Jurisdiction: civil
Date: 2011-11-23 00:00:00

Позивач 15.09.2011 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Голден Деррік»про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, посилаючись на те, що 21 березня 2011 року позивач був звільнений у зв'язку із скороченням чисельності, п.1 ст.40 КЗпП України, але ні на момент звільнення, ні на теперішній час підприємство не провело із ним розрахунок по заробітній платі, у зв»язку із чим утворилася заборгованість. Позивач просить стягнути із відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату, середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду. У судове засідання позивач не з»явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, заперечень на позовну заяву не направив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2007 року позивача прийняли на роботу в порядку переведення з Полтавської НГГЄВС водієм автотранспортних засобів 2 класу у ТОВ «Голден Деррік». 21 березня 2011 року позивач був звільнений у зв'язку із скороченням чисельності, п.1 ст.40 КЗпП України Відповідач не провів із позивачем належних розрахунків. На неодноразові прохання видати довідку про заборгованість по заробітній платі, позивачу було відмовлено. Відповідачем не виплачена заборгованість за період з 01 березня 2010 року по 21.03.2011 року в сумі 7847,17 грн., з них: за березень 2010 р. - 583,06 грн., квітень 2010 р. - 1230,53 грн., травень 2010 р. - 1004,31 грн., липень 2010 р. - 477,43 грн., листопад 2010 р. - 670,69 грн., грудень 2010 р. - 112,26 грн., січень 2011 р. - 931,43 грн., лютий 2011 р. - 663,65 грн., березень 2011 р.- 2133,81 грн.. Відповідно до п. 1 ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно ст.115 ч.1 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100, норми якого є обов'язковими для застосування на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності і господарювання. Як зазначено в абзаці 3 п. 2.2 Порядку № 100, середньомісячна зарплата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Тобто перед тим як визначити середній заробіток за останні два місяці, необхідно обчислити середньоденну зарплату шляхом ділення нарахованої заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. А середня місячна заробітна плата обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середню кількість робочих днів за ці два місяці ( середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді ). Середньомісячне число робочих днів, своєю чергою, розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства (п. 8 Порядку № 100 ). Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" (п. 6) у випадках, коли заробітна плата або інші доходи стягуються з підприємств, установ і організацій на користь громадян за рішенням судових органів, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян ( податку з доходів фізичних осіб ) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Середній заробіток за час затримки розрахунку складає: 54,28 грн. (середньоденна заробітна плата: 1140,00 грн. + 1140,00/ 42 (робочі дні + робочі дні ) х 103 (робочі дні на які затримано розрахунок: з 21.03.2011 р. по 17.08.2011 р.) = 5591,42 грн.. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Незаконними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у необхідності обмежувати свою родину в необхідних речах, невиплата заробітної плати призвела до необхідності позивача прикладати значних зусиль для організації свого життя. За ст. 23 ч.2 ЦК України моральна шкода полягає: 1. У фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2. У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3. У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4. У приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності з ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України майнова і моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ст.23 ч.3 та ч.4 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.. Суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема за ст. 367 ч.1 п.2 КЗпП України про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved