, а також те, що [PERSON] створює перешкоди у корстуванні даним нерухомим майном. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Обгрунтування позову позивачкою зводиться до того, що відповідно до заповіту , складеного [PERSON] 7 грудня 2009 року, вона являється власником в цілій частині житлового будинку №26 по вул. Магас в с. Видричка Рахівського району Закарпатської області, що також стверджено довідками Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 802 від 28.07.2010 року, №803 від 28.07.2010 року, №815 від 02.08.2010 року. Наразі у житловому будинку №26, розташованого по вул. Магас в с. Видричка Рахівського району Закарпатської області проживає відповідач [PERSON], при цьому, як встановлено судом, без будь-яких правових підстав. Згідно довідки Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області останній значиться зареєстрованим [INFO]. Між тим, момент виникнення права на захист у власників житла пов"язаний з моментом виникнення права власності, оскільки тільки власник повною мірою може використати належні йому права на захист. Правочини про відчуження чи набуття у власність будинку підлягають обов"язковій державній реєстрації, і, відповідно, право власності на будинок виникає саме з моменту державної реєстрації документів, що встановлюють це право. Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз"яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Таким чином з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що жодна із сторін не являється власником спірного житлового будинку. Позивачкою [PERSON] не доведено суду право власності на житловий будинок, зареєстроване належним чином, а питання про визнання права власності на спадкове майно позивачкою не ставилося, тому суд приходить до висновку, що позов з наведених підстав не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed