Jurisdiction: civil
Date: 2011-08-16 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 03 травня 2006 року в м. Дніпропетровську відповідач, керуючи належним йому автомобілем Mazda 323, державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 31 травня 2006 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1000033-04-03-05 від 16 червня 2005 року відповідно до якого автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номерний знак АЕ 83323 АН, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події зазнав механічних пошкоджень, був застрахований від ризику автоаварії. На умовах договору страхування позивачем було сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 3\~804,80 грн. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після виплати страхового відшкодування, перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов'язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. На підставі викладеного ЗАТ Страхова компанія Креміньпросить стягнути з відповідача на їх користь заподіяні збитки у розмірі 3\~804,80 грн., а також судові витрати по справі. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2010 року позовні вимоги позивача задоволено. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2011 року зазначене заочне рішення скасовано. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, на його задоволенні наполягав, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. В судове засідання відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис на розписці про слухання справи. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Крім того, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача [PERSON], який у поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 травня 2006 року в м. Дніпропетровську відповідач, керуючи належним йому автомобілем Mazda 323, державний номерний знак [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] Данні обставини встановлені та підтверджуються довідкою Управління ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 31 травня 2006 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення (а.с.8,9). Автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номер [NUMBER], який внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події зазнав механічних пошкоджень, застраховано у позивача Закритого акціонерного товариства Страхова компанія Кремінь(а.с.10-13). Згідно умов страхування, Страхового акту №1000033-04-03-05/4/01/07 від 20 лютого 2007 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 3804,80 грн., що підтверджується розпорядженнями на виплату коштів, випискою з особового рахунку за 12.03.2007 та видатковим касовим ордером (а.с.18,19,20,21). Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхуваннядо страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст.ст. 1187,1188 ЦК України, розясненнями, наданими п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 (зі змінами) Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодипередбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого відшкодовується винним. Посилання представника відповідача [PERSON] у попередньому судовому засіданні, яке відбулося 19 жовтня 2010 року (а.с. 75) щодо відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки сплив строк позовної давності є необґрунтованими, оскільки до страховика переходить право вимоги в порядку регресу після сплати страхового відшкодування. Оскільки відповідно до видаткового касового ордеру проплата коштів відбулася 13 березня 2007 року, то саме з цього часу у позивача виникло право на відшкодування суми страхового відшкодування в порядку регресу. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування за Договором, в межах сплаченої суми в розмірі 3\~804 грн. 80 коп., перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст. 1187, 1188, ЦК України, мав до відповідача. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 51 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Outcome: approved