Jurisdiction: civil
Date: 2011-07-18 00:00:00

14.06.2011р. ПАТ „Миколаївобленерго звернулась до суду з позовом до [PERSON] 0.1 про стягнення збитків в сумі 1739.23 грн.. мотивуючи тим. що відповідачка, який мешкає по вул. Центральній в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області, є споживачем ПАТ «Миколаївобленерго» 15.01,2009р. працівниками філії ПАТ „Миколаївобленерго Первомайського району під час контрольної перевірки за вище вказаною адресою у відповідачки було виявлене порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1357 від 26.07.1999 р. (далі Правил), а саме: самовільне підключення електропроводки поза приладом обліку накидом дротів на лінію електропередачі. По вказаному факту складено акт 10-5704. Комісією по розгляду актів був зроблений розрахунок на суму 1739,23 грн. за період з 16.07.2008р. по 15.01.2009р. за останні шість місяців. Розрахунок був зроблений згідно п.3.3 [PERSON] обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №562 від А.05.2006р. (далі [PERSON]) та відповідно до Закону України від 03.12.1999р. «Про внесення змін до Закону України «Про податок на додану вартість» з 1 січня 2000 року, згідно якого введена 20% ставка податку на додану вартість при здійсненні операцій з продажу енергоносіїв, в тому числі із продажу електроенергії для населення. Відповідачка добровільно сплатити заборгованість відмовляється. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити його. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов слідуючого. Особовий рахунок № 750236 по вул. Центральній в с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області оформлений на ім'я [PERSON] За вказаною адресою проживає співмешканка останнього [PERSON], отже вона є споживачем ПАТ „Миколаївобленерго". Такі обставини слід вважати фактичним укладенням договору постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами, тобто у сторін виникли договірні правовідносини. Виходячи з положень ст.ст. 6,626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Крім того, відповідно до пунктів 41,42 Правил, відповідач зобовязувався споживати електричну енергію виключно через опломбовані прилади обліку, дотримуючись при цьому вимог нормативно-технічних документів. Однак, відповідач порушив свої обовязки. Так, 15.01.2009р. працівниками філії ПАТ „Миколаївобленерго Первомайського району під час контрольної перевірки за вище вказаною адресою у відповідачки було виявлене порушення Правил, а саме: самовільне підключення електропроводки поза приладом обліку накидом дротів на лінію електропередачі. По вказаному факту складено акт Ю-5704 (а.с.4). Комісією по розгляду актів був зроблений розраху нок на суму 1739,23 гри. за період з 16.07.2008р. по 15.01.2009р. за останні шість місяців. Таким чином, відповідно до ст..ст. 611.714 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», п 48 Правил відповідач повинен компенсувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір відшкодування обчислювався за п.3.3 [PERSON], яка діяла на момент виявлення порушення та відповідно до Закону України від 0.3.12.1999р. «Про внесення змін до Закону України «Про податок на додану вартість» згідно якого з 1 січня 2000 року введена 20% ставка податку на додану- вартість на енергоносії, який не є складовою частиною тарифу і сплачується споживачами понад затверджених тарифів. Таким чином, враховуючи вище викладене, те. що представник позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ та 51 грн. витрат по сплаті судового збору

Outcome: approved